Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

11.06.2014 р. заступник прокурора міста Чернігова звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсними державних актів(а.с.1-4), мотивуючи вимоги наступним. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1996 р. [PERSON] отримала у спадщину від [PERSON] 4/25 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS], житлова площа - 134,1 кв.м, площа земельної ділянки 1000 кв.м. У 2009 р. відповідачка замовила технічну документацію із складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0162 га, що розташована по вказаній адресі. Рішенням 48 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 30.03.2010 р. (пункт 1.44) передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0162 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі цього рішення виготовлено та зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею три державні акти на право власності на вказані земельні ділянки. Актом перевірки № 000114 від 16.05.2014 р., проведеною Державною інспекцією сільського господарства у Чернігівській області встановлено, що зазначені земельні ділянки входять до території археологічної пам'ятки, тобто є землями історико-культурного призначення, та можуть перебувати виключно у державній власності, а не у власності громадян. Листом Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації від 19.05.2014 р. підтверджено, що земельна ділянка по [ADDRESS] розташована в межах пам'ятки археології «Передгороддя стародавнього м. Чернігова IX-XVIII ст.», охоронний номер 1е, взятої на облік розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації за № 856 від 28.12.1998 р. З метою захисту об'єктів археології надання земельних ділянок в межах пам'яток археології здійснюється за погодженням з відповідними органами охорони культурної спадщини, а технічна документація із землеустрою, видана на ім'я [PERSON], з Головним управлінням культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації не погоджувалась. В зв'язку з тим, що вказані обставини стали відомі прокуратурі після надходження листа інспекції 19.05.2014 р. строк позовної давності позивачем пропущено з поважних причин, тому просять вказаний строк поновити. Посилаючись на ст. 121 Конституції України, ст.ст. 21, 203, 215 ЦК України, ст.ст. ст. 42, 84, 118 ЗК України, Закон України «Про охорону культурної спадщини», Закон України «Про прокуратуру», просили: - визнати незаконним і скасування п.1.44 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 р. «Про передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва і індивідуальних гаражів та надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою», яким передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0162 га, по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - визнати незаконними державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 220220, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0046 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 18.08.2010 р. за № 011083001564(11066) та у Чернігівському міському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 09.09.2010 р., нормативно грошова оцінка якої становить 32238,18 грн.; - визнати незаконними державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 220221, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0104 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 18.08.2010 р. за № 011083001563(11066) та у Чернігівському міському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 09.09.2010 р., нормативно грошова оцінка якої становить 177,74 грн.; - визнати незаконними державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 220222, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0012 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 18.08.2010 р. за № 011083001562(11066) та у Чернігівському міському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 09.09.2010 р., нормативно грошова оцінка якої становить 8409,96 грн.; оплату судових витрат покласти на відповідачів. В судовому засіданні представник позивача - заступника прокурора м. Чернігова - Шпак М.В. позов(а.с.1-4) підтримала за вимогами, в ньому викладеними, та пояснила, що порушено порядок набуття у власність конкретних земельних ділянок; порушено право держави на розпорядження земельною ділянкою; спірні земельні ділянки були об'єднані в одну, перебували у комунальній власності; не може відповісти на питання представника відповідачки: «Чи були представники прокуратури на сесії?»; початок перебігу позовної давності три роки, його необхідно рахувати з 25.12.2009 р. - дати прийняття рішення сесією; ділянки площею 46 кв.м і 12 кв.м - землі житлової та громадської забудови - п. «б», ч. 1 ст. 19 ЗК України; ділянка площею 104 кв.м - землі сільськогосподарського призначення - п. «а», ч. 1 ст. 19 ЗК України; заступник прокурора є належним позивачем, оскільки департамент не може звертатись до суду; департамент не має права розпоряджатись земельними ділянками. В судовому засіданні представник позивача - заступника прокурора м. Чернігова - Лавриненко В.М. позов(а.с.1-4) підтримала; просить поновити строк позовної давності; поважних причин пропуску строку позовної давності вказати не може. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації - Мултанен В.В. вважає, що підлягають поновленню строк позовної давності і задоволенню позов. Пояснила, що повинен був бути висновок на той час Головного управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації (на даний час правонаступник департамент) на звернення відповідачки або проектної організації; висновок міг бути позитивний з умовами або негативний; був би негативний висновок, бо землі не можна передаватись у власність; на даний час граничні межі території передгороддя проектною чи технічною документацією не визначені; земельна ділянка площею 0,0162 га знаходиться всередині меж «Передгороддя стародавнього м. Чернігова IX-XVIII ст.»; третя особа (департамент) є юридичною особою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації - Дудко Л.С. вважає, що підлягають поновленню строк позовної давності і задоволенню позов. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов(а.с.1-4) не визвав повністю; вважає, що строк позовної давності поновленню не підлягає та заявляє про застосування судом при вирішенні даної справи строку позовної давності. Пояснив, що земельні ділянки перебували у комунальній власності; земельні ділянки приватизовані законно; прокурор був присутній на спірній сесії - це підтверджується наданим ним в судовому засіданні відеозаписом на диску. Позивач - заступник прокурора м. Чернігова, представник відповідача - Чернігівської міської ради, відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином; представником відповідача - Чернігівської міської ради надані письмові заперечення на позов(а.с.67-70). Суд розглядає справу у їх відсутність. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи: технічну документацію із землеустрою(а.с.5-17), витяг з рішення Чернігівської міської ради від 30.03.2010 р.(а.с.18), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 220221, виданий на ім'я [PERSON].(а.с.19), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 220220, виданий на ім'я [PERSON].(а.с.20), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 220222, виданий на ім'я [PERSON].(а.с.21), витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок(а.с.22-24), лист Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області № 04.01-07/724 від 19.05.2014 р. на адресу прокуратури м. Чернігова(а.с.28), акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000114 від 16.05.2014 р.(а.с.29-30), лист Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 19.05.2014 р. на адресу Департаменту культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської ОДА(а.с.31), розпорядження Чернігівської ОДА № 856 від 28.12.1998 р.(а.с.33), паспорт пам'ятки історії та культури СРСР(а.с.40-41), рішення Чернігівської ОДА № 30 від 18.01.1982 р.(а.с.44), пояснювальну записку до схеми археологічної охоронної зони стародавнього Чернігова(а.с.44-46), викопіювання з генерального плану м. Чернігова(а.с.47), рішення Чернігівської міської ради народних депутатів від 24.05.1995 р.(а.с.48), рішення Чернігівської міської ради від 31.05.2007 р.(а.с.52), Правила забудови та використання території м. Чернігова(пояснювальна записка та картографічний матеріал)(а.с.53-54), запити прокуратури м. Чернігова та відповіді КП «ЧМБТІ» і управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради(а.с.82-84), лист Головного управління Держземагенства у Чернігівській області від 04.08.2014 р. (що надані в копіях), проглянувши відеозапис, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1996 р. [PERSON] є власником 4/25 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS]. У 2009 р. відповідачка замовила технічну документацію із складання державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0162 га, що розташована по вказаній адресі. Рішенням 48 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 30.03.2010 р. (пункт 1.44) передано безоплатно у власність [PERSON] три земельні ділянки загальною площею 0,0162 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі цього рішення Чернігівської міської ради від 30.03.2010 р. виготовлено та зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею три державні акти на право власності на земельні ділянки площею 104 кв.м, 46 кв.м і 12 кв.м. Земельні ділянки площею 46 кв.м і 12 кв.м знаходяться під житловою забудовою, а земельна ділянка площею 104 кв.м знаходиться під багаторічними насадженнями. Земельна ділянка у м. Чернігові по [ADDRESS] розташована на території пам'ятки археології - «Передгороддя стародавнього м. Чернігова ІХ-ХVІІІ ст.», охоронний № 1е, взята під державну охорону і облік, паспортизована. На даний час граничні межі території «Передгороддя стародавнього м. Чернігова ІХ-ХVІІІ ст.» проектною або технічною документацією не визначені. Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, по результатах якої складено акт від 16.05.2014 р.(а.с.29-30). Прокуратуру м. Чернігова про результати перевірки було проінформовано листом № 04.01-07/724 від 19.05.2014 р.(а.с.28). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1-2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.ст. 14, 19 Конституції України право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до п. 10 ст. 6 і ч. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини» в редакції, яка діє як на даний час і яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення Чернігівської міської ради, надання земельних ділянок здійснюється за погодженням відповідних органів охорони культурної спадщини. Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України підставою відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Частиною 1 ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено визнання судом незаконним і скасування правового акту індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного. Згідно вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 ЦПК України, зокрема, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами; прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Згідно ч. 1 ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст. 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Відповідно до ч. 1-3 ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки; крім прав та обов'язків, визначених у ст. 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково; до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов; сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу. Згідно ч. 3 ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов'язки, встановлені ст. 27 цього Кодексу. Заступник прокурора м. Чернігова звернувся до суду з даним позовом не в порядку, встановленому ЦПК України; він є неналежним позивачем. Позов може бути подано до суду заступником прокурора м. Чернігова не як позивачем, а - в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації. Доводи представника позивача Шпак М.В. про те, що заступник прокурора є належним позивачем, оскільки департамент не може звертатись до суду і не має права розпоряджатись земельними ділянками, не ґрунтується на законі. Даний департамент є, зокрема, згідно п. 3 «Положення про Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації», затвердженого розпорядженням Голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 11.01.2013 р., спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини в частині пам'яток археології, історії та монументального мистецтва Чернігівської обласної державної адміністрації і є юридичною особою(а.с.87-92,95). Тому Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і як юридична особа згідно чинного законодавства має право, зокрема, на звернення до суду з позовом, що визначено і ст. 30 ЦПК України. При цьому судом враховується, що з огляду на вказані правові процесуальні норми подання до суду позову заступником прокурора м. Чернігова як позивачем призвело до незаконного збільшення його процесуальних прав і відповідно до зменшення процесуальних прав Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (в даному процесі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача) порівняно з їх процесуальними правами в разі подання до суду позову заступником прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації. Крім того, зокрема, заявлена позовна вимога про визнання незаконним і скасування «п.1.44 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 р. «Про передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва і індивідуальних гаражів та надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою», яким передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0162 га, по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Але суду не надано доказів про наявність такого рішення. Є рішення 48 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 30.03.2010 р. (пункт 1.44), яким передано безоплатно у власність [PERSON] три земельні ділянки загальною площею 0,0162 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). При цьому судом відповідно також враховується, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. А в даному випадку не заявлено позовної вимоги відносно вказаного рішення 48 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 30.03.2010 р. (пункт 1.44). Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Оскільки у задоволенні позову відмовляється повністю, то судові витрати у вигляді судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed