Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

11.02.2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 03.09.2015 р. Центральним ВДРАЦС РС ММУЮ, актовий запис №730. Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, тому вважає, що у підтриманні сімейних стосунків немає сенсу. В шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 04.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином. 23.05.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява позивача, в якій просить розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином. 23.05.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача, в якій він не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу за своєї відсутності. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 03.09.2015 року уклали шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №730. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.08.2017 р.), Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують з 02.12.2018 р. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Крім того, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивач просила про відновлення дошлюбного прізвища, суд приходить до переконання про можливість відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved