overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

10 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки відповідач неодноразово вчиняв відносно неї насильство, що підтверджується повідомленням Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки відповідач неодноразово вчиняв відносно неї насильство : викидав з машини; коли вони проживали в м. Вінниці намагався скинути її з балкону; не пускав її до дитини коли вона плакала. Після такого знущання вона поїхала проживати до матері в с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області. Згодом відповідач приїхав у село ніби то для примирення, але в черговий раз став дебоширити, погрожував, внаслідок чого вона знову змушена була викликати працівників міліції. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтвердив пояснення позивачки, але позовні вимоги не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач неодноразово вчиняв відносно дружини насильство, що підтверджується повідомленням Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області (а.с.4), сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде створювати загрозу для життя і здоров'я позивачки та малолітньої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

10 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2010 році, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось внаслідок втрати порозуміння. Протягом року не підтримують шлюбні стосунки, живуть окремо. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка вимоги підтримує, представник подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується судовою розпискою, в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав, заперечень проти позову не надав.. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони протягом року не підтримують шлюбні стосунки, припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження сина [PERSON]. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

10 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також коштів на своє утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] та [PERSON], які перебувають на її утриманні. Відповідач працює, однак добровільно матеріальної допомоги на її та утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності та уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 350 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття, а також кошти на своє утримання в розмірі 100 гривень щомісячно до досягнення [PERSON] трирічного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 350 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття, а також кошти на утримання дружини в розмірі 100 гривень щомісячно до досягнення [PERSON] трирічного віку, визнав, просив справу слухати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

10 липня 2014 року відповідач звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-2145/2005 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення завдатку. Свої вимоги відповідач обґрунтувала тим, що 2005 року судом розглядалася вказана цивільна справа. 11.07.2005 р. за клопотанням позивача у справі було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідача. Згодом вказану ухвалу було скасовано, проте дотепер арешт не знято через те, що в ухвалі про забезпечення позову невірно зазначено по батькові відповідача. Матеріали справи знищено за закінченням строку зберігання. Відтак, для вирішення питання про виправлення вказаної вище описки та зняття з майна арешту необхідно відновити знищене провадження, що стало причиною звернення відповідача до суду з відповідною заявою. Сторони до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. Суд, вивчивши подані матеріали, вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що у провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-2145/2005 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення завдатку. 11 липня 2005 року у рамках вказаної справи судом було постановлено ухвалу про накладення арешту на належну відповідачу квартиру [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 20537825 від 15.04.2014 р., згідно з якою 14.07.2005 р. на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2005 р. було зареєстровано арешт квартири [ADDRESS]. На разі матеріали справи № 2-2145/2005 знищено за закінченням строку зберігання. Відповідно до статті 403, частини 1 статті 407, частини 1 статті 408 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. При розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги відповідача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Між тим, суд не вбачає достатніх підстав та доказів для відновлення судового провадження у повному обсязі, а тому заява відповідача має бути задоволена лише у частині, що стосується постановлення ухвали про забезпечення позову. У порядку статті 409 ЦПК судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

10 липня 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів ( аліментів) на утримання двох неповнолітніх дітей. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату судового засідання повідомлялася належним чином, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі; просила суд, постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на свою користь в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень на утримання неповнолітніх дітей: синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісяця починаючи з 10.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, приходить до наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 184 Сімейного Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.1996 року. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 січня 2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно грошової допомоги дитиням не надає. На утриманні інших неповнолітніх дітей не має, працездатний. Враховуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

10 липня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання 3-х дітей та матері до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову остання зазначила, що 26 серпня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 24. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач відмовився від надання матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання. Проживає окремо. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків пожиточного мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання заяви до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 3052 від 18.06.2014 року, виданою Межівською селищною радою Межівського району Дніпропетровської області (а.с.10). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини та дітей не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

10 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1959р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.07.2014р. о 16 год. 40 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.07.14р. о 16 год. 40 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Земляної І.Н. лікарні МЛ №14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що з хворим контакт формальний. Мова розірвана, на питання відповідає не по суті. Мислення паралогічне. Висловлює маячні ідеї відношення на адресу сусідів, рідних. Критика до стану відсутня. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. З огляду на те, що в судовому засіданні [PERSON] поводив себе безконтактно, на питання суду не відповідав, а його психічний стан за висновком лікаря є тяжким, і він є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням з неодноразовими госпіталізаціями, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника, а отже необхідність госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

10 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.07.2014р. о 09 год. 44 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.07.2014р. о 09 год. 44 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Колеснікової лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, чує «голоси» імперативного характеру. До чогось прислухається. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

10 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.07.2014р. о 12 год. 10 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.07.2014р. о 03 год. 15 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою сестри. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, відмовляється від їжі, агресивна до оточуючих. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

10 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.07.2014р. о 16 год. 21 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.07.2014р. о 16 год. 21 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний. Висловлює маячні ідеї відношення, отруєння до доньки. На питання відповідає не завжди по суті, після дублювання питання. В місцізнаходженні орієнтован грубо, дезорієнтован у календарному часі, себе називає правильно. Мислення торпідне. Прості інструкції виконує правильно. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічне ураження головного мозку сложного ґенезу (а/с, отдалённые последствия контузии (1944г.), диметаболический). Дементний синдром, переважно з маячними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved