Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

11.02.2019 р. Головне управління ДФС у Житомирській області звернулося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а саме: інформацію, яка перебуває у володінні АТ «Райффайзен банк» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9) про обсяг та обіг коштів за період з 01.01.2015 р. по 09.06.2020 р. по розрахункових рахунках № [NUMBER] (980 - українська гривня), № [NUMBER] (980 - українська гривня); інформацію, яка перебуває у володінні АТ КБ «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) про обсяг та обіг коштів за період з 01.01.2015 р. по 09.06.2020 р. по розрахункових рахунках № [NUMBER] (980 - українська гривня), № [NUMBER] (840- долар США), № [NUMBER] (978 - Євро), № [NUMBER] (643 - російський рубль), № [NUMBER] (980 - українська гривня) із зазначенням призначення платежу, дати платежу, назви та коду ЄДРПОУ контрагентів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2019 р. відкрито провадження у справі, заяву призначено до розгляду. В судове засіданні заявник не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. В судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, представників не направили, відзиву за заяву не подали, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання. На підставі ч. 2 ст. 349 ЦПК України суд проводить розгляд заяви за відсутності особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи її представників або представника банку, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] зареєстрований 29.04.2011 р. Олевською районною адміністрацією Житомирської області як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа за адресою: [ADDRESS] . Як платник податків [PERSON] знаходиться на обліку в Коростенському управління ГУ ДФС у Житомирській області. У зв`язку з отриманням податкової інформації, що свідчила про порушення податкового законодавства, яка надійшла листом Державної фіскальної служби України від 19.08.2017 р. № 22365/7/99-99-13-04-02-17 «щодо відпрацювання ФОП - експортерів лісо- і пиломатеріалів, по яких встановлено невідповідність задекларованих доходів вартості товарів, вивезених за межі митної території України» та повідомлень від ПАТ КБ «Приватбанк», що надішли до Олевського відділення Лугинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області про порушення ФОП [PERSON] законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортними операціями, проведеними відповідно до укладеного зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.07.2015 р. № 10/07/15, - Головним управлінням ДФС у Житомирській області на податкову адресу ФОП [PERSON] було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення запит від 31.07.2017 р. № 1217/14/06-30-13-10 (вручено платнику 07.08.2017 р.) «Про надання інформації та її документального підтвердження. ФОП [PERSON] пояснень та копій документів до ГУ ДФС у Житомирській області не направлено. За даних обставин, Головним управлінням ДФС у Житомирській області відповідно до наказу від 07.12.2017 р. № 2060 призначено проведення з 11.12.2017 р. документальної позапланової виїзної перевірки ФОП [PERSON] відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України. З метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП [PERSON] , а також для підписання направлень № 2882 і № 2883 від 08.12.2017 р. здійснено вихід за податковою адресою платника податків та встановлено відсутність останнього, про що складено акт від 11.12.2017 р. № 465/06-30-13-04/ [NUMBER] «Про неможливість розпочати документальну позапланову виїзну перевірку у зв`язку з відсутністю за місцем знаходження». ФОП [PERSON] має відкриті та закриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до чого в ГУ ДФС у Житомирській області виникла необхідність отримання інформації про обсяг та обіг коштів по банківським рахункам платника податків із зазначенням контрагентів та призначенням платежів з 01.01.2015 по 09.06.2020 р. Метою розкриття банківської таємниці є з`ясування наявності та розміру доходів платника податків ФОП [PERSON] для визначення сум його податкового зобов`язання. Відповідно до пунктів 191.1.1 - 191.1.2 ст. 19 Податкового кодексу України «Функції контролюючих органів» контролюючі органи, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Для виконання покладених на контролюючі органи функцій їм надані права, що наведені у ст. 20 Податкового Кодексу України. Згідно підпункту 20.1.5 пункту 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, комерційних банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб`єктів підприємницької діяльності. Підстави для отримання інформації, що містить банківську таємницю, передбачені пунктами 1-4 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та підпунктом 20.1.5 пункту 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України. Органи державної податкової служби мають право отримати будь-яку інформацію, віднесену Законом до банківської таємниці на підставі пунктів 1 (з дозволу власника цієї інформації) та 2 (за рішенням суду) ч. 1 ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Згідно пункту 73.4 ст. 73 Податкового Кодексу України інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Згідно ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема, визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: письмовий запит або дозвіл власника інформації; письмова вимога або рішення суду; письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом, і є вичерпним. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі, викладені у ч. 4 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Такий висновок узгоджується з пунктом 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженими постановою Правління Національного банку України № 267 від 14.07.2006 р., та Главою 12 ЦПК України «Розгляд судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю щодо юридичних та фізичних осіб». Суд, аналізуючи вищевикладене, приходить висновку про задоволення заяви та за правилами ч. 3 ст. 350 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком таємниці, яка містить банківську таємницю.

Outcome: approved