Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

12.12.2019 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 12666,17 грн., посилаючись на те, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] , та ураховуючи фактичне споживання природного газу для опалення газової плити, котла за зазначеною адресою, відповідач здійснив приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Однак, всупереч п. 14 ч. 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, споживач несвоєчасно здійснював оплату спожитого газу, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» у сумі 12666,17 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь разом із сплаченим судовим збором у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою від 30.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін, копію позовної заяви разом із додатками на 25 арк. та копією ухвали направлено відповідачеві, останній направлену судом отримав кореспонденцію 24.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42). У визначений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надходив, заяв чи клопотань від сторін на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» здійснює постачання природного газу до будинку за адресою: [ADDRESS] . На ім'я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.10). Постачання природного газу здійснювалося на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до постанови від 21.04.2017 № 527 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України - ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39577504). З метою належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу в Україні, в Законі України «Про ринок природного газу» передбачено загальні правила розподілу та постачання природного газу споживачам. Приписами ст. 12 Закону визначено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно Закону України «Про ринок природного газу» регулятором виступає Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Отже, у правовідносинах, що склалися між сторонами спору ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» виступає постачальником природного газу, а відповідач - споживачем природного газу. Відповідно п. 22 Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, побутовий споживач природного газу зобов'язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями. Положенням ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Свої зобов'язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу позивач виконав належним чином. Відповідач свої зобов'язання щодо оплати за спожитий природний газ не виконує, що зумовило виникнення значної заборгованості та в подальшому припинення постачання природного газу (а.с.9). Заборгованість за спожитий природній газ у відповідача, станом на 01.04.2019 становить 12666,17 грн. що підтверджується витягом з особистого рахунку споживача та розрахунком заборгованості (а.с.7-8,10). Зазначені обставини підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини з постачання природного газу, які відповідачем не виконуються належним чином, що вбачається з наданих позивачем доказів по справі, внаслідок чого порушене право позивача згідно ст. 16 ЦК України підлягає захисту, в зв'язку з чим суд задовольняє позов. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі ст.ст. 525-526, 610, 639 ЦК України, постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, та

Outcome: approved