overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

11 березня 2014 року Димитровським міським судом Донецької області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, але при винесенні даного рішення не було вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дружини. В судове засідання з приводу ухвалення додаткового рішення особи, які беруть участь справі, не з'явились, про день, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Оскільки, згідно ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою, суд вважає за можливе розглянути питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі за відсутності учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 196 (арк.спр. 6). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр. 7). За змістом статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:стосовно якої - не будь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 ЦПК України;судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи те, що заява про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, а стосовно вищевказаної позовної вимоги судом не ухвалено рішення, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, в якому врегулювати питання щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини [PERSON]. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

11 березня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з уточненим в ході судового розгляду позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення заборгованості з заробітної плати та моральної шкоди. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

11 березня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи її тим, що в вересні 2013 року вона звернулася до Київського відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції з питанням про внесення змін до актового запису про особисте народження № 13 від 31.08.1952 року по Наріжнянській сільській раді Семенівського району Полтавської області та виправлення ім'я матері з «[PERSON]» на «[PERSON]», але їй було відмовлено. Просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON], свідоцтва про народження від 29.10.1952 року, де в графі мати записано [PERSON], свідоцтва про укладення шлюбу від 29.03.2006 року, де ім'я [PERSON] записано як [PERSON], що дані документи належать одній особі - [PERSON]. В судовому засіданні представник за довіреністю заявника [PERSON] - [PERSON] заяву підтримав, покладаючись на викладені в ній обставини. Просив задовольнити. Зацікавлена особа Київський відділ РАЦС Полтавського МУЮ свого представника в судове засідання не направила, попередньо надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. За наявності по справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд заяви за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, заслухавши думку представника заявника [PERSON] - [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] від 29.10.1952 року, в графі батько вказано «[PERSON]», а в графі мати «[PERSON]» (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.05.1972 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 01.05.1972 року в Наріжнянській сільській раді Семенівського району Полтавської області, актовий запис №4. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.7). Згідно паспорту серії [NUMBER] від 05.07.1996 року виданого Семенівським РВ УМВС України в Полтавській області ім'я матері [PERSON] значиться як [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.03.2006 року, між [PERSON] та [PERSON] шлюб зареєстровано 04.06.1948 року Строкачівською сільською радою Семенівського району Полтавської області. Після реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.10). 31.09.2013 року висновком Київського відділу РАЦС Полтавського МУЮ в заяві [PERSON] про внесення змін до актового запису цивільного стану було відмовлено в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували внесення змін. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

11 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.03.2014 року о 18 год. 10 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.03.2014 року о 18год. 10 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Захарченко Г.Н. КЗ « ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, відчуває слухові обмани сприйняття імперативного змісту. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

11 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.03.2014р. о 13 год. 40 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.03.2014р. о 13год. 40 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського КЗ « ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що мовний контакт з хворою малопродуктивний. На питання відповідає не по суті. Відмовляється від їжі. На собою та своєю дитиною не слідкує. Вербально агресивна на адресу матері. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

11 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.03.2014 року о 10 год. 05 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.03.2014 року о 10 год. 05 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського КЗ « ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, виказує маячні ідеї відношення, поведінкою виявляє обмани сприйняття(«голоси»). Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна, безперервна, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

11 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.03.2014 року о 10 год. 14 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.03.2014 року о 10 год. 14 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна С.М. КЗ «ДСШМД»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований у місці та часі. На питання відповідає не по суті. Тривожний. Психомоторно збуджений. Не виконує інструкції. Без критики до свого стану. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічне ураження головного могку складного генезу. Дементний синдром з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

11 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.03.2014 року о 03 год. 35 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.03.2014 року о 03 год. 35 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької КЗ «ДСШМД»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований. Мислення розірване. Відчуває слухові псевдогалюцінації. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

11 березня 2014 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання договору припиненим, яким позовні вимоги задоволено. Під час постановлення судового рішення, судом не було вирішено питання про судові витрати. Сторони, їх представники, в судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. Їх присутність, відповідно до вимог ч.3 ст.220 ЦПК України, не є обов'язковою. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у зв'язку з тим, що при винесенні рішення, судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до підпункту 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з позовної заяви, остання подана позивачем 27.12.2013 року. Так,згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», з 1 січня 2013 року мінімальна заробітна плата становила 1147 гривень. У зв'язку із зазначеним, суд вважає необхідним стягнути зі Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] судовий збір у сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 (сорок) коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

11 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення (а.с.39) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 12.06.2006р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 4800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 10357,55 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 31.01.2014р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 10357,55 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved