Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

12.03.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 22.11.2012 року уклало з відповідачем кредитний договір № б/н (далі Договір), за яким відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач отримав кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі строком дії до липня 2016 року. Відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку і надав Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з [PERSON] та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. За [PERSON] має право в односторонньому порядку змінювати Тарифи та інші невідємні частини договору, в тому числі і розмір відсоткової ставки за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по рахунку, яку позичальник зобовязаний отримувати так само, як і отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені ним операції; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором та угодою, надав відповідачеві кредит. Відповідач своїх зобовязань не виконав, не надав своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачу були нараховані штрафні санкції. Станом на 27.02.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 31 788 грн. 20 коп., яка складається з: 18\~032 грн. 25 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 14\~647 грн. 47 коп. нарахованої пені; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1\~489 грн. 91 коп. штрафу (процентна складова). За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31 788 грн. 20 коп. за кредитним договором № б/н від 22.11.2012 року та судові витрати. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом подання відзиву не скористався. У визначений судом час докази не подав. Судові документи надіслані відповідачу за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання. Про судовий розгляд повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 травня 2018 року, яке наявне у справі. Оскільки відповідач належним чином повідомлениий про судовий розгляд; він не подав відзиву на позовну заяву, суд на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти винесення заочного рішення не заперечує. Вирішуючи надану справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини, за якими суд вирішує спір, врегульовані такими нормами закону. За положеннями статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 22.11.2012 року між пат КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 13\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.10/. Відповідно до умов договору [PERSON] видав відповідачу кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі строком дії до липня 2016 року, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом 27.02.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 31 788 грн. 20 коп., яка складається з: 18 032 грн. 25 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 14 647 грн. 47 коп. нарахованої пені; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1\~489 грн. 91 коп. штрафу (процентна складова). /а.с.6-7;8-9/. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.12.2.1 Договору у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту відсутня, тож не можливо встановити, з якої суми Банком нараховані та обчислені відсотки і штрафні санкції, адже відсотки обчислюються у відсотковому відношенні до тіла кредиту, а тіло дорівнює нулю. Рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту і невиконання такого рішення не надано. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коди наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищезазначеного, оцінюючи та досліджуючи докази в їх сукупності, у звязку з відсутністю заборгованості за тілом кредиту та ненаданням позивачем належних доказів на підтвердження суми, з якої розраховані пеня та відсотки, суд вважає що відсутні законні підстави для задоволення позову. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed