Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

12.08.2019 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та їх виселення. Позов мотивують тим, що вони є співвласниками в рівних частках житлового будинку [ADDRESS] , який вони утримали в спадок після смерті [PERSON] . Позивачі в даному будинку не проживали, проте в 2002 році надали дозвіл на тимчасове проживання в даному будинку відповідача [PERSON] за усною домовленістю. А також домовились про те, що згодом після виготовлення нею правовстановлюючих документів на будинок, котрі в позивачів були відсутні, зобов`язувалась його викупити шляхом укладення між ними договору купівлі - продажу. Всупереч умовам домовленості жодних дій, спрямованих на укладення вищевказаного договору відповідач не вчинила, окрім того, без дозволу власників зареєструвала в ньому і інших членів своєї сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачі неодноразово наголошували відповідачам на необхідності укладення договору купівлі - продажу або оренди даної нерухомості, проте відповідач таких дій не вчинила. Численні звернення до правоохоронних органів та органів прокуратури, направлені позивачами протягом 2015 - 2017 років, з метою захисту порушеного відповідачами права власності, як і письмові вимоги, направлені відповідачам про добровільне зняття з реєстрації в даному будинку та виселення, результатів не надали. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі в добровільному порядку відмовляються знятись з реєстрації та продовжують безпідставно володіти та користуватись належним позивачам майном, з урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просять суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , та усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоди у володінні, користуванні майном, а сам вищевказаним будинком шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 15.10.2019 у якості відповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] , оскільки встановлено, що станом на момент розгляду даної справи вищевказані особи зареєстровані в даному будинку. Крім того, судом залучено третю особу без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, оскільки предмет спору стосується інтересів неповнолітніх осіб. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач [PERSON] пояснив суду наступне. Місля смерті матері він та його син успадкували спірний будинок в рівних частках. В 2002 році за усною домовленістю дозволив відповідачу [PERSON] проживати в даному будинку з подальшим правом викупу після оформлення всіх необхідних документів. За умовами домовленості відповідач повинна була сплатити за будинок 1500 доларів США. Строк протягом якого відповідач мала вчинити ці дії вони не обумовлювали. Чотириста доларів США, відповідач [PERSON] віддала відразу та дала 200 грн, як компенсацію пов`язану із добиранням. Надані відповідачем кошти на вищевказану суму вважав завдатком, наданим нею як підтвердження наміру викупу будинку та внесення решти його вартості. Після оформлення спадщини, в 2005 році надав [PERSON] наявні в нього документи на будинок - свідоцтво про право на спадщину та технічний паспорт - для того, щоб остання підготувала та виготовила документацію, необхідну для укладення договору - купівлі продажу. Проте з часом, помітивши, що жодних дій, спрямованих на укладення договору купівлі - продажу будинку чи створення будь якої правової підстави щодо використання нею будинку, відповідач не вживає, не сплачує решту коштів за будинок, окрім цього, без його відома та відома іншого співвласника зареєструвала в ньому інших членів своєї сім`ї. На неоднаразові звертатись до неї з проханням оформити у встановленому законом порядок договір оренди чи договір користування житла відповідач не реагує пояснюючи це тим, що на її думку за вартість будинку вона розрахувалась в повному обсязі. Знятись в добровільному порядку з реєстрації та виселитись з дому відповідачі також не бажають, а тому за захистом порушеного права був змушений звернутись до суду. Пояснення, надані в судовому засіданні позивачем [PERSON] щодо умов, на яких вони з батьком дозволили [PERSON] проживати в належному їм будинку співпадають повністю з поясненнями позивача [PERSON] Додатково [PERSON] суду повідомив, що отримав від [PERSON] в якості завдатку за будинок ще 200 доларів, проте точну дату їхнього отримання не пам`ятає. На яких правових підставах відповідач [PERSON] зареєструвала в будинку інших членів своєї сім`ї йому також невідомо, оскільки відповідного дозволу як співвласник нерухомості він не надавав. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кушніренко А.В. - в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав та просив позов задовольнити. В обґрунтування поданого позову вказує, що його довіритель є повноправним співвласником спірного майна, натомість відповідачі проживають так без будь - яких правових підстав, звільнити будинок добровільно вони не бажають, створюючи позивачам таких чином перешкоди в розпорядженні, користуванні та володінні ним. Відповідачі та їхні представники в задоволенні позову просили відмовити з наступних підстав. Так відповідач [PERSON] повідомила суду наступне. В 2002 році дізналась про те, що спірний будинок продається. Гр. [PERSON] , котра є родичкою позивачів, надала їй ключі від будинку, після чого з сином почали там проживати, за власний кошт відремонтувала його. В 2003 році приїхали позивачі, за усною домовленістю вони надали дозвіл на її подальше проживання з подальшим правом викупу за 1500 доларів США після оформлення всіх необхідних документів, оскільки на той час позивачу ще не оформили своїх спадкових прав на даний будинок. Протягом 2004 року вони до міста не приїздили. Згодом Гончаренки приїхали до міста Славута 26.07.2005 року для виготовлення в нотаріуса правовстановлюючих документів на спадщину, при цьому вартість послуг, а також витрати на пальне вона оплатила за власний рахунок, а також передала для дружини [PERSON] 200 доларів США. Того ж дня [PERSON] в усному порядку дозволив їй виготовити документи робочого проекту по газифікації даного будинку, проте договір купівлі - продажу будинку вони не уклали, оскільки домовились про те, що укладуть його після того як вона виготовить в БТІ ще технічну документацію на будинок. Згодом в тому ж 2005 році до неї приїхав позивач [PERSON] та попросив гроші, пояснюючи це тим, що хоче отримати кошти за свою частку будинку. На його прохання надала 200 доларів США. При цьому він запевнив її, що вони з батьком приїдуть пізніше, щоб укласти раніше домовлений договір - купівлі - продажу. Наступного разу приїхав за коштами за будинок у 2009 року. Цього разу відповідач передала йому 400 доларів США. Під час цього візиту вони разом з [PERSON] пішли до управління державної міграційної служби, де останній надав дозвіл на її реєстрацію в будинку та реєстрацію сина з сім`єю. Таким чином вважала, що фактично сплатила позивачам 1350 доларів США,а решту 150 доларів США мала намір сплатити після укладення договору - купівлі продажу будинку. При цьому жодних розписок про передачу [PERSON] будь - яких коштів вона з останніх не брала. З 2005 року по 2015 рік позивачі до міста не приїздили, жодних письмових звернень щодо необхідності виселення з будинку тощо від позивачів вона не отримувала окрім як в травні 2018 року. Розуміючи, що фактично безпідставно проживає в даному помешканні неодноразово зверталась до [PERSON] як родички [PERSON] з метою з`ясування дати приїзду останніх до міста. Окрім того, неодноразово і сама телефонувала їм наполягаючи на приїзді та укладенні обумовленого договору, проте відповідачі на її прохання не реагували. Таким чином вважає, що набула достатніх правових підстав для проживання в будинку, оскільки на її думку оплатила позивачам його вартість, окрім того, починаючи з 2002 року за власний кошт здійснювала в ньому всі ремонтні роботи, тому в задоволенні позову просить відмовити. В наданому суду відзиві відповідач [PERSON] не погодився з викладеними позивачами в позовній заяві доводами з наступних підстав. В 2002 році позивачі дійсно надали його матері [PERSON] дозвіл на проживання у вищевказаному будинку з подальшим правом викопу після оформлення всіх необхідних для цього документів. На момент коли вони заселились в житло, будинок був в занедбаному стані. За власний кошт вони зробили електропостачання, водовідведення та інші блага, щоб будинок був придатним для проживання. Згодом в 2005 році його мати з позивачами домовилась про те, що даний будинок викупить в них за 1500 доларів США, віддавши відразу кошти на суму 2500 грн. В 2009 році з дозволу [PERSON] [PERSON] , зареєструвала і інших членів сім`ї. В подальшому неодноразово вони зверталась до позивачів з проханням укласти договір купівлі - продажу даного будинку, проте на її прохання останні не реагували. Відповідач [PERSON] також просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] свою позицію щодо поданого позову не висловила, проте повідомила, що знялась з реєстрації у вказаному будинку в грудні 2019 року. Мала намір також зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] які є спільними з відповідачем [PERSON] дітьми та також є відповідачами по справі, оскільки фактично діти проживають з нею за зовсім іншою адресою. Проте відповідач [PERSON] як батько дітей свої згоди на їхнє зняття з реєстрації не надав. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що зняття з реєстрації неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] приведе до порушення їхніх прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачів, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.04.2014 №21168874, наданого реєстраційною службою Славутського МРУЮ Хмельницької області Гончаренко Віктор Феодосійович та [PERSON] є співвласниками кожен по Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.8). Вказане майно вони отримали в порядку спадкування після смерті [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за законом від 26.07.2005 року та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.04.2014 №37229685 та №37229751 відповідно (а.с.9-12). Згідно даних довідки виданої виконавчим комітетом Славутської міської ради за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Крім вищевказаних осіб по [ADDRESS] фактично проживають без реєстрації [PERSON] та її син [PERSON] , що підтверджується актом підтвердження факту проживання від 24.09.2019 №48, складеного головою квартального комітету №6 [PERSON] за підписом свідків [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з даних свідоцтва про шлюб від 14.06.2017 серії [NUMBER] , виданого Славутським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Хмельницькій області, відповідач [PERSON] є дружиною відповідача [PERSON] (а.с.56). Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачі не оспорюють той факт, що дійсно дозволили відповідачу [PERSON] проживати та користуватись будинком за умови, що в подальшому вона його викупить. Надану нею частину коштів обумовленої вартості будинку розцінювали як завдаток, який свідчить про наявність в неї реального наміру укласти договір купівлі - продажу. Водночас на підставі досліджених документів судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що позивачі є повноправними законними власниками спірної нерухомості. Відтак на підставі вищевказаних норм законодавства уповноважені володіти, користуватись та розпоряджатись належним їм будинком. Вони неодноразово 17.02.2017, 23.03.2017, 08.05.2019 зверталися до відповідачів з вимогою узаконити їх перебування у спірному будинку, або ж покинути його. Відповідачі ж в свою чергу, вважаючи, що мають також достатні правові підстави проживати в будинку доказів цьому будь яких не надали. Проте, добровільно з реєстрації в ньому не знімаються та виселитись не бажають, чим створюють відповідач перешкоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині саме їхнього виселення. Надані відповідачами [PERSON] та [PERSON] пояснення щодо відсутності підстав для задоволення позову суд не бере до уваги, виходячи з наступного. Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно змісту статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Наявність типових договорів (договору про надання послуг з газопостачання від 14.01.2008 року, договору про надання послуг населенню з постання холодної води і водовідведення від 01.08.2013 року, договору про надання послуг з вивезення та утилізації побутових відходів від 014.09.2014), укладених між [PERSON] та службами і підприємствами щодо надання їй різного роду комунальних послуг не можуть бути взяті судом до уваги як доказ законного проживання та користування нею та іншими членами сім`ї спірним будинком, оскільки, мешкаючи в ньому без будь - яких правових підстав, фактично лише за усною домовленістю з позивачами, відповідач самочинно без дозволу власника уклала вказані договори та споживала необхідні їй послуги. Доводи відповідача [PERSON] про те, що в будинку вона разом з іншими членами своєї сім`ї зареєструвалась з дозволу власників також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки листом управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області від 20.09.2016 року №Г-120 [PERSON] повідомлено про те, що перевірити законність реєстрації гр. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не виявилось можливим в зв`язку зі знищенням за закінченням терміну зберігання матеріалів реєстрації вищевказаних громадян (а.с.23). Проведений [PERSON] ремонт у будинку був здійснений на її власний ризик, оскільки законних прав на будинок у неї не було. За клопотанням відповідача [PERSON] судом допитувались свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які надали наступні пояснення. Так свідок [PERSON] , сусідка відповідача [PERSON] , по суті спору повідомила про те, що до 2000 року в спірному будинку проживала [PERSON] , в 2000 році вона померла, протягом певного періоду в будинку ніхто не мешкав. В 2002 році в ньому почала проживати [PERSON] разом з сином. Зі слів [PERSON] їй стало відомо про те, що вона в будинок вона заселилась за згодою [PERSON] , сина покійної [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду про те, що виконувала разом з [PERSON] ремонтні роботи в ресторані «Горинь» та бачила як до [PERSON] прийшли двоє чоловіків, котрим остання з її слів віддала гроші за будинок. Дату події не пам`ятає. В судовому засіданні підтвердити, що [PERSON] віддавала кошти саме [PERSON] також не змогла, оскільки не впізнала їх. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо лише те, що близько 18 років тому [PERSON] купила спірний будинок в [PERSON] , зробила в ньому ремонт і проживає там станом на даний час. Про вартість будинку чи будь які інші умови договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] повідомила суду наступне.В 2002 році їй було відомо, що спірний будинок був виставлений на продаж. Згодом їй зателефонував [PERSON] та сказав передати [PERSON] ключі від будинку, після чого остання почала там проживати. Чи була між ними будь яка домовленість про купівлю даного будинку, її умови тощо їй невідомо. Окрім того, заперечила той факт, що [PERSON] зверталась до неї з проханнями подзвонити до Гончаренків з метою з`ясування дати їхнього приїзду до міста. Аналізуючи покази допитаних свідків та оцінюючи їх в розумінні ст.ст.77, 80 ЦПК України, суд приходить до висновку, що такі жодним чином не підтвердили позицію відповідачів про передачу коштів позивачам, наявність між ними домовленості щодо купівлі - продажу будинку тощо. Щодо зняття з реєстрації та виселення неповнолітніх відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Суд критично оцінює висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 25.11.2019 №04-31/1555 про неможливість зняття з реєстрації в судовому порядку неповнолітніх відповідачів [PERSON] та [PERSON] з наступних підстав. В даному висновку йдеться про те, комісія з питань захисту дитини на черговому засіданні заслухавши пояснення батька неповнолітніх дітей - відповідача [PERSON] , котрий повідомив, що діти іншого житла не мають, прийшла до висновку, що задоволення позову призведе до порушення їхніх прав. Водночас як повідомила в судовому засіданні відповідач [PERSON] мати відповідачів [PERSON] та [PERSON] та колишня дружина відповідача [PERSON] діти фактично мешкають з нею за зовсім іншою адресою, тобто мають житло. Відомості про те, що комісією розглядалось питання щодо дотримання прав неповнолітнього [PERSON] у висновку відсутні, водночас як повідомила в судовому засіданні його мати - відповідач [PERSON] , син зареєстрований за іншою адресою проживання, з чого суд приходить до висновку, що задоволення позову не призведе до порушення його прав. За таких обставин, враховуючи досліджені докази у сукупності, суду приходить до висновку, що позивачі є законними власниками спірного будинку, а тому вправі на власний розсуд розпоряджатися налжним їм майном. Відповідачі будь яких доказів законного перебування у спірному будинку не надали. Разом із тим, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно знялась з реєстрації в даному будинку, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial