Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

11.03.2021 до Золочівського районного суду Харківської області надійшла заява [PERSON] , в якій вона з врахуванням уточнення від 25.05.2021 просить встановити факт того, що вона, [PERSON] , постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявниця проживала із померлою по сусідству, та коли остання у 2008 році захворіла, забрала її до себе, здійснювала за нею догляд, піклувалася про її здоров`я. Проте при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не підтверджений факт прийняття спадщини, крім того, згідно з довідкою Олександрівського старостинського округу спадкодавиця на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини разом з нею був прописаний син [PERSON] .. При цьому від спадщини заявниця не відмовлялася. Метою звернення до суду є встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Ухвалою судді Квітки О.О. від 15.03.2021 було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. В судове засідання заявниця та її представник за ордером серії ХВ №1766 від 10.03.2021 адвокат Пантелей В.В. не з`явилися, останній подав до канцелярії суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, а розгляд справи провести без його участі та участі заявниці. ПредставникЗолочівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового засідання не надав. [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання через ДУ «Покровська виправна колонія (№17)», своєї позиції з приводу заявлених вимог [PERSON] не висловив, жодних письмових пояснень до суду не надіслав. Допитана в судовому засіданні 12.05.2021 як свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою у [PERSON] .. Їй відомо, що між [PERSON] та [PERSON] проживали разом, у них були хороші взаємини, [PERSON] доглядала за [PERSON] до смерті. Допитана в судовому засіданні 12.05.2021 як свідок [PERSON] пояснила, що вона приблизно о 2000 році познайомилася із [PERSON] .. За останньою доглядала [PERSON] , вони разом проживали по [ADDRESS] . Суд, заслухавши представника заявниці, свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 23 травня 2003 року розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації № 177 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 4,9488 га у межах згідно з планом на території Олександрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 121355 від 19.04.2004, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 35. 20 серпня 2008 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого земельну ділянку, що належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії ХР № 121355, виданого на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 23.05.2003 № 177 і зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею за № 35 у розмірі 4,9488 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області Щипановою В.І., зареєстрований в реєстрі за № 257, та має відмітку в.о. старости Олександрівського старостинського округу Пивовар В.М., що він не переукладався та не відмінявся. 08 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 110, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON] . [INFO] у віці 72 років в с. Тимофіївка Золочівського району Харківської області померла [PERSON] , про що Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області 22 липня 2013 року зроблено актовий запис № 13 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З інформації виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області від 23.02.2021 №14.8-01-03/61 спадкодавець [PERSON] , згідно із записом в погосподарській книзі № 08 на 2011-2015 роки, № ОПО 11501, на день своєї смерті [INFO] була прописана в [ADDRESS] , на день її смерті та протягом шести місяців з дня її смерті в будинку за вказаною адресою зареєстрований син: [PERSON] син, [INFO] . Відповідно до інформації завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 09.04.2021 №623/01-16, наданої на виконання ухвали суду від 01.04.2021, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно з даними перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Від імені [PERSON] Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області посвідчений заповіт від 20.06.2008 № 257. Вказані відомості підтверджуються також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 09.04.2021 №64285142 та № 64285148. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 02.03.2021 №364/02-31, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутні документи підтверджуючі факт прийняття спадщини. З довідки виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківскої області від 19.04.2021 №203 вбачається, що згідно із записом у погосподарській книзі № 8 на 2011-2015 роки ОПО №11471 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично з липня 2008 року проживала за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання зі [PERSON] по день її смерті [INFO] . Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно із ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008\~зазначено,\~що якщо\~виникнення права\~на спадкування\~залежить від\~доведення певних\~фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008\~роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218, ч.ч. 1,2, ст.1220, ч.1 ст.\~1221, ч.3 ст.1268 ЦК України). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Доводи заявника підтверджуються показами свідків та доказами, що містяться в справі. На підставі ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218,\~1220,\~1221,\~1268 ЦК України,

Outcome: approved