Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

10 жовтня 2019 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу. Зазначили, що між ними відділом РАГС Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області 09 червня 2001 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 108, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У кожного з них це перший шлюб. Від шлюбу вони мають доньку, [PERSON] , 2004 року народження. Спільне життя між ними не склалося. Останні три-чотири роки між ними погіршилися відносини. З різних причин за цей тривалий час вони віддалилися один від одного. Фактично подружні відносини між ними припинені. Основні причини розпаду сім`ї це несумісність характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вони мають різні погляди на життя, і з вини обох сумісне життя і збереження їх сім`ї стали неможливими. Тому, після спільного обговорення, яке тривало весь цей час, ними прийнято рішення про розірвання шлюбу. Вони не мають бажання та наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини. Питання поділу майна за спільною домовленістю ними вирішено шляхом укладення договору про поділ майна подружжя, тому спір про поділ спільно набутого майна відсутній. Спір про місце проживання доньки відсутній, так як відповідно до ч.3 ст.160 СК України дитина своє місце проживання з батьком визначила сама, оскільки досягла 14-го віку. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року підсудність цивільної справи №401/2950/19 за спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу визначено за Онуфріївським районним судом Кіровоградської області. У своєму клопотанні від 29 жовтня 2019 року заявники повідомили суд про те, що вони підтримують свою спільну заяву від 10 жовтня 2019 року, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, клопотали про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. На виконання вимог ч.1 ст.109 СК України для долучення до справи заявники направили копію укладеного між ними 17 жовтня 2019 року письмового нотаріально посвідченого договору, щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків. Заявниця [PERSON] повідомила, що не бажає змінювати своє прізвище. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, розірвання шлюбу. Розглянувши справу в порядку окремого провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви заявників по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані заявниками докази, суд дійшов висновку, що заяву подружжя слід задовольнити з таких підстав. Так, у відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 СК України. Відповідно до ч.1 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. На підставі наданих заявниками документів судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 09 червня 2001 року відділом РАГС Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 108, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У заявників це перший шлюб. Від шлюбу заявники мають доньку, [PERSON] , 2004 року народження. 10 жовтня 2019 року заявники, в порядку ч.1 ст.109 СК України, ч.3 ст.293, п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України, подали до суду спільну заяву подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу. Зі спільних доводів заявників, їх спільне подружнє життя не склалося. Останні три-чотири роки між ними погіршилися відносини. З різних причин за цей тривалий час вони віддалилися один від одного. Фактично їх подружні відносини припинені. Основні причини розпаду їх сім`ї це несумісність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вони мають різні погляди на життя, і з вини обох сумісне життя і збереження їх сім`ї стали неможливими, тому вони спільно прийняли рішення про розлучення. Заявники не мають бажання та наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини. Спір між заявниками відсутній, оскільки питання поділу майна за спільною домовленістю ними вирішено шляхом укладення договору про поділ майна подружжя. Спір про місце проживання неповнолітньої доньки також відсутній, так як їх донька [PERSON] , яка досягла 14-го віку, самостійно своє місце проживання визначила з батьком, [PERSON] . Вказані обставини підтверджується їх спільною заявою від 10 жовтня 2019 року про розірвання шлюбу, їх клопотанням від 29 жовтня 2019 року, згідно якого вони підтримують свою спільну заяву від 10 жовтня 2019 року, копіями свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] та народження дитини серії [NUMBER] , копією укладеного заявниками 17 жовтня 2019 року письмового нотаріально посвідченого договору, щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків. Суд зазначає, що відповідно до статей 155, 157 СК України, заявники у письмовому договорі вирішили питання яку участь у забезпеченні умов життя їх спільної доньки братиме мати, [PERSON] , яка буде проживати окремо, а також про умови здійснення нею права на особисте виховання дитини. Встановлені під час судового розгляду фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що спільна заява [PERSON] та [PERSON] від 10 жовтня 2019 року про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої доньки. На підставі викладеного, суд визнає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу є обґрунтованою та доведеною, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме інтересам заявників, що мають істотне значення, сім`ю зберегти сторони не бажають, отже, сім`я та шлюб фактично розпалися, тому заява підлягає задоволенню, шлюб між заявниками слід розірвати. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved