Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

\~\~11 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. В обґрунтування позову вказує на те, що 13.06.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та взаємне непорозуміння. У звязку з чим між подружжям постійно виникали сварки, внаслідок чого між ними було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що сумісне проживання та збереження сімї неможливе, шлюб існує формально, подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача та дітей. Спору щодо поділу майна та стосовно місця проживання дітей на час звернення до суду не має. Обовязок утримання дітей, покладений на відповідача, останнім не виконується. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] і просив задовольнити вимоги позивачки у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем та стягнення з нього аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно на користь позивача. Також пояснив, що він на теперішній час проживає окремо від дружини та дітей, офіційно працює у автошколі «Віраж» інструктором, його заробіток дорівнює мінімальній заробітній платі на місяць. Інших дітей в нього не має. Аліменти на користь інших осіб він не сплачує, та на має на своєму утриманні будь-яких непрацездатних осіб. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні письмові докази у їх сукупності, прийнявши визнання відповідачем позову, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 червня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №317, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 115562 від 13 червня 2008 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 195469, яке видано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 03 вересня 2008 року, актовий запис № 868 (а.с.6), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 419026, яке видано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 05 лютого 2013 року, актовий запис № 117 (а.с.5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін різні погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо.\~\~ Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матірю [PERSON], що підтверджується довідкою №593 від 28.07.2016 року (а.с.7). Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим і індивідуальним. Згідно\~ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч.2 ст.183 СК України зазначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу). Враховуючи викладенета той факт, що відповідач перебуває у працездатному віці та має офіційний заробіток, суд вважає, він має можливість спалчувати аліменти, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання його дітей у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 11 серпня 2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до 25 серпня 2026 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір за позовними вимогами про розірвання шлюбу у розмірі 551,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 183, 191 СК України, та

Outcome: approved