Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

11.02.2020 р. від [PERSON] до суду в порядку окремого провадження надійшла заява, за результатами розгляду якої заявник просить: встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій на момент смерті на праві власності належали житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . З 1987 р. [PERSON] мешкала та була зареєстрована за вказаною адресою. Наприкінці 2008 року стан здоров`я матері заявника, яка страждала на ішемічну хворобу серця, погіршився настільки, що вона стала потребувати постійної сторонньої допомоги. З 1982 р. заявник мешкав з сім`єю та був зареєстрований у квартирі по [ADDRESS] проте взимку 2008/2009 років переїхав до будинку матері для догляду за нею. Після смерті матері до будинку переселилась дружина заявника, в ньому вони мешкають понині. У 2019 році заявник звернувся до приватного нотаріуса для оформлення прав на спадщину після смерті матері, проте нотаріус повідомила, що, оскільки на момент відкриття спадщини заявник та спадкодавця були зареєстровані за різними адресами, це перешкоджає оформленню права на спадщину, адже з матеріалів спадкової справи не вбачається факту прийняття спадщини заявником після матері, тому для отримання свідоцтва про право на спадщину слід у судовому порядку встановити факт спільного проживання заявника з матір`ю на день її смерті. Зазначені обставини нотаріус виклала у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Установлення факту потрібне заявникові для оформлення права на спадщину, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити, посилаючись на її обґрунтованість та доведеність. Заінтересована особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна в судове засідання не з`явилася, але направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. Зобов`язано приватного нотаріуса ЗМНО Кукурудз Т.Ю. надіслати копію спадкової справи № 50/2019, заведену після померлої [INFO] [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . (а.с. 14) 21.02.2020 року до суду надійшла спадкова справа № 50/2019 після смерті [PERSON] (а.с. 21-36). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 39). Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення заявника та представника заявника, свідків, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , яка доводилась матір`ю заявникові [PERSON] . (а.с. 23) З 06.03.1987 р. і по день смерті [PERSON] була зареєстрована в належному їй будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 31) Заявник з 06.10.1982 р. по 04.07.2018 р. був зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта [PERSON] (а.с. 24-25) У відведений законом 6-місячний строк з моменту відкриття спадщини [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після матері до нотаріуса не звертався. 25.06.2019 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. За його заявою того ж дня нотаріусом була заведена спадкова справа №50/2019 після померлої [INFO] [PERSON] . (а.с. 22) 07.10.2019 р. нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , зазначивши, що оскільки на момент смерті спадкодавець ( [PERSON] ) та заявник [PERSON] були зареєстрованими за різними адресами, встановити факт їх постійного спільного проживання на момент відкриття спадщини не вбачається можливим, але зазначений факт може бути встановлений у судовому порядку. (а.с. 36) Таким чином, [PERSON] звернувся до суду з метою доведення факту прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері, для чого потрібне встановлення факту його постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №50/2019 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вперше була заведена [INFO] , що підтверджується відомостями Спадкового реєстру. Спадкова справа була заведена за заявою [PERSON] . Будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину від дня відкриття спадщини після [PERSON] не звертались. Заповіту [PERSON] за життя не складала. (а.с. 26-27) Крім [PERSON] інші особи не були зареєстровані за адресою її місця постійного проживання. (а.с. 31) Таким чином, спору про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , не вбачається. Оформлення свого права на спадщину заявник бажає здійснити у передбаченому законом нотаріальному порядку. У 2013 році заявником були укладені договори на користування електричною енергією та про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення для будинку за адресою: [ADDRESS] . У договорах зазначено, що [PERSON] мешкає та є господарем зазначеного будинку. (а.с. 5-10) Факт постійного проживання заявника в будинку за адресою: [ADDRESS] з 01.01.2009 р. підтверджується також довідкою голови квартального комітету №1 Олександрівського району м. Запоріжжя від 11.10.2019 р. (а.с. 11) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявник [PERSON] оселився в будинку матері наприкінці 2008 чи на початку 2009 року для догляду за нею через значне погіршення стану її здоров`я, і відтоді постійно там мешкає. З 2011 року в будинку з ним проживає його дружина. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом заявника і мешкають у безпосередній близькості від будинку, який належав [PERSON] . Заявника та його матір знає давно, приблизно з 2000 року, коли оселився по сусідству. У 2008 році здоров`я [PERSON] значно погіршилось, через що вона потребувала стороннього догляду. У зв`язку з цим наприкінці 2008 року [PERSON] переїхав до її будинку і відтоді мешкає там. Незабаром після переїзду у дворі будинку відкрив пункт ремонту взуття, де працює понині. [PERSON] померла у лютому 2011 року від інфаркту міокарду. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 1.12-1.13 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220 та ч. 1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, за місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, та згідно з ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається: «якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю та інше. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги, викладені у заяві [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved