Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

10 березня 2021 року заявниця звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження у якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Шенгури Кобеляцького району Полтавської області, безвісно відсутнім з 2001 року. Свою заяву обґрунтовує тим, що в [ADDRESS] проживав [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] та братом [PERSON] , [INFO] . Заявник, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . За словами заявника [PERSON] був глухонімим в 2001 році поїхав в місто Донецьк до своїх однокласників і з того часу додому не повернувся (не бачила та не чула). Вона намагалася знайти його сама, але пошуки виявились безрезультатними. З того часу жодних відомостей про нього не надходило. 23.02.2019 вона зверталася до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про розшук особи, але розшукові заходи жодних результатів не дали. Оскільки про місцеперебування його відсутні відомості протягом року, вона звернулася до суду із даною заявою. Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито провадження по справі, розгляд ухвалено проводити в порядку окремого провадження, витребувано докази, задоволено клопотання заявника про виклик свідків. 09.02.2021 судом задоволено клопотання представника заявника та витребувано додаткові докази. Заявниця у судових засіданнях 10.06.2021 і 06.08.2021 заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що її брат [PERSON] у 2001 року поїхав в місто Донецьк до своїх однокласників і з того часу вона його не бачила та про нього не чула. Вона намагалася знайти його власними силами, однак пошуки виявились безрезультатними. У 2019 році зверталася до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про розшук особи, але розшукові заходи також не дали жодних результатів. Представник позивача адвокат Пелих О.В. у судовому засіданні 10.06.2021 підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Зазначив, що розшукові роботи не дали результатів, місцезнаходження [PERSON] наразі не встановлено, за місцем його постійного проживання відсутні відомості про його місце перебування. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні 10.06.2021 заяву підтримала, у подальшому прохала розгляд справи проводити за її відсутності у зв`язку зі станом здоров`я. Заінтересовані особи Кобеляцька міська рада у судові засідання не з`являлася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До суду надала заяви, у яких вказала, що заявлені вимоги підтримують та просять розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Суд, заслухавши заявницю, її представника, думку заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним братом заявниці [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 09.08.2012 (а.с. 12), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо [PERSON] , наданим Кобеляцьким РВ ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 34-36), копією свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 04.10.1986 (а.с. 13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] із присвоєнням останній прізвища « [PERSON] », серія [NUMBER] від 22.02.1987 (а.с. 14). [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації та без отримання паспорта, про що свідчить повідомлення Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 02-29/114 від 30.04.2020 (а.с. 11) З державного акта на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ПЛ № 012551 (а.с. 18), вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,95 гектари з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом на території Шенгурівської сільської ради (тепер - територія Кобеляцької територіальної громади Полтавського району Полтавської області). З довідки Кобеляцької міської ради Полтавської області від 30.03.2021 № 55 02-29 вихід. (а.с. 42) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в селі Шенгури Кобеляцького району Полтавської області, однак за період з 01 січня 2001 року і по теперішній час на території села Шенгури не проживає, про місце знаходження і перебування цієї особи невідомо. З повідомлення Державної прикордонної служби України від 01.04.2021 за № 91-11816/0/15-21-Вих (а.с. 47) вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України [PERSON] не виявлено. З 2001 року [PERSON] за медичною допомогою до КНП «Кобеляцької центральна районна лікарня не звертався, що підтверджується відповідним листом від 02.04.2021 за № 67/01-14 (а.с.49). Як вбачається із уже згаданого повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 34-36), з 2001 року актові записи про шлюб, розірвання шлюбу, смерть [PERSON] тощо - відсутні. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів від 30.03.2021 № 4747/5/16-31-12-02-18, наданих Головним управлінням ДПС у Полтавській області (а.с. 43-44) вбачається, що останній раз [PERSON] особисто доходи з першого кварталу 2001 року не отримував, однак на його рахунок ТОВ АФ «Добробут» зараховувалися і продовжують зараховуватися доходи від надання майна (вказаної вище земельної ділянки) в лізинг. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Кобеляцьким ВП ГУНП в Полтавській області 23.02.2019 зареєстровано кримінальне провадження № 12019170190000161 за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України за фактом зникнення [PERSON] (а.с. 15). Водночас, відповідно до повідомлення ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області № 4370/115/122-2021 від 04.08.2021 (а.с. 81), [PERSON] оголошено в розшук 04.03.2019 як «безвісти зниклого» та заведено оперативно-розшукову справу за № 9/21 від 04.03.2019. Допитані в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] вони не бачили з 2001 року, коли той перед новорічними святами поїхав до знайомих на схід України. Повідомили також, що їм невідомо про сварки чи конфлікти між [PERSON] та членами його сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування.Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (частина 3 статті 43 Цивільного кодексу України). Частина 2 цієї ж статті визначає, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи визнання її померлою. Особливості розгляду справ даної категорії визначені главою 4 розділу IV ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (статті 76 Цивільного процесуального кодексу України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів стаття 78 Цивільного процесуального кодексу України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 Цивільного процесуального кодексу України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до імперативних положень частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 викладено висновок про те, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 Цивільного кодексу України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Суд звертає увагу, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 Цивільного кодексу України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Встановлення факту визнання особи безвісно відсутньою для заявниці має юридичне значення, оскільки дозволить оформити опіку над нерухомим майном її брата (зазначеною земельною ділянкою). З огляду на наведене, враховуючи те, що заявником доведено належними та допустими доказами, які є достовірними і достатніми, відсутність з кінця грудня 2001 року у місці постійного проживання її рідного брата, [PERSON] , відомостей про місце його перебування, неможливість отримати такі відомості, сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце його перебування та наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання його безвісно відсутнім, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, визнавши початком безвісної відсутності останнього 01 січня 2002 року. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно статті 45 Цивільного кодексу України, статті 309 Цивільного процесуального кодексу України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд, за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved