Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

10.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що з 22.06.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач з сімєю не проживає та добровільно допомогу на дітей не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у\~ судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.\~ Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач проти цього не заперечувала. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 1678 від 29.10.2015 року, виданої Трикратівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, неповнолітні діти проживають разом з матірю за адресою: вул. Мальченко, 20 в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Виходячи з вищевказаних положень та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим, отримання аліментів на дитину, не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від згаданих обставин. Розмір аліментів визначається судом у кожному конкретному випадку окремо, з урахуванням обставин справи та вимог, викладених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За такого, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання останнім своїх обовязків по утриманню дітей або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить 1/3 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 10.09.2015 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved