Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

11.04.2017 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ «Поділля Агроінвест» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. Позов мотивований тим, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 055416 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією позивачу, на праві приватної власності, належить земельна ділянка площею 3,2039 га., кадастровий номер 0524887200:05:001:0276, що розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Вказану земельну ділянку позивач, відповідно до договору оренди укладеного із ЗАТ «Поділля» правонаступником якого є ТОВ «Поділля Агроінвест» та зареєстрованого відділом Держкомзему, передав в оренду строком на 10 років. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаного договору оренди, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. Відповідно до даних розрахунків заборгованість по орендній платі становить: за 2014 рік \~3357,14 грн., за 2015 рік\~ 5298,79 грн, за 2016 рік 287,34 грн., а всього\~8943,27 грн., а також інфляційні 2707,23 грн., 3% річних 360,39 грн. Враховуючи невиплату орендної плати за вищевказані роки, невиконання відповідачем умов договору позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки року та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 12010,89 грн., а також судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Поділля Агроінвест» надав суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутність та зазначає, що позов визнає лише в частині стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 8943,27 грн. В квітні 2017 року від представника відповідача надійшло письмове заперечення в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою позицію, тим що відповідач частково виплатив позивачу орендну плату, таким чином, заборгованість з 2014 по 2016 роки становить 8943,27 грн. Зважаючи на це відповідач зазначає, що часткова невиплата орендної плати не є істотним порушенням умов договору та достатньою підставою для його розірвання. Також відповідач не вбачає систематичності порушення умов договору. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 055416 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією позивачу, на праві приватної власності, належить земельна ділянка площею 3,2039 га., кадастровий номер 0524887200:05:001:0276, що розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Вищевказану земельну ділянку позивач згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 03.03.2011 року та зареєстрованого 03.06.2011 року відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області за № 052480004001128 передав в оренду строком на десять років ЗАТ «Поділля» правонаступником якого в процесі реорганізації є ТОВ «Поділля Агроінвест». Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до п. 4.1. та 4.3. договору оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. Однак в порушення умов договору відповідач систематично ухилявся від виплати орендної плати в розмірі зазначеному в договорі, у звязку з чим у нього виникла заборгованість: за 2014 рік \~3357,14 грн., за 2015 рік\~ 5298,79 грн, за 2016 рік 287,34 грн., а всього\~8943,27 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-146цс12, систематичність несплати орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Приписи ст.\~625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. За змістом ч.\~2 ст.\~625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6\~червня\~2012\~р. у справі №\~6-49цс12, від 24\~жовтня\~2011\~р. у справі №\~6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.\~625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17\~жовтня\~2011\~р. у справі 6-42цс11). Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч.\~3 ст.\~549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст.\~625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Таким чином твердження відповідача, що у разі застосування судом вимог ст. 625 ЦК України, товариство буде нести подвійну відповідальність за неналежне виконання умов договору оренди земельної ділянки, є безпідставним. У звязку з несвоєчасним виконання грошових зобовязань відповідач має сплатити: по заборгованості за 2014 рік - 3% річних в сумі 201,43 грн.; по заборгованості за 2015 рік - 3% річних в сумі 158,96 грн. Разом з цим по заборгованості за 2014 рік - знецінення боргу в звязку з інфляцією (індекс інфляції за 2015 рік становить 143,3%, за 2016 рік 112,4%) складає 2050,18 грн.; по заборгованості за 2015 рік - знецінення боргу в звязку з інфляцією (індекс інфляції за 2016 рік 112,4%) становить 657,05 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат.

Outcome: approved