Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

11.07.2008 року за договором кредиту №HMІВGK0000007937 позивач надав відповідачу кредит в сумі 11744,04 доларів США на термін до 11.07.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованності за кредитом. [PERSON] вимог договору не виконує, не сплачує кредит та відсотки по ньому, внаслідок чого станом на 25.01.2016 року має заборгованність в сумі 33927,91 доларів США, а з врахуванням рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.08.2012 року, яким з відповідача на користь позивача було стягнуто 11167,86 доларів США боргу за кредитним договором станом на 17.08.2012 року, тому цю суму позивач просить відняти від загальної суми заборгованності, різниця становить 22760,05 доларів США, і з врахуванням 10,08 доларів США штрафу (фіксованої суми) та 1138,00 доларів США - штрафу (процентної складової), заборгованність до стягнення становить 23908,14 доларів США, що за курсом НБУ від 25.01.2016 року 24,79 становить 592682,72 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про підтримання позову, слухання справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.47). Відповідач у судове засідання не з'явився вдруге, повідомлений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.50-52), однак про причини неявки або про відкладення розгляду справи суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи думку представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Неявка сторін у судове засідання є підставою для розгляду справи у їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів, а згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так відповідач згідно кредитного договору №HMІВGK0000007937 від 11.07.2008 року (а.с.10-13), отримав від позивача кредит в сумі 11744,04 доларів США на термін до 11.07.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованності за кредитом, однак не сплачував заборгованність по кредиту і відсотків по ньому, чим порушив графік погашення кредиту (а.с.14). В зв'язку з цим, на підставі умов договору та чинного законодавства, позивач має право вимагати достроково сплати у повному обсязі заборгованності за кредитом, відсотків, а відповідно до умов договору - штрафних санкцій. Таким чином, станом на 25.01.2016 року заборгованність по кредиту становить 33927,91 доларів США, з яких 7253,21 доларів США - заборгованність за кредитом, 4639,58 доларів США - заборгованність по процентам за користування кредитом, 1537,43 доларів США-заборгованність по комісії за користування кредитом, 20497,69 доларів США-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується доданим розрахунком (а.с.5-8). Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором; боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Верховний Суд України 23.09.2015 року у справі №6-1206цс15 висловив правову позицію, згідно якої виходячи з системного аналізу ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Враховуючи, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.08.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 11167,86 доларів США боргу за кредитним договором станом на 17.08.2012 року (а.с.4), тому цю суму слід відняти від загальної суми заборгованності, різниця становить 22760,05 доларів США, а з врахуванням 10,08 доларів США штрафу (фіксованої суми) та 1138,00 доларів США - штрафу (процентної складової), заборгованність до стягнення становить 23908,14 доларів США, що за курсом НБУ від 25.01.2016 року 24,79 становить 592682,72 грн. Відповідно до ст.99 Конституції України і Указу Президента України від 25.08.1996 року №762/96 Про грошову реформу в Україні, грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, однак вказана стаття Конституції України не встановлює сферу обігу гривні, а ст.192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже банк позивач, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківські ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п.1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 року №3024-VІ Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п.2 ст.5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог пп.в п.4 ст.5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то оскільки на цей час законодавстом не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватися судом. В зв'язку з викладеним вимоги позивача в частині стягнення з відповідача боргу по кредиту та процентів в доларах США в перерахунку на гривні є законною і обгрунтованою і підлягає до задоволення. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved