Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

12.05.2020 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, посилаючись на те, що 17.10.2018 року о 13.00 в м. Києві по вулиці Артема сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Tayota (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та автомобіля Nissan (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Nissan (д.р.н. [NUMBER] ) та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Винним в ДТП за рішенням суду визнано [PERSON] . На час скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа, [PERSON] , звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. На підставі Наказу позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 17829,46 грн. Крім того МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди в розмірі 850,00 грн, згідно рахунку № 1970 та акту виконаних робіт. Відповідачу було направлено Претензію про регресні вимоги, однак в добровільному порядку розмір витрат відповідачем відшкодовано не було, що змусило страхову компанію звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, при подачі позову просив справу розглянути без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду 05.06.2020 року, надійшла заява в якій відповідач зазначив про визнання позову і просив винести рішення про задоволення позовних вимог та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплачено при подачі позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 17.10.2018 року о 13.00 в м. Києві по вулиці Артема сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Tayota (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та автомобіля Nissan (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого автомобіль марки Nissan отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 17.10.2018 року [PERSON] , яка є власником пошкодженого автомобіля марки Nissan (д.р.н. [NUMBER] ), звернулася з повідомленням до Моторного (транспортне) страхового бюро про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 17.10.2018 року. Згідно витягу з Єдиної централізованої бази МТСБУ, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Tayota (д.р.н. [NUMBER] ) в страховій компанії застрахована не була. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.11.2018 року за вих. № 8173, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Nissan (д.р.н. [NUMBER] ), складає 17829,46 грн. Моторним (транспортним) страховим бюро України був виданий Наказ № 1507 від 18.02.2019 року, на підставі якого вирішено відшкодувати на рахунок [PERSON] , шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17829,46 грн, і яке згідно Платіжного доручення № 912420 від 20.02.2019 року виплачено позивачем потерпілій стороні. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 17829,46 грн та задовольняє позов в цій частині. При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про стягнення витрат на послуги, які були сплачені особам по врегулюванню по справі на збір документів та визначення розміру шкоди, оскільки ці витрати не передбачено чинним законодавством та вони не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням МТСБУ. Таким чином, витрати МТСБУ в розмірі 850,00 грн не входить до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою регламентної виплати, а тому підстави для стягнення цих витрат із відповідача відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 1051,00 грн.

Outcome: partial