Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

10.08.2018 [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належить їй на праві власності. В вищезазначеному будинку зареєстроване постійне місце проживання батька позивача [PERSON], який в спірному житлі не проживає. Відповідач змінював своє прізвище із [PERSON] на [PERSON] та з прізвища [PERSON] на прізвище [PERSON]. Вказує, що після розлучення відповідача з матір?ю позивача в 2006 році [PERSON] залишив сім?ю та виїхав на інше місце проживання. На даний час його місце проживання та місцеперебування невідоме, так як після вчинення правочину дарування позивачу житлового будинку в 2015 році відповідач не підтримує з нею зв?язку. Позивач змушена нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в її будинку. Формальна реєстрація відповідача в будинку, який належить на праві приватної власності позивачу, обмежує її право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, з наведених у позовній заяві підстав, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] через не проживання відповідача в спірному житловому будинку без поважних причин понад один рік. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через розміщення судового виклику на веб-сайті суду, відзив на позов не подано. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що [PERSON] з 2006 року не проживає в спірному будинку, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 27.11.2015 (а.с.4) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги (а.с.8-13). Як вбачається з акту складеного комісією Виконавчого комітету Благодатної селищної ради міста Нововолинська Волинської області від 01.08.2018 (а.с. 20) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак з 2006 року не проживає. Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Житловий будинок на [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], а [PERSON] будучи зареєстрованим за вказаною адресою порушує право власності позивача, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за якою, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved