Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

10.12.2015 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач відмовляється добровільно виділяти кошти на прожиття та на утримання дитини: [PERSON], [INFO] , сторони не досягли домовленості в укладенні договору на сплату аліментів на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в грошовій або натуральній формі, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання дитини: [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 із заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 17 січня 2007 року у сторін народилася дитина: [PERSON], про що 31.01.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про народження серії 1-КИ №107180, складено відповідний актовий запис за № 92, батько дитини - [PERSON]. Відповідач позовні вимоги не визнав, жодного обгрунтування щодо своїх заперечень не надав. Згідно із ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, зазначеною нормою встановлено обовязок батьків утримувати дитину, а ст. 181 СК України встановлено способи реалізації даного обовязку, зокрема: визначаються за домовленістю між батьками; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, при невиконанні обовязку по утриманню дитини добровільно, суд може за заявою одного з батьків своїм рішенням зобовязати примусово стягнути аліменти на утримання дитини з одного батьків. Відповідач зазначені обовязки по утриманню дитини не виконує у добровільному та договірному порядку, тому їх необхідно стягнути. Згідно із ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 10.12.2015, тому присуджувати аліменти необхідно саме з цієї дати. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved