Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

11 вересня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], вказавши третьою особою: [PERSON]; про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21 травня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNUHGA 0000000007, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США, з виплатою процентної ставки 12% річних, строком дії до 21 березня 2028 року. [PERSON] зобов'язався своєчасно повертати кредит та відсотки за ним у відповідності із графіком. В якості забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № DNUHGA 0000000007, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 21 березня 2008 року, предметом якого стало нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 40,60 кв2, житловою площею 23,90 кв2 та земельна ділянка загальною площею 280 м2, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Дотепер [PERSON] свої обов'язки виконує неналежно, у зв'язку з чим станом на 09 липня 2013 року у нього утворилася заборгованість в сумі 143 692,48 доларів США, що явилося причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом, у відповідності до якого він просив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNUHGA 0000000007 від 21 березня 2008 року, в розмірі 143 692,48 доларів США, що в еквіваленті складає 1 148 102 гривні 90 коп., звернути стягнення на будинок загальною площею 40,60 м2, житловою площею 23,90 м2 та земельну ділянку загальною площею 280 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем; отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстрацію правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; проведення дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови; проведення дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки; отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселення [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]; зняття з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку (а.с. 3 - 8). 31 січня 2014 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було залучено до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 77). Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. а.с. 75, 76). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. а.с. 69, 74). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив (а.с. 73). Представник третьої особи: Бабушкінського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 21 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNUHGA 0000000007, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в сумі 50 000,00 доларів США, з виплатою процентної ставки 12 % річних, строком користування до 21 березня 2028 року (а.с. а.с. 24 - 28, 29). Того ж дня [PERSON] фактично отримав кредитні кошти (а.с. 34). Одночасно з укладенням кредитного договору № DNUHGA 0000000007 від 21 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 21 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер ВКК № 125140, у відповідності до якого, [PERSON] передала в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 40,60 м2, житловою площею 23,90 м2 та земельну ділянку загальною площею 280 м2 що знаходиться за адресою: [ADDRESS], (а.с. а.с. 35 - 39, 42 - 43, 44). Дотепер [PERSON] не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та відсотків за ним, та у нього перед позивачем утворилася заборгованість станом на 09 липня 2013 року в сумі 143 692,48 доларів США з урахуванням відсотків, комісії, пені та штрафу відповідно до доданих позивачем розрахунків, а саме: - залишок заборгованості за кредитом - 51 776,40 доларів США; - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом - 34 594,98 доларів США; - прострочена заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 086,99 доларів США; - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 49 361, 81 доларів США; - штраф (фіксована частина) - 250 гривень 00 копійок, що в еквіваленті складає 31,29 доларів США; - штраф (процентна складова) - 6 841,01 доларів США. 28 травня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] та [PERSON] було направлено повідомлення - вимогу, щодо погашення заборгованості за кредитним договором № DNUHGA 0000000007 від 21 березня 2008 року та попередження про звернення стягнення на майно, де зазначалося, що боржнику протягом 30 календарних днів з дня отримання даного повідомлення - вимоги, необхідно здійснити погашення заборгованості за кредитним договором № DNUHGA 0000000007 від 21 березня 2008 року на загальну суму 85 550,52 доларів США. У разі невиконання вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» буде вимушене звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у повідомленні було зазначено, що [PERSON] необхідно звільнити будинок розташований за адресою: [ADDRESS], протягом 30 календарних днів з дня отримання даного повідомлення - вимоги, у разі невиконання ними кредитних зобов'язань (а.с. 16 - 17). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, Житловим кодексом України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», кредитним договором № DNUHGA 0000000007 від 21 березня 2008 року, договором іпотеки від 21 березня 2008 року. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. У відповідності до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь - яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Частинами 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в розмірі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки; сплату процентів і неустойки (пені, штрафу); сплату основної суми боргу. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частина 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Також ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки, окрім іншого, здійснюється на підставі рішення суду. Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі - продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь - якого окремого уповноваження іпотекодавця. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати те, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, з урахуванням приведених норм закону та встановлених обставин справи, а також зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № DNUHGA 0000000007 від 21 березня 2008 року та за договором іпотеки від 21 березня 2008 року, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 143 692,48 доларів США, у зв'язку з чим, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно частково задовольнити, а саме: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором DNUHGA 0000000007 від 21 березня 2008 року, в розмірі 143 692,48 доларів США звернути стягнення на будинок загальною площею 40,60 м2, житловою площею 23,90 м2 та земельну ділянку загальною площею 280 м2, за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем. Крім того, суд вважає за необхідне виселити [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS], а також зобов'язати Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти її з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Однак, суд не може прийняти до уваги позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зобов'язання: надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; проведення дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови; проведення дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки; отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, оскільки ці вимоги суперечать нормам чинного законодавства. Крім того, у порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача у на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» також слід стягнути судовий збір в сумі 3 670 гривень 04 копійки.

Outcome: partial