Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

10 серпня 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов'язків, після того як родина розпалася. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не відвідує, не несе витрати на її утримання, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість за сплатою аліментів. В судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що відповідач з надуманих причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вважає що «йому хтось щось винен», вказуючи на наявність нібито поважних причин, насправді просто зловживає спиртними напоями. Зауважила, що також має складнощі у своєму житті в матеріальному та психологічному плані, проте не дивлячись на це, одна виховує сина, якому намагається дати усе найкраще, натомість відповідач лише шукає відмовки та причини чому не може допомагати дитині. Відповідач у судове засідання з'явився, проти позову заперечував. Пояснив суду, що він має поганий стан здоров'я та проживає у іншому населеному пункті через що «не наїздиться» до сина. Зауважив, що його ніхто не попереджав про шкільні свята у сина або необхідність відвідати батьківські збори. Телефон класного керівника він брав, проте згодом втратив мобільний, та більше телефоном класного керівника не цікавився. Хоча в неї, мабуть лишився його телефон, та вона б мала його попереджати про важливі події у житті його сина. Зауважив, що через перенесені операції не мав можливості вчасно сплачувати аліменти. Складнощі у спілкуванні з дитиною, на його думку, також пов'язані із неприязними відносинами між ним та колишньою дружиною. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, при наданні якого враховано наявність заборгованості за сплатою аліментів, тобто невиконання відповідачем обов'язків по утриманню дитини. Крім того, зауважила, що відповідач має такі ж права на дитину як її мати, та якщо у нього склалися неприязні стосунки з позивачкою, чи вона йому чинила перешкоди у побаченнях з дитиною, він не був позбавлений можливості звернутися до органу опіки для визначення спору щодо участі у вихованні дитини, проте даним правом не скористався. На засідання органу опіки відповідач взагалі не з'явився, хоча викликався та з цього приводу навіть засідання було перенесено. Суд вислухавши позивача, відповідача, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації народжень 15 квітня 2009 року зроблено актовий запис №08 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 04 листопада 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 12 липня 2012 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області зроблено актовий запис №03 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] Довідкою Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області від 20 березня 2015 року №280 засвідчено, що [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], має склад сім'ї: син - [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]. Орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації надав висновок від 23 червня 2015 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Так, у висновку зазначено, що [PERSON] не займається вихованням дитини, в даний час дитина проживає разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні. Орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити батьківських [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до наданої суду довідки Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції про розмір заборгованості по аліментах від 04 серпня 2015 року, у [PERSON] за виконавчим листом №2/2015/511/2012 від 18 червня 2012 р. існує заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] у розмірі 12 тисяч 628 гривень станом на 31 липня 2015 року. З довідки вбачається, що виплати аліментів [PERSON] здійснюються, проте нерегулярно, так з 19 чергових платежів здійснено лише 8 епізодичних щомісячних платежів. Довідкою Довжанського навчально-виховного комплексу імені Героя Радянського Союзу П.Г. Стрижака від 26 березня 2015 року №36 за підписом директора закладу підтверджується, що батько вихованця старшої групи [PERSON], [INFO], за роки перебування дитини у навчальному закладі жодного разу не приводив і не забирав дитину з дошкільного підрозділу, не з'являвся на свята, батьківські збори, допомоги в ремонтних роботах не надавав. Як пояснила, у судовому засіданні 23.12.2015р. допитана судом у якості свідка [PERSON], [PERSON] є матір'ю її хресника [PERSON], тобто сторони по справі її куми. Свідок зазначила, що позивач дійсно сама виховує сина [PERSON], відповідач життям дитини не цікавиться, вона ніколи не бачила його поруч з дитиною, не пам'ятає випадків коли б той витрачався на покупки для дитини чи давав гроші на його утримання. При вирішенні спору суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про захист основних прав і свобод. Статтею 8 Конвенції, проголошено, що кожен має право на повагу до свого... сімейного життя... Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Статті 32, 51 Конституції України передбачають, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статті 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Стаття 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав, так батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, у судовому засідання визнано, що дійсно ним не постійно здійснюються виплати аліментів, дуже рідко він бачиться із сином проте через поважну причину, так як він нібито переніс багато медичних операцій, важко та коштовно лікувався, після чого відповідно не мав можливості сплачувати аліменти на утримання сина, часто відвідувати через віддаленість проживання. Відповідачу вимоги статей 10, 59, 60 ЦПК України були неодноразово роз'яснені та зрозумілі. Двічі судом за клопотанням відповідача, останньому надавався час для подачі доказів на підтвердження своїх заперечень. Проте своїм правом на подання доказів відповідач не скористався. До суду із клопотаннями про витребування доказів через складнощі у їх утриманні не звертався. При прийнятті рішення, суд розглядаючи справу на підставі наявних доказів, виходить з того, що відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження наявності в нього матеріальних труднощів, поганого стану здоров'я, інвалідності тощо, отже, вважає доводи відповідача, про наявність поважних причин, через які виконання ним батьківських обов'язків є утрудненим, недоведеними. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач як матір малолітнього [PERSON], [INFO], мала право на звернення до суду з відповідним позовом відповідно до положень ст. 165 СК України, обраний спосіб захисту відповідає допущеному порушенню. Відповідач, в порушення вимог статей 150, 157 СК України не виконує належним чином свої обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, епізодично надає кошти на утримання сина, що безумовно не дає можливості для його нормального розвитку, так як позивач, з якою проживає дитина, не може розраховувати на виплату аліментів, відповідно й планувати витрати на дитину, які носять постійний характер. До того ж відповідач не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, так як майже не відвідує сина на свята та у навчальному закладі, не цікавиться його успіхами чи навпаки прогалинами у знаннях, де дитина потребує додаткової уваги з боку батьків. Він не приймає участі у забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готуванні її до самостійного життя. Відповідачем на підтвердження своїх заперечень не надано жодних доказів, в зв'язку з чим суд,

Outcome: approved