Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 12.05.2021 позивач [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.06.1994 бюро приватизації житла Артемівського району «Мансарда». В належній позивачу квартирі зареєстрований син [PERSON] , відповідач по справі. Зазначає, що ніяких речей відповідача на теперішній час в квартирі не має. Факт не проживання відповідача в належній квартирі з 2010 року, підтверджується Актом про не проживання від 11.02.2021. В 2010 році її син (відповідач), який зареєстрований за вказаною адресою, виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. З того часу він мешкає там, та намірів повертатися не має. Не зважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, не отримує кореспонденцію, комунальні послуги не сплачує, він не знімається з реєстраційного обліку, чим позбавляє позивача можливості оформити житлову субсидію та розпоряджатися власністю на свій розсуд (продати квартиру, тощо). \~ \~ \~ \~Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2021 вказана позовна заява була залишена без руху. \~ \~ \~ \~Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.07.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що вона просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позову наполягає. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом з тим, 05.08.2021 від нього надійшла заява, в якій він зазначив про те, що просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого 27.06.1994 бюро приватизації житла Артемівського району «Мансарда», зареєстрованого за № [NUMBER] , квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7). \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою виконавчого комітету Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області від 11.02.2021 за № 217/02-34, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] має наступний склад сім`ї син - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації, наданої Новолуганською сільською радою Бахмутського району Донецької області на запит суду (№ 559/02-34 від 08.06.2021), відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). \~ \~ \~ \~Відповідно акту про не проживання, складеного 11.02.2021 депутатами Новолуганської сільської ради Руденко Н.М. та [PERSON] , в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , власник; [PERSON] , [INFO] , син. На сьогоднішній день в квартирі зареєстрована та мешкає [PERSON] з 30.01.1987. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично не мешкає більше 10 років, комунальними послугами не користується, участі в утриманні житла не приймає (а.с.10). \~ \~ \~ \~Згідно з копії паспорта громадянина РФ, виданого 31.01.2020 ГУ МВС Росії по Московській області, [PERSON] , [INFO] , з 19.02.2020 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що [PERSON] не знятий з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику будинку, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. \~ \~ \~ \~Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад 10 років, нею не користується, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved