Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: визнати протиправною бездіяльність Голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтанський 16245»; зобов'язати Голову правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтанський 16245» [PERSON] надати відповідь на запит та нижченаведені документи: загальну кількість надходжень фінансових коштів (щомісячно) за період з моменту вступу на посаду; інформацію по видаткової частині із зазначенням виконаних робіт та щомісячними обов'язковими платежами (кошторису на роботи) за період з моменту вступу на посаду; суму боргу співвласників перед ОСББ «Фонтанський 16245» за період з моменту вступу на посаду. Компенсувати позивачу суму сплаченого судового збору відповідно до задоволених позовних вимог. В обґрунтування свого позову посилається на те, що він, [PERSON], є власником квартири за адресою: 65049, [ADDRESS]. Зазначає, що на прикінці серпня 2018 року він та інші мешканці будинку звернулися до Голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтанський 16245» [PERSON] щодо надання розгорнутої інформації про доходи та витрати Об'єднання за весь період її керівництва. Позивач стверджує, що до теперішнього часу відповідь на вищезазначене звернення не надійшло та ніяким образом не було повідомлено про результат його розгляду. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 11.10.2018 року справу було прийнято до провадження суду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач голова правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтанський 16245» [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, а також надала відзив, в якому просила у задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що інформаційного запиту від 12.08.2018 року, до моменту ознайомлення з матеріалами справи вона не отримувала та не бачила. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченим 26 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П. позивач, [PERSON] є власником квартири під [ADDRESS] Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.08.2017 року, [PERSON] є керівником Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтанський 16245», що знаходиться за адресою [ADDRESS] У відповідності до ст.. 6 ЗУ «Про особливості права власності у багатоквартирному будинку», а також ст. 14 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», позивачс - співвласник багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] - 21 серпня 2018 року звернувся до Голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтанський 16245» [PERSON] з інформаційним запитом, в якому просив надати розгорнуту інформацію про доходи та витрати об'єднання за весь період її керівництва, а саме: загальну кількість надходжень фінансових коштів (щомісячно); інформацію по видатковій частині із зазначенням виконаних робіт та щомісячними обов'язковими платежами; суму боргу співвласників перед ОСББ «Фонтанський 16245». З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу вбачається, що вищевказаний інформаційний запит було отримано [PERSON] - 23 серпня 2018 року, однак як стверджує позивач до теперішнього часу відповіді надано не було. Таким чином, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що як стверджує позивач, він не отримав відповідь на зазначений вище запит на інформацію у встановлений законодавством строк, а відтак він вбачає порушення з боку голови ОСББ його прав на отримання інформації. Стаття 40 Конституції України гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чі колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевоп самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ч. 2 ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Ст. 34 Конституції України передбачає, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Згідно ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян», органи державної влади місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Згідно зі ст. 20 вказаного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Розглядаючи справу по суті, суд бере до уваги, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, доводів позивача не спростувала, у зв'язку з чим, враховуючи диспозитивність процесу, справа розглядається за наявними у ній документами. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] жодної письмової відповіді на своє письмове звернення до теперішнього часу не отримав, тому відповідачем порушено вимоги ЗУ «Про звернення громадян» щодо надання письмової відповіді позивачу в передбачений Законом строк, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій щодо ненадання інформації, зобов'язання відповідача надати запитувану інформацію. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 704, 80 гривень.

Outcome: approved