Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

11.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів на час навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідач є його батьком. Він (позивач) навчається на денному відділенні у Національному аерокосмічному університеті ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», із контрактною формою навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. В судове засідання позивач не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України(а.с. 37, 38), однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ВЛ № 121942, виданого 22.11.1999 року Балаклійським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області (а.с. 3). Як убачається з довідки № 435-17/7ф від 10.11.2017 року, виданої Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення гуманітарного факультету зазначеного навчального закладу (а.с.12). Навчання здійснюється на платній основі, строк навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, що підтверджується копією договору про надання освітніх послуг № 62-7/17 від 15.08.2017 року, укладеного між Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та [PERSON] (а.с.5, 6). У позовній заяві [PERSON] зазначив, що шлюб між його батьками було розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.08.2011 року, на підтвердження чого надав копію вказаного судового рішення (а.с.4). У зв'язку з навчанням на денній формі позивач не має можливості працевлаштуватися, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу ( п. 20Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ч. 3ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, яким вони проживають. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів добровільного виконання відповідачем обов'язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, зокрема у визначеному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved