overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

12.02.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 01.03.1999 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області, актовий запис №241. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з серпня 2014 року, оскільки позивачка переїхала жити окремо та створила нову сім'ю. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

12.02.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 29154,97 доларів США та 10403,95 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного кредитного договору №21294-cred від 07.07.2006 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 07.07.2009 року. Відповідно до вимог договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитними коштами. Заборгованість відповідача станом на 30.12.2015 року становить 29154,97 доларів США і складається з наступних сум: 5453,35 доларів США - заборгованість за кредитом; 23701,62 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 10403,95 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй позовній заяві просить суд розглядати справу за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.07.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.6-9. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 29154,97 доларів США. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 5453,35 доларів США - заборгованість за кредитом; 23701,62 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, - а.с.4. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29154,97 доларів США, а також, відповідно до ст.88 ЦПК України, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 10403,95 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

12.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 30.12.1999 року був укладений шлюб, зареєстрований Кшенською селищною радою Советського району Курської області, актовий запис № 61, від шлюбу сторони мають дітей: малолітнього - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього - [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалася у червні 2014 року з причин відсутності взаєморозуміння, виникали сварки та зникли почуття один до одного. При таких обставинах позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без його участі. (а.с. 5) Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. (а.с. 6) Судом встановлено, що між сторонами 30.12.1999 року був укладений шлюб, зареєстрований Кшенською селищною радою Советського району Курської області, актовий запис № 61 (а.с. 13). Шлюб перший. Від шлюбу сторони мають дітей: малолітнього - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього - [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалася у червні 2014 року з причин відсутності взаєморозуміння, виникали сварки та зникли почуття один до одного. При таких обставинах позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливе. Майнового спору та спору по вихованню дітей сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згодна на примирення, як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

12.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 07.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 223. Від даного шлюбу мають п'ятьох неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, вони припинили шлюбні відносини, хоча і проживають разом, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. Ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити. Зазначила, що вона на даний час вагітна від іншого чоловіка - [PERSON], який визнає себе батьком майбутньої дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення не заперечував, зазначив, що він є батьком зачатої дитини. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 223 ( а.с. 4 ). Судом встановлено, що сторони мають п'ятьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( а.с. 6, 8, 9, 10, 11 ). Відповідно до довідки № 39 від 29.03.2016 року та протоколу № 978 від 29.03.2016 року [PERSON] вагітна - термін вагітності 12 тижнів. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

12.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 23.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 55. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з травня 2014 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 55. Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

12.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з відповідачем з 25.12.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Фактично з відповідачем, батьком дитини, вони не проживають однією сім'єю, їх шлюб розпався. Оскільки дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON].в судове засідання не з'явилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повне визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 17.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ( а.с. 2 ) Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний відповідач - [PERSON] (а.с. 3 ). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою від 11.02.2016 року (а.с.4). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини зобов'язаний до її утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з положень ст. 79 СК України час з якого слід присудити аліменти визначається з дня пред'явлення позову, тобто з 12.02.2016 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

12.02.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 28.04.2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис за №252. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що у шлюбі разом прожили до грудня 2015 року і з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони з відповідачем так і не змогли порозуміти один одного, кожен з них жив своїм життям та згодом вони втратили почуття поваги та любові один до одного та припинили шлюбні стосунки. На теперішній час їх шлюб носить формальний характер. Строк на примирення просить не надавати, оскільки наміру зберегти сім'ю вони не мають, тому збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спору про поділ майна і про місце проживання дитини між ними не має, дочка проживає разом з матір'ю. Відповідач позов визнала та просила його задовольнити. Також вважає, що збереження їх сім'ї на сьогодні вже не можливе, тому строку на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 28.04.2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] актовий запис за №252. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.12/. 05.11.2006 року у сторін народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис за №1060 /а.с.5/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні з грудня 2015 року, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається, за таких обстави, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

12.02.2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення, посилаючись на те, що відповідачка проживає за адресою: [INFO] к. 2 кв. 43 та користується послугами з центрального опалення. Між сторонами встановились фактичні договірні відносини. Однак, відповідачем не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.12.2001 року по 01.11.2014 року у сумі 7480,61 грн. Просять суд стягнути з відповідача на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 7480,61 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. 09.03.2016 року представником позивача за довіреністю [PERSON] надана заява про зміни суми позовних вимог, в частині щодо стягнення осново боргу з 7480,61 грн. на 11448,04 грн. за період з 01..12.2001 року по 01.03.2016 року. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] проживає за адресою [INFO]. Між МКП «Херсонтеплоенерго» та [PERSON] встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення, за який споживач відповідно до п.18 «Про затвердження Правил надання послуг централізованого опалення і гарячої води і водовідведення …» № 630, затверджених КМ України від 21.07.2005 року забов»язаний вносити плату за надані протягом розрахункового місяця послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, що настає за розрахунковим. Згідно до ст.. 526 ЦК України забов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства та цього кодексу. Однак, відповідачем кошти сплачувались періодично не в повному обсязі, в зв»язку з чим виникла заборгованість за період з 01.12.2001 року по 01.03.2016 року. На теперішній час згідно до розрахунку заборгованості борг [PERSON] перед МКП «Херсонтеплоенерго» становить 11448,04 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 1378,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

12.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому ставиться питання про визначення місця проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], уродженців м.Дзержинська, разом з батьком [PERSON] за адресою Донецька обл., м.Дзержинськ, смт.Кірове, вул.Юності, 13/50. В обґрунтування позову зазначив, що з 15.08.1998 року по 02.10.2002 року перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народилися [PERSON] та [PERSON] Позивач просить визначити місце проживання дитини разом із собою, оскільки приміщення, в якому проживає [PERSON], не придатне для проживання. Позивач надав суду заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Представник Служби у справах дітей Дзержинської міської ради у судове засідання не зявився, просив суд розглянути позов за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач з 15.08.1998 року по 02.10.2002 року перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 18, 19). У відповідності до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 04.02.2016 року, складеного посадовими особами Кіровської селищної ради, приміщення за адресою м.Дзержинськ, смт. Кірове, вул.Соцмістечко, 45/1, в якому мешкає відповідачка з дітьми, визнано не придатним для проживання. Судом встановлено, що [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дитини за адресою Донецька обл., м.Дзержинськ, смт.Кірове, вул.Юності, 13/50, разом із батьком. У відповідності до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дзержинської міської ради, про визначення місця проживання дитини слід задовольнити повністю.

Outcome: approved