Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

11.06.2013 року Позивачі звернулися до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] за користування частками у праві спільної часткової власності 69996,91 грн. , 5751,00 грн. витрат за проведення експертиз , всього на суму 75747,61 грн. ; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 34476,09 грн. матеріальної компенсації за користування часткою у прав спільної власності. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що [PERSON] належить 122/400 частин квартири [ADDRESS] : з них 61/400 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року та 61/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2016 року. [PERSON] та відповідачу належить по 61/400 частині спірної квартири кожному, згідно вищевказаного рішення суду. У користуванні позивачів перебуває кімната № 8 на плані технічного паспорту площею 11,7 кв.м., у користуванні відповідача перебуває кімната №3 на плані технічного паспорту площею 17,7 кв.м., у спільному користуванні співвласників - кухня №4, коридор №1, вбиральня №5, ванна кімната №6, вбудована шафа №7. Про це свідчить вищезазначене рішення суду. З метою визначення розміру грошової компенсації, яка підлягає сплаті відповідачем, по даній справі 24 жовтня 2016 року була проведена додаткова судова будівельно-технічна експертиза. Визначено, що грошова компенсація, яка повинна бути виплачена позивачам з боку відповідача за користування більшою частиною спірної квартири [ADDRESS] складає 104473 грн. Враховуючи, що у власності [PERSON] перебуває 122/400 частини спірної квартири (67% від частки, за яку має бути сплачена компенсація), а у власності [PERSON] 61/400 частина спірної квартири (33% від частки, за яку має бути сплачена компенсація), виплата має складати: [PERSON] - 0,67*104473=69996,91 грн. , [PERSON] - 0,33*104473=34476,09 грн. Крім того, протягом розгляду справи ухвалами суду будо призначено дві судові будівельно-технічні експертизи, оплату яких здійснено [PERSON] ,сума витрат складає: 2448,00 грн. + 3303,00 грн. = 5751 грн. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.10.2017року, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року залишено без змін . Постановою Верховного суду від 20.03.2019 року, касаційну [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05.10.2017 року скасовано, та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2019 року, вищевказану справу передано для розгляду судді Чайка І.В. Ухвалою суду від 16.04.2019 року цивільну справу № 641/6134/13-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної компенсації за користування частками у праві спільної часткової власності, прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду міста Харкова -Чайка І.В. та розгляд вказаної справи призначно за правилами загального позовного провадження, у підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.05.2019 року підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала доводи позову з урахуванням поданих уточнень, та просила позов задовольнити в повному обсязі . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся у встановлено законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив В судове засідання відповідач не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся у встановлено законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов до суду не подав. Суд, заслухавши доводи представника позивача , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 08 січня 2009 року за р. №3-09-305587 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло , а саме: на 61/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] та склад сім,ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,згідно розпорядження від 08 січня 2009 року за №81. Заочним рішенням від 14 серпня 2012 року визначено, що в праві спільної сумісної власності на 61/100 частини комунальної квартири [ADDRESS] частки співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рівними, кожному із них належить по 61/400 частин. Визначено порядок користування 61/100 частини спірної квартири, надавши у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кімнату № 8 на плані технічного паспорту площею 11,7 м2; [PERSON] та членам його сім`ї надано у користування кімнату № 3 на плані технічного паспорту площею 17,7 м2; у спільному користуванні співвласників залишити кухню № 4 площею 7,6 м2, коридор № 1 площею 12,0 м2, вбиральню № 5 площею 1,1 м2, ванну кімнату № 6 площею 3,2 м2, вбудовану шафу № 7 площею 0,6 м2. [INFO] [PERSON] помер. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори 12.07.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , в зв,язку з відсутністю документів , що підтверджуються родинні зв,язки з [PERSON] . Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім,єю , визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] відмовлено з інших підстав. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю , визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім,єю за адресою: [ADDRESS] з 2008 року по [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2016 року [PERSON] видане свідоцтво на 61/400 частини комунальної квартири [ADDRESS] , що належали спадкодавцю [PERSON] ,виданого Одинадцятою ХДНК за р. №7-650. Спірна квартира складається з двох кімнат площею 17,7 кв.м. та 11,7 кв.м. Таким чином, пред`явлений до суду позов, який було задволено Комінтернівським районним судом м. Харкова 14.08.2012 року, позивачі які мали на праві власності 183/400 частки спірної квартири самі просили надати їм трьом в користування меншу кімнату - площею 11,7 кв.м., а відповідачу з його значно меншою частиною - 64/100 частки, просили виділити у користування одному більшу кімнату площею 17,7 кв.м. Відповідач під час розгляду вищевказаної справи не з`явився та було постановлено 14.08.2012 року заочне рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (частина перша статті 5 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права. Відповідно до ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч.3 статті 49 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову. В судовому засіданні представником позивача було зазначено, що позов грунтується саме на вимогах ст.358 ЦК України. Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2012 року, позивачі звертаючись до суду з позовом щодо визначення порядку користування спірною квартирою, заявляли вимогу про виділення йому кімнати площею 17,7 кв. м. Питання щодо припинення права власності позивачі не ставили та не звертались до суду про зміну порядку користування квартирою. Крім того, позивачами недоведена неможливість виділу їм у володіння та користування частки спільного майна у натурі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв,язку з чим, відмовляє у задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору позивачам не відшкодовуються, у зв`язку з відмовою у задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed