Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

12.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.09.2013 року. Від даного шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення сином повноліття, зсилаючись на те, що однією сімєю вона та відповідач не проживають понад три місяці, спільного господарства не ведуть. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його здоровям та розвитком. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, чим ставить її сімю у скрутне матеріальне становище, так як вона не працює та разом з дитиною перебуває на утриманні у своїх батьків. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших дітей на утриманні немає, тому має можливість виконувати обовязки по утриманню неповнолітнього сина. Угоди щодо добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, з часу звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Суду пояснила, що з відповідачем однією сімєю не проживає понад три місяці. Син проживає з нею, обовязки по утриманню дитини повністю покладено на неї, оскільки відповідач коштів на утримання сина не надає, проте, на її прохання придбав для дитини одяг приблизно на 300 грн. В утриманні дитини їй допомагають батьки, в будинку яких вона на даний час проживає. Розмір аліментів, які просить стягувати з відповідача щомісячно в сумі по 800 грн. на утримання дитини викликаний тим, що дитина повинна отримувати стабільну матеріальну допомогу від батька на придбання продуктів харчування, одягу, інших необхідних речей. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 800 грн. щомісячно на утримання дитини, так як є працездатним, фізично здоровим, інших осіб на утриманні немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден і має змогу сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Суду пояснив, що не проживає з позивачкою однією сімєю. На утримання сина коштів щомісячно позивачці не надавав, так як не міг працевлаштуватися. На даний час він працює водієм у ФОП «[PERSON]Б.», отримує заробіток, тому може утримувати дитину. Просить аліменти визначити у твердій грошовій сумі. Згоден і має змогу сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно. Він фізично здоровий, працездатний, інших осіб, окрім сина, на утриманні не має. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №135708 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження зазначений відповідач, а матірю позивачка, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-АМ №258765 (а.с.4). Дитина сторін [PERSON], [INFO], проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих виконкомом Деребчинської сільської ради від 17.07.2015 року за №№1513, 1514 (а.с.5-6). Судом встановлено, що позивачка та відповідач з травня 2015 року однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач не приймає належної участі в матеріальному утриманні дитини, що вбачається із стверджень позивачки в судовому засіданні, та не заперечується відповідачем, оскільки останній пояснив, що на прохання позивачки придбав для дитини одяг, проте, коштів щомісячно для матеріального утримання сина не надавав. Також, судом встановлено, виходячи із стверджень в судовому засіданні відповідача, що він фізично здоровий, працездатний, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, що не заперечується позивачкою. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси та утримання дитини, тобто може надавати допомогу на утримання сина, оскільки, як вбачається з досліджених у справі доказів, весь обсяг обовязків, повязаних з утриманням дитини покладено на позивачку, з якою проживає дитина, що ставить сімю позивачки в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в повному обсязі, тобто в розмірі по 800 грн. щомісячно, зазначаючи, що сама несе обсяг витрат на утримання сина, а відповідач від матеріального утримання дитини ухиляється, і не приймає належної участі в утриманні дитини. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими лише ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2013 року, що вони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], утримання якого є предметом даного спору, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є фізично здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини і весь обсяг обовязків по її утриманню покладено на позивачку, то це ставить сторони у нерівні умови. Тому, при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач заперечень щодо цього не має. Крім того, розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений в сумі по 800 грн. щомісячно, починаючи з 12.08.2015 року, тобто з часу предявлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б проживала з обома батьками і утримувалася за рахунок обох батьків, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Відтак, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved