Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

11 квітня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою звернувся позивач та просить суд ухвалити рішення яким стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість у розмірі 223\~118,61 грн. Стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3\~346,79 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 серпня 2007 року Акціонерно-комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11207557000 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 35\~720,00 доларів США та сплатити плату кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 180\~386,00 гривень за курсом НБУ станом на дату укладення договору. 31 серпня 2007 року укладений договір поруки між Акціонерно-комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] (Поручитель), відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з Договору про надання кредиту № 11207557000 від 31.08.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих не теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом 1.3. Договору Поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідно до п. 1.4. Договору поруки встановлено, що відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. 20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11207557000 від 31.08.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Станом на дату укладення договору факторингу № 17 від 20.04.2015 року сума заборгованості [PERSON] перед Новим Кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11207557000 від 31.08.2007 року становить 362\~846,33 гривень, з яких: - 261\~658,62 гривень сума простроченого основного боргу; - 8\~721,87 гривень сума нарахованих процентів; - 92\~465,84 гривень сума прострочених процентів. Позивач зазначив, що 12.02.2016 року на рахунок ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перерахована сума коштів у розмірі 139\~727,72 гривень в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 11207557000 від 31.08.2007 року. Отже станом на день звернення до суду сума заборгованості боржника [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» становить 223\~118,61 гривень (362\~846,33 грн. 139\~727,72 грн.). Підпунктом 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 31.08.2007 року чітко передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 29 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін, проте, відповідачами [PERSON] та [PERSON] даний обовязок, закріплений у договорі, грубо порушений з причин його неналежного виконання. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 212 від 28.09.2015 року, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідачів, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідачі відмовляються отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагують. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог, та необхідність їх задоволення, виходячи з наступного. Згідно вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 31 серпня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11207557000 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 35\~720,00 доларів США та сплатити плату кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором (а.с. 6-8). Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 31 серпня 2007 року укладений договір поруки між Акціонерно-комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] (Поручитель), відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з Договору про надання кредиту № П - 11207557000 від 31.08.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих не теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.9). Пунктом 1.3. Договору Поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідно до п. 1.4. Договору поруки встановлено, що відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Згідно ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. 20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11207557000 від 31.08.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобовязанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на дату укладення договору факторингу № 17 від 20.04.2015 року сума заборгованості [PERSON] перед Новим Кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11207557000 від 31.08.2007 року становить 362\~846,33 гривень, з яких: - 261\~658,62 гривень сума простроченого основного боргу; - 8\~721,87 гривень сума нарахованих процентів; - 92\~465,84 гривень сума прострочених процентів. 12.02.2016 року на рахунок ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перерахована сума коштів у розмірі 139\~727,72 гривень в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 11207557000 від 31.08.2007 року. Отже станом на день звернення до суду сума заборгованості боржника [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» становить 223\~118,61 гривень (362\~846,33 грн. 139\~727,72 грн.). Підпунктом 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 31.08.2007 року чітко передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 29 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін, проте, відповідачами [PERSON] та [PERSON] даний обовязок, закріплений у договорі, грубо порушений з причин його неналежного виконання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає зі суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора (Банка) зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. На підставі ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом України. Відповідачі в судове засідання не зявилися, заперечень щодо позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та доказів, які б спростовували доводи позивача, що є їх обовязком відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, суду не надали. Враховуючи, що відповідачі не виконують свій обовязок зі своєчасного повернення суми кредиту та відсотків за користування ним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved