Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

12.01.2021р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо - транспортною пригодою (а.с. 3-6). Ухвалою судді Наумової О.С. від 27.01.2021р. відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 85). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.08.2020р. [PERSON] , керуючи автомобілем «ДЖАК» білого кольору, на автодорозі Київ-Одеса (відрізок Жашків-Київ Е 95 М 05 172 км), не врахував дорожню обстановку, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з напівпричепом «KOGEL SN24», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачеві [PERSON] , що призвело до технічних пошкоджень причепа. Напівпричіп у момент ДТП був приєднаний до автомобіля «DAF», д.н.з. [NUMBER] . Про ДТП [PERSON] просив не повідомляти на спецлінію «102», оскільки не мав полісу обов`язкового страхування транспортних засобів, обіцяв добровільно відшкодувати витрати на відновлення причепа, внаслідок чого працівники поліції, які приїхали на місце пригоди, протокол і схему ДТП не складали. [PERSON] надав розписку від 27.08.2020р., в якій зобов`язався компенсувати витрати на ремонт причепа. Однак в подальшому відмовився відшкодувати завдані збитки. Позивач звертався до управління патрульної поліції в Черкаській області з питання фіксування факта ДТП, однак листом від 11.11.2020р. йому відмовлено. На замовлення позивача складений звіт про оцінку майна ПП «Агенство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» від 09.12.2020р., вартість суми збитків напівпричепу бортовому тентовому «Kogel SN24», 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , визначена в сумі 32 467 грн., витрати на проведення оцінки складають 3500,00 грн. Окрім того, позивачеві внаслідок пошкодження майна, відмови відповідача компенсувати збитки заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 10000,00 грн. На підставі викладеного, просив стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 32 467,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., а всього 42 467,00 грн., а також судові витрати. Представник позивача - адвокат Подлуцький М.О. (діє на підставі договору від 06.09.2020р. - а.с. 64) 01.04.2021р., 12.05.2021р. і 23.07.2021р. надав заяви, в яких просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 95, 98, 104). Відповідач [PERSON] в судові засідання по справі, призначені на 25.02.2021р., 30.03.2021р., 11.05.2021р. і на 27.07.2021р. не з`явився, про дати судових засідань неодноразово повідомлявся належним чином. Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Як вказує позивач, 27.08.2020р. [PERSON] , керуючи автомобілем «ДЖАК» білого кольору, на автодорозі Київ-Одеса (відрізок Жашків-Київ Е 95 М 05 172 км), не врахував дорожню обстановку, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з напівпричепом «KOGEL SN24», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачеві [PERSON] , і був приєднаний до автомобіля «DAF», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до технічних пошкоджень причепа. Про ДТП [PERSON] просив не повідомляти на спецлінію «102», оскільки не мав полісу обов`язкового страхування транспортних засобів, обіцяв добровільно відшкодувати витрати на відновлення причепа. Працівники поліції, що прибули на місце пригоди, протокол і схему ДТП не складали. [PERSON] надав позивачеві власноруч складену від 27.08.2020р. розписку, у якій зобов`язався компенсувати водієві [PERSON] витрати на ремонт причепа [NUMBER] , який отримав пошкодження в результаті ДТП за його участі (а.с. 30). Як пояснив позивач, в подальшому [PERSON] в усній формі відмовився відшкодувати завдані збитки. На звернення позивача щодо реєстрації ДТП, листом УПП поліції в Черкаській області від 11.11.2020р. стосовно фіксації ДТП, яка мала місце 27.08.2020р. на а/д Київ-Одеса за участю автомобіля, який належить позивачеві - ДАФ р/н [NUMBER] з напівпричепом КОГЕЛЬ р.н. [NUMBER] та автомобіля ДЖАК, повідомлено, що на місце ДТП за участю автомобілів прибув екіпаж у складі працівників взводу патрульної поліції в м. Умані батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Кравчук В. та Островський О . Після опрацювання завдання поліцейський Островський О. склали електронний рапорт, в якому вказав, що по прибуттю на місце виклику учасники ДТП повідомили, що від медичної допомоги відмовляються вирішили ситуацію складанням «європротоколу», допомоги поліції не потребують. На місці пригоди протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали ДТП не складалися (а.с. 28-29). Згідно зі звітом про оцінку майна, виконаним на замовлення позивача оцінювачем ПП «Агенство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» від 09.12.2020р., вартість суми збитків напівпричепу бортовому тентовому «Kogel SN24», 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , складає 32 467,00 грн. (а.с. 31-55). Відповідно до квитанції від 09.12.2020р. № 044 вартість витрат на залучення спеціаліста для складання вказаного звіту становить 3500 грн. (а.с. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом із тим, у справі, що розглядається, вимоги позивач пред`явив як до страховка, так і до винної особи. Суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. З наведеного слідує, що особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із тим, що відповідач не укладав договір страхування цивільно-правової відповідальності, матеріальна шкода в розмірі 32 467,00 грн. має бути повістю відшкодована ним на користь потерпілого, у зв`язку із чим позовні вимоги про її відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення. Як роз`яснив, Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (ст.ст. 23, 1167 ЦК України). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Із матеріалів справи вбачається, що негативні явища в житті позивача, пов`язані з дорожньо - транспортною пригодою, яка мала місце 27.08.2020р. Станом на момент розгляду справи відповідач добровільно шкоду позивачеві не відшкодував. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз. З урахуванням вимог розумності і справедливості, вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000,00 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, то їх слід розподілити наступним чином. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 840,00 грн. за позовні вимоги майнового характеру. Оскільки суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог про стягнення матеріального збитку і частково - моральної шкоди із відповідача [PERSON] , судовий збір в сумі 840,00 грн. слід стягнути із відповідача повністю, оскільки дана сума є мінімальною ставкою судового збору. Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку оцінювача ПП «Агенство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» Колесника І.В., який має кваліфікацію оцінювача з правом проведення оцінки майна (оцінка виготовлений на вимогу позивача), наявність квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 3 500 грн. (а.с. 2), а також приймаючи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення оцінки в розмірі 2765,00 грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 79% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру (3500,00 грн.* 79%/ 100%). Вирішуючи питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача, суд дійшов такого висновку. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). На підтвердження надання правової допомоги представником позивача - адвокатом Подлуцьким М.О. надано суду свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю від 26.01.2007р. (а.с. 63), договір про надання правової допомоги від 06.09.2020р. (а.с. 64), розрахунок судових витрат (а.с. 62), квитанцію від 06.09.2020р. на суму 11 500,00 грн. (а.с. 2). Суд вважає, що сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката, узгоджується з умовами укладеного між адвокатом та клієнтом договором про надання правової допомоги. Виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 79% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру, з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 9085,00 грн. (11 500,00 грн.* 79%/ 100%). Загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] становить 12 690,00 грн. (840,80 грн. (судовий збір) + 9085,00 грн. (витрати на правову допомогу) + 2765,00 грн. (витрати на проведення оціни матеріального збитку). На підставі викладеного,

Outcome: partial