Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

10 лютого 2021 року через засоби поштового зв`язку позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] , з метою утримання спільної малолітньої дитини , доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня подання позову. У судовому засіданні позивач зазначила, що була дружиною відповідача, від шлюбу є спільна дитина, яка проживає з матір`ю, тоді як відповідач повинен надавати матеріальну допомогу, але достатньо не надає. Відповідач погодився на 15 відсотків від доходу стягнення на дитину, пояснивши, що добровільно сплачує 15 відсотків на дитину, а 30 відсотків на користь [PERSON] на утримання дітей від іншого шлюбу [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Судом встановлено, сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 29.09.2010 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №40. На утримання дитини відповідач в достатньому розмірі матеріальну допомогу не надає, проте відповідно до вимог ст.ст.180, 181 СК України має обов`язок брати участь у її утриманні та вихованні до досягнення дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому суд відхиляє доводи позивача щодо добровільної сплати аліментів , оскільки будь-які виконавчі листи щодо стягнення аліментів з відповідача відсутні й такому разі сама по собі добровільна сплата аліментів не може бути підставою для відмови у позові у відповідній частині . При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини , суд виходить з рівного балансу між інтересами батьків та дитини, де особливу увагу звертає саме на інтереси дитини в даному випадку, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір`ю, відповідач є працездатним, офіційно працює в ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» , то суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved