Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

11 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2003 року. На теперішній час шлюб розірваний. Від цього шлюбу є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що син знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього про стягнення аліментів - відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу позивач забрала усі свої речі та у спірну квартиру не поверталася, син залишився мешкати з ним. З 2014 року та даний час дитина постійно мешкає з ним, відвідує школу за місцем мешкання. Всі витрати по його утриманню фактично несе він один. Дитина відвідує матір лише раз на тиждень. Позивач звернулася до суду із позовом про розподіл майна, де сама зазначила, що не мешкає у квартирі [ADDRESS] . Оскільки позивач зареєстрована в цій квартирі, надати документи про те, що вона не мешкає у цій квартирі, у нього немає можливості. На даний час та з 2014 року [PERSON] фактично не приймає участь у вихованні сина та не утримує його. Він купує йому одяг, іграшки, продукти харчування, сплачує всі необхідні платежі за його навчання, а також за його дозвілля. [PERSON] на даний час має іншу родину, іншу дитину та рідко цікавиться життям їх спільної дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2003 року. На теперішній час рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2014 року шлюб розірваний. Від цього шлюбу є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Дитина сторін залишилася проживати з позивачем, як вказано у вищезазначеному рішенні суду, та знаходиться на її утриманні. Відповідач постійної матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 листопада 2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved