Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 червня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], [INFO] Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Заочним рішенням від 24.06.2016 року позов задоволено, шлюб розірвано. За заявою відповідача, ухвалою суду від 13.10.2016 року заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24.06.2016 року скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 22.11.2016 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць до 22.12.2016 року. В подальшому розгляд справи відкладався за клопотаннями як відповідача, так і позивача на 09.02.2017 року, на 29.03.2017 року. В судове засідання 29.03.2017 року сторони не з'явились, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, хоча були сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, будь-яких заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Інформації про примирення сторін суду також не надано. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 21 червня 2008 року зареєстрували шлюб у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 303, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 9). Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 10-11). На час розгляду справи спору про місце проживання дітей між сторонами немає, діти проживають з матір'ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов'язок збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення, однак таке примирення не відбулось, про що свідчить подана представником позивача заява про підтримання позову. Неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання суд розцінює як відсутність з її боку заінтересованості у збереженні сім'ї. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судовий збір залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved