Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до комунального підприємства (далі КП) «Очаківводоканал». Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 01 травня 2012 року до 19 травня 2015 року вона працювала у відповідача на посаді інспектора з кадрів. Колективним договором даного підприємства на 2012-2014 роки передбачено додержання в оплаті праці Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України. Проте затверджений штатними розписами підприємства її посадовий оклад був визначений без врахування умов Галузевої угоди, внаслідок чого його було визначено на заниженому рівні. Таким чином за період її роботи на підприємстві не була нарахована та виплачена заробітна плата, розмір якої, з врахуванням відрахувань ЄСВ та ПДФО, складає 30\~772 грн 24 коп. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача на її користь вказану суму. 15 лютого 2016 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог просила стягнути на її користь 30\~098 грн 11 коп., без урахування індексації заробітної плати з 01 травня 2014 року. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав,вважав вимоги позивачки безпідставними, посилаючись на те, що КП «Очаківводоканал» не перебуває під дією галузевої угоди, оскільки не надавало повноважень на представлення інтересів в соціальному діалозі та укладення колективних угод всеукраїнському обєднанню обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства «Федерація роботодавців ЖКГ України» і підприємство відсутнє в Єдиному реєстрі субєктів Галузевої угоди. Також вказав, що коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки 1,2 на підприємстві застосовується з 01 листопада 2012 року, а коефіцієнт 1,35 не застосовувався ніколи. Крім того, представник відповідача послався на введення у підприємстві з 01 травня 2012 року по 01 грудня 2014 року положення про фінансові труднощі, на період яких припиняється застосування коефіцієнтів співвідношення мінімальної тарифної ставки, передбачених Галузевою угодою. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з копії трудової книжки (а. с. 4) позивачка [PERSON] з 01 травня 2012 року працювала у відповідача на посаді інспектора з кадрів та, відповідно до наказу № 106з від 19 травня 2015 року, була звільнена за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. За змістом ст. 2 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, право громадян України на працю передбачає оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру. Розглядаючи спори про оплату праці, слід відмежовувати сферу державного регулювання оплати праці від її договірного регулювання, яке здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону України «Про колективні договори і угоди». Зазначена правова позиція висловлена Пленумом Верховного суду України у п. 4 Постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». З метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст. 10 КЗпП України, укладається колективний договір, в якому, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг. Згідно зі ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. За змістом ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Угодою на галузевому рівні, згідно зі ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди», регулюються галузеві норми щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці. За змістом ч. 3 ст. 9 Закону, після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою. Як вбачається з матеріалів справи, на КП «Очаківводоканал» діє Колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом на 2012-2014 роки зі змінами і доповненнями, схвалений загальними зборами трудового колективу КП «Очаківводоканал», і 10 жовтня 2012 року зареєстрований в управлінні праці та соціального захисту населення Очаківської міської ради. У п. 6.8 Колективного договору сторонами встановлено коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за видами робіт та окремими професіями до встановленої мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду згідно з Додатком № 2. Відповідно до п. 6.10 Колективного договору (а. с. 19) розміри тарифної ставки і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням міжрозрядних, міжкваліфікаційних співвідношень, визначених галузевою угодою додатки № 1, № 2, № 2а та ст. 96 КЗпП України за погодженням з профкомом. Так, у п. 1.1.3 Галузевої угоди узгоджено, що мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду встановлюється у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди між міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 року коефіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, коефіцієнт співвідношення за видом робіт експлуатація та обслуговування систем водозабезпечення та водовідведення, становить 1,35. Згідно з Додатком № 2 до Колективного договору, коефіцієнти співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівних працівників, професіоналів і фахівців мінімальної тарифної ставки 1 розряду робітника основного виробництва (мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії), коефіцієнт такого співвідношення щодо інспектора з кадрів має становити 2. Законами України «Про державний бюджет України» мінімальну заробітну плату встановлено: у 2012 році з 01 квітня 1 094 грн, з 01 липня 1 102 грн, з 01 жовтня 1 118 грн, з 01 грудня 1 134 грн.; у 2013 році: з 01 січня 1 147 грн, з 01 грудня 1 218 грн.; у 2014 році у місячному розмірі 1 218 грн.; у 2015 році: з 01 січня 1 218 грн, з 01 вересня 1 378 грн. Встановлений спеціальним законом і закріплений в договорі розмір мінімальної заробітної плати є базою обчислення посадового окладу з урахуванням положень галузевої угоди та колективного трудового договору. Отже, посадовий оклад інспектора з кадрів обчислюється з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, а також встановлених Галузевою угодою та колективним трудовим договором коефіцієнтів співвідношення мінімального посадового окладу робітника до мінімальної заробітної плати (мінімальний розмір заробітної плати х 1,2 х 1,35 х 2,0). Разом із тим, посадовий оклад позивачки [PERSON] визначений без врахування коефіцієнту співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника за підгалузями, видами робіт до встановленої угодою мінімальної тарифної ставки робітника на рівні 1,35 тобто, посадовий оклад визначено на заниженому рівні порівняно з гарантіями Галузевої угоди, що призводить до порушення ст. 21 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч. 4 ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Включаючи до Колективного договору норми Галузевої угоди, а саме Додатку № 2 до неї, сторони, таким чином, погодилися, що вказані норми є для них обовязковими, а відтак, у разі порушення, підлягають захисту, в тому числі в судовому порядку. Судом не беруться до уваги та оцінюються критично посилання представника відповідача на накази про введення фінансових труднощів на підприємстві як на підставу не враховувати при обчисленні додаткової заробітної плати коефіцієнт 1,35, передбачений Галузевою угодою. При цьому суд виходить з такого. Пунктом 6.12 Колективного договору передбачено, що у разі збитковості і на період подолання фінансових труднощів підприємства (ч. 2 ст. 14 Закону «Про оплату праці»), керівник має видати наказ про припинення до 6 місяців додержання міжпосадових (міжрозрядних) співвідношень в оплаті працівників в бік зростання. Як вбачається з наданих відповідачем копій наказів «Про введення фінансових труднощів на КП «Очаківводоканал»» № 2/3 від 01 травня 2012 року, № 52/1 від 27 вересня 2012 року, №80 від 31 грудня 2012 року, № 68/1 від 27 червня 2013 року, № 127 від 29 листопада 2013 року та № 60 від 30 травня 2014 року (а. с. 49-54), в них не зазначено про припинення додержання міжпосадових (міжрозрядних) співвідношень в оплаті працівників в бік зростання, а відтак заперечення представника відповідача проти позову в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. Показання допитаного судом в якості свідка директора підприємства [PERSON] вказані вище висновки суду не спростовують. Крім того, як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №483/2123/14-ц за позовом [PERSON] до КП «Очаківводоканал» про стягнення заробітної плати, рішенням у даній справі від 30 жовтня 2014 року, що набрало законної сили, встановлено факт недотримання КП «Очаківводоканал» вимог Галузевих угод при визначенні розмірів заробітної плати, а саме неврахування встановлених Галузевими угодами та колективним договором коефіцієнтів співвідношень мінімального посадового окладу до мінімальної заробітної плати 1,2 та 1,35. Також директор підприємства [PERSON] при розгляді вказаної справи позовні вимоги визнав та не заявляв про введення на підприємстві стану фінансових труднощів. З урахуванням наданого позивачкою розрахунку (а. с. 93) та довідки від 21 січня 2016 року № 29 про доходи [PERSON] за період роботи з 01 травня 2012 року по 19 травня 2015 року на підприємстві КП «Очаківводоканал» (а. с. 86), сума недоплаченої позивачці заробітної плати з урахуванням відрахувань на податок з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, становить 30\~098 грн 11коп. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved