Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

10 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за заповітом. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] в с. Ободи Білопільського району Сумської області померла його мати - [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . За життя померлою було складено заповітне розпорядження, посвідчене 08 листопада 2002 року Ободівською сільською радою за реєстрованим № 19, яким заповіла [PERSON] земельний пай на землях Ободівської сільської ради та заповіт, посвідчений від її імені 03 березня 2008 року за реєстрованим номером 43, яким заповіла [PERSON] - позивачу по справі житловий будинок, присадибну земельну ділянку та земельну ділянку під житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . 14 серпня 2013 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, зазначає, що забудовником та власником вказаного вище заповіданого будинку згідно записів з погосподарської книги Ободівської сільської ради являється [PERSON] . На підставі рішення Ободівської сільської ради про приватизацію від 28 липня 1993 року [PERSON] передано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,30 га за адресою: [ADDRESS] . На даний час домоволодіння за вказаною адресою ні за ким не зареєстровано. Як спадкоємець за заповітом після смерті матері, позивач маючи намір прийняти спадщину, звернувся до приватного нотаріуса. Однак, отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок і вільно розпоряджатись спадковим майном він не може у зв`язку з тим, що на зазначене домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, будинок не зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно попереднім власником. Крім того, заявнику надано висновок № 23-14.1-64 про внесення змін до актового запису про смерть № 08 від 08 червня 2012, яким задоволено його заява в частині наступних змін, а саме: змінено по батькові померлої особи « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі відомостей, що містяться в актовому записі про шлюб № 9 від 24 серпня 1973 року, складеного виконкомом Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Також відділом ДРАЦС позивачу відмовлено про внесення змін до актового запису про народження № 32 від 10 травня 1957 року, складеного виконкомом Ободівської сільської ради в частині зміни по батькові матері дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », зазначеного у вказаному актовому записі про народження як прізвище матері на час народження позивача. При цьому, вказує, що свідоцтво про народження матері [PERSON] та свідоцтво про укладення шлюбу між батьками позивача були втрачені та відновлені лише у 1973 році. У зв`язку з цим виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між матір`ю та сином. На даний час позивач не може реалізувати своє право на спадщину після смерті матері у зв`язку з відсутністю доказів родинного зв`язку між ними, оскільки встановлення юридичного факту родинних відносин йому необхідно для оформлення спадщини. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивач не може набути права на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, він звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить: - встановити юридичний факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Ободи Білопільського району Сумської області, є його рідною матір`ю; - визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 11 грудня 2019 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом (а. с. 49-50). У підготовчому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не з`явився. В.о. Ободівського старости надіслав лист про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує (а. с. 53). Третя особа - приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Шамукова С.Ф. у підготовче засідання також не з`явилась, хоча була повідомлені про день та час розгляду справи (а. с. 52). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивача [PERSON] , свідків: [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стосовно визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за заповітом, суд враховує слідуюче. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно (а. с. 24). [PERSON] народилась [INFO] . Після реєстрації шлюбу 24 серпня 1973 року їй присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 22-23). Згідно із Витягами із рішення від 28 липня 1993 року виконавчого комітету Ободівської сільської ради [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,30 га (а. с. 16-17). Відповідно до копії заповіту, посвідченого 03 березня 2008 року секретарем виконавчого комітету Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 43, [PERSON] заповіла житловий будинок, присадибну земельну ділянку та земельну ділянку під житловим будинком, які належать їй на праві особистої власності і знаходяться за адресою: [ADDRESS] своєму сину - [PERSON] (а. с. 9). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно [PERSON] померла [INFO] в с. Ободи Білопільського району Сумської області (а. с. 6). За даними Ободівського старостату Білопільської міської ради від 09 грудня 2019 року [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом з нею проживали та були зареєстровані: дочка - [PERSON] , 1952 року народження. Заповіти від імені [PERSON] посвідчені виконкомом Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області: 18 травня 2000 року за реєстрованим № 397, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 43923711; 08 листопада 2002 року за реєстрованим № 19, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 43926253; 03 березня 2008 року за реєстрованим № 43, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 44696451. Заповіт від 03 березня 2008 року не змінювався і не відмінявся. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та присадибною ділянкою, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] належав померлій [PERSON] (а. с. 26-27). Із свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області від 14 серпня 2013 Шамуковою С.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 427 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка - [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,171 га ріллі, розташованої на території Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034034, виданого 29 березня 2001 року Ободівською сільською радою, зареєстрованого за № 287 (а. с. 10) Згідно виписки з погосподарської книги Ободівського старостату Білопільської міської ради Сумської області, вбачається, що забудовником та господарем житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , побудованого у 1962 році являється [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 25). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 11 листопада 2019 року замовником на виготовлення технічної документації є [PERSON] (а. с. 11-15). Згідно довідки Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ» від 10 грудня 2019 року № 1192, право власності в БТІ на житловий будинок під [ADDRESS] ні за фізичною, ні за юридичною особою не зареєстровано на право власності в БТІ (а. с. 21). Відповідно до довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» № 27 від 08 листопада 2019 року та відповідного висновку, житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] , зведені з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм і правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці і не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 19-20). Із звіту про оцінку майна вбачається, що оціночна вартість об`єкту - житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 82,9 кв. м, станом на 03 лютого 2017 року становить 59 700 грн. (а. с. 30-46). У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою С.Ф. від 18 жовтня 2019 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не вдається можливим у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а. с. 18). Згідно з п. 24 зазначеної вище Постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Із інформаційної довідки, виданої приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу вбачається, що приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 4/2013 після [PERSON] , яка померла [INFO] за заявою [PERSON] (а. с. 60 ). Згідно із копією спадкової справи № 4/2013 після померлої [PERSON] , приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 427 від 14 серпня 2013 року на ім`я [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,171 га ріллі, розташованої на території Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034034, виданого 29 березня 2001 року Ободівською сільською радою, зареєстрованого за № 287 (а. с. 61-85). Зокрема, частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Вказаним нормативним актом передбачалася державна реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що спадкодавець набув право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у порядку, який був передбачений законодавством, що діяло на момент виникнення цього права. Таким чином, позивач [PERSON] , як спадкоємець має право на спадщину після смерті матері [PERSON] , але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Що стосується позовних вимог встановлення факту родинних відносин суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Зокрема, встановлено, що позивачу надано висновок № 23-14.1-64 про внесення змін до актового запису про смерть № 08 від 08 червня 2012, яким задоволено його заява в частині наступних змін, а саме: змінено по батькові померлої особи « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі відомостей, що містяться в актовому записі про шлюб № 9 від 24 серпня 1973 року, складеного виконкомом Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Також відділом ДРАЦС позивачу відмовлено про внесення змін до актового запису про народження № 32 від 10 травня 1957 року, складеного виконкомом Ободівської сільської ради в частині зміни по батькові матері дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », зазначеного у вказаному актовому записі про народження як прізвище матері на час народження позивача (а. с. 7-8). Наведене вище свідчить про розбіжність у написанні по батькові матері позивача у деяких правовстановлюючих документах, у зв`язку з чим існує необхідність встановлення родинних відносин між матір`ю та сином, що підтверджується висновком та іншими матеріалами, дослідженими у судовому засіданні у їх сукупності. При винесенні рішення суд також враховує покази свідків: [PERSON] та [PERSON] , які у судовому засіданні підтвердили факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] була рідною матір`ю [PERSON] . Підстав сумніватись у показах свідків у суду немає, оскільки вони не є суперечливими між собою та підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи. Як зазначає позивач, встановлення факту родинних відносин йому необхідно для оформлення у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення його особистих майнових прав. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Ободи Білопільського району Сумської області, є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Наведене вище також свідчить про те, що позивач має право розпоряджатись спадковим майном, яке залишилося після смерті матері, але не може його реалізувати внаслідок різного написання по батькові матері у деяких правовстановлюючих документах, тому необхідно підтвердити родинні відносини між ними саме у судовому порядку. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про захист права позивача і вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити та встановити юридичний факт того, що померла [INFO] в с. Ободи Білопільського району Сумської області [PERSON] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved