Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

1. 29 липня 2019 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Індустріальної районної в м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від листопада 2015 року до жовтня 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо одне від одного. Син мешкає за місцем проживання позивачки, проте відповідач проти цього заперечує. Позивачка просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з нею (а.с.а.с. 2, 3). 2. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2019 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.а.с. 16, 17). 3. 26 лютого 2020 року суд у засіданні постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та перехід до судового розгляду по суті. 4. Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримала, пояснивши, що сторони є колишнім подружжям, мешкають окремо одне від одного. Позивачка фактично постійно мешкає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] . 5. Відповідач у суді не заперечував проти задоволення заявленого позову, зазначивши, що сторони від шлюбу дійсно мають дитину, яка фактично мешкає разом з матір`ю. 6. Представник третьої особи до суду не з`явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. 7. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 8. Судом встановлено, що сторони від 06.11.2015 по 30.10.2017 перебували у шлюбі (а.с. 5). 9. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 10. Після розірвання шлюбу позивачка з дитиною постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] . 11. 21 червня 2019 року третьою особою було проведено обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] та складено акт, згідно з яким: -дитина навчається у КЗО НВК №108, зареєстрована у квартирі [ADDRESS] ; -квартира складається з двох житлових кімнат, має ремонт; кімнати обладнані необхідними меблями, побутовою технікою; -дитина займає окрему кімнату, має індивідуальне місце для сну і обладнаний куточок для навчання, забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку; -житлово-побутові умови дитини є задовільними. 12. 10 лютого 2020 року третьою особою було складено висновок №18/5-50, згідно з яким органом опіки та піклування було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини, під час якого було встановлено: -дитина мешкає разом з матір`ю, яка забезпечує її всім необхідним для проживання, виховання та розвитку; мати бажає мешкати разом з дитиною та піклуватися про її майбутнє; -батько дитини проживає окремо, бажає займатися вихованням сина, не заперечує проти проживання дитини разом з матір`ю; -в інтересах дитини є доцільним визначення місця її проживання разом з матір`ю. 13. Відповідно до частини 1 статті 160, частини 1 статті 161 Сімейного кодексу України (далі - СК) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 14. Згідно зі статтею 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 15. За правилами, встановленими частинами 1, 2 статті 155 СК, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 16. Частинами 1 - 3 статті 157 СК визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 17. За змістом принципу 2 Декларації прав дитини, схваленої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 (далі - Декларація),дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і можливості та прийнятні умови, які дозволяли би їй розвиватися фізично, розумово, духовно і в соціальному відношенні здоровою і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. 18. Відповідно до принципу 6 Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 19. Ураховуючи зміст приведених норм, встановлені судом факти, а також добуті судом докази, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 20. При цьому суд виходить з того, що позивачка має добрі соціально-побутові умови, працевлаштована, забезпечує дитині всебічний розвиток, який полягає в активному шкільному та позашкільному житті. 21. Дитина має рівні та добрі взаємини з матір`ю, а її життєвий устрій тривалий час є сталим і відповідає її соціальним потребам. Це полягає у тому, що вона протягом кількох років після розірвання шлюбу постійно і безперервно мешкає разом з матір`ю, відвідує один і той же заклад освіти. При цьому усі вказані елементи її життя сприяють її успішному розвитку, про що свідчать матеріали справи, що їх характеризують. 22. Між тим, суд не вважає за можливе визначення місця проживання малолітнього [PERSON] без прив`язки до конкретної адреси. Судом було встановлено місце проживання дитини разом з матір`ю ( [ADDRESS] ), і саме це місце було обстежене органом опіки та піклування. 23. З огляду на викладене суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, одночасно визначити місце проживання дитини саме за вказаною адресою. 24.

Outcome: approved