Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

10 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21 липня 2015 року між ним та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: м.Одеса, Площа Соборна, 1, кв. 2, в якому сторони зобовязалися в строк до 01 лютого 2016 року укласти договір купівлі-продажу квартири. Крім цього, 02 жовтня 2015 року, після укладення попереднього договору, [PERSON], за дорученням та з відома свого чоловіка [PERSON], взяла у нього в борг грошові кошти в сумі 25452 долара США, які зобовязалася повернути після укладення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. 21 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу серії НАН № 345274, згідно якого [PERSON] передав у власність квартиру № 2 у будинку № 1 по площі Соборній в м.Одесі, а [PERSON] сплатив за неї обумовлену грошову суму, але після виконання сторонами договірних умов [PERSON] грошові кошти в сумі 25452,00 долари США позивачу не повернула. Після впливу часу повернення боргу , 06 лютого 2016 року позивач приїхав за місцем проживання відповідачки у м.Очаків та звернувся до неї з вимогою повернути борг, на що остання відповіла відмовою, мотивуючи тим, що в неї не має коштів. Станом на 09 лютого 2016 року курс одного долара США складав 25,89 грн., тобто відповідачка повинна сплатити йому 658952 грн. 28 коп. Посилаючись на те, що відповідачка порушила умови договору позики, позивач просив стягнути на його користь вищевказану заборгованість на сплачений судовий збір. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила про його задоволення. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися. На електронну пошту 15 листопада 2017 року та 06 грудня 2017 року від представника відповідачки [PERSON] надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття у судове засідання, оскільки знаходиться на лікуванні. Разом з тим, представником відповідачки як у першому клопотанні так і подальшому, доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, не надано. Суд визнає повідомлені представником відповідачки причини неявки неповажними. Ухвалою суду від 16 листопада 2016 року у цій справі у якості співвідповідача залучено [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. На підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені до\~ матеріалів справи письмові докази, суд дійшов наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено попередній договір про укладення основного договору купівлі-продажу квартири № 2 у будинку № 1 по площі Соборній в м.Одесі. (а. с. 6). 02 жовтня 2017 року відповідачка [PERSON], з відому свого чоловіка [PERSON], взяла у [PERSON] 25452 долара США, про що написала розписку на звороті попереднього договору від 21 липня 2015 року, та підтвердила що при виконанні вказаного договору зазначена сума буде повернута [PERSON] (а. с. 6 зворот). 21 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу серії НАН № 345274, згідно якого [PERSON] передав у власність квартиру № 2 у будинку № 1 по площі Соборній в м.Одесі, а [PERSON] сплатив за неї обумовлену грошову суму. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зазначений правовий висновок, зроблений Верховний Судом України, викладений в Постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 та, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх судів України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали та не повернули своєчасно позику. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Разом із тим частина 2 цієї статті допускає, що сторони можуть визначити в зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу, валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Станом на час звернення до суду, курс одного долара США складав 25,89 грн., тобто відповідачі повинні сплатити позивачеві - 658952 грн. 28 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, а також той факт, що позивач свій процесуальний обовязок доказування виконав, надав суду належний доказ укладення між ним та відповідачами договору позики, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність їх задоволення. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сума судового збору, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved