Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

11.11.2014р. позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості по кредитному договору в сумі 9500,00грн. Позов обґрунтовує тим, що 10.10.2006р. між Кредитною спілкою «Християнська злагода» та [PERSON] був укладений договір №316 про надання кредиту. Відповідно Договору про надання кредиту (надалі - кредитний договір) кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит в розмірі 9500,00грн., строком на 20 місяців з 10.10.2006р. по 30.06.2008р. із сплатою 60% річних, а позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит у розмірі і термінах, встановлених договором. Відповідно до видаткового касового ордеру від 10.10.2006р. [PERSON] отримала кредит в розмірі 9500,00грн. Відповідачка не виконала свого обов'язку перед позивачем згідно укладеного договору, а відтак заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 9500,00грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та заяві про поновлення пропущеної позовної давності. Просить визнати причини пропуску позовної давності поважними та позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у її відсутність, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 10.10.2006р. між Кредитною спілкою «Християнська злагода» та [PERSON] був укладений договір №316 про надання кредиту. Відповідно до умов Договору про надання кредиту (надалі - кредитний договір) кредитодавець КС «Християнська злагода» зобов'язується надати позичальнику кредит в розмірі 9500,00грн., строком на 20 місяців з 10.10.2006р. по 30.06.2008р. із сплатою 60% річних, а позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит у розмірі і термінах, встановлених договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором. Позивач свої обов'язки перед позичальником виконав. Відповідно до видаткового касового ордеру від 10.10.2006р. [PERSON] було отримано кредит в розмірі 9500,00грн. Отримавши кредит, протягом строку дії договору відповідачка взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором не виконувала. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст.536, 1048, 1050 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач вказав, що заборгованість відповідача складає 9500,00грн. Позивачем подано клопотання про поновлення позовної давності. Відповідно до ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Обгрунтовуючи причини пропуску позовної давності позивач покликається на те, що слідчим управлінням ГУМВС України у Львівській області розслідується кримінальна справа щодо розкрадання колишнім керівництвом КС «Християнська злагода» грошових коштів. В процесі розслідування цієї справи в березні 2009р. було проведено вилучення оригіналів кредитних справ, в тому числі і кредитної справи по договору №316 від 10.10.2006р. Копії документів цієї кредитної справи органом досудового слідства надані лише у березня 2013р. Відсутність документів позбавляла позивача своєчасно звернутися з позовом про стягнення заборгованості. Суд вважає причини пропуску позовної давності поважними. Право позивача підлягає захисту. Заборгованість за кредитом в розмірі 9500,00грн., слід стягнути з позичальника [PERSON] в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги, такими, що підлягають до задоволення. У зв'язку із частковим задоволенням позову із відповідача [PERSON] слід стягнути в доход держави судові витрати по справі.

Outcome: approved