Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

10 червня 2017 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврай Другий, пров. Суворова, 2. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спадщину після смерті свого батька прийняли шляхом звернення до Золотоніської райдержнотконтори та уклали договір про розподіл спадкового майна, за яким вказаний вище спадковий будинок з господарськими будівлями та спорудами отримує позивач по справі. Проте [PERSON] не може оформити своє право на вказаний будинок, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, оскільки за свого життя спадкодавець не встиг оформити свідоцтво про право власності на вказаний будинок. За цих підстав нотаріус, постановою від 22.02.2018 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому останній був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву, згідно з якою розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Коврайської Другої сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 304380 від 12.06.2017 року) [PERSON] помер 10.06.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис №3 Коврайською Другою сільською радою. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є сином померлого [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження (серія ІІ-ЯР №887436 від 25.06.1958 року). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Коврайської Другої сільської ради №18 від 15.02.2018 року, на підставі запису в погосподарській книзі №1, особовий рахунок №000010-1, за померлим 10.06.2017 року [PERSON] числиться житловий будинок з господарськми будівлями і спорудами по провулку Суворова, 2, у с. Коврай Другий Золотоніського району Черкаської області. Рік побудови будинку 1960. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2018 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврай Другий, провул. Суворова, 2, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврай Другий, провул. Суворова, 2 (два), хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №215/01-16 ві 06.03.2018 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 22.11.2017 року №285/2017. Підставою для її заведення були подані заяви про прийняття спадщини від синів [PERSON], [PERSON], [PERSON], на імя яких видане свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого. Спадкоємці, які прийняли спадщину, вправі за взаємною згодою здійснити поділ спадкового майна, який провадиться відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців, що випливає із норм ст. 1278 ЦК України.. Поділ спадкового майна оформляється договором спадкоємців. У договорі про поділ спадкового майна визначаються реальні частки спадкоємців у спадковому майні. Як вбачається із договору про розподіл спадкового майна від 08.02.2018 року, посвідченого у Золотоніській районній державній нотаріальній конторі, спадкоємці домовились про поділ спадщини та визначили, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврай Другий, пров. Суворова, 2 (два), успадковує позивач по справі [PERSON] Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення, оскільки визнаний відповідачем та стверджується письмовими доказами. На підставі зазначеного та

Outcome: approved