Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

12 березня 2014 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши вимоги тим, що [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося двоє спадкоємців першої черги за законом, позивач та відповідач [PERSON], які у встановлений законом строк прийняли спадщину. яка складається з спірної квартири, що фактично належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про спадщину виданого 11 листопада 2008 року після смерті [PERSON] Однак при зверненні до Краснолиманського державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу постановою від 01.02.2014 року було відмовлено в з тих підстав, що відсутня державна реєстрація правовстановлюючого документу, який підтверджують право власності на квартиру на ім'я померлого. 09 квітня 2014 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши вимоги тим, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] та з яким вона перебувала в шлюбі з 07.11.2008 року, залишилось спадкове майно яке складається з спірної квартири. З урахуванням того, що крім неї є інший спадкоємець першої черги за законом, та тієї обставини, що на момент смерті право власності на зазначене майно не було зареєстровано в встановленому законом порядку, просила визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири. До початку розгляду справи заявою від 29.04.2014 року відповідач [PERSON] змінила позовні вимоги та діючи в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] просила суд встановити факт сумісного проживання однією сім'єю її неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] з [PERSON], визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] та визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частині на нею та [PERSON] Зазначає, що її неповнолітня дочка [PERSON] [INFO], сумісно з нею та спадкодавцем [PERSON] проживали однією більш п'яти років. тобто ще до укладення шлюбу, [PERSON] ставився до [PERSON] як до рідної дочки, тому остання хоч і є спадкоємцем четвертої черги за законом, однак має право успадкувати частину квартири на рівні з спадкоємцями першої черги за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги визнав частково в частині визнання права власності на ? частину спірної квартири. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру адвокатського об'єднання (а.с 27, 28), позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити, навів доводи аналогічні доводам позивача. В засіданні суду відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала частково; вимоги викладені в уточненій позовній заяві від 29.04.2014 року просила задовольнити, навела доводи аналогічні викладеним в зазначеній заяві. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши сторін і їх представників, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком позивача [PERSON] [INFO] (а.с 9). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого ВРАЦС Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області підтверджується, що 07 листопада 2008 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.63). [INFO] [PERSON] помер в м. Красний Лиман Донецької області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) (а.с 67). [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], які прийняли спадщину у встановленому законом порядку (а.с. 11, 47). Спадкове майно складається з квартири, яка розташована в [ADDRESS], яка належала померлому на підставі на підставі свідоцтва про спадщину виданого 11 листопада 2008 року (а.с 86). Постановами державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області від 01 лютого 2014 року спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки відсутня державна реєстрація на правовстановлюючих документах, які підтверджують право власності (а.с 16, 69). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З акту без дати складаного для пред'явлення в суд головою вуличного комітету [PERSON], головою мікрорайону «Північний», сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданого відповідачем в обґрунтування позовних вимог про встановлення факту сумісного проживання та визнання [PERSON] спадкоємиуцію 4 черги за законом після смерті [PERSON] вбачається, що в період спільного життя [PERSON] і [PERSON] з 04.11.2006 року по 27.08.2014 року дочка [PERSON] проживала з особами, які склали акт, та те, що [PERSON] вважала [PERSON] своїм батьком (а.с. 109). Аналізуючи зміст зазначеного письмового доказу, суд вважає його недопустимим виходячи з того, що він не містить дати складання, та його зміст містить суттєві протиріччя. Так з змісту акту вбачається, що неповнолітня [PERSON], проживала не з [PERSON] і [PERSON], а особами, які склали акт. Крім того, не зазначена адреса проживання, а вказаний період часу проживання [PERSON] з [PERSON] до 27.08.2014 року не відповідає дійсності, тому що [PERSON] помер раніше вказаної дати, а саме [INFO]. Актом обстеження житлово-побутових умов та умов виховання учня 5 класу Краснолиманської ЗОШ І-ІІІ ступенів №?3 Краснолиманської міської ради Донецької області складеного 01.06.2009 року підтверджується факт сумісного проживання [PERSON], [PERSON] разом з [PERSON] на час складання акту (а.с 110). Інших доказів, яки б підтверджували факт проживання [PERSON], [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини позивачем не надано. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт проживання [PERSON], [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в частині встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю її неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] з [PERSON] та визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] слід відмови у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. ст. 1258, 1259 ЦК України в даному конкретному випадку визнання особи спадкоємцем четвертої черги за законом не породжує в неї права на спадкування разом з наявними спадкоємцями першої черги. Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного. Судом безспірно встановлено, що 11 листопада 2008 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності квартиру [ADDRESS] (а.с 86), яка належала спадкодавцю на підставі договору міни посвідченого приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 05.02.1999 року (а.с. 85). Однак, за життя [PERSON] право власності на спадкове майно не зареєстрував. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи викладене суд вважає що спадкоємці першої черги за законом [PERSON] і [PERSON] після смерті [PERSON] у встановлений законом порядку прийняли спадщину та їх частки у спадщині є рівними. У зв'язку з тим, що спадкодавець [PERSON] за життя не провів державну реєстрацію отриманого у спадщину майна, на теперішній час позивач та відповідач позбавлені можливості іншим шляхом крім визнання права власності судом захисти свої законні права та інтереси. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру по ? частини за [PERSON] та [PERSON] Відповідно до частини задоволених позовних вимог питання про судові витрати слід вирішити наступним чином. Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Вартість спірної квартири на 26.03.2014 року складає 55667 грн. (а.с 83). Позивачем [PERSON] була заявлена позовна вимога про визнання права власності на ? частину квартири, тому при ціні позову 27 833, 5 грн (55667:2 = 27833, 5), він повинен був сплатити судовий збір в розмірі 278,34 грн., тоді як сплатив 278,60 грн. (а.с. 1, 80), тому надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 0,26 грн. (278,60 -278,34 = 0,26) підлягає поверненню позивачу. Відповідачем [PERSON] були заявлені позовні вимоги про визнання права власності на 2/3 частини квартири. Враховуючи визначену ціну квартири в розмірі 55667 грн. ціна позову складає 37 111,33 грн. (55667:3х2=37111,33) та вона повинна була сплатити судовий збір в розмірі 371,11 грн., тоді як сплатила 305,64 грн. (а.с. 57, 97); тому з неї підлягає стягненню у дохід держави недоплачена сума судового збору в розмірі 65,47 грн. (371,11- 305,64 = 65,47).

Outcome: partial