Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

10 серпня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у здійсненні нею прав власника 1/2 частки нерухомого майна, встановивши наступний порядок користування житловим будинком (окремим домоволодінням) за номером [ADDRESS] : - виділити їй, [PERSON] , у користування одну ізольовану жилу кімнату площею 17,2 метрів квадратних (позиція 8 згідно технічного плану); дві ізольовані жилі кімнати площею 12,0 та 11,9 метрів квадратних (позиції 3,7 згідно технічного плану), залишити у користуванні [PERSON] та його дочки [PERSON] ; - інші приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, передпокій, вбудовану шафу (позиції 1, 2, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 12 згідно технічного плану), веранду, терасу та підвал (позиції 1,11,111 згідно технічного плану) залишити в спільному користуванні. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [INFO] у м. Славутичі Київської області помер батько позивача та відповідача - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить в тому числі індивідуальний житловий будинок (окреме домоволодіння) за номером [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] він належав йому на праві власності - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Чорнобильська АЕС» 09.02.1994 року, право власності на яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.10.2019 року за № 33556105; 2/3 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 13.05.2014 року за Р. № 762, право власності на яке зареєстровано 13.05.2014 року за № 5630597. За життя [PERSON] заповіту не залишав. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України до кола спадкоємців першої черги за законом, які залишилися після смерті [PERSON] , є [PERSON] , його дочка - позивач у справі, та [PERSON] , його син - відповідач у справі. На підставі поданих позивачем та відповідачем заяв, державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа № 15/2020, спадкодавець [PERSON] .. 22 серпня 2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було посвідчено право позивача на спадщину - 1/2 частку індивідуального житлового будинку (окремого домоволодіння) за номером [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за № 588. 22 серпня 2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було зареєстровано право власності на 1/2 частку вищевказаного об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 37873386. Відповідач та його дочка [PERSON] зареєстровані за даною адресою з 2018 року, де вони і мешкають разом. В зв`язку з їх реєстрацією у даному будинку та наявністю у відповідача права на оформлення спадщини на 1/2 його частку, він та його дочка є особами, які мають право на проживання у будинку. В той же час, відповідач, за відсутності згоди позивача як спадкоємця та співвласника житлового будинку, заселив до нього також свою дружину [PERSON] та її сина від першого шлюбу [PERSON] , які безпідставно проживають та користуються цим будинком. Внаслідок цього, позивач, коли приїжджає до м. Славутича, незважаючи на наявне у неї право власності на 1/2 частку будинку, не може потрапити до нього і проживати там, хоча вона має наміри приїжджати систематично і на тривалий час, можливо навіть певний період працювати в м. Славутичі або м. Чернігові. Незважаючи на те, що у позивача є ключі від вхідних дверей до будинку, відповідач не бажає звільнити для неї кімнату, яку вона могла б використовувати для свого проживання. З метою врегулювання між позивачем та відповідачем стосунків щодо користування житловим будинком, позивач пропонувала відповідачу звільнити від його речей одну жилу кімнату у межах її частки у праві власності, навіть в добровільному порядку укласти договір про порядок користування цим житлом. Однак, домовитися сторонам та вирішити спірне питання не вдалося, внаслідок чого позивач змушена звернутися до суду. Встановлення порядку користування житловим приміщенням, запропонованим позивачем в позовній заяві, не порушує права жодного зі співвласників житлового будинку. Запропонований порядок користування будинком не порушує і прав відповідача та його дочки на отримання у користування певної частини житлового приміщення у межах розміру його ідеальної частки кожного з них, а навпаки є більшим. Посилаючись на ст. ст. 11, 15-16, 319, 358, 364, 367, 386, 391 ЦК України, позивач просить встановити порядок користування житловим приміщенням на підставі рішення суду. Ухвалою судді від 19 серпня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 вересня 2021 року. 14 вересня 2021 року підготовче засідання було відкладено на 01 жовтня 2021 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 жовтня 2021 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року було залучено до участі у справі Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у зв`язку з чим було оголошено перерву у судовому засіданні до 10 листопада 2021 року. 10 листопада 2021 року було оголошено перерву у судовому засіданні до 19 листопада 2021 року у зв`язку з наданням часу Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області для підготовки висновку щодо розв`язання спору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , який належить їм на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному. Користуючись своїми правами співвласника спірного житлового будинку, позивач просить захистити її права шляхом встановлення порядку користування цим будинком на підставі рішення суду. Запропонований позивачем порядок користування житловим будинком не порушує права сторін, виділення у користування відповідача та його малолітньої дочки запропонованої позивачем частини житлового приміщення є навіть більшим за розмір його ідеальної частки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив суду, що він є рідним братом позивача. Після смерті їх батька [PERSON] йому та сестрі у спадок залишився житловий будинок. На даний час в будинку проживає він, його дружина та дочка. Коли сестра приїжджала до м. Славутича, то він запропонував їй виділити у користування дві менші кімнати, однак позивач не погодилась та виявила бажання, аби їй було виділено одну більшу кімнату, в якій на даний час проживає він зі своєю сім`єю. Він не погодився на запропонований позивачем порядок, оскільки в великій кімнаті він проживає разом з дружиною та дочкою, дитина звикла проживати в даній кімнаті, йому та його сім`ї не буде зручно проживати в двох менших кімнатах. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що оскільки у вказаному житловому будинку має право проживання дитина [PERSON] , то працівниками Служби у справах дітей та сім`ї було проведено обстеження умов проживання у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Обстеженням умов проживання було встановлено, що дитина разом з батьками проживає у великій кімнаті в комфортних для неї умовах, у дитини є все необхідне. Дитина повідомила членам комісії, що їй подобається проживати у даній кімнаті. Проте, орган опіки та піклування дійшов думки, що запропонований позивачем порядок користування житловим приміщенням не порушує прав малолітньої дитини, оскільки площа кімнати, в якій проживає дитина є меншою, ніж площа двох кімнат, які позивач пропонує виділити у користування відповідачу, а дитині з часом необхідно окрему житлову кімнату. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що індивідуальний житловий будинок (окреме домоволодіння), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 358569232115, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві приватної власності [PERSON] : 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого 09.02.1994 року ВО «Чорнобильська АЕС» та 2/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 762, виданого 13.05.2014 року Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 220320350 від 14.08.2020 року (а. с. 23-24). Згідно свідоцтва про смерть, виданого 05 лютого 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Славутич, Київської області, Україна, про що 05 лютого 2020 року складено відповідний актовий запис № 16 (а. с. 21). Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого 26 червня 1962 року Жовтневою сільською радою Панінського району Воронезької області, [PERSON] народилася [INFO] у м. Воронеж, батьком якої записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 19). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 29 травня 1985 року Відділом ЗАГС м. Сосновий бор Ленінградської області, 29 червня 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 29 червня 1985 року зроблений запис за № 250. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а. с. 20). В паспорті громадянина Російської Федерації № [NUMBER] [PERSON] зазначено, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11-13). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 15/2020, [PERSON] за життя заповіту не залишив. Позивач [PERSON] 13 лютого 2020 року подала заяву про прийняття спадщини за законом до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, на підставі якої 13.02.2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було відкрито спадкову справу № 15/2020, номер у Спадковому реєстрі 65505589. 26 травня 2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області. 22 серпня 2020 року позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 588 на 1/2 частку індивідуального житлового будинку (окреме домоволодіння) розташованого за адресою: [ADDRESS] . 19 серпня 2021 року відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 764 на 1/2 частку індивідуального житлового будинку (окреме домоволодіння) розташованого за адресою: [ADDRESS] (а. с. 58-65). Відповідно до п.10 ч.1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками індивідуального житлового будинку (окреме домоволодіння) розташованого за адресою: [ADDRESS] , частка кожного з них складає 1/2. Спільної домовленості щодо користування індивідуальним житловим будинком (окреме домоволодіння), розташованого за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками досягнуто не було. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (стаття 356 ЦК України). Стаття 358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Спір між сторонами виник з приводу встановлення порядку спільного користування квартирою. Вирішуючи спір, суд виділяє в користування сторонам спору частини житлового приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти у незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року і підтримана Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18). Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно довідки, виданої 02.08.2021 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , відповідач у справі, та його дочка [PERSON] , [INFO] (а. с. 29). Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 29 липня 2021 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 107,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м. складається з: кімнати площею 12,0 кв.м. (позиція 3), кімнати площею 11,9 кв.м. (позиція 7), кімнати площею 17,2 кв.м. (позиція 8), коридорів площею 2,0 та 9,8 кв.м. (позиції 1, 9), кухні площею 11,7 кв.м. (позиція 2), комори площею 1,3 та 3,9 кв.м. (позиції 4, 13), туалету площею 1,2 кв.м (позиція 5), ванної площею 2,5 кв.м. (позиція 6), шафи площею 0,6 та 0,8 кв.м. (позиції 10, 11), веранди площею 12,9 кв.м. (позиція 12), тамбура площею 2,1 кв.м. (позиція 14), прибудоби-тамбура площею 2,6 кв.м. (позиція 15), прибудови веранди, площею 14,6 кв.м. (позиція 16) та приміщення 1,2 підвалу загальною площею 28,1 кв.м. (а. с. 50-55). В акті обстеження умов проживання № 01-22/77 від 04.11.2021 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей та сім`ї 05 листопада 2021 року, зазначено, що з метою з`ясування умов проживання малолітньої дитини [PERSON] було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку: трикімнатний котедж, який складається із великої кімнати - зали, двох менших кімнат - одна спальня, друга- обладнана як робочий кабінет, облаштована відповідними меблями, а також кухні, санвузлу, передпокою, веранди, тераси, із централізованим опаленням, водо- та електропостачанням. Санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження задовільні, будинок облаштований меблями: дивани, шафи, тумбочки для речей особистого вжитку, побутовою технікою. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом із батьками: [PERSON] та матір`ю [PERSON] у великій кімнаті - залі, для дитини є спальне місце, облаштований ігровий куточок, у наявності іграшки, дитяча література, сезонний одяг, взуття, речі першої необхідності. У результаті обстеження комісія визнала задовільними житлово-побутові умови за адресою: : [ADDRESS] . Службою у справах дітей та сім`ї Славутицького МВК не вбачаються ознаки порушень прав та законних інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вона мешкає у комфортних умовах, має все необхідне для проживання, виховання та розвитку (а. с. 97). Згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 18.11.2021 року № 541 щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні прав власника нерухомого майна, шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням, з метою захисту житлових та майнових прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає та має право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ,

Outcome: approved