Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

12.09.2014 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов. Після виправлення вказаних судом недоліків, позовну заяву було прийнято судом. У позові позивач просить суд виселити [PERSON] з будинку по [ADDRESS], право на користування яким та на успадкування якого, мають неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неповнолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку служби у справах дітей Карлівської РДА. Неповнолітні діти, їхня мати [PERSON], повнолітній син останньої [PERSON], а також відповідач проживали у будинку по [ADDRESS]. 1/3 частка вказаного будинку належала на праві спільної власності [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] була одинокою матір'ю, відомості про батька її дітей, зазначені у свідоцтвах згідно з вимогами ст. 135 СК України. Після смерті [PERSON] право на користування належним їй житлом, а також право на успадкування такого, мають неповнолітні діти, які перебувають у комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації» Полтавської обласної ради. В будинку по [ADDRESS] на даний час зареєстровані повнолітній син померлої [PERSON] та відповідач (співмешканець померлої). Відповідач не перебуває в родинних стосунках з дітьми, при цьому він веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, згідно свідчень сусідів - намагався виносити речі з будинку. Відповідач не утримує дітей чи будинок матеріально. З метою захисту прав дітей, служба вважає за необхідне виселити [PERSON] Позовна заява містить посилання на статті 71, 116, 156 ЖК України. В судовому засіданні представник позивача підтримує позов у повному обсязі і просить виселити [PERSON] на тій підставі, що він псує майно в будинку, зловживає алкогольними напоями, виносить з будинку речі, що належать дітям. Представник позивача вважає, що [PERSON] має бути виселений на підставі ст. 116 ЖК України. Відповідач проти задоволення позову заперечує, позовні вимоги не визнає, зазначає, що проживає в будинку останні 22 роки, оскільки перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], вів з нею спільне господарство і виховував дітей. Відповідач не заперечує, що раніше зловживав алкогольними напоями, проте на даний час змінився, виправився і веде нормальний спосіб життя. Залучена до участі у справі прокурор, проти задоволення позову заперечує і не вбачає підстав, передбачених статтею 116 ЖК України, для виселення [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В матеріалах справи містяться витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, в яких відображена інформація щодо неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З витягів вбачається, що відомості про батька дітей внесено до Державних актів на підставі ст. 135 СК України (за вказівкою матері), а матір'ю неповнолітніх є [PERSON]. (а.с. 4-6)Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] [PERSON] померла. (а.с. 2) За життя, померлій [PERSON] належала 1/3 частка житлового будинку по [ADDRESS], про що свідчить договір дарування та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с. 7, 9) В матеріалах справи міститься копія листів домової книги по вказаному будинку (оригінал досліджено в судовому засіданні), з яких вбачається, що на даний час в будинку зареєстровані неповнолітні діти [PERSON], відповідач та [PERSON], 1992 р.н. (а.с. 8) Позивач зазначив у позові, що [PERSON] є сином [PERSON], проте докази на підтвердження цієї обставини суду не надані. Долучивши зазначені вище докази, позивач просить суд виселити відповідача з будинку по [ADDRESS], на підставі ст. 116 ЖК України, про що зазначила представник позивача в судовому засіданні і що вбачається з позову. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 року роз'яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Посилаючись на норми статті 116 ЖК України, позивач не довів зазначені в ній підстави для виселення [PERSON], в судовому засіданні. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] систематично руйнує або псує жиле приміщення, використовує його не за призначенням, систематично порушує правила співжиття і унеможливлює для інших проживання з ним в одному будинку. Крім того, суду не надано доказів, що службою чи іншими особами було вжито заходи запобігання і громадського впливу на [PERSON], а також, що такі заходи виявились безрезультатними. Зазначені у позові обставини, а саме факт зловживання [PERSON] алкогольними напоями, антигромадський спосіб життя останнього, факт винесення ним речей з будинку, які йому не належать - в судовому засіданні не були підтверджені доказами. Таким чином, в судовому засіданні не було доведено позов про виселення з підстав передбачених ст. 116 ЖК України. Підстави для виселення, що зазначені в ст. 71 ЖК України, яка також вказана у позові, - в судовому засіданні не доводились. Суд також звертає увагу на те, що позивачем не було надано суду відомостей про співвласників будинку по [ADDRESS]; не підтверджено доказами право неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на успадкування частки, що належала їхній померлій матері. Враховуючи вищезазначене, в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». З відповідача судовий збір не може бути стягнуто, оскільки в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Судовий збір має бути відшкодовано за рахунок держави.

Outcome: approved