Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

11.01.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 15 квітня 2005 року у віці 76 років в с. Скочак, Гребінківського району Полтавської області померла його тітка [PERSON]. Померла [PERSON] була його тіткою по лінії батька позивача [PERSON], тобто останні були рідними братом та сестрою. Тітка позивача на час відкриття спадщини мала у власності земельну ділянку (пай) площею 3,595 га, що знаходиться на території Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час свого життя спадкодавець [PERSON] в шлюбі не перебувала, дітей не мала, заповіту не залишала. У державній нотаріальній конторі Гребінківського району позивач не може отримати на своє імя свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що ним пропущені строки прийняття спадщини. В установлений законом строк, який надано для прийняття спадщини, позивач не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки смерть його тітки, що є непередбачуваною подією для кожної людини, стала для нього тяжкою «душевною травмою». Позивач здійснив поховання тітки, та став користуватися її майном та вважав, що спадщину прийняв, оскільки окрім нього інших спадкоємців немає та на спадщину ніхто не претендує. З огляду на вказане просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача подав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю, представник відповідача надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 322195 [PERSON] померла 15 квітня 2005 року /а.с. 7/. Із письмового розяснення державного нотаріуса, в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори за № 7/01-16 від 10.01.2017 р. вбачається, що після померлої 15 квітня 2005 року [PERSON] спадкова справа не відкривалася, заяви про прийняття чи про відмову від спадщини не подавалися /а.с.4/. Із довідки Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 13 від 05.01.2017 року /а.с. 8/ вбачається, що останнім місцем проживання [PERSON], яка померла 15.04.2005 року, було с. Скочак, Гребінківського району Полтавської області, вул. Пілотів № 22. На час її смерті за цією адресою вона була зареєстрована одна. Із відповіді на запит Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-13/25 від 31.01.2017 року /а.с. 28/ вбачається, що спадщина відкрита 15.04.2005 року після померлої [PERSON] відумерлою не визнавалася. Невизнане позивача право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно змісту ст. 1272 ЦК України підлягає захисту судом, оскільки у судовому засіданні доведено, що ніхто спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України не прийняв. Також з цих підстав нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] /а.с. 4/. Судом встановлено, що причинами пропуску строку прийняття спадщини позивачем було те, що він вступив в управління та користування спадковим майном [PERSON], продовжує ним володіти, що підтверджується відповіддю на запит Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-13/25 від 31.01.2017 року /а.с. 28/, а тому вважав, що таким чином, спадщину прийняв. Суд наведені позивачами причини пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважними з огляду на наступне. Суд бере до уваги рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року № 6, згідно яких поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Водночас, судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] вступив в управління та користування спадковим майном, продовжує ним володіти. Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування»/ «законні сподівання» вчиняти певні дії. Зокрема, у рішенні у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X, що згодом відображено і у рішенні «Сук проти України», заява № 10972/05, пункт 22, ECHR 2011, встановлено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. Зважаючи на те, що позивач володіє та користується майном відкрито, відповідач визнав позов, таким чином, відповідні дії позивача є правомірними, а тому у нього виникли правомірні очікування щодо відповідного спадкового майна. Власне наявність саме таких очікувань суд визнає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Суд вважає, що достатнім для подання заяви про прийняття спадщини буде три місяці. На підставі викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. ст. 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved