Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

12.01.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 04.04.2011 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідач отримав кредит в розмірі 4500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проігнорує іншу сторону про припинення Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач ПАТ КБ « Приват Банк» свої зобов'язання за кредитним Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.11.2016 року має заборгованість за кредитним договором - 12082,13 грн. У зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнуту з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.04.2011 року у розмірі 12082,13 грн. року та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але подав до суду належним чином оформлену заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та наполягав на їх задоволені. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Також ухвалою суду явку позивача було визнано обов'язковою, також банк повинен був надати розрахунок заборгованості із застосуванням позовної давності щодо пені за договором б/н від 04.04.2011, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. Але Представник банку до суду не з'явився, розрахунок суду не надав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він не мав змоги сплачувати кредит, просив зменшити пеню та застосувати строк позовної давності. Вивчивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Під час судового розгляду встановлено, що 04.04.2011 між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З правилами користування кредитною карткою відповідач був ознайомлений та підтвердив свою згоду на неї, про що свідчить його підпис на заяві. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проігнорує іншу сторону про припинення Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позивальник зобов'язаний погасити заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі не виконання зобов'язань за кредитним договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 ,00 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 12082,13 грн., яка складається з: 792,25 грн. - заборгованість за кредитом за ставкою 2,5%; 1677,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за ставкою 2,9%; 8560,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за ставкою 3,6%; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 551,53 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, виходячи з викладеного між сторонами склалися договірні правовідносини, обов'язок по сплаті кредиту залишається не виконаний до цього часу, вимоги позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не здійснив, тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредити, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 50 років. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника від 04 квітня 2011 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, а тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 04.04.2011 в частині домовленості щодо збільшення строку позовної давності. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в ухвалі від 11.03.2015 у цивільній справі № 6-16цс15. Враховуючи те, що позивач у судове засідання не з'явився, на вимогу суду розрахунки пені у урахуванням застосування строку позовної давності не надав, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача щодо нарахованої пені виходячи з наявних у справі матеріалів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором нарахована пеня за період з 04.04.2011 по 08.11.2016 рік в сумі 806,49 грн. Станом на 01.01.2016 заборгованість нарахована пеня в розмірі 402,25грн., отже стягненню підлягає пеня в розмірі 404,24грн. Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань в порядку п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Враховуючи, що в порядку ч.2 ст. 549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 551,53грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Водночас, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягають стягненню судові витрати, оскільки підтверджені квитанціями. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: partial