Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

11.12.2020 [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля». Як наслідок роботи у шкідливих умовах праці (фізичне навантаження, пил, шум, несприятливий мікроклімат) протягом 19 років він отримав такі профзахворювання: хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 ліворуч у стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та больовим синдромом, хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст., та хронічний бронхіт ІІ ступеня, фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. 18 вересня 2020 року було складено акт розслідування професійного захворювання, яким встановлено, що він отримав професійні захворювання внаслідок довготривалої роботи у шкідливих умовах праці, а саме: фізичне навантаження, робоча поза, нахили тулуба, несприятливий мікроклімат, пил, шум. Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серії 12 ААА № 022136 від 13.10.2020 позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності (35% по радикулопатії, 20% по хронічному бронхіту, 10% по приглухуватості), присвоєно третю групу інвалідності (а.с.22,23). Вважає, що відповідач несе обов?язки щодо відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, завданих йому важким та тривалим лікуванням, яке триває надалі, відновлення попереднього стану не прогнозовано - тривалий час лікувався у лікарнях місцевого та обласного значення та в ДУ інституті медицини праці академії медичних наук України, переніс дороговартісне лікування. Внаслідок професійного захворювання втратив 65 відсотків працездатності, отримав обмеженість у фізичних можливостях - зокрема постійний фізичний дискомфорт, незручність у рухах та диханні, приглухуватість, що суттєво вплинуло на життя позивача. Позивач зазначає, що у його життєвих і виробничих стосунках виникли істотні вимушені зміни - втрата звичних життєвих і виробничих стосунків, змушений постійно відвідувати лікувальні заклади, хвороби зруйнувала усі мрії та перспективи позивача щодо кар`єрного росту, та розвитку в професійному плані, негативні зміни в сімейному житті, додаткові витрати та зниження матеріального становища сім?ї, зниження прибутків, і відповідно фінансових можливостей, дискомфорт та незручність у рухах та диханні, рівень доходів позивача значно знизився через неможливість продовження трудової діяльності, підробітків та ведення підсобного господарства. Зазначає, що через ушкодження здоров`я на виробництві позивачу спричинено моральну шкоду, обов`язок про відшкодуванню якої несе роботодавець, зокрема ДП «Волиньвугілля». Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 137670 грн., виходячи з того, що розмір моральної шкоди визначається як добуток ступеню втрати працездатності (65 відсотків) на розмір прожиткового мінімуму на день подачі позову ( 2118 грн.), із розрахунку 65%х2118грн.= 137670 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просить їх задоволити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, факт спричинення моральної шкоди не заперечила, щодо розміру відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду. Однак просить врахувати при визначенні розміру моральної шкоди обставини викладені у відзиві (а.с.42), зокрема скрутне фінансове становище підприємства, те, що підприємство працює збитково. Сума отриманих від реалізації вугільної продукції коштів забезпечує лише 35 відсотків необхідної потреби для оплати праці. Погашення заборгованості відбувається за рахунок бюджетних коштів, використання яких здійснюється у чіткій відповідності до встановленого цільового призначення. Вказує, що стягнення з відповідача значних сум для відшкодування моральної шкоди без врахування вимог розумності та справедливості може призвести до припинення роботи підприємства та масового вивільнення працівників. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» на підземних роботах (а.с.7,8). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.09.2020 (а.с.20,21), позивачу встановлено хронічні професійні захворювання: хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 ліворуч у стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та больовим синдромом, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст., та хронічний бронхіт ІІ ступеня, фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. Згідно з 18 пунктом Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.09.2020, причина виникнення професійного захворювання були фізичне навантаження, робоча поза, нахили тулуба, несприятливий мікроклімат, шум, пил. Висновком МСЕК від 13.10.2020 позивачу [PERSON] встановлено 65 % втрати професійної працездатності. Вказані обставини підтверджуються копією довідок МСЕК (а.с.22,23). Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Як встановлено в суді відповідач ДП «Волиньвугілля» не забезпечив безпечних умов праці [PERSON] на робочому місці. Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП «Волиньвугілля» позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у такому. [PERSON] отримав професійне захворювання, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час, втратив 65% професійної працездатності. Отже, спричинена позивачу моральна шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, підлягає відшкодуванню відповідачем ДП «Волиньвугілля» з вини якого вона заподіяна. Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача [PERSON] слід стягнути 84000 гривень на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи те, що позивач отримав професійне захворювання - хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 ліворуч у стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та больовим синдромом, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст., та хронічний бронхіт ІІ ступеня, фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. Переніс ряд медикаментозних призначень, проходив лікування у медичних установах, що підтверджується медичною документацією (а.с.9-12,16-18). Внаслідок професійного захворювання втратив 65 відсотків працездатності, отримав обмеженість у фізичних можливостях - втрата слуху, у самообслуговуванні, незручність у спілкуванні. Протипоказана важка фізична робота в підземних умовах, потребує медикаментозного забезпечення, ВМП. Втрата здоров`я позивача, призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків, незручностей в побуті у самообслуговуванні, незручність спілкування, і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач втратив перспективи щодо кар`єрного росту, та розвитку в професійному плані, отримав негативні зміни в житті, додаткові витрати та зниження матеріального становища - зниження прибутків та витрати на постійне медикаментозне лікування. А тому виходячи із характеру душевних страждань [PERSON] та із засад розумності і справедливості, суд вважає, що до стягнення підлягає 84000 грн. моральної шкоди. З огляду на вищенаведену мотивацію, а також беручи до уваги фінансове становище відповідача, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 2000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджено документально (а.с.27-30), та в дохід держави судовий збір в розмірі 904 грн.

Outcome: partial