Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

10 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що подружні відносини не склались, стосунки напружені, постійні сварки, погрози, несприятливе середовище в сім'ї, що негативно впливає на виховання і стан здоров'я дітей. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, 2004 та 2012 року народження. Вважає примирення неможливим. 10.04.2017 року автоматизованим авторозподілом не вдалося визначити суддю для розгляду заяви через відсутність в Куликівському районному суді Чернігівської області суддів для розподілу справи. У січні 2018 року у зв'язку із тимчасовим переведенням судді Усенко Л.М. на роботу на посаду судді Куликівського районного суду Чернігівської області було проведено повторний авторозподіл справи та передано заяву на розгляд судді Усенко Л.М. Ухвалою судді від 17 січня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року задоволене клопотання відповідача про надання строку на примирення, надано сторонам строк на примирення два місяці, провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2018 року провадження у справі поновлене. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набув чинності з 15.12.2017, справи у судах першої інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, наголосила на неможливості примирення. Відповідач проти задоволення позову заперечував, пославшись на необхідність збереження сім'ї в інтересах дітей. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 14.07.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про укладення шлюбу 14 липня 2005 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 900 (а.с. 8). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору (а.с.1), які згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved