Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

11.01.2017 [PERSON] звернулась в суд з позовом до Славутської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Вказувала на те, що 16.10.2014 помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,9187 га, розташована на території Великоскнитської сільської ради с. Нараївка Славутського району Хмельницької області, що передана йому для утримання житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства та належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 20.08.1994 року серія ХМ № 00025. Вона є єдиним спадкоємцем батька за заповітом, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, оскільки Державний акт був втрачений. В судове засідання позивачка не з'явилися, в поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ХМ №00025, виданого 20.08.1994 року на праві власності належала земельна ділянка площею 0,9187 га, розташована на території Великоскнитської сільської ради с. Нараївка Славутського району Хмельницької області, що передана йому для утримання житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства. Це стверджується копією Державного акту від 20.08.1994 року (а.с.13). Державний акт втрачений, про що поміщено оголошення в газеті «Пульс» від 05.12.2016 року №51 (а.с.30). [PERSON] помер 16.10.2014 року, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-БВ № 239215(а.с.8) [PERSON] є його дочкою, що стверджується свідоцтвом про її народження серії 1-БВ № 236352 від 25.12.2014 року ( а.с. 31). Сини спадкодавця [PERSON], [PERSON] спадщини не прийняли і на неї не претендують, що стверджується копією спадкової справи № 514/2014, що заведена у Славутській державній нотаріальній конторі. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом. Факт належності [PERSON] земельної ділянки повністю доводиться вищенаведеними доказами, а отже, за позивачкою може бути визнане право власності на неї.

Outcome: approved