Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

11 грудня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 16 березня 2013 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 117. Від сумісного подружнього життя сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок виниклих суперечок та особистого нерозуміння. Подружні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинились, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання й збереження шлюбу позивач вважає неможливим, шлюб - формальним, а його збереження таким, що суперечить його інтересам. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Спору про поділ майна сторони не мають. 28 січня 2014 року позивач в судове засідання з'явився, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Проти надання додаткового строку на примирення заперечував. Вказував, що наданий строк на примирення за ухвалою суду від 14 січня 2014 року не поновив сімейні відносини. 28 січня 2014 року відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась через свого представника належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Судом у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 16 березня 2013 року між [PERSON]та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 117, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 10 грудня 2013 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя у подружжя не склалось внаслідок виниклих суперечок та особистого нерозуміння. Подружні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинились, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони спору про поділ майна не мають. 14 січня 2014 року представник відповідача в судовому засіданні надав суду заперечення на позов, в якому позивач заперечувала проти позову. Представник відповідача надав усне клопотання суду про примирення сторін строком на 6 місяців. 14 січня 2014 року у судовому засіданні було винесено ухвалу, якою суд клопотання представника відповідача щодо надання додаткового строку на примирення задовольнив частково, та надав сторонам строк на примирення до 28 січня 2014 року. Строк на примирення для поновлення шлюбних відносин не привів сторони до порозуміння та після спливу наданого судом строку позивач наполягає на розірванні шлюбу. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 157 ЦПК України передбачено, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, а наданий судом строк на примирення позитивно не вплинув на поновлення сімейних відносин, відповідач ухиляється від явки до суду, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалась остаточно, відновлення бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved