Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

12.51.2014 року позивачка [PERSON] подала до суду позов до свого колишнього чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але розміром не меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на користь матері дитини [PERSON]. У позові позивачка свої вимоги обґрунтувала тим, що з 11.12.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у сім'ї народився син [PERSON] [INFO]. 12.11.2013 р. у судовому порядку вона розірвала шлюб. Згідно рішення суду дитина після розірвання шлюбу проживає з нею. Відповідач у належних розмірах матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У суді позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що у зв'язку із ремонтом гуртожитку, тимчасово знімає житло для проживання. До квітня відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина, розмір якої вона вважає недостатньою для утримання дитини, а тому просить суд визначити розмір аліментів згідно позову. Вона у квітні звільнилася з роботи з власним бажанням і на цей час не працює, живе за рахунок заощаджень. Відповідач [PERSON] заявив, що згоден виплачувати аліменти у розмірі 700-800 гривень щомісячно. У більших розмірах платити аліменти не згоден так як позивачка безпричинно звільнилася з роботи, не працює, за місцем реєстрації у гуртожитку не проживає, а тому потребує грошових коштів для свого проживання, для покриття власних потреб. Він сплачував гроші на утримання сина по 700 гривень на картку позивачки, а також оплачує взяті раніше кредити: один по оплаті мобільного телефону, який є у користуванні позивачки, а другий по оплаті вартості ноутбуку, яким користується також позивачка. Крім того оплачував дитячий садок і гуртки, які відвідував син, купляв носильні речі сину. Але у квітні 2014 року позивачка самовільно змінила дитячий садок та не повідомляє його про дошкільний заклад, раніше згідно домовленостей син одну неділю перебував з ним, а наступну неділю перебував з позивачкою. З квітня позивачка не надає йому можливості побачити сина, не повідомляє про місце виховання сина, а тому він перестав надавати їй грошові кошти, так як вважає, що вони будуть витрачені не на потреби дитини, а на потреби позивачки. Представник відповідача [PERSON] діючи на підставі довіреності, посвідченої судом, зазначив, що суд при прийнятті рішення має врахувати відомості щодо сторін по справі, про те, що обов'язок по утримуванню дитини має не тільки батько, а і мати дитини. Вважає, що позивачка не має можливості утримувати дитину через відсутність належного місця проживання та через те, що вона не працює, вважає, що місце проживання дитини належить визначити з батьком, тобто з відповідачем. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони по справі позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] 11 грудня 2008 року зареєстрували шлюб, і під час шлюбу позивачка носила прізвище [PERSON]. 12.11.2013 року суд задовольнив позов позивачки та розірвав цей шлюб, зазначивши, що син подружжя залишається проживати з матір'ю. Це підтверджується змістом рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.11.2013 року по цивільній справі № 643/15339/13-ц (а.с. 3). Під час шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO], який проживає після розірвання шлюбу із своєю матір'ю (а.с. 4). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника інших дітей, непрацездатних батьків. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно вимог ст.183 СК України визначається судом. Згідно довідки № 43 від 17.06.2014 року відповідач працює адміністратором захисту відомостей у комунальному підприємстві «Міський інформаційний центр, та отримує заробітну плату у розмірі біля шести тисяч п'ятсот гривень, щомісячно. Зважаючи на те, що відповідач має постійний заробіток розмір аліменти на утримання дитини належить визначити у частці від його доходів. Ураховуючи розмір заробітної плати, яку отримує відповідач, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини належить визначити у частці як 1/5 частину від усіх видів його доходів. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судові витрати суд стягує з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial