Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

11.04.2016 року в провадження Савранського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського господарства «ім. Шевченка» серія [NUMBER] виданого 11 листопада 2015 року, він є власником майнового паю визначеного в розмірі 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) гривень, або 0,24 (нуль цілих двадцять чотири сотих) відсотків відповідно до уточненої структури пайового фонду. 08 лютого 2016 року позивач звернувся до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо нежитлових приміщень, які розташовані [ADDRESS]. 15 лютого 2016 року [PERSON] отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28239459, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Також державним реєстратором було рекомендовано позивачу звернутися до підприємства - користувача, яке є правонаступником КСП «Шевченка», оскільки згідно п. 15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року N 62, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 р. за N 305/5496, при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Після отримання рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, позивач звернувся до Байбузівської сільської ради, Савранського району, Одеської області, за інформацією, щодо підприємства - правонаступника (користувача) колишнього КСП «ім. Шевченка», однак йому було роз'яснено, що такого не має, а діє Комісія по врегулюванню майнових питань ТОВ «ім. Шевченка» та ТОВ «Злагода». 18 березня 2016 року [PERSON] звернувся до даної комісії з заявою про виділення майнового паю в натурі. Цього ж для Комісія по врегулюванню майнових питань ТОВ «ім. Шевченка» та ТОВ «Злагода», провела збори та вирішила, виділити [PERSON] майновий пай в натурі, а саме частину приміщення автопарку (нежитлове приміщення) на суму 4640 (чотири тисячі сорок) гривень. 20 березня 2016 року було складено акт № 8 прийому-передачі частки майна ТОВ «ім. Шевченка» та ТОВ «Злагода», згідно з яким комісія передала, а [PERSON] прийняв, частку приміщення автопарку (введеного в експлуатацію 1988 року) на суму 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) гривень. Однак головою комісія позивачу доведено, що відмітку про виділення майна в натурі на Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, проставити не можливо у зв'язку з відсутністю підприємства - правонаступника (користувач). Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду за захистом своїх інтересів та реалізацією прав співвласника майна колишнього КСП. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а. с. 54). Представник відповідача - голова Байбузівської сільської ради Савранського району Будик С.С. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, та розгляд справи за його відсутності (а. с. 24; 34). Представник третьої особи - голова ліквідаційної комісії ТОВ «ім. Шевченка» Кучерина С.І. в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 32-33; 35) Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думки позивача, представника відповідача, представника третьої особи викладені ними у письмових заявах, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського господарства «ім. Шевченка» серія [NUMBER] виданого 11 листопада 2015 року, позивач є власником майнового паю визначеного в розмірі 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) гривень, або 0,24 (нуль цілих двадцять чотири сотих) відсотків відповідно до уточненої структури пайового фонду (а. с. 7). 08 лютого 2016 року позивач звернувся до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо нежитлових приміщень, які розташовані [ADDRESS]. 15 лютого 2016 року [PERSON] отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28239459, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а. с. 8). Державним реєстратором було рекомендовано позивачу звернутися до підприємства - користувача, яке є правонаступником КСП «Шевченка», оскільки згідно п. 15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року N 62, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 р. за N 305/5496, при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. 18 березня 2016 року [PERSON] звернувся до даної комісії з заявою про виділення майнового паю в натурі, на підставі чого Комісія по врегулюванню майнових питань ТОВ «ім. Шевченка» та ТОВ «Злагода», провела збори та вирішила, виділити [PERSON] майновий пай в натурі, а саме частину приміщення автопарку (нежитлове приміщення) на суму 4640 (чотири тисячі сорок) гривень (а. с. 9). 20 березня 2016 року було складено акт № 8 прийому-передачі частки майна ТОВ «ім. Шевченка» та ТОВ «Злагода», згідно з яким комісія передала, а [PERSON] прийняв, частку приміщення автопарку (введеного в експлуатацію 1988 року) на суму 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) гривень (а. с. 10). Нерухоме майно у виді нежитлових приміщень автопарку, що розташовані по [ADDRESS] відносяться до пайового фонду ТОВ «ім. Шевченка», що є правонаступником КСП «ім. Шевченка», що підтверджується ліквідаційним балансом та переліком уточненого пайового фонду (а. с. 40-41; 42-53). Відповідно до довідки № 281 від 05.04.2016 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS], згідно рішення сільської ради № 22-VI від 15.01.2016 року (а. с. 28). Рішенням Байбузівської сільської ради Савранського району № 19 від 30.03.2016 року підтверджено поштову адресу нежитлової будівлі розташованої за адресою [ADDRESS] (а. с. 27). Згідно п. 15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року № 62, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 р. за № 305/5496, при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. Згідно листа Державної реєстраційної служби України від 06.06.2014 р. № 9299/05-15-14, щодо порядку оформлення прав власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, вважається, що свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна є підставою для проведення державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлено судом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. 20 березня 2016 року при складанні акту № 8 прийому-передачі частки майна ТОВ «ім. Шевченка» та ТОВ «Злагода», згідно з яким комісія передала, а [PERSON] прийняв, частку приміщення автопарку (введеного в експлуатацію 1988 року) головою комісії доведено позивачу, що відмітку про виділення майна в натурі на Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, проставити не можливо у зв'язку з відсутністю підприємства-правонаступника (користувач). Таким чином [PERSON] будучи фактичним власником майнового паю, а саме нежитлових приміщень автопарку, що передані йому у відповідності до свідоцтва про право на майновий пай позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію свого права власності. З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відтак суд приходить до висновку про прийняття визнання позову представником відповідача.

Outcome: approved