Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

11 жовтня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 25 березня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №67#00017538546, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 77100 гривень, зобовязавшись повернути кредит до 24 березня 2018 року щомісячними платежами, сплативши 33% річних за користування кредитом (у випадку порушення позичальником своїх зобовязань 35% річних), а також інші обовязкові платежі. Виконання [PERSON] договірних зобовязань із повернення кредиту забезпечено в повному обсязі порукою відповідача [PERSON], оформленою договором поруки №67#00017538546/S-1 від 25 березня 2013 року. Посилаючись на те, що внаслідок неналежного виконання позичальником своїх договірних зобовязань утворилась заборгованість в загальному розмірі 59329,49 гривень, позивач просив суд стягнути вказаний борг солідарно з відповідачів, поклавши на останніх і судові витрати по справі. В судове засідання сторони вдруге не зявились, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності, в тому числі в заочному порядку. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2013 року між АТ «Сбербанк Росії», як кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір №67#00017538546, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 77100 гривень, зобовязавшись повернути кредитні кошти до 24 березня 2018 року щомісячними платежами відповідно до графіку повернення кредиту, сплативши 33% річних за користування кредитом, а у випадку порушення зобовязань із повернення кредиту 35% річних. Кредитним договором також передбачено відповідне право кредитора вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, в тому числі у випадку невиконання чи прострочення виконання позичальником своїх грошових зобовязань за договором. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором позичальник зобовязався також сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору з додатком, випискою по особовим рахункам, копією змін до статуту кредитодавця, копією витягу з ЄДРПОУ (а.с.4-9, 13, 27-29) Також судом в ході розгляду справи встановлено, що з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе договірних кредитних зобовязань між АТ «Сбербанк Росії», як кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON], як поручителем, 25 березня 2013 року укладено договір поруки №67#00017538546/S-1. За умовами такого договору відповідач [PERSON] зобовязався перед кредитодавцем відповідати солідарно та в повному обсязі із позичальником [PERSON] за невиконання останнім взятих на себе договірних зобовязань за кредитним договором №67#00017538546 від 25 березня 2013 року. Наведені обставини підтверджуються копією договору поруки, копією змін до статуту кредитодавця, копією витягу з ЄДРПОУ (а.с.10-11, 27-29). Із матеріалів справи також встановлено, що позичальник з квітня 2016 року не виконує належним чином взяті на себе грошові зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яку останній, скориставшись передбаченим договором правом, своїми письмовими вимогами від 31 травня 2016 року просив відповідачів погасити, здійснивши дострокове повернення кредиту. Зазначені письмові вимоги позивача відповідачами не виконані, а розмір заборгованості за кредитом станом на 22 вересня 2016 року, який позивач бажає стягнути з відповідачів в судовому порядку, становить 59329,49 гривень, з яких 45872,15 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6830,93 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 5836,73 гривень пеня за прострочення повернення тіла кредиту, 789,68 гривень пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копіями повідомлень-вимог від 31 травня 2016 року, копіями поштових конвертів та повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.12, 14-19). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України), а також договір поруки (ст.553 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК України). За змістом ст.ст.546, 547 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №67#00017538546 від 25 березня 2013 року та договором поруки №67#00017538546/S-1 від 25 березня 2013 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між АТ «Сбербанк Росії» та відповідачами даних договорів із дотриманням вимог законодавства, а також встановлено, що правонаступником кредитодавця за даними зобовязаннями є позивач, та підтверджено невиконання відповідачами, на відміну від кредитодавця, своїх зобовязань за даними договорами, що зумовило виникнення кредитної заборгованості у вказаному позивачем розмірі та права у позивача вимагати дострокове повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду із даним позовом судові витрати в розмірі 1378 гривень, тобто по 689 гривень з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved