Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

11.01.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку №4 по вул. Лісна в с. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області, укладеного 26.10.1999 року на Вознесенській Універсальній товарно - сировинній біржі між [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що реєструвала право власності на придбане майно в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.03.2000 року, записаний в реєстровій книзі за № 2 за реєстровим номером 180. Нотаріально договір сторони не посвідчували, однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену в договорі. Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин-відповідач відмовляється звертатись до нотаріальної контори тому просить суд задовольнити позов. 24.01.2019 року ухвалою суду справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено на 14.02.2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом повідомлений про час та місце слухання справи, до суду направив письмову заяву, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить слухати справу без його участі. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених\~ст. 206 ЦПК України\~наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 26.10.1999 року Вознесенською Універсальною товарно - сировинною біржею було зареєстровано договір купівлі продажу житлового будинку №4 по вул. Лісна в с. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області між продавцем [PERSON] та покупцем - [PERSON]. Право власності на житловий будинок зареєстровано в КП «Вознесенське МБТІ» 06.03.2000 року за №180 (а.с.13,14). Згідно технічного паспорта від 06.03.2000 року вбачається, що власником житлового будинку №4 по вул. Лісна в с. Вознесенське, Вознесенського району є [PERSON] (а.с.16-19). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна сформованого 21.11.2018 року щодо будинку №4 по вул. Лісна в с. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області, відомості відсутні (а.с.20) \~ \~ \~ \~ Розпискою від 20.11.2018 року [PERSON] підтверджує, що 17.09.1999 року передав свій будинок № 4 по вул. Лісна в с. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області [PERSON] (а.с.21). З висновку про вартість майна від 21.11.2018 року вбачається, що ринкова вартість будинку №4 по вул. Лісна в с. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області без урахування ПДВ склала 68740 грн. (а.с.22). Довідкою КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» №7 від 09.01.2007 року підтверджена реєстрація права власності на житловий будинок №4 по вул. Лісна в с. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 26.10.1999р. №689, посвідченого Вознесенською Універсальною товарно - сировинною біржею (а.с15). \~ \~ \~ \~ Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Позивач бажає розпорядитися зазначеним майном, а саме відчуження належне йому майно, однак договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Оскільки нерухоме майно було придбано у жовтні 1999 року, то відповідно підлягає застосуванню законодавство, що діяло на час коли виникли ці правовідносини. Ст. 9 Житлового Кодексу України\~вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала\~ст. 227 ЦК України 1963 року\~(чинна на час придбання майна). З положень ч. 1\~ст. 47 ЦК України 1963 року\~вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2\~ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов\~задоволенню. Позивач відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не претендує на відшкодування судового збору.

Outcome: approved