Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

11.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 17.07.2015 року, відновивши їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] »; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Як на підставу позову посилається на те, що з 17.07.2015 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2018 року. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дітям не надає, хоча вона неодноразово зверталася до нього з відповідним проханням. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі. Відповідач працездатний, здоровий чоловік, інших осіб на утриманні немає. Ухвалою суду від 14.09.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. У відзиві на позов відповідач зазначив, що вимоги щодо розірвання шлюбу просив задовольнити. Позивачка проживає з іншим чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачкою він не проживає з червня 2018 року, але не зважаючи на це, він кожен місяць сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісяця. Зазначену суму він вважає достатньою для утримання трирічної дитини, виходячи з затрат які здійснювались під час їх спільного проживання. Дитина ходить до дитячого садка та користується всіма пільгами, які передбачені для дітей учасників АТО. Він є учасником бойових дій АТО. Тому позивачка не несе жодних матеріальних витрат в цій частині забезпечення дитини. Крім аліментів, у розмірі 2000 грн., він забезпечує доньку одягом, іграшками та, у разі необхідності, ліками. Зазначеними коштами повністю розпоряджалася позивачка. Він також допомагає коштами своєму батькові, [PERSON] , який є особою з інвалідністю 2 групи, якому постійно необхідні ліки та спеціальне харчування. Батько не має змоги на свою пенсію забезпечувати себе необхідними ліками, тому він вимушений постійно матеріально допомагати своїм батькам. Ухвалою суду від 13.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зазначила, що вона наразі проживає в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] . Вона не проживає з відповідачем з червня 2018 року. Відповідач з червня 2018 року відповідач добровільно перераховував аліменти на утримання дитини щомісячно по 2000 грн., лише декілька місяців не сплатив. Також з відповідача на підставі рішення суду стягується на її утримання 1/6 частина доходу відповідача. Просить стягувати на утримання дитини ј частину доходів відповідача. Дитини залишиться проживати з нею після розірвання шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав у розмірі 1/6 частини його доходів, що становить 2400 грн., що є достатнім для утримання дитини, це є прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку. Він працює військовослужбовцем В/Ч\~ [NUMBER] , отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 15000 грн. Він також сплачує на підстав рішення суду 1/6 частину від його доходу на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х років. Дитина після розірвання залишиться проживати з позивачкою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, [INFO] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Подружжя має спільного малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони дійшли згоди, що донька [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2018 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем вимог про розірвання шлюбу, суд вважає,\~що підстави,\~на які\~посилається позивач,\~наполягаючи на\~розірванні шлюбу,\~є обґрунтованими,\~збереження сім`ї\~неможливо,\~шлюб фактично\~розпався та\~існує формально,\~тому позов\~в цій\~частині підлягає задоволенню. Як зазначалось, від сумісного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний відповідач [PERSON] , матір`ю позивачка [PERSON] . Відповідач є здоровою, працездатною особою, згідно з довідкою від 09.07.2019 року працює військовослужбовцем у В/Ч [NUMBER] , він є учасником бойових дій, отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 14 тис. - 15 тис. грн. Також з вказаної довідки вбачається, що з відповідача здійснюється з квітня 2019 року щомісячне утримання платежів у сумі 2200 грн. Як зазначили сторони, ці кошти стягується з відповідача на утримання позивачки як дружини на підставі рішення суду у розмірі 1/6 частки його доходів. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, доказів утримання відповідачем своїх батьків суду не надано, враховуючи розмір щомісячної заробітної плати відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково та призначити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також суд зазначає, що сплачені відповідачем аліментів на утримання доньки, починаючи з червня 2018 року, державний виконавець (при наявності документального підтвердження їх сплати) врахує при здійсненні розрахунку заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК) Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в частині стягнення аліментів, а позовні вимоги в цій частині задоволені частково, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 563 грн. 84 коп. (704,80 х 20% / 25%). Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial