Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

11 грудня 2020 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому просив [PERSON] визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є наймачем зазначеної квартири. З 2014 року відповідач у спірній квартирі не проживає, цим помешканням не користується, участі в його утриманні не приймає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Факт реєстрації у належному їй будинку порушує її права, суттєво впливає на розмір комунальних платежів та перешкоджає можливості їй отримати субсидію від держави на утримання квартири. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі, посилаючись на положення ст.ст. 16, 316, 317, 321, 383, 391 та 405 ЦК України, просила визнати останнього такими, що втратив право користування цим жилим приміщенням. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.12.2020 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 18.02.2021 року. В судове засідання позивач не з`явився проте, подав до суду клопотання у якому позов підтримав, просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася проте, повідомлена належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі рішення. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується даними довідки ПАТ Укртрансгаз Красилівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів. У вказаній квартирі зареєстрована. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім ' ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності . тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців. У разі відсутності особи понад шість місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Згідно представленого акту підтверджується, що відповідач не проживає тривалий час з 2014 року у квартирі [ADDRESS] . Таким чином з представлених матеріалів встановлено, що відповідач з 2014 року виїхала зі спірної квартири, у ній не проживає, цим житлом не користувалася. Доказів поважності причин відсутності відповідача у вказаному житловому приміщенні судом не здобуто та матеріали справи не містять. За таких обставин суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] без поважних причин не проживає у даній квартирі понад встановлені законом строки. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved