overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 26136 грн. 86 коп.. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 грудня 2011 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладеного кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується Анкетою-Заявою про приєднання № 0302100900259108940 від 10 грудня 2011 року. Станом на 28 лютого 2015 року відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму в розмірі - 26136,86 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 13840,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9625,80 грн., заборгованість за пенею та комісією - 950,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1220,80 грн.. Позивач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору б/н згідно якого отримав кредит у розмірі 13700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується Анкетою-Заявою про приєднання № 0302100900259108940 від 10 лютого 2011 року (а.с. 5). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобов'язання він відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови виконання укладеного між ним та позивачем кредитного договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму в розмірі 26136,86 грн., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с. 4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння та поваги, наслідком чого ставали постійні сварки, у звязку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач по справі не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за участю його законного представника (а.с.18). Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення (а.с.17). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON]. з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2011 року у відділі РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1332, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 170000 від 09 вересня 2011 року (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 344858 від 09.01.2014 року (а.с.5). Дитина на даний час проживає разом з відповідачем і після розлучення залишиться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких ставала дитина. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом ВРАЦС Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області 23 квітня 2011 року, актовий запис № 1. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 23.04.2011 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, проте за нетривалий час їх сімейного життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, сімю та ведення домашнього господарства, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позову не заперечувала, а також в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу, просить залишити прізвище [PERSON]. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб 23 квітня 2011 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 1), після реєстрації якого, відповідачу присвоєно прізвище [PERSON]. Під час сімейного життя у [PERSON] та [PERSON] в шлюбі народилися їх спільні діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Спорів по спільно нажитому майну позивач з відповідачем не мають. Також зясовано, що сторони останнім часом, не бачать можливості зберегти сім`ю, вважають що є різними людьми по характеру, по поглядам на життя, по поведінці в сім`ї, також вважають, що надання судом строку для їх примирення є недоцільним, так як вони вже остаточно для себе вирішили розлучитися. Спільних дітей, вважають за можливе залишити на вихованні відповідача. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з тим, що відповідач виявила бажання іменуватися прізвищем [PERSON], суд вважає, що дана вимога є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому, просить усунути перешкоди у користуванні належним йому будинком з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: Київська область, Поліський район, с.Рагівка, вул.Леніна, 13, шляхом виселення [PERSON] з вказаного будинку, а також зобовязати [PERSON] не чинити перешкод позивачу в користуванні вищевказаним майном та передати [PERSON] ключі від будинку та господарських будівель. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути втрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 17 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] 05 квітня 2013 року , яку просить залишити проживати з нею. Просить присвоїти дошлюбне прізвище Гіренко. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 17 листопада 2012 року перебувають у шлюбі. ( арк.с.6). У сторін є дитина [PERSON] [INFO]. ( арк.с.7). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб укладений 25.01.2002 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №64, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з серпня 2010 року з відповідачем разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть. Від цього шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Просить суд позовні вимоги задовольнити, спора про розподіл майна та місце проживання дитини вони не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 25.01.2002 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Хропова) Г.В. зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №64. Від цього шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 05 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено договір кредиту № 54/144, п.6.2 ст.6 якого містить третейське застереження наступного змісту: « у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 26 листопада 1988 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення шлюбних відносин позивач зазначила зловживання спиртними напоями з боку чоловіка на протязі декількох останніх років, через що він влаштовує сварки, скандали, погрожує їй, позивачу, фізичною розправою. Відповідач абсолютно не турбується про родину, про її фінансове існування. Через таку поведінку відповідача вони перестали розуміти одне одного, не можуть прийти до спільного рішення стосовно сімейних відносин та ведення домашнього господарства. Все це призвело до втрати любові і прихильності, довіри і поваги між ними. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Зазначила у заяві, що шлюбні відносини між нею і чоловіком припинені більше шести місяців тому, примирення неможливе. Судові витрати з відповідача на свою користь просила не стягувати судовим рішенням (а.с.11,13). Належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи відповідач (а.с.12) у судове засідання не явився, причину неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався, на підставі чого суд розглядає справу з винесенням заочного рішення в порядку ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5), від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують на протязі шести останніх місяців і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач на пропозицію суду надати заперечення проти позову (а.с.10) таких заперечень не надав. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення. На підставі заяви позивача суд не стягує з відповідача на її користь сплачені нею 243,60 грн. судового збору при подачі позову згідно квитанції на а.с.1.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 07 вересня 2007 року, який зареєстрований Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 55. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 066853 виданого 07 вересня 2007 року. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не має. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сімю сторони не мають, в звязку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибуа, через канцелярію суду надаа заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 23.09.2005 року в Відділі реєстрації актів цивільного стана Іванківського РУЮ Київської області, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, вони виявилися різними людьми по характеру, по поведінці в сімї та поглядам на життя, на даний час фактичні шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач прийшла до висновку, що сімя розпалася, шлюб існує лише формально, тому його збереження неможливе. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, стягнути аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки усіх доходів відповідача з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи находить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.09.2005 року, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. Аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу, або твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу «якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі». Оскільки відповідач працює та має постійний заробіток, у суду є всі підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу. Враховуючи обставини справи та матеріальний стан сторін позов щодо стягнення аліментів також підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

10 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що з 04.09.1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Причиною звернення з позовом до суду стали ті обставини, що між сторонами немає взаєморозуміння з поглядів на сімейне життя внаслідок чого сторони з березня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо і відновлювати їх не бажають та за таких обставин позивачка вважає, що шлюб розпався. Сторони просять ухвалити рішення у їх відсутність, про що надали відповідні заяви, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач позов визнав, строк для примирення сторонам не потрібний. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та в порядку ст. 130 ЦПК України та ухвалити рішення. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 СК України : особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved