Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

11 травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягнути з неї на користь малолітніх дітей аліменти. В обґрунтування позову посилаються на те, що Ізюмський міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, проводив роботу з родиною [PERSON] щодо ведення здорового способу життя, формування навичок відповідального батьківства, сприяння у формуванні навичок раціонального використання сімейного бюджету, створення безпечних та комфортних умов для дітей. Однак незважаючи на рекомендації відповідачка не створила належних умов для виховання, утримання та розвитку дітей. Відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не дбає про нормальне самоусвідомлення дітей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, а тому позивач змушений в інтересах малолітніх дітей звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка вдруге поспіль в судове засідання не з`явилась, про , про час, місце та дату судового засідання повідомлялась належним чином, поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», відзив на позов суду не надсилала, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] ( відповідачка по справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.4-9). Батько дітей записаний за вказівкою матері у відповідності з частиною першою статті 135 СК України, що підтверджується копіями Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 СКУкраїни ( а.с.10-15). Малолітні діти перебувають у Комунальному закладі « Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей « Надія» Харківської обласної ради ( а.с.18). Із копії листа наданого Ізюмським РУП ГУНП в Харківській області вбачається, що відносно відповідачки 22.12.2020 року Сектором поліцейської діяльності № 1 ( смт. Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області складався протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП ( а.с.17). Із копії акту обстеження умов проживання вбачається, що будинок де проживає відповідачка знаходиться в занедбаному стані та не жилий, під час обстеження двері ніхто не відчинив ( а.с.16). Довідкою від 20.04.2020 року № 01-14/132 Ізюмський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді вказує на те, що родина [PERSON] перебувала на обліку в Центрі з 27.06.2019 року по 18.07.2019 року з причини неналежного виконання батьківських обов`язків. Ізюмський МЦСССДМ проводив роботу із родиною [PERSON] щодо ведення здорового способу життя, формування навичок відповідального батьківства, лікування залежної поведінки, розвиток соціально побутових навичок ведення домашнього господарства, сприяння у формування навичок раціонального використання сімейного бюджету, створення безпечних та комфортних умов для дітей. 19.04.2021 року роди [PERSON] було знято із соціального супроводу у зв`язку з систематичним недотриманням умов договору, веденням аморального способу життя, невиконанням належним чином батьківських обов`язків, категоричною відмовою та небажанням співпрацювати із Центром, що є порушенням прав дітей та норм чинного законодавства ( а.с.19). Висновком Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради від 22.04.2021 року № 137 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] в інтересах дітей, з метою недопущення потрапляння дітей в складні життєві обставини, які несуть загрозу життю та здоров`ю, вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей ( а.с.20,21). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/ З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, як передбачено частиною другою статті 166 вказаного Кодексу. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. За приписами частини третьої ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, згідно з частиною другою ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову і у частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), починаючи з 11.05.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. За приписами частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1816,00 грн за вимогу про стягнення аліментів та за позовну вимог про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved