Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

10.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 28.12.1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду від 11.06.2014 року шлюб було розірвано. Дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач з ними не проживає, добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, але 13.09.2018 року їй було відмовлено у видачі наказу, у звязку з тим, що відповідач не зареєстрований за вказаною адресою, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 28.08.2018 року, з дати звернення із заявою про видачу судового наказу, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив стягнути аліменти на користь [PERSON], починаючи з дати звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував, пояснив, що донька дійсно проживає разом з матірю у м. Києві, де навчається у Київському університеті МВС України. Після розірванні шлюбу у 2014 році вони з позивачкою домовились про те, що він дарує їй частину однокімнатної квартири, а вона не буде мати претензій щодо сплати аліментів на дитину. Оформленням дарування його частки квартири займався адвокат позивачки, до органу опіки та піклування вони за дозволом не зверталися, договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно не укладали. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.12.1999 року у виконкомі Біленьківської селищної ради м. Краматорська Донецької області, актовий запис №53. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], актовий запис №8 від 13.03.2001 року. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії І-НО № 221813, виданого виконкомом Біленьківської селищної ради м. Краматорська Донецької області, батьком вказаний [PERSON], матірю [PERSON]. Заочним рішенням Краматорського міського суду від 11.06.2014 року, яке набрало законної сили 24.06.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини, починаючи з 28.08.2018 року, коли вона зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, але їй було відмовлено у видачі наказу, так як відповідач за вказаною у заяві адресою не зареєстрований. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Тобто, чинним законодавством передбачено, що аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову, а за минулий час можуть бути присуджені, тільки у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, однак доказів такого ухилення суду позивачем та його представником не надано. Судом не приймаються до уваги пояснення відповідача, що позивач відмовилася від аліментів, у звязку із отриманням нею в дар належної йому частки однокімнатної квартири, оскільки відчуження відбувалося без дотримання вимог, встановлених ст..190 СК України. Таким чином, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів для\~дитини відповідного\~віку тане менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.10.2018 року і до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial