Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 28 травня 2012 року між ними було укладено кредитний договір № AN3NRX78450047 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4088 грн. 07 коп. зі сплатою 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.За умовами кредитного договору відповідач зобов'язалась щомісяця сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії а також інших витрат. Оскільки відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором станом на 22.08.2016 року, виникла заборгованість в сумі 16839,48 грн. яку позивач просив стягнути з неї та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 28 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № AN3NRX78450047 за умовами якого відповідачеві було надано строковий кредит в сумі 4088 грн. 07 коп. строком на 36 місяців, а саме до 27.05.2015 року зі сплатою 0,12% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 119,07 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 122,64 грн. Фактично кредитний договір складався із заяви позичальника, Умов та правил і тарифів, про що свідчить підпис відповідачки (а.с.6). Згідно заяви позичальника відповідач зобов'язалась щомісяця погашати заборгованість у період з «10» по «14» число кожного місяця, шляхом надання щомісячного платежу у сумі 236 грн. 41 коп., який складався із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії та інших витрат згідно з Умовами. Та у разі порушення зобов'язань із погашення кредиту сплатити банку пеню у розмірі визначеному Умовами та правилами за кожен день просрочки. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов, банк має право нарахувати, а позивальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. За п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.). Згідно заяви позивальника відповідач, яка її підписала, засвідчила ознайомлення з вказаними Умовами та правилами і тарифами та про свою відповідальність за невиконання цього договору ( а.с.4- на звороті). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 546 ЦК виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно укладеного між сторонами кредитного договору за неналежне виконання зобов'язань боржником передбачено нарахування як пені, так і штрафу. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № AN3NRX78450047 відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала у строки визначені договором, у зв'язку з чим станом на 22 серпня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 16839 грн. 48 коп., з яких: 3732,20 грн. - заборгованість за кредитом; 5,49 грн. - заборгованість за відсотками; 2931,52 - заборгованість по комісії; 8892,20 грн. - пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 778 грн. 07 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України , розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд доходить висновку що розмір пені є неспівмірним з розміром основного боргу, оскільки фактично вдвічі перевищує його. Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. А тому, вимога позивача про стягнення пені, яка значно перевищує тіло кредиту з урахуванням нарахованих відсотків, спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. На підставі викладеного вище суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 5000 грн. Щодо стягнення штрафу, відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) з відповідача підлягає стягненню лише його фіксована частина в сумі 500 грн., оскільки нарахування його процентної складової в сумі 778 грн. 07 коп. (у розмірі 5% від суми заборгованості) не відповідає змісту ч.2 ст.549 ЦК України та сутності застосування штрафу, як способу забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: partial