Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

11 листопада 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач зазначила, що вона з 28 листопада 2015 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зокрема зареєстрований [PERSON] , 1999 року народження. Починаючи з 2015 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація [PERSON] в домоволодінні позивача заважає їй як власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати [PERSON] \~таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала\~до суду\~заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в\~судове\~засідання\~не з`явився,\~не\~повідомивши\~суд про\~причину\~неявки,\~в\~порядку,\~встановленому\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК\~України\~повідомлений про\~дату,\~час\~та\~місце проведення\~судового розгляду справи. Відповідно до\~ п.1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно копії договору купівлі продажу від 28 листопада 2015 року, власником житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 5-6). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Градизької селищної ради Полтавської області від 02 листопада 2021 року №3433, за адресою: [ADDRESS] , зокрема зареєстрований [PERSON] , 1999 р.н. (а.с. 7). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] з 2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-21). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положення\~статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмеження у його здійсненні. Як зазначено в ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1\~ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В силу\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до\~статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано\~статтею 47 Конституції України. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, будучи власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , позбавлена права вільно розпоряджатись своєю власністю, через реєстрацію в ньому [PERSON] , який фактично за вказаною адресою не проживає, тому останній втратив право користування вказаним приміщенням, а отже позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved