Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай), площею 2,97 умовних кадастрових гектари, посвідчену сертифікатом серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року за реєстровим номером 441. Фактично вони прийняли спадщину після батька, однак оформити її не мають можливості у зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять визнати за кожним із них по 1/3 частині права власності на земельну частку (пай), площею 4,41 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала в колективній власності акціонерного товариства закритого типу «Річківське», посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 січня 1997 року №11, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №441, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивачі [PERSON] і [PERSON] не з'явилися. Представник останніх за довіреністю [PERSON] подала заяву, в якій уточнила площу земельної ділянки, що є предметом позову, вказавши її розмір 2,97 умовних кадастрових гектари, просила розглянути справу в її відсутність (а. с. 42, 52). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Разом із цим позивачка також уточнила площу спірної земельної ділянки, вказавши її розмір 2,97 умовних кадастрових гектари (а. с. 54). Представник відповідача - Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, проти позову не заперечують (а. с. 30, 60). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 24, 41). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 55). У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що батьком позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] був [PERSON] (а. с. 6-9). Останній помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). При розпаюванні земель КСП «Річківське» у 1995 році [PERSON] був включений до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай), що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 45-51). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 01 березня 2016 року вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам АПТЗТ «Річківське», на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 січня 1997 року №11 [PERSON] виписаний сертифікат серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року за реєстраційним номером 441 на земельну ділянку (пай), розташовану на території Річківської сільської ради, розміром 2,97 га в умовних кадастрових гектарах, який зберігається у відділі (а. с. 13). З довідок Річківської сільської ради від 16 лютого та 21 квітня 2016 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS]. Останній мав трьох дітей: [PERSON], 1988 року народження, [PERSON], 1978 року народження, [PERSON], 1981 року народження. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Річківської сільради не посвідчувався. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після смерті батька здійснювала схоронність документів та цінних паперів (а. с. 11, 53). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою 22 березня 2016 року, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася (а. с. 25). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після останнього. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на земельну частку (пай), площею 2,97 умовних кадастрових гектари, посвідчену сертифікатом серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року, за реєстровим номером 441, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO], однак, вони позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що сертифікат не був виданий спадкодавцю у зв'язку зі смертю, а відтак, позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved