Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

12.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 05.07.2008 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкають разом із нею, та знаходиться на її утриманні. В звязку з тим, що спільне життя в них не склалося, шлюбні відносини в них припинилися, та вони перестали вести спільне господарство з січня 2014 року. 17.02.2014 року за рішенням Красноармійського міськрайонного суду їх шлюб було розірвано. Зазначає що під час шлюбу із [PERSON] за спільні кошти вони придбали наступне майно: будинок, який розташований зав адресою: Донецька область, Красноармійський район, село Успенівка, пров. Короленко, 20, земельна ділянка під будинком за вказаною адресою. Добровільної згоди про поділ майна, вони досягти не змогли. У звязку з чим просить розподілити зазначене майно визнавши за нею право власності на ? частину будинку, який розташований за адресою: Донецька область, Красноармійський район, село Успенівка, пров. Короленко, 20, земельної ділянки під будинком за вказаною адресою. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на ? частину будинку, який розташований за адресою: Донецька область, Красноармійський район, село Успенівка, пров. Короленко, 20, земельної ділянка під будинком за вказаною адресою. Стягнути з [PERSON] на її користь сплачений нею судовий збір та витрати на правову допомогу. 30.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в обґрунтування якого зазначив наступне. За час перебування у шлюби ними було набуто наступне майно: будинок, який розташований зав адресою: Донецька область, Красноармійський район, село Успенівка, пров. Короленко, 20, земельна ділянка під будинком за вказаною адресою, телевізор «Самсунг» вартістю 8200 грн., відеокамера «Панасонік» вартістю 5000 грн., компютер вартістю 8000 грн. «Компрессіон», холодильник «Самсунг» вартістю 2100 грн., кухонний гарнітур вартістю 2300 грн., мякі меблі вартістю 2000 грн., мікрохвильову піч «Саммсунг» вартістю 1700 грн.,, пилосос «LG» вартістю 3200 грн., трансформатор «Люксион» вартістю 3500 грн., пральну машину «Самсунг» вартістю 3000 грн., газову плітку «Норд» вартістю 1000 грн., бак з підігріву води «Гореніє» вартістю 1000 грн., супутникові антени вартістю 2200 грн.. пластикові вікна вартістю 6000 грн., двері вартістю 5000 грн. Також вказує, що на придбання будинку вони брали кредити у банках «Агріколь» у розмірі 42958 грн., та ПАТ «Приват Банк» у розмірі 25000 грн. Він до теперішнього часу їх сплачує і йому ще їх сплачувати. Просить визнати за ним ? частину будинку, який розташований за адресою: Донецька область, Красноармійський район, село Успенівка, пров. Короленко, 20, земельної ділянки під будинком за вказаною адресою, також залишити за ним компютер «Компрессіон», відеокамеру «Панасонік», телевізор «Самсунг», стабілізатор «Люксіон». Усе інше майно залишити відповідачці, та зобовязати її сплатити на його користь 35378 грн. згідно з довідками банків. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала вимоги заявлені у її позовній заяві, просила їх задовольнити. Зустрічний позов (в уточненій редакції позову від 09.09.2015 року) визнала частково, в частині розподілу спірного будинку. Щодо рухомого майна, та будь яких виплат, позовні вимоги не визнала. Представник позивача [PERSON] в судовому вимоги первісного позову підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову визнав частково, в частині розподілу спірного будинку та земельної ділянки. Щодо вимог [PERSON] про розподіл рухомого майна, зазначив, що у суду немає законних підстав вирішувати питання щодо розподілу перелічених речей, оскільки позивачем за зустрічним позовом до матеріалів справи не додано жодного підтвердження придбання даного майна, та взагалі його фактичного існування. Також, суду не було надано належних доказів того, що зазначені кредити були отримані саме на придбання будинку. Взагалі вимоги [PERSON] в даній частині не конкретні, без надання відповідного обґрунтованого розрахунку, сум які він бажає стягнути з його довірителя. А тому дані вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, в частині розподілу спірного будинку та земельної ділянки. Просив відмовити у стягненні з нього витрат на правову допомогу. Оскільки він немає таких грошей, та взагалі сплачує два кредити. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, враховуючи думку сторін суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.\~\~ У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2008 року по 17.02.2014 рік (а.с. 06-07). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO] (а.с. 07). Згідно договору купівлі-продажу будинку від 01.04.2013 року власником будинку, який розташований зав адресою: Донецька область, Красноармійський район, село Успенівка, пров. Короленко, 20 є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 51) Даний будинок був придбаний [PERSON] 01.04.2013 року, тобто під час перебування у шлюбі з позивачкою [PERSON], що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні. Однак у судовому засіданні [PERSON] не представив суду відповідних належних та допустимих доказів, того що під час перебування у шлюбі з [PERSON] ними було придбано заявлене ним у позові майно: телевізор «Самсунг» вартістю 8200 грн., відеокамера «Панасонік» вартістю 5000 грн., компютер вартістю 8000 грн. «Компрессіон», холодильник «Самсунг» вартістю 2100 грн., кухонний гарнітур вартістю 2300 грн., мякі меблі вартістю 2000 грн., мікрохвильову піч «Саммсунг» вартістю 1700 грн.,, пилосос «LG» вартістю 3200 грн., трансформатор «Люксион» вартістю 3500 грн., пральну машину «Самсунг» вартістю 3000 грн., газову плітку «Норд» вартістю 1000 грн., бак з підігріву води «Гореніє» вартістю 1000 грн., супутникові антени вартістю 2200 грн.. пластикові вікна вартістю 6000 грн., двері вартістю 5000 грн. Також, як і не доведений факт отримання вказаних кредитів у банківських установах«Агріколь» у розмірі 42958 грн., та ПАТ «Приват Банк» у розмірі 25000 грн., саме на придбання спірного будинку розташованого за адресою: Донецька область, Красноармійський район, село Успенівка, пров. Короленко, 20. Оскільки предметом розгляду даної цивільної справи є саме розподіл вищевказаного будинку, та інших зобовязань які повязані з придбанням даного будинку, вимоги [PERSON], щодо стягнення половини витрат за кредитами з даних підстав задоволенню не підлягають. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку, доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Згідно ст.. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст.. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Щодо вимог [PERSON], про відшкодування витрат на правову допомогу, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так питання оплати послуг адвоката в цивільних справах врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави. Відповідно до згаданої постанови компенсація витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у цивільних справах не повинно перевищувати суму, яка обчисляється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, якщо компенсація сплачується іншою особою. Вимагаючи стягнути витрати на правову допомогу, позивачем не надано відповідного розрахунку розміру оплати правової допомоги як то передбачено Постановою КМУ від 27.04.2006 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., пропорційно до задоволених судом вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial