Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

10 грудня 2019 року позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24 липня 2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7065 грн. 91 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному режимі: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця [PERSON] надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позивальнику [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором, тоді як остання не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами. На підставі викладеного, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 10826 грн. 34 коп., яка складається з: 4629 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 1715 грн. 87 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 4480 грн. 48 коп. - заборгованість зі сплати пені, та судові витрати в розмірі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Матеріалами справи встановлено, що 24 липня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (назву якого замінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», далі - АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDN50000052990925 від 14.11.2011 року (далі - Договір 1), а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до якої остання отримала кредит у розмірі 7065 грн. 91 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 36 місяців з 24.07.2015 року по 31.07.2018 року (а.с.7). Згідно п.1.1.1 Генеральної угоди, сторони погодили по Договору - 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 194 грн. 55 коп., комісію на 74 грн. 45 коп., пеню на 0,0 грн. та штраф на 574 грн. 07 коп. Заборгованість по Договору - 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 7485 грн. 91 коп., що визначено п.1.1.2 Генеральної угоди. Пунктом 1.2 Генеральної угоди передбачено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань по Договорах, позичальник зобов`язується в день підписання Генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в Банку рахунку в розмірі 420 грн. У п.1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника. Згідно п.2.1 Генеральної угоди Банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 7065 грн. 91 коп. на строк 36 місяців, з 24.07.2015 року по 31.07.2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказаній в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 256 грн. 35 коп., для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості з кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.07.2018 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 843 грн. 07 коп. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою, Умовами та правилами, що передбачено п. 2.5 Генеральної угоди. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди при порушені позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Таким чином, добровільно погодженими умовами Генеральної угоди сторони визначили, що внаслідок домовленості про реструктуризацію заборгованості за кредитним Договором - 1 узгоджений розмір заборгованості позичальника перед Банком становить 7065 грн. 91 коп. та передбачили порядок її погашення шляхом сплати обумовленої суми кредиту. Відповідно до довідки за кредитним договором (Генеральною угодою) було надано кредитну картку від 24.07.2015 року за [NUMBER] терміном дії до 02/18 року (а.с.57). Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Генеральною угодою б/н від 24.07.2015 року станом на 19.11.2019 року складає 10826 грн. 34 коп. у тому числі: 4629 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 1715 грн. 87 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 4480 грн. 48 коп. - заборгованість зі сплати пені (а.с.5). Як на підставу своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. До Генеральної угоди Банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.8-31). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних картвід 24.07.2015 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними котами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафу) за порушення виконання договірних зобов`язань. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборгованість за пенею. Визначаючи розмір заборгованості та її складові, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне. Відповідно до умов підписаної сторонами Генеральної угоди наявні правові підстави для стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період 24.07.2015 року по 31.07.2018 року (визначений договором строк кредитування). Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача відсотків за період з 01.08.2018 року по 19.11.2019 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто 31.07.2018 року. Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12. Таким чином, відповідно до наданого розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 24.07.2015 року по 31.07.2018 року підлягають стягненню відсотки у розмірі 1140 грн. 98 коп. Суд вважає, що не підлягає до стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість з пені в розмірі 4480 грн. 48 коп., виходячи з наступного. Так, відповідно до п.2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення. Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості з пені, [PERSON] не підписувалися, а отже не погоджувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 24 липня 2015 року шляхом підписання Генеральної угоди. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому правових підстав для стягнення заборгованості по пені за користування кредитом в розмірі 4480 грн. 48 коп. суд не вбачає. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Отже, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 5770 грн. 97 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4629 грн. 99 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 1140 грн. 98 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] накористь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1023 грн. 89 коп. (5770,97 грн. х 100 : 10826,34 = 53,30%, 1921 х 53,30% = 1023 грн. 89 коп.).

Outcome: partial