Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

12.11.2020 року до Краматорського міського суду Донецької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк», яке є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC00000640456 у розмірі 64540,50 грн.. Свої вимоги банк обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] 03.10.2016 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00000640456 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Свою згоду на те, що підписана Анкета - заява разом із Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком кредитний договір відповідач підтвердив своїм підписом. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту Відповідач, з свого боку, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.06.2020 року має заборгованість - 64 540,50 грн., яка складається: 27 319,01 грн. - заборгованість за кредитом, 35 771,49 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 450,00 грн. - пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Представник позивача Шкапенко О.В. в судове засідання не з`явився, але в наданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у його відсутність та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надавав. Суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 03.10.2016 року відповідачем [PERSON] була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «А-Банк». В анкеті-заяві зазначено, що відповідач [PERSON] згоден з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, що розташовані в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом в заяві [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами, погодився отримати свій екземпляр договору шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту А-Банку та регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті, а також ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг «Копилка» і згоден оформити дану послугу. До анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «А-Банк» позивачем додано: Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті банку в розділі «Умови та правила»; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті банку в розділі «Умови та правила» Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» . Згідно розрахунку заборгованості за договором № SAMABWFC00000640456 від 03.10.2016 року відповідач [PERSON] станом на 14.06.2020 року має заборгованість, яка становить 64 540,50 грн., та складається з наступного: 27 319,01 грн. - заборгованість за кредитом, 35 771,49 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1450,00 грн. - пеня. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент -Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, вона містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Яку саме картку відповідач бажає оформити, даних про умови кредитування, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії тощо у вказаній анкеті-заяві не зазначено. Наданий суду Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» не підписаний відповідачем, та як наслідок відсутнє підтвердження його узгодження з останнім. Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету 03.10.2016 року. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг про умови кредитування та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. У даному випадку цивільні відносини виникли між АТ «Акцент Банк» та фізичною особою [PERSON] , як споживачем банківських послуг, який є слабшою стороною та підлягає особливому правовому захисту у вказаних правовідносинах (Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 1/12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»), з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору АТ «Акцент Банк» не дотрималось вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом. Разом з тим, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача тіла кредиту суд дійшов наступного. Зі справи вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами протягом строку дії кредитної картки, а тому суд вважає встановленим факт укладення 03.10.2016 року між банком та [PERSON] кредитного договору №SAMABWFC00000640456 шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку. З Розрахунку наданого позивачем видно, що розмір заборгованості відповідача за кредитом становить: 27319,01 грн. - заборгованість за кредитом, 35771,49 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1450,00 грн. - пеня, яку і просить стягнути Банк. Однак враховуючи, що позивачем безпідставно нараховувалися відсотки, то суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути тільки тіло простроченого кредиту у розмірі 27319,01 грн., у зв`язку з чим частково задовольняє позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: 1450,00 грн. пені. У частині 1 статті 611 ЦК України закріплено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з частинами першою та другою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Між тим, за правилами ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання повинен вчинятись у письмовій формі. Правовим наслідком недотримання вимог закону щодо форми правочину є його нікчемність. Тарифи з обслуговування карти та Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування неустойки відповідач не підписував, а тому ці документи не можуть вважатись частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, так як позивачем не доведено належними доказами наявності домовленості щодо сплати неустойки за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 890,82 грн.

Outcome: partial