Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 07 грудня 2011 року ухвалено рішення № 2-2399/11 про стягнення солідарно з нього та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 42590,66 грн. Позивач зазначає, що ним в односторонньому порядку 26 березня 2013 року було сплачено у повному обсязі солідарний борг у розмірі 42590,66 грн., про що свідчать: постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 32756859 від 26 березня 2013 року, квитанції № 2242_12 від 25 грудня 2013 року, №117_15 від 24 січня 2013 року, №2242_6 від 25 лютого 2013 року, №2401_5 від 13 березня 2013 року, № 2242_6 від 22 березня 2013 року, №2401_5 від 15 березня 2013 року, №2242_6 від 15 березня 2013 року. Позивач вказує, що сума 42590,66 грн. була розрахована банком з урахуванням курсу долара США, що було визначено у рішенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2011 року і про що свідчать квитанції по оплаті суми боргу. Ним було сплачено 42\~590,66 грн. Також позивач вказує, що згідно з розрахунком сума регресу з урахуванням інфляції за весь час становить 61 746 грн. Позивач зазначає, що відповідачем йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що йому, як інваліду 2 групи необхідні кошти на лікування, а він постійно знаходився у скрутному становищі і не міг зібрати кошти на лікування, оскільки був вимушений віддавати позичені відповідачем борги по сплаті солідарного боргу банку. Він постійно вимушений обмірковувати ситуацію, обговорювати її з родичами та тратити на це нерви і час. Він не має можливості спокійно жити і спати. Ця ситуація завдає йому душевні страждання. Відтак оцінює спричинену йому моральну шкоду у сумі 90000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі. У судовому засідання, яке відбулося 14 квітня 2016 року, позивач просив суд розглянути справу у відсутність відповідача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив, пояснивши суду, що відповідач у судові засідання зявлятися не буде. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 2-2399/11 від 07 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 06 лютого 2012 року, з [PERSON] та [PERSON] було солідарностягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 42590,66 грн. (а.с. 2-3). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 32756859 від 26 березня 2013 року встановлено, що закінчено виконавче провадження по виконавчому листу № 2-2399, виданого 21 лютого 2012 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Крдитпромбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 42590, 66 грн., у звязку із тим, що борг сплачено у повному обсязі (а.с. 4) Згідно квитанцій № 2242_12 від 25 грудня 2012 року, № 117_15 від 24 січня 2013 року, № 2242_6 від 25 лютого 2013 року, № 2401_5 від 13 березня 2013 року, № 2242_6 від 22 березня 2013 року, № 2242_5 від 15 березня 2013 року, № 2242_6 від 15 березня 2013 року, [PERSON] погасив заборгованість за кредитним договором № 2005-2476ФОЗ від 25 листопада 2005 року (а.с. 5-11). Згідно наданого позивачем суми регресу з урахуванням інфляції станом на 04 березня 2016 року сума регресу становить 61\~746 гривень (а.с. 12). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно ч.2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. З копії рішення Красноармійського міськрайонного суд Донецької області № 2-2399/11 від 07 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 06 лютого 2012 року, вбачається, що 21 листопада 2005 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], позивачем у справі, було укладено кредитний договір №2005-2476ФОЗ, згідно якого банк надав позивачу кредит у сумі 10\~000 доларів США. Також, згідно вищевказаного рішення вбачається, що відповідач [PERSON] був поручителем по вищевказаному кредитному договору. Судом встановлено, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором виконано самим боржником [PERSON] , а не його поручителем [PERSON] Відтак, у задоволені позову про стягнення боргу в порядку регресу слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачено право боржника стягнення боргу в порядку регресу з поручителя. Що стосуються позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає, що у задоволені такої також слід відмовити, у зв'язку із недоведеністю позивачем отриманих ним моральних страждань. Відповідно \~ст. 88\~ЦПК України, оскільки позивача, звільнено від сплати судового збору, судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed