Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

12.04.2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.07.2013 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, не приймає у вихованні дитини, всі витрати з утримання, розвитку та виховання лягають на плечі позивача. Сімейні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не ведеться. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи із дня предявлення позову та до повноліття дитини та стягнути аліменти на утримання дружини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. Відповідач подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.07.2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1074, серія І-ТП № 105753 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Малолітня донька проживає разом із матірю та повністю знаходиться на її утриманні. У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятися не бажають, мір для цього не приймають. Таким чином, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно до ч. ч. 2, 6\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку, право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Нормами ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за спільною дитиною, народженою у шлюбі, хлопчик проживає разом із матір'ю. За таких обставин, суд стягує з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 300,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, суд враховує, що позивач не працює та здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач працездатного віку, працює та отримує заробітну плату, добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини, яка проживає разом з матір'ю, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не надає, хоча може надавати таку допомогу, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. В частині позову про стягнення аліментів з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначних ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial