Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

11 жовтня 2013 року позивачка звернулась із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на 47/100 частки житлового будинку по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що їй на праві власності в порядку спадкування належить 53/100 частини житлового будинку з господарськими побудовами по [ADDRESS], інша 47/100 частка житлового будинку належить [PERSON] на підставі рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.1988 року, який ніколи не проживав в зазначеному будинку, та не утримував частку своєї спадщини. На сьогоднішній день [PERSON] помер, і спадшина на 47/100 частки будинку належної останньому залишається відкритою, оскільки спадкоємців ні за законом ні за заповітом після смерті [PERSON] не має. З приводу чого вона звернулася до суду. Також зазначила, що після прийняття спадщини на 53/100 частини житлового будинку, почала фактично володіти та розпоряджатись всім будинком. Так, за свій рахунок вона проводила капітальний ремонт будинку. На її ім'я укладені угоди із комунальними підприємствами щодо утримання будинку, а саме договір на водопостачання та водовідведення, договір про користування електричною енергією. Вважає, що за законом має переважне право на виділ їй у натурі частки житлового будинку в розмірі 47/100 належної померлому [PERSON], оскільки це не порушує інтереси інших спадкоємців та на підставі ст.344 ЦК України просить позов задовольнити. Позивач та її представник, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. В письмовій заяві представник позивачки позов підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача та третьої особи також у судове засідання не з'явилися. Жовтоводська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, заперечень щодо позову також не надали. Суд, дослідивши матеріали даної справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступними обставинами. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві підтверджуються й письмовими доказами, зокрема, копіями документів: свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.12), витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.13,14), копія Акту про смерть [PERSON] (а.а.47), технічного паспорту на 53/100 житлового будинку (а.с.16-17). Таким чином, на підставі зазначених вище доказів судом встановлено такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Громадянину [PERSON] на підставі рішення П`ятихатського народного районного суду Дніпропетровської області від 14.12.1988 року на праві власності належало 47/100 частки домоволодіння по [ADDRESS], інша 53/100 частка будинку належить [PERSON], яку нею було зареєстровано в Жовтоводському МБТІ та було видано технічний паспорт на цю частку житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер у віці 60 років, про що свідчить актовий запис про смерть №599 (а.с.47). Як убачається з матеріалів справи, позивачка та померлий є співвласниками домоволодіння, [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, але ніхто за її прийняттям не звертався, а спадкоємців які б мали претендувати на спірну частку будинку немає. Так, на сьогодні, на спадкування 47/100 частки зазначеного вище будинку після смерті [PERSON] ніхто не претендує. Позивачка фактично з 2004 року користується всім домоволодінням та всією земельною ділянкою по [ADDRESS]. Підтримує домоволодіння та земельну ділянку у належному стані, сплачує комунальні послуги за користування всім домоволодінням. Таким чином, добросовісно заволодівши 47/100 частинами зазначеного домоволодіння позивачка відкрито користувалася домоволодінням в цілому, несла витрати на його утримання. Відповідно до ч.1,2,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У даному ж випадку суд не вбачає підстав для визнання незаконним набуття [PERSON] права власності на 47/100 частки житлового будинку по [ADDRESS], на підставі набувальної давності. Тобто право власності на спадкове майно позивачка набуває на законних підставах. На підставі викладеного та

Outcome: approved