Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

11.06.2020 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувсь до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідач-1), [PERSON] (відповідач-2), третя особа: [PERSON] про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про його державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 370/2365/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] та ТОВ «Пашківський сад», про стягнення заборгованості за споживчим кредитним договором. В якості забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань перед банком 12.03.2013 року під час отримання споживчого кредиту було укладено договір іпотеки земельної ділянки за № ZXR029520.1116.004. Вказана земельна ділянка розміром 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, знаходиться в с. Пашківка Макарівського району Київської області та належить позивачу та його дружині на праві приватної власності і в даний час на ній посаджено сад та вирощуються різноманітні плодово-ягідні культури. В процесі розгляду цієї справи в суді його борг було продано на торгах ТОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія», яка подала до суду заяву про заміну сторони по справі та в даний час являється позивачем по справі на підставі договору № 119 від 19.03.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Згідно з п.2.1 цього договору ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» купила шляхом відступлення права вимоги банку до позичальника, іпотекодавців, заставодавця та поручителя, зазначених в Додатку № 1 до цього договору, в якому вказано і його. Позивач не погоджується з сумою боргу. Також в період забезпечення позову ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 21.03.2019 року здійснила перереєстрацію права власності на земельну ділянку на себе, яке було скасовано рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15.07.2019 року (справа № 370/1239/19). Після слухання цієї справи в суді апеляційної інстанції 29.05.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» продала його земельну ділянку відповідачу [PERSON] . Договір купівлі-продажу серії та номер 1134 був посвідчений та виданий 29.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і цього ж дня приватний нотаріус Пономарьова Д.В. винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором купівлі продажу, індексний номер 52441388. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу є незаконним та має бути визнаний судом недійсним, а державна реєстрація прав та їх обтяжень визнана незаконною та скасована. Тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду. Позивач просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована в с. Пашківка Макарівського району Київської області, укладений між ТОВ «Фінансова компанія Довіра та гарантія» та [PERSON] , який посвідчений 29.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною за № 1134; визнати незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована в с. Пашківка Макарівського району Київської області за [PERSON] , що була здійснена 29.05.2020 року на підставі договору купівлі-продажу за індексним номером 52441388 з наступним скасуванням державної реєстрації цього права та вилучення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису. Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області Мазки Н.Б. від 12.06.2020 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.07.2020 року, яке неодноразово відкладалося, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 25.06.2020 р. задоволено заяву позивача про відвід від розгляду даної справи судді Мазки Н.Б. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020 р. дану справу передано на розгляд судді Косенко А.В. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 06.07.2020 р. вжито заходи про забезпечення даного позову (а.с. 52-56), яка постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2020 року залишена без змін (а.с. 104-110). У встановлений судом строк від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи (а.с. 112-124). У відзиві відповідач [PERSON] вказав, що проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, вважає їх безпідставними та не обгрунтованими, посилаючись на те, що приватним нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу від 29.05.2020 року який укладений між ним та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», перевірено документи та встановлено законність запланованого між сторонами правочину, жодних сумнівів щодо належного набуття ним придбаного майна не виникло, тому вважає, що він є добросовісним набувачем по договору, тому підстав для визнання недійсним такого договору та визнання незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності не має, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. У встановлений судом строк від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» надійшов відзив на позов, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи (а.с. 125-163). У відзиві відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» вказало, що із позовними вимогами [PERSON] не погоджується, оскільки вважає, що вони є необгрунтованими, безпідставними, з неправильним тлумаченням норм законів та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку із наступним. 12.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі - Банк/іпотекодержатель) та [PERSON] , (далі - Позичальник/Боржник) було укладено Кредитний договір № MKLNF6.1116.003 (далі - Кредитний договір). 12.03.2013 року, в якості забезпечення виконання зобов`язань Позичальник за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки земельної ділянки №ZXR029520.1116.004 від 12.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А. за реєстровим № 346 (далі - Договір іпотеки). Згідно умов Договору іпотеки, [PERSON] передав в іпотеку Банку наступне нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 8,8900 га, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, яка розташована за адресою Київська область, Макарівський р-н, Пашківська сільська рада (далі - Предмет іпотеки). В свою чергу, 19.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» було укладено Договір № 119 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № MKLNF6.1116.003 від 12.03.2013 року, що був укладений між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] , та права Іпотекодержателя відповідно до Договору іпотеки земельної ділянки №ZXR029520.1116.004 від 12.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А. за реєстровим № 346, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Таким чином, усі права Кредитора/Іпотекодержателя за Кредитним договором та Договором іпотеки [PERSON] належать ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Після набуття права вимоги, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» направило засобами поштового зв`язку (Укрпошта) на адресу позивача вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання даної вимоги, яку позивач отримав 06.04.2018 року. Вимога Товариства, була проігнорована, а саме, порушення не були усунені протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. У зв`язку з чим, 25.03.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у відповідності до положень/умов Кредитного договору та Договору іпотеки, враховуючи норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку», задовольнило свої кредиторські вимоги за рахунок Предмету іпотеки, а саме, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло права власності на земельну ділянку загальною площею 8,89 га, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, Пашківська сільська рада, кадастровий №3222786500:04:017:0032. При цьому, Товариству було відомо про наявну ухвалу про забезпечення доказів, а не позову, як зазначає позивач. Однак, незважаючи на підтверджену судовим рішенням незаконність вищевказаної ухвали, саме на підставі її процесуальної чинності на момент вчинення державної реєстрації, як єдиної підстави, таку державну реєстрацію було скасовано. Виходячи з того, що єдину підставу, яка перешкоджала законності дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки було усунуто на підставі постанови Київського апеляційного суду від 28.08.2019 року у справі за № 370/2365/15-ц, якою скасовано ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 20.04.2018 року про забезпечення доказів у справі за № 370/2365/15-ц, Товариством було прийнято рішення продовжити процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, відповідач вважає, що дії щодо продажу предмету іпотеки є цілком законними, законність підтверджується всіма необхідними доказами, а твердження позивача грунтуються на припущеннях, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити повністю. Ухвалою суду від 26.11.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 20.01.2021 р. Ухвалою суду від 01.03.2021 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про застосування зустрічного забезпечення у даній справі - відмовлено. Ухвалою суду від 01.06.2021 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни матеріали інвентаризаційної справи № 1134 на підставі яких був посвідчений 29.05.2020 року договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Пашківка Макарівського району Київської області між Фінансовою компанією «Довіра та гарантія» та [PERSON] . Вказані докази надійшли до суду 20.07.2021 року та приєднані до матеріалів справи. Судовий розгляд з різних причин неодноразово відкладався, черговий раз на 06.09.2021 р. У судовому засіданні 06.09.2021 року представник позивача адвокат Шатковський С.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. У судовому засіданні 06.09.2021 року представник відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» Чимич В.П. проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Як вказав позивач та що не заперечувалося відповідачами, в провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 370/2365/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] та ТОВ «Пашківський сад», про стягнення заборгованості за споживчим кредитним договором. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед банком 12.03.2013 року під час отримання споживчого кредиту було укладено договір іпотеки земельної ділянки за № ZXR029520.1116.004. Вказана земельна ділянка розміром 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, знаходиться в с. Пашківка Макарівського району Київської області та належала позивачу на праві приватної власності і в даний час на ній посаджено сад та вирощуються різноманітні плодово-ягідні культури. В процесі розгляду цієї справи в суді борг позивача було продано на торгах ТОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія», на підставі договору № 119 від 19.03.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. В подальшому, 21.03.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зареєструвало за собою право власності на земельну ділянку загальною площею 8.89 га, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, Пашківська сільська рада, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 160820856 від 25 березня 2019 року земельна ділянка загальною площею 8,89 га, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., Пашківська сільська рада, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032 зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46116614 від 25 березня 2019 року. Також судом встановлено, що 20.04.2018 року Макарівським районним судом Київської області у справі № 370/2365/15-ц за заявою [PERSON] винесено ухвалу про забезпечення доказів, якою до набрання чинності рішенням суду у вказаній справі заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо заставленого майна», а саме з-поміж іншого майна, щодо: земельної ділянки загальною площею 8,89 та, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., Пашківська сільська рада, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032. Вказана ухвала була скасована постановою Київського апеляційного суду від 28.08.2019 року. Тобто, знехтувавши вимогами ухвали Макарівського районного суду Київської області від 20.04.2018 року, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зареєструвало за собою 21 березня 2019 року право власності на земельну ділянку. Також судом встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15.07.2019 року (справа № 370/1239/19), яке постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2020 року залишене без змін, визнано незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 8,89 га, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, Пашківська сільська рада, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032 за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» код ЄДРПОУ 38750239, що було здійснено 21 березня 2019 року з наступним скасуванням державної реєстрації цього права та вилученням із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису (а.с. 22-27). Вказані судом обставини щодо незаконного набуття ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права власності на зазначену земельну ділянку встановлені вказаним рішенням. Незважаючи на це, 29.05.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» продала вказану земельну ділянку [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу серії та номер 1134, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і цього ж дня приватний нотаріус Пономарьова Д.В. винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором купівлі продажу, індексний номер 52441388. Підставою для посвідчення приватним нотаріусом вказаного договору слугувала Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 210710325) від 29.05.2020 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 210987033) від 02.06.2020 року, земельна ділянка розміром 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Пашківка Макарівського району Київської області належить праві приватної власності [PERSON] (а.с. 28-29). Відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: - пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; -наявність підстав для оспорення правочину; -встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його і моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (ст. 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права. Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки, в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що «Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової Форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації». У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, держаний реєстратор під час прийняття рішення про реєстрацію права власності керується нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та приписами Порядку державної реєстрації. Згідно ст. 22 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Такі ж правові висновки містяться в постанові Великої палати Верховного суду від 05.06.2018 р. у справі № 543/730/14-ц, провадження № 14-149цс18. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Згідно із ст. 386 ЦК України: «держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності». У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної підстави заволоділа ним. Доводи відповідачів викладені у відзивах суд не приймає, оскільки вони не спростовують посилання позивача викладені у позові та надані на їх підтвердження докази. Підсумовуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що укладеним оспорюваним договором порушені цивільні права позивача щодо права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка незаконно вибула з його власності, тому такий договір підлягає визнанню недійсним, а відповідно і рішення про проведення державної реєстрації права власності земельної ділянки за відповідачем є незаконним, що тягне за собою скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з приводу якої виник даний спір, з вилученням із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, проте в даній справі такі особи відсутні.

Outcome: approved