Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

10 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить звільнити його від сплати аліментів та заборгованості по аліментам, які з нього стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року по справі №477/2271/14-ц. В обґрунтування позову зазначив, що від шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 24 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Після відкриття виконавчого провадження за рішенням суду він щомісячно сплачував аліменти. Однак, з грудня 2015 року син почав проживати з ним через відмову повертатися до матері та знаходиться на повному його утриманні. Матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини відповідач не надає, а тому позивач уважав безпідставним стягнення з нього аліментів на утримання сина та заборгованості по ним. Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Третя особа - Вітовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання свого представника не направила, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів. Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного рішення судом відкладено до 15 листопада 2019 року. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд установив наступне. Згідно свідоцтва про народження від 03 липня 2006 року серії [NUMBER] сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року по справі №477/2331/17 шлюб між сторонами розірвано (а.с.42). З позивача [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 24 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.45). 13 березня 2015 року відкрито виконавче провадження за №46834731 на підставі виконавчого листа №2/477/1145/14, виданого 05 березня 2014 року згідно зазначеного вище рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року (а.с.46). Згідно довідки ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» від 12 червня 2019 року №751 з позивача з березня 2019 року по травень 2019 року утримано із заробітної плати на користь відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 15809,15 грн (а.с.43). Станом на 01 липня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 17634,00 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а.с.64). Відповідно до частини шостої статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини першої статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно частини другої статті 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком - позивачем [PERSON] , та перебуває на повному його утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 05 квітня 2019 року №457 (а.с.8). Відповідно до акту від 09 квітня 2019 року, погодженого виконувачем обов`язки старости с.Лимани та с. Лупарево Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області Панашій Н.Ф. та складеного в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за місцем проживання свого батька [PERSON] в [ADDRESS] з грудня 2015 року та знаходиться на повному його утриманні (а.с.7). Зі змісту листа служби у справах дітей Миколаївської обласної державної адміністрації від 15 липня 2019 року №В-102-19 убачається, що органом опіки та піклування встановлено факт невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків стосовно її сина [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження житлово-побутових умов сім`ї відповідача, [PERSON] працівникам служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області підтвердила факт не проживання з нею її сина від першого шлюбу [PERSON] (а.с.44). Отже, малолітній [PERSON] , [INFO] не проживає з грудня 2015 року разом з матір`ю, яка є одержувачем аліментів на його утримання. Суд дійшов висновку про істотну зміну обставин після відкриття виконавчого провадження за №46834731 на підставі виконавчого листа №2/477/1145/14, виданого 05 березня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області, а саме не проживання спільної дитини сторін у відповідача, як одержувача аліментів з грудня 2015 року та не перебування дитини на її утриманні. Зазначена обставина суттєво впливає на аліментні зобов`язання позивача та є безумовною підставою для припинення стягнення аліментів з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року по справі №477/2271/14-ц (провадження №2/477/1145/14). При цьому, будь-яких належних і допустимих доказів, що спростовують зазначений висновок суду матеріали справи не містять, не надала таких доказів і відповідач [PERSON] . Згідно частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як установлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] має заборгованість перед відповідачем [PERSON] на утримання спільного сина в розмірі 17634,00 грн, яка утворилася станом на 01 липня 2019 року. Згідно дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість утворилася за період після січня 2016 року. Оскільки судом установлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] не знаходиться на утриманні у відповідача [PERSON] та не проживає з нею з грудня 2015 року, позивач [PERSON] підлягає звільненню від сплати такої заборгованості. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі. Згідно частини першої та пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved