Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

10 грудня 2014 року Позивачка звернулася до суду з позовом до Відповідача, в якому просила стягнути на її користь з останнього на утримання малолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1000 гр. щомісяця, з розрахунком 500 грн. на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі в їх вихованні та навчанні. У зв'язку з чим в сім'ї склалося тяжке матеріальне становище. У судовому засіданні Позивачка підтримала свій позов у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що він надавав допомогу дітям, однак через отриману травму та призначення групи інвалідності не може наразі надавати відповідну допомогу; додаткового доходу окрім допомоги, як особі, яка не має права на пенсію інвалід ІІ групи в розмірі 949 грн. він не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Статтею 15 СК України передбачено сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов'язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Виходячи з положень статей 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За приписами 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей,непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі судового рішення. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що сторонами не заперечується. В обґрунтування позову, заявницею вказано, що вона не працює, Відповідач же навпаки працює неофіційно, доходи витрачає у своїх цілях, інших дітей чи то непрацездатних батьків не має, інших аліментних зобов'язань також не має. Разом з тим, ухилення від утримання дітей завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність) Відповідача. Тому Позивач згідно ст. 60 ЦПК України має подати суду докази того, що діючи тим або іншим способом, Відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язку по утриманню дітей. Згідно листа директора школи та класного керівника [PERSON], батько дитини приймав участь у вихованні дитини, неодноразово забирав із школи, приймав участь у літньому оздоровленні дитини та бере участь у роботі класу. Також відповідно довідки Лобойківського дошкільного закладу, Відповідач приводив та забирав із дитсадка доньку [PERSON], а також оплачував відвідування доньки цього закладу. Зазначені обставини не заперечувала і Позивач. Однак на час своєї хвороби, допомогу Відповідач надавати припинив, про що сам зазначив останній. Як вбачається із довідки №172 до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Відповідачу з 10.12.2014 року встановлена ІІ група інвалідності до 01.01.2016 року. Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається МСЕК Відповідач має обмеження життєдіяльності: І ступінь до самообслуговування, ІІ ступень до пересування та до трудової діяльності. Під час реабілітації не може виконувати ніяку працю на період активного лікування. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання, що у Позивача та Відповідача (за місцем постійного проживання), умови проживання задовільні. Відповідно довідки про отримання (неотримання) допомоги від 23.01.2015 року Відповідач отримує допомогу, як особа, яка не має права на пенсію інвалід ІІ групи в розмірі 949 грн. щомісячно, тобто в розмірі, що не перевищує прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Доказів, які б свідчили про наявність іншого доходу суду не надано. Таким чином враховуючи майновий стан та стан здоров'я Відповідача, в задоволенні позову про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі слід відмовити. У зв'язку з тим, що Позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed