Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

11 січня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2011 року в сумі 40767,66 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між сторонами існують договірні відносини, умови якого відповідачем не виконуються. Так, 20 червня 2011 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержала кредит в сумі 4200,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала її умови та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 30 листопада 2017 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 40767,66 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. Представник позивача подав клопотання про розгляд справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі (а.с. 41). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 45, 48-49) та з розміщенням оголошенням на сайті суду (а.с.53), тому з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 20 червня 2011 року відповідач звернулась до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 8). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту при укладенні договору на платіжну карту 4200,00 грн. Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 3% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості. Однак, відповідно до наданого Банком розрахунку позивачем застосована інша відсоткова ставка, в той же час суду не надано доказів збільшення відсоткової ставки по кредитному договору, узгодженої з відповідачем (а.с. 9). Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлена та погодилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на грудень червень 2011 року, а також Тарифами банку (а.с.8). Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування. Визначена сума комісії за відповідними операціями. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, що передбачені Договором, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій. Відповідно до п. п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартості послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виконанні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законом порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом відповідач здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачувала кредитну заборгованість, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у звязку з чим станом на 30 листопада 2017 року за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 3579,38 грн. (а.с.5-7). Також Банком нараховано проценти. Втім, стосовно зміни розміру відсотків, то відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. В той же час, заява не містить способи надання виписки Банком про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. При укладенні договору сторонами була узгоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в той же час, як вбачається з наданого розрахунку відсоткова ставка з 01.04.2015 року збільшена до 43,20 %. Крім цього, в матеріалах справи не містяться докази зміни процентної ставки по кредитній картці. Не надано Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, а тому, суд вважає за необхідне застосувати процентну ставку, узгоджену між сторонами при укладенні договору, а саме 36 % на рік ( 3% на місяць), при цьому в розмірах, проведених позивачем розрахунків, що не виходить за узгоджений ними розмір процентів. За вище вказаного, розмір процентів становить: за період з 01.04.2015 року по 11.05.2015 року: 3638,14 грн. х 41 день х 3% х 12/ 360 = 149,16 грн.; за період з 12.05.2015 року по 30.11.2017 року: 3579,38 грн. х 934 днів х 3%х 12/360 = 3343,14 грн. Всього процентів: 4133,54 грн. (641,24 грн. заборгованість по відсоткам станом на 31.03.2015 року + 149,16 грн. за період з 01.04.2015 року по 11.05.2015 року + 3343,14 грн. за період з 12.05.2015 року по 30.11.2017 року). Щодо суми боргу з пені та комісії в розмірі 3100,00 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума. До того ж, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобовязань. Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобовязань (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). За такого, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості (3579,38 грн. тіло кредиту + 4106,54 грн. відсотки) х5% = 384,29 грн. та 500 грн. фіксовану частину штрафу. Враховуючи вище викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 8598,57 грн., з яких: заборгованість по кредиту 3579,38 грн., проценти 4133,54 грн., штраф 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) 385,65 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 370,02 грн. (8598,57 грн. х 100 / 40767,66 грн. = 21%; 1762,00 х 21% = 370,02 грн.).

Outcome: partial