Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

«10» травня 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивачка посилається на те, що [PERSON] , який є батьком їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , не виконує свої батьківські обов`язки та всіляко ухиляється від їх виконання. Так, зокрема, Позивачка зазначає, що [PERSON] матеріальної допомоги на лікування, утримання та розвиток дитини не надає, не приймає участі у її вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги, і взагалі не цікавиться життям власної дитини. Крім того, Позивачка стверджує, що [PERSON] не виконує та злісно ухиляється від виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2018 року по справі № 522/17635/18 про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , що стало підставою для внесення Хмельницьким відділенням поліції Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області за її заявою відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та початку досудового розслідування кримінального провадження № 12019161470000570. Зазначені обставини змусили Позивачку звернутись до суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07 серпня 2019 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 134) та Служби у справах дітей Одеської міської ради (65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2Д) висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . За заявами представника Позивача судовий розгляд справи відкладався на термін, достатній для виконання третіми особами Ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року, а саме до 28.11.2019 року. «27» листопада 2019 року представником Позивача було подано заяву від 27.11.2019 року вих. № 03-02/2/14 про долучення до матеріалів справи висновку Приморської районної адміністрації, як органу опіки та піклування від 26.11.2019 року № 01-11/1896/1вих щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . «28» листопада 2019 року до суду від представника Позивача надійшла заява від 28.11.2019 року вих. № 03-02/2/15 про долучення вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року по справі № 521/14228/19. З`явившись 28.11.2019 року у судове засідання з розгляду справи представник Позивача повідомив, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року по справі № 521/14228/19, [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину щодо своєї дитини [PERSON] , передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та притягнений до кримінальної відповідальності, а згідно висновку від 26.11.2019 року № 01-11/1896/1вих Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , що в сукупності з доказами, поданими стороною Позивача під час розгляду справи підтверджує повну обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з`явився, позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Представники третіх осіб у судове засідання з`явились, позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. В ході розгляду справи судом встановлено наступні обставини. 30.04.2016 року Приморським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану 30 квітня 2016 року зроблено відповідний актовий запис за №478, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 30.04.2016 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2018 року по справі № 522/17634/18 шлюб між сторонами був розірваний. Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом з діагнозом: цукровий діабет 1-го типу важкої форми, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.10.2016 року, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та висновком ЛКК КУ «Дитяча міська поліклініка № 4» від 19.09.2018 року № 343. Суд встановив, що дитина проживає та знаходиться на утриманні Позивачки [PERSON] , яка є законним представником (опікуном) дитини-інваліда [PERSON] , [INFO] , що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 02.07.2018 року УСЗН в Приморському районі ДП та СПОМР , копія якого приєднана до матеріалів справи. Позивачка [PERSON] самостійно здійснює виховання дитини, постійний, щоденний догляд за нею та контроль стану її здоров`я, виконує усі необхідні для лікування тяжкої хвороби процедури та піклується про забезпечення дитини всім необхідним для її здорового, щасливого життя, лікування та гармонійного розвитку. Вказані обставини також підтверджуються копіями показань родичів та сусідів, а також інформацією Одеського міського центр соцільних служб для сім?ї дітей та молоді від 16.09.2019 року № 05/01-797,які також були відображені у висновку Приморської районної адміністрації, як органу опіки та піклування від 26.11.2019 року № 01-11/1896/1вих. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2018 року по справі № 522/17635/18 з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3159 грн., щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 03.10.2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 15.02.2019 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Панасюком В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58378461 про стягнення аліментів з [PERSON] згідно виконавчого листа № 522/17635/18, виданого 06.02.2019 року. За час розгляду справи сторона Позивача надала Суду отримані від Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області оригінали довідок та розрахунків заборгованості [PERSON] із сплати аліментів за виконавчим провадженням № 58378461, які дозволили Суду встановити, що Відповідачем не виконується рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2018 року по справі № 522/17635/18 щодо сплати аліментів на дитину [PERSON] , а заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на дитину станом на: 1)08.05.2019 року становить 22 113,00 грн (двадцять дві тисячі сто тринадцять гривень 00 копійок) згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 08.05.2019 року та розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 01.05.2019 року по ВП № 58378461; 2)16.09.2019 року становить 34 749,00 грн (тридцять чотири тисячі сімсот сорок дев?ять гривень 00 копійок) згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 16.09.2019 року та розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 16.09.2019 року по ВП № 58378461; 3)18.10.2019 року становить 39 803,00 грн (тридцять дев?ять тисяч вісімсот три гривні 00 копійок) згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 18.10.2019 року та розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 18.10.2019 року по ВП № 58378461. Судом встановлено, що за злісне ухилення від сплати аліментів на дитину [PERSON] , [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що підтверджується копією вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року по справі № 521/14228/19. При цьому, [PERSON] визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що підтверджується вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року по справі № 521/14228/19, а також угодою від 24.07.2019 року, копії яких містяться в матеріалах справи. Згідно статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, стороною Позивача до Суду було надано, отриманий на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року по вказаній справі, оригінал висновку третьої особи - Приморської районної адміністрації, як органу опіки та піклування від 26.11.2019 року № 01-11/1896/1вих, відповідно до якого Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування вирішила вважати доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову докази, заслухавши учасників справи у судовому засіданні суд встановив, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо [PERSON] та всіляко ухиляється від їх виконання, а тому Суд погоджується з висновком Приморської районної адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип знайшов своє відображення в Основному Законі України - Конституції України, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків, що полягають у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуванні про здоров`я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя, повазі до дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз`яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з`ясування обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з врахуванням визнання Відповідачем позову, наявності висновку Приморської районної адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , а також враховуючи факт засудження [PERSON] вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року по справі № 521/14228/19 за вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України відносно своєї дитини [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність правових підстав, визначених пунктами 2, 6 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а тому з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved