Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

12.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом в якому вказала, що КП «Борівське БТІ», на підставі договору дарування від 23.01.2003 р.. за нею було зареєстровано на праві власності житловий будинок №4 по вул. Євдокимова в с. Підлиман Борівського р-ну Харківської обл. В даному домоволодінні, крім позивача, зареєстровані ще двоє її дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], 1988 р.н, проте фактично вони проживають вдвох з донькою, а син більше восьми років не мешкає за даною адресою. Відсутність [PERSON] більше 8 років за місцем реєстрації по вул. Євдокимова,4, в с. Підлиман Борівського р-ну Харківської обл. засвідчено актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 08.12.2016 р. Жодного звязку з сином у неї немає. На теперішній час значно зросли тарифи на воду, газ, тепло, електроенергію, які нараховують по кількості зареєстрованих у житловому будинку осіб. Самостійно він не знімається з реєстраційного обліку, тому позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом опублікування у газеті «Голос України» №242 від 20 грудня 2016р. обяви про виклик відповідача в судове засідання на 28 грудня 2016 р., причину своєї неявки суду не повідомив. Таким чином, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України та ст.158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі підлягає задоволенню. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.150 Житлового кодексу України: «Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди». Згідно ч.2 ст.405 ЦК України: «Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.03 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням…». Згідно ст.11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці». Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. В суді встановлено, що згідно копії договору дарування від 23.01.2003 р., даритель [PERSON] подарував, а обдарований [PERSON] прийняла в дар жилий будинок №4 з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Підлиман Борівського р-ну Харківської обл., вул. Євдокимова, та розташованого на земельній ділянці Підлиманської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.5). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 08.12.2016 р., [PERSON] протягом останніх 8 років не проживає в домоволодінні своєї матері [PERSON] в с. Підлиман вул. Євдокимова,б.4; він фактично мешкає разом зі своєю дружиною та дитиною на території Російської Федерації в м. Саратові (а.с.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Підлиманської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою с. Підлиман вул. Євдокимова,б.4, Борівського р-ну Харківської обл. і має склад сімї (зареєстрованих осіб): донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], (фактично не проживає) (а.с.7). В домоволодінні по вул. Євдокимова.б.4, с. Підлиман зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією погосподарської книги (а.с.8). Крім того, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до закону №175/97-ЕР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач: відсутність [PERSON] понад один рік без поважних причин за місцем його реєстрації с. Підлиман Борівського р-ну Харківської обл. вул. Євдокимова,б.4. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved