Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

11 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб Комунального підприємства «ЖЕК № 7», Органу опіки та піклування Словянської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2003 року, від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. До шлюбу вона мешкала у с.Райгородок, а відповідач мешкав у квартирі [ADDRESS] разом зі своєю матірю, дідусем та дядьком. У 2004 році матір відповідача купила квартиру і переїхала на нове місце проживання, а вона з відповідачем та їх сином мешкали у квартирі [ADDRESS]. Відповідач звертався до КП «ЖЕК № 7» з приводу реєстрації місця проживання у цій квартирі, але йому відмовили, посилаючись на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі, має дитину, та необхідно зареєструвати місце проживання дружини та сина, а площа квартири замала для такої кількості мешканців. Таким чином, вони проживали у зазначеній квартирі без реєстрації разом з дідусем та дядькою відповідача. 17 листопада 2005 року помер дідусь відповідача, а 06.12.2008 року помер його дядько. Після смерті родичів відповідач знову звернувся до КП «ЖЕК № 7» з приводу реєстрації місця проживання, однак йому знову відмовили. Рішенням Словянського міськрайонного суду було визнано право користування житловим приміщенням за відповідачем, вони зробили ремонт у квартирі та постійно мешкали у ній. Відповідач так і не вирішив питання щодо реєстрації її та сина у спірній квартирі, посилаючись на свою зайнятість. Станом на теперішній час відносини між подружжям погіршилися, відповідач відмовляється у добровільному порядку вирішувати питання щодо їх реєстрації у квартирі. Посилаючись на те, що вона та її неповнолітня дитина набули право користування житлом як члени родини наймача та проживають там постійно з 2010 року, позивачка просила на підставі ст.64,65 Житлового кодексу України визнати за нею та її сином [PERSON] право користування житловим приміщенням квартирою № 3 у будинку № 22 по вул. Торській (раніше [PERSON]) в м.Словянську. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 09 серпня 2016 року заявлені позовні вимоги визнав, про що надав суду письмову заяву, та пояснив, що він дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого вони мають сина [PERSON] Зазначена позивачкою квартира не приватизована, має 2 кімнати, загальною житловою площею 30,4 кв.м. У квартирі він зареєстрований з 07 липня 2010 року на підставі рішення Словянського міськрайонного суду. У 2008 році позивачка з сином вселилися у зазначену квартиру, де і проживають до теперішнього часу, у квартирі наявні її речі та дитячі особисті речі. Зазначив, що у цій квартирі він не мешкає протягом 3-х днів, з метою уникнення конфліктних ситуацій з дружиною, а на даний час мешкає у батька. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Словянської міської ради у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надано клопотання міського голови [PERSON] від 21.07.2016 р. про розгляд справи за відсутністю представника органу опіки та піклування, викладено прохання про ухвалення рішення в інтересах дитини /а.с.62/. Представник третьої особи КП «ЖЕК № 7» був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надано клопотання представника від 20.05.2016 р. про розгляд справи за відсутністю представника КП «ЖЕК № 7», рішення просить прийняти на розсуд суду з урахуванням наявних у справі доказів /а.с.16/. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] 01 лютого 2003 року уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Крилевська» /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Згідно акту огляду квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], від 04.05.2016 р., складеного комісією у складі працівників КП «ЖЕК № 7» та сусідів, у квартирі проживають з серпня 2010 року і до теперішнього часу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 59606861 від 23.05.2016 р., відомості по квартирі [ADDRESS] відсутні /а.с.27/. Окрім того, за письмовими відомостями КП «БТІ» від 26.05.2016 р., дані відносно зареєстрованих прав власності на квартиру [ADDRESS] (колишня [PERSON]) у м.Словянську відсутні /а.с.34/. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 15.04.2010 року, яке набуло чинності 26 квітня 2010 року, за [PERSON] визнано право користування квартирою № 3 у будинку № 22 по вул.Комунарів у м.Словянську /а.с.41/. З довідки № 408 від 06.06.2016 р., наданої КП «ЖЕК №7», вбачається, що у квартирі [ADDRESS] ([PERSON]) зареєстрований [PERSON], [INFO], з 07 липня 2010 року /а.с.37/. Зазначені відомості також підтверджуються реєстраційним штампом у паспорті громадянина України серії ВА № 189676, виданому на імя [PERSON], [INFO] /а.с.40/. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачка [PERSON] та її син [PERSON] з серпня 2010 року до теперішнього часу мешкали у квартирі [ADDRESS] без реєстрації місця проживання, а у зазначеній квартирі протягом цього часу проживав та був зареєстрований чоловік позивачки [PERSON] Як вбачається з реєстраційного штампу у паспорті громадянина України серії КС № 214066, виданому на імя [PERSON], [INFO], вона зареєстрована у [INFO] /а.с.3/. За змістом\~ст. 65 ЖК України\~за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 59606973 від 23.05.2016 р., відомості по будинку № 39 по вул.Набережній у смт.Райгородок Словянського району відсутні /а.с.26/. Але за письмовими відомостями КП «БТІ» від 26.05.2016 р., право власності на будинок № 39 по вул. Набережній у смт.Райгородок Словянського району зареєстроване за [PERSON] /а.с.34/. У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] У матеріалах справи також міститься копія договору купівлі-продажу будинку № 39 по вул.Набережній у сел. Райгородок Словянського району від 22.09.1986 року, відповідно до якого [PERSON] продала зазначений будинок, а [PERSON] купив його. Зазначений договір зареєстрований в КП «БТІ» та записаний в реєстрову книгу за № 712/1а-335 /а.с.43/. Судом встановлено, що за вироком Словянського районного суду від 17.10.1995 року, який набув чинності 24 жовтня 1995 року, [PERSON] засуджений за ст.81 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією всього належного йому майна /а.с.47/. За розпорядженням голови районної державної адміністрації № 235 від 29.03.1996 року конфісковане домоволодіння [PERSON], розташоване за адресою: вул.Набережна, 39, смт.Райгородок Словянського району, інвентарною вартістю 57615000 крб., передано на баланс виконавчого комітету Райгородоцької селищної ради /а.с.48/. Згідно інформації Райгородоцького селищного голови від 07.07.2016 р., наданої на запит суду, житловий будинок № 39 по вул.Набережна у смт.Райгородок перебуває в комунальній власності Райгородоцької територіальної громади на підставі рішення сесії Райгородоцької селищної ради від 18.12.2009 року № 5/36-776 «Про включення майна до Переліку обєктів комунальної власності Райгородоцької територіальної громади» /а.с.59-61/. Відповідно до акту про місце проживання від 04.05.2016 р., складеного депутатом Райгородоцької селищної ради [PERSON] у присутності сусідів, [PERSON], [INFO], не проживає у [INFO] з 2000 року, а [PERSON], [INFO], не проживає за цією адресою з 2004 року /а.с.7/. Таким чином, суд приходить до переконання, що на час звернення до суду із зазначеним позовом [PERSON] та її син [PERSON] не зберігали за собою право користування іншим жилим приміщенням житловим будинком № 39 по вул.Набережна у смт.Райгородок Словянського району. \~Згідно з ч.1.\~ст.61 ЖК України\~\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно\~\~до договору найму жилого приміщення. Відповідно до\~ст. 64 ЖК України\~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.2.ст.65 ЖК України\~особи, що вселилися\~\~в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування\~\~жилим приміщенням, якщо\~\~при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було\~\~ іншої угоди про порядок\~\~користування жилим приміщенням. Спірне житлове приміщення є двохкімнатною квартирою, відноситься до державного житлового фонду. Відповідно до витягу з рішення міськвиконкому Словянської міської ради № 397 від 21.07.2010 р. виконавчий комітет Словянської міської ради надав згоду на зміну договору найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] та укладення договору найму з [PERSON] /а.с.42/. У матеріалах справи наявні належні докази на підтвердження того, що позивачка з сином вселилася у спірну квартиру як член сімї наймача, та залишалася проживати у приміщенні.\~\~ Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з приписом ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved