Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

12.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання з [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є її сином. Позивач є інвалідом першої групи, потребує сторонньої допомоги, стан її здоров`я потребує постійного проходження реабілітаційної терапії, розміру її пенсії не вистачає для цього. Відповідач, який з нею не спілкується та матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Від представника позивача - адвоката Чоловської С.О., надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно з копіями пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] та довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0291153 позивач має статус інваліда І групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с.4-5). Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що підстави, передбачені ст. 204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання матері - відсутні. Суд враховує, що позивач є непрацездатною, має статус інваліда І групи та потребує сторонньої допомоги, потребує постійного лікування, тому приходить до висновку, що остання потребує утримання свого сина. Підстав, які б унеможливлювали надання матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем, немає. Відповідач є особою працездатного віку, згідно позовної заяви офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, але свій обов`язок по утриманню непрацездатної матері не виконує, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на користь непрацездатної матері у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved