Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

11 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Слов`янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Мотивував свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири № 7006 від 16 серпня 2005 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г. У вказаній квартирі зареєстровані його онучка [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та онук, син [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , які з 01 січня 2014 року за вказаною адресою не мешкають, не несуть витрати з утримання квартири, в помешканні відсутні їх особисті речі, поштова кореспонденція їм не надходить, місце фактичного проживання йому не відомо. Оскільки відповідачі не мешкають у спірній квартирі вже більше ніж 91 місяць просить суд, визнати [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав. Представник [PERSON] , адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі ордеру серії АА № 110832591 від 06 серпня 2021 року, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили відзив на позов не надали. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов`янської міської ради до судового засідання не з`явився, від начальника надійшла заява про розгляд справи без участі представника служби, рішення просили винести з урахуванням висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 16 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 7006, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.12). Право власності [PERSON] на спірну квартиру [ADDRESS] підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 268919644 від 04 серпня 2021 року, довідкою виданою директором КП БТІ № 2091-3/0.45/01 від 26 липня 2021 року (а.с.16, 21). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 10 січня 1996 року, довідкою про підтвердження дошлюбного прізвища № 151/07-82 від 19 серпня 2003 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 квітня 2007 року підтверджено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 24-27). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 18 жовтня 1999 року, довідкою про підтвердження дошлюбного прізвища № 151/07-82 від 19 серпня 2003 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26 листопада 2004 року, остання доводиться онукою [PERSON] (а.с.22,25,26). [PERSON] , [INFO] доводиться онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 липня 2007 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 квітня 2007 року, довідкою про підтвердження дошлюбного прізвища № 151/07-82 від 19 серпня 2003 року (а.с.24, 27,30). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 21 липня 2021 року начальником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свободи 14», вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.31). Відповідно до Акту № 191 від 23 липня 2021 року, виданого керівником комітету мікрорайону № 2, складного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак фактично з 2014 року за вказаною адресою не проживають (а.с. 32). Як вбачається з копії паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 31 серпня 1996 року Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-11). З Висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/03-1849 від 03.09.2021 року, вбачається, що Орган опіки та піклування вважає, що недоцільно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки неповнолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому вважають, що факт його не проживання у квартирі не є підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У сенсі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає можливість дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України, частиною 2 якої встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням. Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі, яка належить позивачу понад один рік, договірні відносини між позивачем та відповідачами щодо винаймання спірного житла - відсутні, а реєстрація [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав як власника майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частиною 2 Про охорону дитинства; нормативно-правовий акт № 2402-III від 26.04.2001 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частиною 1 статті 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає у квартирі [ADDRESS] протягом тривалого часу, суд приходить до переконання про законність вимог позивача та достатність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житлом. Відповідно до ч. ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фактично право дитини на житло не буде порушене, адже [PERSON] протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, разом зі своєю матір`ю - позивачкою по справі, в той час як наявність лише формальної реєстрації місця проживання [PERSON] , у належній позивачеві квартирі створює йому перешкоди у реалізації свого права власності на цю квартиру. За наведених обставин суд не погоджується з встановленою органом опіки та піклування недоцільністю визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved