Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

« 11» квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 26.04.2002 року, від шлюбу позивач та відповідач мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року позивач та відповідач проживають окремо один від одного, життя подружжя припинено, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не з’явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, 29.05.2014 року подала до суду заяву, в якій просить слухати праву за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надіслав до суду заяву про те, що він не проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.04.2002 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 109917, виданим повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 05.11.2002 року (а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], 16.08.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ЕД № 272777, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 02.09.2004 року, де батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Позивач у своїй заяві просить суд не надавати ним строк для примирення та налагодження відносин, оскільки сторони проживають окремо та позивач має намір будувати своє подальше життя з іншим чоловіком. Отже, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з листопада 2013 року. Позивач та відповідач не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред’явлення позову протягом вагітності дружини, з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім’ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Відповідно до заяви відповідача [PERSON], він визнає позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати у розмірі 243,60 гривень покладаються на відповідача.

Outcome: approved