Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

11 квітня 2018 року КС «Народний кредит» звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 18 серпня 2014 року між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки - [PERSON] укладено кредитний договір № 4-140804/н, згідно якого КС «Народний кредит» надала відповідачу кредит у розмірі 6000 гривень, плата за користування яким (проценти) становить 65, 7 % річних, тобто 0, 18 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Зазначено, що підпунктом 1.1. додаткової угоди до кредитного договору встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме: у зв`язку із порушенням графіку розрахунків додатка № 1 до кредитного договору в частині непогашення кредиту в проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365 % річних, тобто 1 % денних на суму залишку по кредиту. Позивач посилався на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, 01 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. винесено виконавчий напис № 1005, згідно заяви КС «Народний кредит» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору в сумі 8 099 гривень 48 копійок, після набрання виконавчим написом законної сили, погашення заборгованості відбувається в примусовому порядку. Зазначено, що відповідачем на дату звернення до суду із вказаним позовом, було зроблено одну оплату на суму 4 516 гривень 69 копійок. Проте, відсотки за користування кредитом, встановлені вказаним виконавчим написом, не погашені, тіло кредиту не змінилось та становить 2 032 гривні 88 копійок, а зобов`язання за договором не припинилися. Таким чином, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28 березня 2018 року складає 13 729 гривень 04 копійки, з яких: 12 603 гривні 86 копійок - борг по відсоткам за користування кредитом; 843 гривні 50 копійок - інфляційні збитки; 282 гривні 04 копійки - 3 % річних. Ухвалою судді від 16 квітня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.10.2018 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2019 о 15:00. У судове засідання 04.02.2019 представник позивача не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника кредитної спілки, позов просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталася до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, беручи до уваги позицію представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 серпня 2014 року між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки - [PERSON] укладено кредитний договір № 4-140804/н, згідно якого КС «Народний кредит» надала відповідачу кредит у розмірі 6000 гривень, плата за користування яким (проценти) становить 65, 7 % річних, тобто 0, 18 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Підпунктом 1.1. додаткового договору до кредитного договору встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме, у зв`язку із порушенням графіку розрахунків додатка № 1 до кредитного договору в частині непогашення кредиту в проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365 % річних, тобто 1 % денних на суму залишку по кредиту. 01 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. винесено виконавчий напис № 1005, згідно заяви КС «Народний кредит» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору в сумі 8 099 гривень 48 копійок, яка складається з: основної суми боргу у розмірі: 2032,88 грн., процентів за користування кредитом: 3687,77 грн., штрафом за невиконання зобов`язань: 1016,44 грн., пені за прострочення планового платежу: 292,10 грн., плати за вчинення виконавчого напису: 1070,29 грн. Відповідно до ст. 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, стягнення за виконавчим написом провадиться так само, як і виконання судових рішень. Згідно фінансової довідки № 238 від 20 березня 2018 року, на користь позивача боржником була зроблена одна проплата в сумі 4 516 гривень 69 копійок. Станом на 20 березня 2018 залишок заборгованості по виконавчому напису нотаріуса становить 3 582 гривень 79 копійок. При цьому, з фінансової довідки, наданої позивачем вбачається, що сплата за 24.01.2018 в сумі 4516,69 грн. складається з: плати за вчинення виконавчого напису - 1070,29 грн., пені за прострочення планового платежу - 292,10 грн., штрафу за невиконання зобов`язань - 1016,44 грн., процентів за користування кредитом - 2137,86 грн., при цьому заборгованість по виконавчому напису нотаріуса становить 3582,79 грн. та складається з тіла кредиту у розмірі 2032,88 грн. та відсотків за користування кредитом - 2137,86 грн. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Винесення виконавчого напису нотаріуса про стягнення грошової суми за договором позики за змістом ч. 3 ст. 1049 ЦК України не припиняє обов`язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені ст. 1048, та суму передбачену ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Вбачається, що в разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, три проценти річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справі № 6-369цс15. Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 року (справа № 6-2168цс15). Станом на 28 березня 2018 року заборгованість відповідача складає 13 729 гривень 04 копійки, з яких: -12 603 гривні 86 копійок - борг по відсоткам за користування кредитом; -843 гривні 50 копійок - інфляційні збитки; -282 гривні 04 копійки - 3 % річних. Наданий суду розрахунок заборгованості відповідача станом на 01.02.2018 відповідає вимогам закону. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved