Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

10 квітня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили винести рішення, яким визнати [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування квартирою № 55 в будинку № 3 по вулиці Кравченка в місті Павлоград Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що їм належить по ? частки кожному квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. В зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і його колишня дружина [PERSON] зі своєю дочкою від першого шлюбу [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 07 червня 2016 року було розірвано. З січня 2016 року та по теперішній час відповідач [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] не проживають за адресою своєї реєстрації. [PERSON] не утримує квартиру та не сплачує комунальні платежі, хоча фактично зареєстрована в ній разом зі своєю донькою. На їхню вимогу знятися з реєстрації добровільно, відповідачка відповіла відмовою. Зазначена реєстрація відповідачів створює їм перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, у звязку з чим вони вимушені звернутися до суду. Позивачі у судове засідання не зявилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, через засоби масової інформації, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи органу опіки та піклування Павлоградської міської ради у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1999 року (арк.с.10). Право власності на зазначену квартиру, зареєстровано 30 листопада 1999 року в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з Акту за № 17 від 20 березня 2017 року, який було складено керуючим ОСББ «Пятихатки» (арк.с.14) за адресою: [ADDRESS], зареєстровані відповідачі [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], проте з січня 2016 року у ній не мешкають. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 07 червня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (арк.с.16). Отже, позивачі відповідно до ст.10 ЦПК України, довели за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ними обставини того, що в квартирі [ADDRESS], відповідачі не проживають більше року, а лише прописані в ній та вони не є співвласниками житла, тому суд вважає слід визнати їх такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою. У задоволені іншої частини позовних вимог необхідно відмовити за їх необґрунтованістю, так як позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку відповідачів не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на жиле приміщення, або право користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнено сплачені судові витрати по справі у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial