Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 10 березня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні , володінні та розпорядженні житловим приміщенням .В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою значаться зареєстрованою відповідачка [PERSON] яка за зареєстрованою адресою не мешкає з 2011 року та має інше постійне місце мешкання яке позивачці не відомо, є лише інформація про те, що вона вийшла заміж та мешкає разом із чоловіком. У звязку із цим позивачка вимушена з 2011 року сплачувати нараховані на неї комунальні послуги що ставить її у скрутне матеріальне становище. На підставі зазначеного просить суд усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщення , а саме належною ій квартирою та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку . Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не зявилась, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у пресі від 30.04.2015 року, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1 ст. 224 ЦПК України та постановляє заочне рішення.. Представник третьої особи по справі - Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області начальник Жовтневого районного відділу [PERSON] до суду не зявився, заздалегідь надавши заяву у якій просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи по справі ТОВ УУ ДОМ КОМ до суду не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року( зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 23.10.2002 року належить квартира [ADDRESS]. Згідно довідки № 5 , виданої Криворізькою обєднаною міською Довідково інформаційною службою вбачається, що станом на 25.02.2015 року у належній позивачці квартирі зареєстрована [PERSON] яка за вказаною адресою не мешкає з 2011 року і до теперішнього часу, що підтверджується актом, складеним 25.02.2015 року мешканцями будинку № № 2 по вул. Бурмістенка у м. Кривому Розі який засвідчено майстром КК Дом ком. У відповідності до положення ч.2 ст.107 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув. Відповідачка [PERSON] порушує право [PERSON]. як власника, користуватись, володіти та распоряджатися належною їй квартирою. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року Про усунення перешкод у користуванні власністю вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів. Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, враховуючи, що [PERSON] відсутня без поважних причин з 2011 року за місцем реєстрації, вирішив задовольнити вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартира [ADDRESS]. На підставі зазначеного вимога позивача [PERSON] про зняття відповідачки [PERSON] з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів.

Outcome: partial