Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

10.08.2016 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 27 грудня 2007 року Закрите акціонерне товариство «Альфа - Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 800002861, згідно якого відповідач отримала кредит у сумі 13960,00 доларів США. 19 серпня 2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа - Банк», перейменовано в Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк». Відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 14 липня 2016 року у сумі 18610,20 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 1083136 доларів США та заборгованості по відсоткам 7778,84 доларів США. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Шаблій В.В., яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про дату, місце і час розгляду справи була належним чином повідомлена, причини своєї неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, тому враховуючи вимоги ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір від 27 грудня 2007 року № 800002861, на підставі якого відповідач отримала кредит у сумі 13960,00 доларів США. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Відповідно до ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 800002861 відповідач, згідно розрахунку заборгованості станом на 14 липня 2016 року має заборгованість у сумі 18610, 20 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 10831, 36 доларів США та заборгованості по відсоткам 7778, 84 доларів США. Відносно валюти грошових коштів, які необхідно стягнути на користь позивача суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами. Згідно зі ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до вказаних норм, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). Положеннями п.12 «Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьоїстатті 533 ЦК України. У зв'язку із вищезазначеним, суд вважає обґрунтованою необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором саме у валюті - долар, при цьому вважає, що вказані кошти повинні бути сплачені відповідачем у доларах США без конвертації у гривню. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 7203,69 грн., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved