Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

11 квітня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач зареєстрував шлюб з матірю позивача, який згодом було розірвано. 04 квітня 1998 року від шлюбу народився [PERSON], який перебував на матеріальному утриманні матері [PERSON] На даний час позивач навчається на денній формі навчання в технологічному коледжі Дніпропетровського ДАЕУ та потребує матеріальної допомоги. Період навчання до 01 лютого 2019 року. [PERSON] офіційно не працює, обробляє земельні паї та має великий нерегулярний, мінливий дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення навчання, але не більше як до досягненням ним 23 років. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в частині стягнення суми в розмірі 700 гривень. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає повністю в частині сплати коштів в розмірі 700 гривень. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/797/15-ц від 21 грудня 2015 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, в якому встановлено, що згідно свідоцтв про народження серії I-КИ №455203 та серії 1-КИ №267502, виданих виконкомом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 28 квітня 1998 року, актовий запис №5 та 14 липня 2004 року, актовий запис №6 сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], відповідно. В силу ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно довідки Технологічного коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету №303 від 24 грудня 2015 року, [PERSON] являється студентом першого курсу, денної форми навчання за спеціальністю «Зберігання і переробка зерна». Період навчання з 01 вересня 2015 року по 01 лютого 2019 рік. Довідками зазначеного вище учбового закладу підтверджується, що [PERSON] за жовтень-грудень 2015 року мав дохід на загальну суму 2488 гривень, а також за період з вересня 2015 року по січень 2016 рік йому було нараховано за проживання у гуртожитку 1607,50 гривень. Згідно з ч.ч.1,3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.ч.1,2 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Положенням ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved