Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі відповідач), зареєстрованого 20 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізької області (актовий запис №21), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утриманні позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що останній вживає алкогольні напої, між ними відсутні взаєморозуміння, любов та повага, в родині постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Між позивачем і відповідачем припинені шлюбні стосунки, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не створюють єдину сімю. Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 08 годину 00 хвилин 30 серпня 2018 року. Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду об 11 годині 00 хвилин 17 вересня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання також не зявився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань до суду від відповідача не надходила. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №129196, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 8), 20 липня 2013 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №21. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. 08 жовтня 2013 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС №237256 від 15 жовтня 2013 року (а.с. 7). Виходячи з позиції учасників справи, судом встановлено те, спільне життя з відповідачем не склалося через те, що між ними відсутні взаєморозуміння, любов та повага. В сімї постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Між позивачем і відповідачем припинені шлюбні стосунки, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не створюють єдину сімю. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «Яковлєва». Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21\~Сімейного кодексу\~України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111\~Сімейного кодексу\~України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Також подальше збереження шлюбу негативно впливає на психологічний стан дитини, оскільки остання стає свідком сварок між подружжям. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved