Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

11.03.2020 року до суду надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (далі-АТ КБ «Приватбанк», Банк) про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що згідно укладеного між позивачем і відповідачем договору б/н від 25.10.2006 року відповідач отримав у позивача платіжну картку, відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та відсотків не виконав, внаслідок чого станом на 31.12.2019 року у нього утворилась заборгованість в сумі 768144,48 грн., яка складається з: 8727,79 грн. заборгованість за кредитом; 753416,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6000,00 грн. заборгованість за пенею. Проте, позивачем заявлено до стягнення лише 138000,84 грн., з яких: 8727,79 грн. заборгованість за кредитом, 129273,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 25.10.2006 р. по 30.12.2017 р. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 138000,84 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 2102,00 грн. Ухвалою судді від 31.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена для розгляду по суті. 13.05.2020 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову, зазначив, що банком не надано доказів на підтвердження виникнення кредитних відносин і отримання кредитних коштів відповідачем. Крім того, у 2017 та 2018 роках банк вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, і такі позови були залишені без розгляду. 13.05.2020 року до суду надійшло клопотання відповідача про витребування документів. Ухвалою суду від 19.05.2020 року частково задоволено клопотання відповідача, витребувано у позивача квитанції і розрахункові документи про отримання відповідачем кредиту. 09.06.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій банк зазначив, що наданими документами підтверджується оформлення кредитних відносин належним чином, а отримання кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку. Зміна кредитного ліміту відбувалась в односторонньому порядку, як передбачено Умовами і правилами надання банківських послуг. Звернення банком раніше до суду з позовом, і залишення його без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не подав, в матеріалах справи міститься заява, в якій представник банку просить розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, надав суду на виконання ухвали суду від 19.05.2020 для огляду оригінал заяви [PERSON] на отримання кредиту . Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, та зазначив, що позов не визнає, просить застосувати до заявлених вимог строк позовної давності, який позивач пропустив. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що 25.10.2006 року відповідачем [PERSON] на бланку підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згодний з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Вказано, що [PERSON] ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а.с.17). Крім того, у Анкеті-заяві у графі «кредитний ліміт» вказано 1000,00 грн., та у графі «банківські послуги» вказано кредитна картка «Універсальна». Також, у заяві визначено базову процентну ставку - 3 % на місяць на залишок заборгованості. Згідно з Довідкою про зміну умов кредитування, 14.02.2007 року на картку відповідача було встановлено кредитний ліміт 250,00 грн., в подальшому кредитний ліміт змінювався, 10.07.2014 - 5300,00 грн. 04.08.2014 - 3800,00 грн. /а.с. 57/. Відповідно до Довідки банку, на підставі укладеного договору відповідач отримав у позивача кредитні картки: 25.10.2006 року № [NUMBER] та 22.10.2013 року № [NUMBER] , термін дії до 07/16 /а.с. 58, 115/. Згідно з Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт, відповідач мав погашати кредит щомісячно до 25 числа кожного місяця в сумі 7 % від розміру заборгованості, але не менше 50 грн. Згідно з п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 3.1 Умов і правил, строк дії картки вказаний на лицьовій стороні (місяць і рік); карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно з випискою по рахунку за період з 14.02.2007 року по 29.02.2020 року містяться відомості про витрачання і зарахування коштів, нарахування відсотків та штрафних санкцій. Останній платіж відповідачем здійснено 01.08.2014 року на суму 1000,00 грн.; 04.10.2014 здійснено переброс з карти 41*97 на карту 41*98 (переказ з картки на суму 4929,17(а.с.97-113). Аналогічні відомості щодо останнього платежу відповідача 01.08.2014 року на суму 1000,00 грн. зазначені й в наданому банком розрахунку заборгованості (а.с.9-16). Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. У наданому банком розрахунку заборгованості, відповідачу станом на 31.12.2019 року нараховано банком заборгованість в загальній сумі 768144,48 грн., яка складається з: 8727,79 грн. заборгованість за кредитом; 753416,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6000,00 грн. заборгованість за пенею. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 525-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Водночас, у заяві відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки. Наведений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду у постановах від 07.02.2018 року № 751/5977/17, від 30.05.2019 року № 181/467/17. Враховуючи, що строк дії картки закінчився 31.07.2016 року, а з позовом про повернення кредиту в повному обсязі банк звернувся тільки у березні 2020 року, то строк позовної давності щодо суми боргу за кредитом, нарахованих відсотків і неустойки є пропущеним. З клопотанням про поновлення строку позовної давності банк не звертався і не наводив причин, які б перешкоджали звернутись із позовом у межах строку позовної давності. Будь-яких угод про продовження строку позовної давності, які б підписувались відповідачем, банком суду надано не було. Крім того, суд враховує, що банк раніше вже звертався до суду із позовами про стягнення з відповідача заборгованості, і такі позови ( ухвали Мелітопольського міськрайонного суду від 27.02.2018 у справі № 320/3364/15-ц; від 13.11.2019 у справі № 320/195/19) були залишені без розгляду, проте відповідно до статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. На цих підставах, суд вважає обґрунтованою заяву відповідача про застосування строку позовної давності і тому позов задоволенню не підлягає. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, через відмову в позові сума судового збору, понесена позивачем, стягненню з відповідача не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed