Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

10 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] та був зареєстрований і проживав по [ADDRESS] . [INFO] у с. Павлів Радехівського району помирає її чоловік - [PERSON] . Оскільки, після смерті чоловіка залишилася спадкова маса, а заповіт спадкодавцем не складався, відтак має місце спадкування майна померлого за законом. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки, загальною площею 2.1701 га, які зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 351025, що виданий 07 грудня 2005 року. Згідно відомостей, викладених у довідці Павлівської сільської ради Радехівського району № 377 від 30.04.2020 року, [PERSON] , до дня своєї смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] та разом із ним була зареєстрована і проживала його дружина - [PERSON] . Після звернення позивача у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки оригінал Державного акта, серії ЯБ № 351025 був втрачений чоловіком ще за життя. Окрім цього, як пояснив нотаріус, було пропущено строк для прийняття спадщини і вагомих причин для його поновлення немає. Інших претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців за законом і за заповітом немає. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 2,1701 га, що складається з двох земельних ділянок площами 1,6754 га із кадастровим номером 4623987200:16:000:0059 та 0,4947 га із кадастровим номером 4623987200:13:000:0103, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області і належали [PERSON] , відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 351025, виданого 07.12.2005 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.3-5). 29 червня 2021 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області клопотання позивача задоволено та замінено відповідача у справі - Вузлівську сільську раду Радехівського району Львівської області на Радехівську міську раду Львівської області (а.с.26). У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить задовольнити, розгляд справи здійснювати без її участі (а.с.25). Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.27). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задовольнити (а.с.38-44). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 28.04.2009 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.10). Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право власності на землю, серії ЯБ №351025, виданого головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005 року №841, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010545901906, вбачається, що земельна ділянка, площею 2.1701 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.12). З свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.02.1960 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Станин, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 12.09.1984 року [PERSON] і [PERSON] , 12.09.1984 року зареєстрували шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.9). З довідки №377 від 30.04.2020 року виданої виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з померлим були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - дружина. Від імені померлого, [PERSON] , виконкомом Павлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.13). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved