overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

11.02.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 21.06.2011р. Вказує, що від шлюбу у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO] народження. Зазначає, що сімейне життя у них не склалося через різні погляди на життя. Вказує, що відповідач у нетверезому стані вчиняє скандали, ображає її та застосовує до неї фізичне насильство і що сварки відбуваються в присутності їхньої дитини, що негативно випливає на її здоров'я. Вказує, що вживала заходів для збереження сім'ї, однак такі не дали бажаних результатів. Стверджує, що втратили почуття любові і поваги, а шлюб існує формально, так як подружніх відносин не підтримують і не ведуть спільного господарства. З огляду на наведене, просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем і після розірвання шлюбу бажає іменуватись прізвищем «[PERSON]», а також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене та беручи до уваги пояснення позивачки, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 червня 2011 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №167. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO] народження. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що не підтримує шлюбних відносин з відповідачем, що примирення між ними неможливе, оскільки відповідач не дбає про сім'ю, не поважає її, а тому суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються заявою позивачки, свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Також є всі підстави іменувати позивачку після розірвання шлюбу прізвищем «[PERSON]» за її вимогою, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

11.02.2015 [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки [NUMBER], оформленої 06.08.1984 Чернігівською обласною лікарнею на ім'я в графі «прізвище» [PERSON] (закреслено) [PERSON] (закреслено) [PERSON] (заклеєно) [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 06.08.1984 їй була видана трудова книжка на її дівоче прізвище «[PERSON]». Вказує, що 02.03.1994 між нею та [PERSON] було укладено шлюб. В її трудовій книжці було закреслено прізвище «[PERSON]» та внесено прізвище «[PERSON]», яке також було закреслено та записано прізвище «[PERSON]», яке було заклеєно невстановленими особами працедавця, та записано прізвище в дану графу «[PERSON]», при цьому в трудову книжку не вносились в установленому законом порядку записи про зміну прізвища. Встановлення даного факту їй необхідне для оформлення пенсії, оскільки неправильність запису у трудовій книжці робить неможливим підтвердження її трудового стажу. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала і просила її задовольнити, з підстав наведених в ній. Представник заінтересованої особи УПФУ в м. Чернігові, в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.20), надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішенні заяви покладається на розсуд суду (а.с.21). Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підглядає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 п. 6 ЦПК України, суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що трудова книжка [NUMBER], оформлена 06.08.1984 Чернігівською обласною лікарнею на прізвище «[PERSON]» (закреслено) «[PERSON]» (закреслено) «[PERSON]» (заклеєно) «[PERSON]» (а.с.4-10). Факт належності зазначеної трудової книжки підтверджується матеріалами справи, а саме: паспортом заявника (а.с.11-14), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.15), довідками з місць роботи та несення служби (а.с.23-30), де прізвище заявника вказано як «[PERSON]», а також поясненнями самого заявника, викладеними в заяві. Таким чином, твердження заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення пенсії. Встановлення його іншим шляхом, окрім судового, неможливе. Таким чином, суд приходить до висновку, що трудова книжка серії [NUMBER], оформлена 06.08.1984 Чернігівською обласною лікарнею, належить [PERSON], [INFO], На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

11.02.2015 до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 13.09.2008 Відділом РАГСу Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу змінити на дошлюбне - [PERSON]. Свій позов позивач мотивує тим, що подальше спільне життя сторін неможливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін та місце проживання дитини і забезпечення умов її життя відсутній. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 13.09.2008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління Черкаської області 13.09.2008, актовий запис № 120 (а.с.2). Подальше спільне життя сторін неможливе. Час на примирення сторонам не потрібен.Спірпро поділ майна у сторін та місце проживання дитини і забезпечення умов її життя відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Частина 1 ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача до Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

11.02.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обовязки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставила, з заявою про розгляд справи у її відсутності не зверталась. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.09.2005 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за номером 1454. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 05.05.2006. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

11.02.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивачка згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.09.2007 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 1810, що вбачається із свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 28.01.2014. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

11.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання втратившим право на житло. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору дарування він являється власниками житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрована його колишня дружина - відповідачка по справі. З 08.11.2013 р. відповідачка у зазначеному будинку не проживає у зв'язку з розірванням їх шлюбу. Однак до цього часу добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. На даний час йому необхідно, щоб відповідачка змінила реєстрацію та виписалася з його будинку, відповідачка будь-яких прав на вказаний будинок не має, а її реєстрація у будинку призводить до того, що він не може без її згоди прописати до нього інших людей і сплачує комунальні послуги з розрахунком проживання в даному будинку відповідачки. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування належним йому будинком. В судовому засіданні позивач заяву підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, в зв'язку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не з'явилася, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування (а.с. - 6) позивач являється власниками будинку, розташованого в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки відповідачка не є співвласником частини будинку, не утримує його, а навпаки з 08.11.2013 року не проживає в даному будинку, тому слід відповідачку визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

11.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 14.02.2009 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння з сімейних питань та виховання дитини, на грунті чого виникали сварки. З 25.09.2011 р. шлюбних стосунків не підтримують і не поновлювали їх, проживають окремо. Спору про поділ майна не виникає, а питання утримання дитини вирішили у добровільному порядку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнала і пояснила, що дійсно з чоловіком за час шлюбних стосунків сварилися. Тривалий час проживають окремо і наміру поновлювати шлюбні стосунки не має. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 27 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини між подружжям припинені з 25 вересня 2011 р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній, а питання утримання дитини вирішили у добровільному порядку. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

11.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї колишньої невістки [PERSON] та онуки [PERSON] яким просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вказує що є наймачем вказаної квартири, відповідачі є членами родини наймача, які з 2004 року залишили житло, та в спірній квартирі не проживають. Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною його сина [PERSON], шлюб з якою розірвано в березні 2007 року, [PERSON] є донькою сина. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею, оскільки не проживають в квартирі понад 10 років. Представник позивача [PERSON] подав суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок розгляду справи, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно 14.03.2015 р. за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача позов слід задовольнити і відповідно до ст.71 ЖК України, визнати відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням. Судом встановлено ордером випискою з протоколу житлової комісії, актом затвердженим ЖЕО №14 а.с.6-7, що наймачем квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є членами родини позивача. З серпня 2004 р. відповідачі в квартирі не проживають, залишили житло, що підтверджується актом. Оскільки відповідачі в спірній квартирі не проживають, житло за призначенням не використовують більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно можуть бути визнані такими що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

11.02.2015р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2013 року, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] віку трьох років у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою віку трьох років. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, згоден сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дочкою віку трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], віку трьох років, тобто до [INFO] року.

Outcome: approved