Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

11 вересня 2020 року представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, діючи в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/3 частині з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, на користь державного закладу, в якому вони перебуватимуть, або опікуна; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/3 частині з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, на користь державного закладу, в якому вони перебуватимуть, або опікуна; накласти заборону на відчуження майна у вигляді житла за адресою: [ADDRESS] , право користування яким мають малолітні діти [PERSON] , [PERSON] - до досягнення ними повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в фактичних шлюбних стосунках, від яких мають двох спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати з дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , батько - [ADDRESS] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року [PERSON] вже позбавлення батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] з 19 березня 2019 року перебувають в органі опіки та піклування на обліку дітей із сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, схильністю до вживання алкогольних напоїв. В ході комісійного відвідування за адресою проживання сім`ї по [ADDRESS] , встановлено, що батьками не створено умов для проживання, виховання та гармонійного розвитку дітей, у квартирі відсутнє газопостачання, туалет в неробочому стані, ванна кімната в напівзруйнованому стані, крани обірвані, що унеможливлює проведення гігієнічних процедур, в кімнатах брудно, постільна білизна та засоби гігієни відсутні, рушники і дитячі речі брудні, окремі спальні місця для дітей відсутні, продукти харчування практично відсутні. Батьки ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, вчиняють між собою бійки. Діти хворіють на педикульоз. Під час спілкування з дітьми встановлено, що старша [PERSON] готує їжу, доглядає за молодшою сестрою [PERSON] та хворою бабою [PERSON] , 1955 року народження. З відповідачами неодноразово проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо недопущення порушення прав дітей та необхідності належного виконання батьківських обов`язків, що ніяких позитивних результатів не дало. У зв`язку з відсутністю належних умов для проживання дітей, на підставі рішення виконкому від 17 червня 2020 року дітей було відібрано у батьків та тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР. Оскільки зазначені фактори в своїй сукупності є свідченням умисного невиконання [PERSON] , [PERSON] батьківських обов`язків, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей, на їх захист Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 січня 2021 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, заперечували проти задоволення позовних вимог. Просили дати їм шанс на виправлення, оскільки вони хочуть, аби діти проживали з ними. Наразі вони докладають зусиль для приведення їх житлового приміщення у стан, придатний для проживання в ньому дітей, їх розвитку, навчання. [PERSON] працює, матеріально забезпечує сім`ю. Представники третіх осіб - Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» в судове засідання не з`явилися, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Вислухана в судовому засіданні в присутності батьків та представника органу опіки та піклування в порядку ст.171 СК України та з дотримання ст.12.1 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, малолітня [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] - її батьки. Вона має молодших сестер - [PERSON] та [PERSON] . Коли вони проживали з батьками, то більше уваги їй приділяв саме батько [PERSON] . Оскільки батьки зловживали спиртними напоями та не приділяли їм належної уваги, бабуся [PERSON] запропонувала їй та молодшій сестрі [PERSON] переїхати проживати до неї за адресою: [ADDRESS] , на що вона погодилась. Батьки залишились мешкати за адресою: [ADDRESS] . Коли стан здоров`я бабусі погіршився та вона не могла самостійно пересуватись, [PERSON] здійснювала за нею догляд, кормила її. Батько допомагав матеріально, коли отримував зарплату, приносив їм продукти харчування. З 18 червня 2020 року вони разом з сестрою [PERSON] проживають в реабілітаційному центрі. За час їх проживання в центрі батьки змінились в позитивну сторону, приїздять до них, привозять іграшки, продукти харчування. Зазначила, що молодша сестра [PERSON] часто їй каже, що хоче повернутися додому до батьків, сумує за ними. Вона також хоче повернутися додому, оскільки з огляду на зміни в поведінці батьків, допускає, що вони стали на шлях виправлення. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що вона працює соціальним педагогом в КЗОШ №51 з 2016 року по теперішній час. Відповідачів знає як батьків [PERSON] та [PERSON] , які наразі знаходяться в центрі реабілітації дітей №1. Вона працює з цією сім`єю, яка опинилась у складних життєвих обставинах та перебуває на обліку у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх обов`язків по вихованню дітей. Батько один раз відвідував батьківські збори, мати - жодного разу. Хоча й під час проведення бесід батьки йшли на контакт та виявляли тенденцію до виправлення, однак умови проживання в їх квартирі залишались непридатними для проживання там дітей. Більшу частину часу діти проживали разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] , котра доглядала за ними та займалась їх вихованням. На початку червня 2020 року вона випадково зустріла на вулиці Білу Вікторію, яка повідомила, що бабуся травмувалась та за станом здоров`я не може самостійно пересуватись і потребує догляду. Комісією у складі її, класного керівника та представника служби у справах дітей Іванової О.В. , [PERSON] вони вирішили здійснити вихід за адресою фактичного мешкання дітей та виявили, що діти дійсно проживали з бабою за адресою: [ADDRESS] , яка за станом здоров`я не могла самостійно пересуватись. [PERSON] просила, аби їх з сестрою [PERSON] забрали, оскільки вважала, що мама в кращу сторону не зміниться. Того ж дня дітей забрали до лікарні, а потім оформили в реабілітаційний центр. Їй відомо, що умови проживання в житловому приміщенні, де мешкають батьки дівчат, не задовільні, квартира потребує ремонту. Харчувались діти з тих харчів, які надавали їм як допомогу батьківський комітет школи. Одного разу, при здійсненні перевірки за місцем проживання дітей вона бачила [PERSON] з синцем під оком, яка пояснила, що її вдарив [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, пояснення малолітньої [PERSON] , дослідивши вимоги позовної заяви, письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 16 квітня 2008 року, серії [NUMBER] від 18 січня 2013 року народження(а.с.9, 9-зворот). Малолітні діти значаться зареєстрованими разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Батько дітей [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-зворот). Судовим розглядом встановлено, що фактично відповідачі проживають разом за адресою: [ADDRESS] . З 19 березня 2019 року малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку дітей із сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Умови для проживання дітей незадовільні, батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, схильні до зловживання спиртними напоями. 05 червня 2020 року від адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №51 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, де навчаються [PERSON] (6-Б клас) та [PERSON] (1-Б клас) на адресу Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради надійшло звернення (а.с.17) з проханням вжити заходів щодо визначення подальшого місцезнаходження дітей [PERSON] та [PERSON] . У повідомленні зазначено, що діти проживають з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження житлового приміщення - 04 червня 2020 року, встановлено, що бабуся має дуже погане самопочуття та не може самостійно пересуватись, догляд за нею здійснює малолітня онука [PERSON] , яка самостійно й готує їжу. Родина не достатньо забезпечена продуктами харчування, на момент обстеження готова їжа відсутня. У ході спілкування [PERSON] пояснила, що батько дівчат - [PERSON] (її син) її та дітей не навідує, однак іноді виділяє кошти на харчування та придбання ліків. Цього ж дня, 05 червня 2020 року під час проведення комісійного відвідування сім`ї за адресою: [ADDRESS] в рамкахрейду «Неблагополучна сім`я» було встановлено, що в оселі відключене газопостачання за борги, вимикач світла в кухні несправний, бойлер для підігріву води лежить на підлозі, туалет в неробочому стані, ванна кімната брудна та напівзруйнована, крани обірвані, що унеможливлює виконання гігієнічних процедур. В квартирі антисанітарія: не прибрано, брудно, всюди пил, стеля та стіни в павутинні, стійкий неприємний запах, одна з кімнат захаращена речами, запас продуктів відсутній. Постільна білизна і засоби гігієни відсутні, рушники та дитячі речі брудні. Для дітей немає окремих спальних місць, місця для виконання домашніх завдань. В одній з кімнат стеля в аварійному стані. Продукти харчування та готова їжа відсутні. Вказані обставини зафіксовані в акті обстеження житлово-побутових умов від 05 червня 2020 року (а.с.12). Цього ж дня, 05 червня 2020 року, дітей було вилучено з родини та розміщено у ЦПМСД №4, з урахуванням відповідної заяви [PERSON] , в якій вона визнала факт зловживання спиртними напоями разом з [PERSON] та не створення належних житлово-побутових умов для проживання та виховання дітей. При цьому в строк до 05 серпня 2020 року вона зобов`язалась привести приміщення в придатний для проживання дітей стан з дотриманням санітарно-гігієнічних норм, стати на облік в центрі зайнятості та припинити вживання спиртних напоїв (а.с.13). Аналогічну заяву надав [PERSON] - батько дітей 09 червня 2020 року (а.с.16). У листі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР від 11 червня 2020 року зазначено, що у зв`язку з відсутністю належних умов для проживання дітей [PERSON] , [PERSON] існує загроза їх здоров`ю. Рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 17 червня 2020 року №214 малолітніх [PERSON] та [PERSON] відібрано у батьків та тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР. Як на підстави позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] , позивач посилається на умисне, злісне та систематичне невиконання ними батьківських обов`язків, ухилення від матеріального забезпечення дітей, не прийняття участі в їх вихованні, не створення належних умов для проживання, виховання, розвитку та навчання, а також ведення відповідачами аморального способу життя. Перевіряючи обґрунтованість таких доводів позивача та дійсність наявності підстав для позбавлення відповідачів батьківських обов`язків, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти - інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, а також в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (про що стверджує позивач у цій справі); 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний Суд у справі №459/3411/18 в постанові від 29 вересня 2021 року вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст.166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналогічні приписи закріплено в п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідачів, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно з висновком Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 04 вересня 2020 року №10/39-3615 (а.с.41-42), вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . В контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. За положеннями вказаної норми суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Аналогічні висновки викладено Верховним Судом в постанові від 23 грудня 2020 року по справі №712/11527/17. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведених положень законодавства та встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин, суд вважає, що в даному випадку сукупності доказів, наданих на підтвердження позовних вимог у справі, недостатньо для висновку про застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, зокрема, з підстав того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей (про що стверджує позивач у цій справі), а відтак наданий позивачем висновок не може покласти в основу ухваленого рішення. Так, при розгляді справи не було встановлено, що [PERSON] , [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, адже відповідачі фактично намагалися брати участь у житті дітей, зокрема, після відкриття провадження у цій справі активно приймались участь в розгляді справи, категорично заперечують проти задоволення позову, періодично звертаються до органу опіки та піклування із письмовими поясненнями, якими засвідчили своє бажання спілкуватися з дітьми. Крім того, після влаштування дітей до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР вони періодично їх відвідували, привозили речі, продукти харчування, іграшки. Вказані обставини підтверджуються поясненнями малолітньої [PERSON] , вислуханої судом в порядку ст.171 СК України. Докази притягнення відповідачів до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків в матеріалах справи відсутні. До того ж під час розгляду справи судом відповідачі докладали зусилля до облаштування жилого приміщення, де вони мешкають, до стану, придатного для проживання в ньому дітей. Так, з акта про обстеження житлово-побутових умов від 09 вересня 2021 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Санітарно-гігієнічні умови в квартирі відносно задовільні: постільна білизна та рушники в наявності, хоча й в обмеженій кількості, є засоби для гігієни, запас продуктів харчування є, однак в невеликій кількості. Для дітей відведено окрему кімнату, в якій наявне двоповерхове ліжко для дітей, шафа для одягу, телевізор, комп`ютер. Постільна білизна для дітей у недостатній кількості, одяг та взуття для дітей відсутні (а.с.104). При цьому, як слідує з письмових пояснень [PERSON] , з огляду на те, що діти знаходяться в центрі, вона не може придбати для них одяг та взуття, які треба приміряти. Однак, вони з [PERSON] придбали канцелярське приладдя, рюкзаки, які відвезли дітям в центр (а.с.105). Таким чином, на переконання суду, вказані обставини свідчать про те, що частину своїх обов`язків по утриманню дітей, їх вихованню та забезпеченню належних житлових умов, відповідачі все ж таки виконують. Крім того, їх поведінка свідчить про наявність тенденції до позитивних змін у ставленні до виконання батьківських обов`язків, вираженні наміру стати на шлях виправлення. Відтак вести мову про те, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, з урахуванням вищевикладених міркувань, підстав не має. Істотним є також те, що малолітня [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що хоче повернутись до батьків, як і її молодша сестра [PERSON] , яка за ними сумує, що суд розцінює як прояв прихильності дітей до їх батьків. Позаяк, під час прояву тенденції до виправлення позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що спілкуванні дітей з батьками матиме негативний вплив на них, не відповідатиме їх інтересам, тому суд приходить до переконання щодо відсутності в діях відповідачів злісного, систематичного ухилення від виконання батьківських обов`язків, винної поведінки, свідомого нехтування їх виконанням. Виняткових обставин, які ст.164 СК України передбачає в якості підстав для позбавлення особи батьківських прав, при судовому розгляді не встановлено, а позивачем будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження їх наявності та в спростування наданих відповідачем доказів не надано. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які свідомо не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. Одночасно, у розрізі із встановленими обставинами, характером спірних правовідносин, суд вважає за доцільне попередити відповідачів про зміну ставлення до виховання дітей, що узгоджується з п.18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.14 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed