Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

11 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №137. З червня 2015 року вони разом не мешкають та не ведуть спільного господарства. Вона звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала на те, що від спільного шлюбу мають малолітнього сина, - [PERSON], [INFO], котрий проживає разом із нею, та повністю перебуває на її утриманні. Зазначала, що після розірвання стосунків відповідач припинив надавати матеріальної допомоги на сім'ю та утримувати дитину, ухиляється від виконання своїх обов'язків, відмовляється надавати допомогу на утримання дитини, та її утримання в добровільному порядку. На підставі вищевикладеного просила позовні вимоги задовольнити. Присутня у судовому засіданні позивач надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Так, пунктом 17 постанови ПВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Разом з тим, ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, згідно з до ч.1 ст.182 СК України, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, та відповідно до ст.180 СК України, суд вважає необхідним з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини, сина, - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позивач не позбавлена можливості у випадку настання обставин щодо погіршення її матеріального стану звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, судом встановлено, що 30 квітня 2011 року між сторонами, Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №137 (а.с.5). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано, рішення законної сили не набрало. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина, - [PERSON], [INFO] (а.с.4). З довідки №1094 від 03 березня 2016 року, виданої КП «ЖЕО №8» вбачається, що малолітня дитина проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню виходячи із наступного. Згідно з положеннями ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності зі ст.ст.77, 79 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З пояснень позивача встановлено, що відповідач є працездатною особою. При цьому будь-яких заперечень в спростування вказаних у позовній заяві обставин відповідачем до суду надано не було. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні не має, позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому задовольняє позовні вимоги позивачки. Відповідно до п.1. ч.1. ст.367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 551,20 гривня (за вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини), та 551,20 гривня (за вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), а всього 1102,40 гривні, понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved