Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

12.01.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про зменшення розміру аліментів до відповідача [PERSON] 28.01.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 09.03.2021 року. 04.03.2021 року від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 09.03.2021року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 по цивільній справі № 172/272/20 року на користь відповідачки [PERSON] , на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] з 2 000.00 грн., до 1 000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2020 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000.00 грн. З 2019 року він проживає з громадянкою [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилась донька - [PERSON] . Мати дитини, [PERSON] , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а тому він самостійно утримує дружину та їх новонароджену доньку. Таким чином на даний час у нього змінився сімейний, а відповідно і матеріальний стан. Зазначені вище обставини на його думку є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що раніше він працював за кордоном, в тому числі і офіційно, тому мав можливість сплачувати аліменти, у визначеному судом розмірі. На даний час він не працює, тому в нього не завжди є можливість сплачувати аліменти у визначеному судомі розмірі. Крім того у нього народилась інша дитина і його матеріальні затрати збільшились. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що позивач працює за кордоном, має добрий прибуток, купив нерухомість, здійснює дороговартісний ремонт нерухомості та купив автомобіль. Жінка, з якою проживає позивач, займається підприємницькою діяльністю, надає послуги краси, має обширну клієнтуру. Тому отримує прибуток. Їх спільна донька проживає з нею. Позивач сплачував аліменти на її утримання і заборгованості не має. Проте крім аліментів будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. Вона є матір`ю трьох дітей. Діти алергіки, тому потребують постійної медикаментозної підтримки. Вона має третю групу інвалідності та потребує лікування. Вона зареєстрована як ФОП, але за 2020 рік має незначний прибуток від зайняття підприємницькою діяльністю. Тому вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору, представник Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2020 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000.00 грн., що підтверджується копією рішення суду. З 2019 року позивач проживає з громадянкою [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в позивача і [PERSON] , народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Прохаючи зменшити розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача, позивач посилається на те, що на даний час у нього змінився сімейний та матеріальний стан. І стягнення аліментів у даному розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану. Позивачем надані докази про зміну його сімейного стану: копія свідоцтва про народження доньки - [PERSON] , [INFO] . З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для зменшення розміру аліментів, так як позивачем доведені обставини, передбачені ст. 192 СК України про зміну матеріального та сімейного стану позивача, платника аліментів. Вирішуючи питання про розмір до якого потрібно зменшити аліменти, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів визначається стягувачем. Так за рішенням суду аліменти з позивача стягнені в твердій грошовій сумі, відповідно спосіб стягнення аліментів зміненим не може бути. Тому при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів суд приходить до висновку, що їх розмір повинен бути визначений також у твердій грошовій сумі. Заперечуючи проти зменшення розміру стягуваних аліментів відповідач посилається на те, що позивач має добрий прибуток, купив нерухомість, здійснює її ремонт та купив автомобіль, але доказів цьому не надала. Оскільки невідомо коли позивачем була придбана нерухомість та автомобіль. Який прибуток отримує позивач та чи будівля зображена на фотознімкові належить позивачеві. Також судом не можуть бути враховані доводи відповідача про те, що отримуваного нею прибутку недостатньо для матеріального забезпечення трьох дітей. Оскільки з наданих суду доказів вбачається, що сторони мають спільну лише одну дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. І надавати утримання на інших дітей, батьком яких позивач не є, не входить до його обов`язку. Доказів того, що спільна донька сторін потребує лікування суду не надано. З отримуваних доходів відповідач лише показала лише дохід від здійснення підприємницької діяльності, але не надала доказів про розмір пенсії, яку вона повинна отримати в зв`язку з наявністью інвалідності, про отримувану допомогу, як багатодітна сім`я, тощо. В свою чергу зменшення аліментів з 2000.00 грн. до 1000.00 грн., як прохає позивач згідно заявлених позовних вимог. суд вважає занищеним. Оскільки стягнення аліментів в сумі 1000.00 грн.. не забезпечить всіх необхідних затрат на утримання дитини сторін та її гармонійного розвитку. Крім того, якщо позивач тимчасово і не працює, однак є особою працездатного віку та має можливість працювати, отримувати прибуток і належно утримувати своїх дітей. Виходячи з вищевикладених обставин суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання доньки - [PERSON] [INFO] , з 2000.00 грн.. до 1500.00 грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за можливе судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., покласти на позивача так як судом хоч і прийняте рішення про задоволення заявлених позовних вимог, але в результаті ухвалення даного рішення погіршується матеріальне становище відповідача, на утриманні якої перебувають неповнолітні діти. На основі ст. 180,182,183, 192 СК України,

Outcome: partial