Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

11 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 28375,15 гривень, процентів за користування позикою в сумі 8412,25 гривень, трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 2577,41 гривень та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідно до договору позики від 03 березня 2010 року, укладеному між ним та відповідачем, [PERSON] було надано 28000,00 гривень, що за курсом НБУ станом на 31.03.2010 року еквівалентно 3550,00 доларів США, яка зобов'язалася повернути вказану суму коштів в строк до 20.12.2010 року, однак донині своїх зобов'язань не виконала. Позивач у судове засідання не з'явився, 24.01.2014 року надав до суду клопотання, відповідно до якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими повідомленнями, причини неявки до суду не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до договору позики від 03 березня 2010 року, укладеному між позивачем та відповідачем, [PERSON] було надано 28000,00 гривень, що за курсом НБУ станом на 31.03.2010 року еквівалентно 3550,00 доларів США, яка зобов'язалася повернути вказану суму коштів в строк до 20.12.2010 року. Для уникнення впливу інфляційних процесів на суму грошових зобов'язань в підписаній угоді, сторони визнали грошовий еквівалент в доларах США. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за вказаним договором позики, позивач змушений був звернутися до суду з дійсним позовом. На день подачі позову до суду курс гривні по відношенню до долара США становив 799,3000 гривень за 100 доларів США, тобто відповідач повинен повернути позивачу суму боргу у розмірі 28375,15 гривень. Згідно ч.2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 1 ст. 622 ЦК України сплата боржником неустойки за порушення зобов'язання не звільняє його від обов'язку виконати зобов'язання в натурі. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договрром чи законом. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін, відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved