Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

11 травня 2017 року [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Любешівської райдержадміністрації Волинської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності. Позов мотивовано тим, що [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] 30 червня 2006 року як член сім'ї власника [PERSON], з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі. 04 грудня 2015 року [PERSON] подарував указаний вище житловий будинок своїм дітям [PERSON] та [PERSON], які відповідно набули право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках кожен. Згоду на таке відчуження нерухомого майна надала відповідач, оскільки будинок набутий [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу. Також вказали, що [PERSON] невдовзі після розірвання шлюбу з [PERSON] 31 травня 2012 року, не повідомивши позивачів, виїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. В подальшому в житловому будинку за місцем реєстрації не з'являлася, свої особисті речі вивезла та не повідомляє позивачам точних відомостей про своє нинішнє місце проживання. Відтак, [PERSON] не проживає в житловому будинку [ADDRESS] вже протягом останніх трьох років. Реєстрація відповідача в належному їм житловому будинку створює для позивачів зайве матеріальне навантаження на їх сімейних бюджет, оскільки [PERSON] участі в утриманні житлового будинку не бере, а добровільно знятися з реєстрації не бажає. Посилаючись на зазначені обставини, просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS]. Представник позивачів [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заяві. Крім того, вказав, що підстав для реєстрації [PERSON] у спірному житлову будинку немає, оскільки вона тривалий час, понад три роки, там не проживає і наміру повертатися в дане житло не висловлює. Відповідач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснила, що дійсно з 06 травня 2014 року в житловому будинку [ADDRESS] вона не проживає. Через втрату роботи в смт. Любешів вона змушена була шукати заробітки закордоном. З того часу постійно працює в Республіці Італія, про що добре відомо її колишньому чоловікові [PERSON] і дітям [PERSON] та [PERSON], яким вона пересилає кошти на утримання та навчання. Вважає, що даний позов до неї пред'явили не її діти [PERSON] та [PERSON], з якими вона постійно спілкується та має хороші стосунки, а їх батько та її колишній чоловік [PERSON], який на даний час проживає з іншою жінкою в спірному житловому будинку. Даний будинок вони з [PERSON] побудували в шлюбі, а згодом подарували своїм дітям. Наміру залишати це помешкання вона не має, оскільки після повернення з Італії проживати їй буде ніде. Характер її роботи не дозволяє часто відвідувати Україну, крім того, [PERSON] заборонив їй з'являтися в спірному будинку. Представник служби у справах дітей Любешівської райдержадміністрації Волинської області Бурдак В.М. позовні вимоги визнав, вважає, що у випадку зняття відповідача з реєстрації в належному позивачам житловому будинку права дітей не будуть порушені. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З оглянутого в судовому засіданні договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Любешівського районного нотаріального округу Волинської області Добровольською Г.Ф. 04 грудня 2015 року за Р № 720 (а.с. 13), встановлено, що власниками житлового будинку [ADDRESS] є в рівних частках позивачі [PERSON] та [PERSON]. З будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS], (а.с. 92-93) вбачається, що за даною адресою з 30 червня 2006 року зареєстрована відповідач [PERSON], про що свідчить штамп про реєстрацію. Разом з тим, судом встановлено, що в дійсності [PERSON] за даною адресою не проживає з 2014 року. Даний факт доводиться довідками виконавчого комітету Любешівської селищної ради (а.с. 4-6, 94) та актами обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] за 2015-2017 роки (а.с. 7-9, 22, 95). Достовірність даних актів обстеження підтвердив допитай у судовому засіданні свідок - головний спеціаліст служби у справах дітей Любешівської райдержадміністрації Токар А.В. Наведені вище обставини визнаються сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України є для суду встановленими та не підлягають доказуванню. Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України підставою для визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право на користування цим житлом, може були лише наявність одночасно двох обставин: відсутність члена сім'ї в помешканні понад один рік, а також відсутність поважних причин на це, крім випадків, коли існує інша домовленість між членом сім'ї та власником житла або певні обмеження, встановлені законом. З пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що вона з 06 травня 2014 року перебуває на заробітках у Республіці Італія. Дана обставина підтверджується відмітками в паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 34), заявою та довіреністю, посвідченими віце-консулом Генерального консульства України в Мілані (а.с. 21, 36). Крім того, дана обставина не заперечувалася позивачами та їх представником під час розгляду справи. Тому, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач з поважних причин тривалий час була відсутня в житловому будинку [ADDRESS], а тому підстав для визнання її такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням немає. Крім того, суд бере до уваги й той факт, що іншого помешкання на території України у відповідача немає, а тому задовольнивши даний позов [PERSON] буде позбавлено конституційного права на житло. З цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed