Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

12.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 06 жовтня 1995 року він уклав шлюб із відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що було видане Новобузьким відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 147. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказав, що нормальні шлюбні відносини із відповідачем за час спільного проживання не склалися, сторони мають різні погляди на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2015 року, шлюбні відносини між ними фактично припинено. Позивач вважає, що підтримувати подальше існування сім`ї не вбачається за можливе. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що було видане Новобузьким відділом реєстрації актів цивільного стану за [NUMBER], актовий запис № 147. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Нормальні шлюбні стосунки між подружжям за час спільного проживання так і не склались. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння через розбіжності у поглядах на життєві проблеми і шляхи їх вирішення. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2015 року. Позивач на примирення не згодний та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки від відповідача жодних клопотань стосовно зміни її прізвища після розірвання шлюбу не надходило, то їй слід залишити шлюбне прізвище: « [PERSON] ». Згідно ст.ст.279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved