overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

11 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1934 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.11.2014р. о 18 год. 43 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.11.2014р. о 18 год. 43 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодером лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована у навколишньому середовищі. Пам'ять знижена на текучій та минулі події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - судинна деменція з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

11 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1995 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.11.2014р. о 02 год. 30 хв. . [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.11.2014р. о 02 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Ахременко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого виявлена галюційно-маячна симптоматика. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

11 листопада 2014 року звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що знаходяться в шлюбних відносинах з 16 березня 2001 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 91. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що з останнім сімейне життя не склалося, різні погляди на життя. Майновий спір відсутній. Позивач [PERSON].в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] вказано, що 16 березня 2001 року [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління м. Донецька, актовий запис № 91.(а.с.5) Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України: позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що між сторонами шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися, і вони не бажають їх продовжувати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

11 листопада 2014 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 34 749 гривень посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 19 червня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 19 999 гривень 99 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачені договором. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму кредитної заборгованості станом на 27 липня 2014 року в розмірі 34 749 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 12 777 гривень 71 копійка, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 6 533 гривень, заборгованості по нарахованим відсоткам та сумі 11 313 гривень 80 копійок та пені за порушення сплати кредиту в сумі 4 124 гривні 87 копійок, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити суму боргу. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 19 червня 2013 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит в сумі 19 999 гривень 99 копійок. Станом на 27 липня 2014 року відповідач допустив заборгованість по поверненню кредиту в сумі 34 749 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 12 777 гривень 71 копійка, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 6 533 гривень, заборгованості по нарахованим відсоткам та сумі 11 313 гривень 80 копійок та пені за порушення сплати кредиту в сумі 4 124 гривні 87 копійок. Оскільки відповідач у добровільному порядку не погашає борг, його слід стягнути в примусовому порядку. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

11 листопада 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 108 518 гривень 77 копійок, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 29 жовтня 2007 відповідач отримав кредит у розмірі 53 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення 28 жовтня 2017 року. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму кредитної заборгованості станом на 03 листопада 2014 року в розмірі 108 518 гривень 77 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 36 679 гривень 07 копійок, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 12 016 гривень 93 копійок та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 59 822 гривні 77 копійок, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити суму боргу. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та часу розгляду справи був належним чином повідомлений і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд відповідно до вимог ст.224-226 ЦПК України вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 29 жовтня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит в сумі 53 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення 28 жовтня 2017 року. Станом на 03 листопада 2014 року в розмірі 108 518 гривень 77 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 36 679 гривень 07 копійок, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 12 016 гривень 93 копійок та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 59 822 гривні 77 копійок. Оскільки відповідач у добровільному порядку не погашає борг, його слід стягнути в примусовому порядку . На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі зареєстрованому 27 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №60. Від проживання з відповідачем неповнолітніх дітей не має. До грудня 2013 року сторони проживали однією сім'єю, але з вказаного часу фактично припинили сімейно-шлюбні відносини по причинах, так як відповідач підтримувала відносини з небажаними позивачем особами, з приводу чого між подружжям постійно виникали сварки з взаємними образами. Між сторонами не було порозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що фактично сторони припини сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх поновлювати. Примирення між сторонами також не можливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Шлюб позивач розриває вперше. Матеріального спору між сторонами на даний час не існує. Відповідач не бажає розривати шлюб в органах РАЦС тому з цим позовом позивач змушений звернутись до суду. Просив суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 27 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №60. До початку слухання справи від позивача надійшла письмова заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, згоден на заочний розгляд справи(а.с.9). Відповідач у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомила(а.с.8). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №60(а.с.5). На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей з позивачем та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні від позивача надійшла заява про залишення позову у частині вимог до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку без розгляду. Ухвалою суду від 25 листопада 2014 року дані вимоги залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач решту вимог підтримав повністю, пояснив, що 29 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , яких просить залишити проживати з ним. Відповідач позов визнала повністю , просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з батьком. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 29 жовтня 2005 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 4). У сторін є діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ( арк.с. 5,6). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. Відповідно до статті 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. В судовому засіданні сторони прийшли до згоди, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з батьком. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 10 квітня 2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 серпня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 6518,45 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4704,37 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1250,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 623,64 грн., загалом в сумі 13596,46 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13596,46 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 33). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 10 квітня 2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-11). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 серпня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 6518,45 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4704,37 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1250,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 623,64 грн., загалом в сумі 13596,46 грн. (а.с.7-8). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 13596,46 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 14 вересня 2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 14083,14 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 6166,55 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 400,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1032,48 грн., загалом в сумі 22182,17 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22182,17 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.48). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 14 вересня 2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-10). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 14083,14 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 6166,55 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 400,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1032,48 грн., загалом в сумі 22182,17 грн. (а.с.7). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 22182,17 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 06 липня 2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління, актовий запис № 53. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 060191 виданого 06 липня 2007 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сімю сторони не мають, в звязку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved