Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

11.03.2020 року позивач [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 17 листопада 2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Проте спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, з березня 2019 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різний бюджет, спільного майна не мають, збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 14.03.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 22). В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник вимоги заявлені в матеріалах справи підтримали, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, 14.06.2020 року представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про надання сторонам строку на примирення три місяці. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 14 червня 2019 року сторонам надано строк на примирення три місяці, провадження по справі було зупинено до закінчення строку для примирення до 17 вересня 2019 року. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 17.09.2019 р. відновлено провадження по справі. Після надання судом сторонам строку на примирення, позивач [PERSON] в судовому засідання 17 вересня 2019 року зазначила про те, що примирення не можливе, та просила розірвати шлюб, оскільки сім`я розпалась остаточно. Предаставник відповідача в судовому засіданні просив залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 17.09.2019 р. вказану позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строрк для уснунення недоліків на які їй вказано в ухвалі суду. 09.12.2019 р. представником відповідача подано заяву про відвід судді. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 09.12.2019 р. заяву адвоката Коробко Д.В. про відвід судді П`ятничук І.В. визнано необгрунтованою. Згідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 17.12.2019 р. в задоволенні заяви про відвід відмволено. 16.01.2020 р. представником відповідача адвокатом Коробко Д.В. подано заяву про відвід судді П`ятничук І.В. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 16.01.2020 р. заяву адвоката Коробко Д.В. про відвід судді П`ятничук І.В. визнано необгрунтованою. Згідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 30.01.2020 р. в задоволенні заяви про відвід відмволено. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 05.02.2020 р. поновлено провадження по справі. Відповідно до ухвали від 16.06.2020 р. закінчено підготовче провадження по справі та розпочато судовий розгляд. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи на те, що з бнрнзня 2019 р. вони проживають окремо з відповідачем, з вказаног часу не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, римирення з відповідачем вважає не можливим, оскільки за час спільного проживання у них постійно виникали непоозуміння, відповідач матеріально не утримував її та родину, не цікавився родиною, з сепня 2019 р. вона роживає з іншим чоловіком з яким бажає утворити нову родину. Представник позивача в судовому засіданні пілтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, а також просив прийняти відмову від заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судового збру та витрат на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженями тому є можливим розгляд справи в його відсутності. Представник відовідача, проти задоволення позовних вимог заперечував, вказував на те, що відовідач жодним чином не ухияється від спілкування з дитиною та дружиною, постійно перераховує кошти на утримання дитини, бажає зберігти родину. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] Солом`янським районним у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 2992, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільну дитину дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Як вказує позивач, причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати сварки та різного роду непорозуміння, з 01.03.2019 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різний бюджет, спільного майна не мають, збереження шлюбу неможливе. Судом сторонам надавався строк на примирення, однак як встановлено в судовому засіданні примирення між сторонами не досягнуто, з черпня 2019 р. позивач проживає фактично з іншим чоловіком, примирення з відповідачем не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами. Щодо заяви представника відповідача в якій він просив прийняти відмову від заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судового збру та витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Таким чином, у суду немає пістав ввжати що вказані вимоги позивача є позовними та такими, щодо яких може бути застосовано таке право позивача, як відмова від заявлених позовних вимог. Ст. 141 ЦПК України передбачає стягнення зі сторони відповідача на користь позивача суми судового збору в разі задоволення позовних вимог, однак в даному випадку позивач просить не стягувати зі сторони відповідача на свою користь суми судових витрат, що суд з урахуванням обстави справи вважає за можливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved