Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тоді як хлопчик хворий на цукровий діабет першого типу, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року відкрито провадження по справі. Відповідач подав відзив на позов в якому заявлені вимоги визнав частково та вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у мінімальному розмірі та вказав, що є інвалідом ІІІ групи у звязку із захворюванням на цукровий діабет першого типу, тяжкої форми, що потребує інєкцій інсуліну та інших лікарських препаратів, що маю велику вартість. За станом здоровя тяжкий труд йому протипоказаний і він має мінімальні доходи, при цьому на його утримання перебувають батько та мати пенсійного віку. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, також зазначила, що спільно з відповідачем не проживають близько року, шлюб розірвано 17 грудня 2018 року за рішенням суду, дитина проживає разом із нею і повністю знаходиться на її утриманні. Позивач працює кухарем у дитячому дошкільному закладі та отримує заробітну плату у розмірі близько 4500,00 гривень. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, тому суд розглянув справу за його відсутності. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано та мешкають окремо. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження Серії 1-ВЛ № 264364, що видано 01 лютого 2012 року Русько-Тишківською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 2 від 01 лютого 2012 року. Відповідно до довідки № 239 від 23 березня 2018 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], разом із матірю [PERSON]. Суду наданий корінець медичного висновку № 33 про дитину інваліда віком до 18 років від 25 березня 2015 року, з якого вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO], має захворювання на цукровий діабет першого типу, тяжкої форми. Відповідач надав суду довідку № 02-05/79 від 26 листопада 2018 року Харківського міжрайонного управління водного господарства, відповідно до якої він обіймає посаду машиніста насосних установок та в період з травня 2018 року по жовтень 2018 року отримав заробітну плату у розмірі 23481,46 грн.: травень 3959,38 грн.; червень 3985,72 грн.; липень 3972,23 грн.; серпень 3619,67 грн.; вересень 3972,23 грн.; жовтень 3972,23 грн. Відповідач є інвалідом ІІІ групи, про що свідчить довідка до акта огляду соціальною експертною комісією № 47976 від 08.06.2017 року. Відповідачем суду надані: виписка з історії хвороби про стан його здоровя, де в тому числі вказано що він хворий на цукровий діабет першого типу, тяжкої форми; пенсійне посвідчення на імя [PERSON], [PERSON], консультативний висновок спеціаліста щодо стану здоровя [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року встановлений у розмірі 2027 гривень. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] і зобовязаний його утримувати але не виконує такі свої обовязки, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1100,00 гривень, щомісячно. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обовязки щодо утримання дитини, але дитина проживає з матірю і вона несе основний тягар його утримання, тому на відповідача покладається обовязок нести витрати по утриманню шестирічного сина у сумі 1100 гривень, яка є дещо більшою ніж ? частина розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 06 до 18 років, що встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на день розгляду справи. Стосовно посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 2000 гривень на місяць у звязку з хворобою сина, суд вважає за необхідне вказати, що вказані витрати не є утриманням дитини в розумінні положень СК України, а за необхідності у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою дитини,\~позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що на його утриманні перебувають батьки та не приймає їх до уваги оскільки сам відповідач зазначає, що вони є пенсіонерами та отримують пенсію, і доказів, що він зобовязаний їх утримувати суду не надано, тоді як утримувати малолітнього сина є обовязком відповідача як батька. На підставі\~викладеного суд\~приходить до\~висновку,\~що вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідача аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 1100,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial