Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] звернувся із позовною заявою до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останнього року стосунки розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Примирення з відповідачем вважає неможливим. На підставі викладеного позивач просила позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повіждомила, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 19.04.2008 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований Місьим відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 194, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 039523. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Проте спільне\~життя сторін\~не склалося, протягом останнього року стосунки розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Вже тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру. Нормами ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved