Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

12.08.2019 року [PERSON] , в особі свого представника за ордером - Сухенко Ю.М. (далі- представник позивача), звернулася до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права на приватизацію (а.с.2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона [PERSON] 15.12.1993 року отримала направлення на поселення у гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Відразу після отримання направлення на поселення, її родина зареєструвалася у вказаній квартирі гуртожитку. У вищевказаному житловому приміщенні, вона [PERSON] зареєстрована та постійно мешкає з 14.01.1994 року по теперішній час. З грудня 2017 року, вона намагається реалізувати своє право на приватизацію житлового приміщення, однак численні звернення до компетентних органів не призводять до вирішення питання. Так, згідно інформації КП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації», відповідно до п.17,18 Положення про порядок передачі квартир, житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства житлово - комунального господарства від 16.12.2009 року № 396, при зверненні з заявою про приватизацію житлового приміщення в гуртожитку необхідно подати копію ордера на житлове приміщення. З метою отримання необхідних документів, а саме ордеру на житлове приміщення, вона [PERSON] звернулася до ВП «Запорізька АЕС» з відповідним запитом. Згідно відповіді ВП «Запорізька АЕС» від 26.12.2017 року, їй було надано копію направлення на поселення до гуртожитку, як єдиний документ, що посвідчує право на отримання спірного житлового приміщення. Крім того, рішенням Енергодарської міської ради від 29.02.2016 року № 53 «Про затвердження акту прийому - передачі гуртожитку «Славутич 1,2,3» будинок був переданий у комунальну власність територіальної громади м. Енергодара та рішенням міської ради № 14 14 від 07.12.2016 року йому залишено статус гуртожитку та дозволено приватизацію житлових і нежитлових приміщень. На звернення [PERSON] , виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, надано відповідь від 30.05.2019 року вих. № 01-05-17П/0909 якою повідомлялось, що ордер виконавчим комітетом не видавався та надати інформацію про отримання ордера не має можливості. Рішення Енергодарської міської ради Запорізької області від 24.07.2015 року № 193 «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності гуртожитку «Славутич 1,2,3» від ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» було надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Енергодара від ВП Запорізька АЕС ДП НАЕК «Енергоатом» гуртожитку «Славутич 1,2,3» в комплексі з іншим індивідуально визначеним майном та товарно - матеріальними цінностями цього гуртожитку згідно з додатком до цього рішення. Тобто, на теперішній час позивач фізично не має можливості надати ордер до органу приватизації, але це не є підставою для порушення його конституційних прав, яке може бути відновлено у судовому порядку. Ухвалою суду від 14.08.2019 року справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.26). Ухвалою суду від 29.11.2019 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду (а.с.48). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій просить розглянути справу без його участі, та участі позивача, вимоги, викладені в позові підтримали у повному обсязі (а.с.59). Представник відповідача: Енергодарської міської ради - в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заявлених вимог не заперечує (а.с.58). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані підтверджуються сукупністю досліджених доказів та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно довідки Сектора реєстрації Енергодарської міської № 14763 від 30.11.2017 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована лише позивач по справі [PERSON] (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №84 від 17.03.2011 року «Про приватизацію житла» передбачено, що підготовка та оформлення документів щодо передачі (приватизації) житлових приміщень у власність громадян проводиться комунальним підприємством «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] , є комунальною власністю територіальної громади м. Енергодара, оскільки, зазначений гуртожиток, 29.02.2016 року актом прийому-передачі ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «ЗАЕС» переданий у комунальну власність територіальної громади м. Енергодара Запорізької області (а.с.14) та відповідно до рішення Енергодарської міської ради Запорізької області від 07.12.2016 року №14 «Про залишення гуртожитку «Славутич 1, 2, 3» розташованого за адресою: по [ADDRESS] , у статусі «гуртожиток» та надання дозволу на приватизацію його приміщень». За змістом ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» . Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Тобто, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до п.п. 4, 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Згідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч.11 ст.8 Закону визначено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У відповідності до вказаних положень Закону громадяни вправі приватизувати займані ними житлові приміщення, в тому числі житлові приміщення у гуртожитках, в будинках державного житлового фонду. До будинків державного житлового фонду належить також житловий фонд місцевих Рад. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам, зокрема житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Вказані вище положення Закону №500 встановлюють право громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них можуть реалізувати конституційне право на житло, зокрема шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом). Житлова кімната у гуртожитку - окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому; житлові приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них. Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Нормами ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу, п`ять і більше років. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; особа - фізична особа; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Тому суд вважає, що вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню щодо визнання за нєю права на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в тому числі способом визнання права або в інший спосіб, передбачений законом або договором. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved