Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

10 квітня 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12 квітня 2013р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 10086,54грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14775,65грн., яка складається - заборгованість за кредитом - 10086,55грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 0,84грн., штрафи, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 4688,26грн. та судові витрати (а.с.2-3). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, що 12 квітня 2013р. позивач та відповідач уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.5). На підставі цієї угоди, 12 квітня 2013р, банк надав відповідачу швидкий кредит в сумі 10086,55грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом., про що свідчить підпис клієнта (а.с.5). Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить розрахунок суми заборгованості. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, заборгованість за кредитом починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 4688,26грн. У встановлені договором строки, відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 9 лютого 2014р, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 14775,65грн, яка складається - заборгованість за кредитом - 10086,55грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,84грн, штрафом, у розмірі 4688,26грн. відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved