Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

10.09.2018 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, яким просять визнати: за кожним з позивачів право власності по 1 / 5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим що, зареєструвати за собою право власності на свої частки вищезазначеного домоволодіння, що належать їм, як членам колгоспного двору, вони на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права - з-за відсутності правовстановлюючого документу. Позивач [PERSON] також просить ще визнати право власності за ним на 2 / 5 частини цього ж будинку, - як за спадкоємцем за законом після смерті його батьків: [PERSON], що помер [INFO] року та [PERSON], яка померла [INFO] року, мотивуючи вимогу тим, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї ж причини - за відсутністю належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно - вищевказане домоволодіння. У судове засідання позивачі не з'явилися, надавши суду заяву про слухання справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачі - [PERSON] та Калчівська сільська рада Болградського району Одеської області, - надіслали суду заяву про те, що вони копії позовної заяви отримали, вимоги позивачів визнають, просять розглянути справу без їхньої участі. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS], на праві власності належав колгоспному двору, до складу двору входили: [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON], яка померла [INFO] року та позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 5 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що підтверджується довідкою Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області від 02.07.2018р. за №211 (а.с.40); - [INFO] року помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть серії [NUMBER], видане [INFO] року Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №33 (а.с.59), після його смерті відкрилась спадщина на його майно, у тому числі на частку у вищевказаному домоволодінні; - [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії [NUMBER], видане [INFO] року ВК Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №36 (а.с.34), після її смерті відкрилась спадщина на її майно, у тому числі на їй частку у вищезазначеному домоволодінні, а також частку, яку вона успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON]; - згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] ([NUMBER] від 27.02.1967р. а/з 8), його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.30), тому позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги майна [PERSON]; - згідно свідоцтва про одруження ([NUMBER] від 12.11.1955р., а/з 26), батьки позивача [PERSON] є чоловіком та дружиною ( спад.справа а.с.7), тому мати - [PERSON] - є спадкоємцем за законом першої черги майна його батька [PERSON] і успадкувала його шляхом проживання, оскільки не відмовлялася; - згідно довідки Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області від 29.05.2018 року за №168, спадкодавець [PERSON], 1937 року народження, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з ним на день його смерті проживали дружина [PERSON] та син [PERSON].(позивач; а.с.41). - згідно довідки Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області від 02.07.2018 року за №211, спадкодавець [PERSON], 1932 року народження, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з нею на день її смерті проживав син [PERSON] (позивач; а.с.40); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок від 28.02.2018р., спірне домогосподарство розташоване по вул.Садова,1 у с.Калчева Болградського району Одеської області (а.с.35-39); - рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно №41929499, №41928890 від 06.07.2018 року та №42353054 від 02.08.2018 року, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (позивачам) відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на їхні частини вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.44-46); - постановою державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 25.04.2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки домоволодіння, які він успадкував після смерті матері - [PERSON] - у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну нерухомість (а.с.43); - з відповіді завідувача Одеського державного нотаріального архіва [PERSON] на запит суду від 09.10.2018р, - за №31900/01-20, - спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] р., - заводилася, спадкоємцем його майна за законом є його дружина [PERSON], яка на частину спадщини отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (спад.справа а.с.13), спадкова справа не містить інших заяв про прийняття зазначеної спадщини; - згідно відповіді державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] на запит суду від 28.09.2018р., за №7315/02-15, - спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] р., - заводилася, спадкоємцем її майна за законом є її син - позивач [PERSON], який вже на частину спадщини отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (спад.справа а.с.42), спадкова справа містить заяву [PERSON] про відмову від прийняття зазначеної спадщини на користь спадкоємця [PERSON]; - відповідно до заяви представника Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, відповідач [PERSON] також не заперечує проти задоволення вимог позову. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено щодо правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи як члени колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS], та не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їх права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими матеріалами справи, що були досліджені судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підтверджується вищевикладеними відомостями та доказами, а також іншими доказами, дослідженими судом, що містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved