Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

10 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - [PERSON], про відшкодування з відповідача на користь позивача матеріапльної шкоди в сумі 71064,00 гривень та моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 лютого 2013 року в будинку, який знаходиться по [ADDRESS] і власником якого є позивач, сталася пожежа внаслідок порушення правил пічної безпеки при експлуатації груби, що встановдено Актом про пожежу від 25.02.2013 року. Позивач в той час в будинку не знаходився, оскільки фактично проживає в м.Києві, а будинок був замкнений. У зв?язку з цим ним була подана відповідна заява в Брусилівський РВ УМВС України в Житомирській області по факту пожежі та порушення недоторканності житла. За вказаною заявою Брусилівським РВ УМВС України в Житомирській області було відкрите кримінальне провадження №12013060130000268 від 22.07.2013 року та №12013060130000075 відж 25.02.2013 року. В ході досудового розслідування встановлено, що на початку лютого 2013 року [PERSON] ніби-то з дозволу позивача заселив до вказаного будинку свого дядька [PERSON] та розпочав разом з ним проводити у даному будинку ремонтні роботи. При цьому, оскільки був зимовий період, для обігріву використовувалася будинкова піч. Позивач зауважив, що нікому і ніколи не дозволяв жити в його будинку, а тим більше проводити будь-які ремонтні роботи. Згідно показань та пояснень, які містяться в матеріалах кримінального провадження, особою, винною у вчиненні пожежі, є відповідач [PERSON] При цьому [PERSON] в бесіді з прокурором Брусилівського району та слідчим по справі свою вину не заперечував і обіцяв відновити своїми силами шкоду, яку завдала пожежа, що виникла по його вині. Відповідач майже півтора року ухиляється від виконання своєї обіцянки по відшкодуванню завданої ним шкоди. Посилаючись на ст.ст.22, 1166 ч.1, 1192 ЦК України, позивач вважав, що при таких обставинах збитки (вартість матеріалів та виконання ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого будинку), завдані позивачу як власнику будинку, в результаті його пошкодження внаслідок пожежі з вини відповідача у відповідності до акту про пожежу від 25.02.2013 року складали 71064,00 гривень, які повинні бути відшкодовані відповідачем в повному обсязі. Також позивач зазначив, що у зв?язку з пошкодженням його будинку внаслідок пожежі в результаті винних та неправомірних дій відповідача, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні його права власності, зокрема внаслідок руйнування будинку пожежею він зазнає немало переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила його майно та повинна відповідати за свої дії, протягом майже півтора року не має на меті добровільно відшкодовувати заподіяні матеральні збитки або ж провести ремонтно-відновлювальні роботи. Хвилювання та думки про те, як відновити свій будинок, тримають позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що негативно вплинуло на його відносини в сім?ї та його здоров?я. Позивач витратив немало часу на далекі поїздки з Києва до Брусилова в органи міліції та прокуратури, що спричинило ряд незручностей та проблем, а також марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім?ю та оздоровлення. Посилаючись на ст.ст.23, 1167 ЦК України, позивач вважав, що відповідач зобов?язаний відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 гривень. Під час судового розгляду було встановлено, що позивачем в позовній заяві було невірно вказано прізвище третьої особи і тому за згодою позивача та інших осіб, які беруть участь у справі, був залучений до участі в справі як третя особа [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, додатково пояснили, що саме [PERSON] винуватий у виникненні пожежі, оскільки він поселив в будинок свого дядька [PERSON], розпочав там ремонтні роботи. Під час досудового слідства [PERSON] визнавав свою провину, в присутності прокурора району обіцяв відбудувати будинок власними силами. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що в будинку позивача він не був, не топив там грубу, не проводив ремонт. Відповідач заявив, що не пам'ятає, чи була розмова про заселення [PERSON] в будинок позивача, під час досудового слідства на нього чинився тиск, також не пам'ятає про зміст розмови з прокурором району. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в заперечення позову зазначив, що в акті про пожежу вказана ймовірна причина пожежі, - порушення правил пожежної безпеки при експлуатації груби, - що є припущенням, але доказування не може грунтуватися на припущеннях. Також припущенням є розмір збитків від пожежі, який зазначений в акті про пожежу зі слів позивача. [PERSON] нікого в будинок позивача не заселяв, ремонт там не проводив, ніякого відношення до пожежі в будинку не має. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мав намір орендувати будинок у позивача, але не було заплачено за світло і тому він відмовився. Третя особа [PERSON] вказав, що він дрова біля хати позивача не рубав, всередині будинку не був, в міліцію його не викликали і пояснень міліції він не надавав. Вислухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.1166, 1167 ЦК України в даному випадку встановленню судом підлягають такі обставини: неправомірність умисних дій відповідача щодо майна позивача, пошкодження майна позивача та розмір завданих внаслідок цього матеріальних збитків, наявність моральної шкоди та розмір грпошового відшкодування такої шкоди, наявність причинного зв'язку між неправомірними умисними діями відповідача та завданою позивачу майновою та моральною шкодою. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 23 Цивільного кодексу України визначає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі відповідно до пункту 3 цієї статті у разі душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Згідно з положеннями ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Договором дарування від 10 червня 2004 року, який був укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], підтверджується, що власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] Зі змісту акта про пожежу від 25.02.2013 року відомо, що 25 лютого 2013 року о 20 годині 15 хвилин в [ADDRESS] виникла пожежа будинку, власником якого є [PERSON] Повідомлення про пожежу надійшло о 20 годині 47 хвилин вік [PERSON] Пожежу ліквідовано о 23 годині 15 хвилин 25 лютого 2014 року. Пожежею знищено покрівлю та домашнє майно, пошкоджено перекриття. В акті зазначені орієнтовані прямі збитки в сумі 54450 гривень, та побічні збитки в сумі 71064 гривень. Ймовірною причиною пожежі вказано порушення правил пожежної безпеки при експлуатації груби. З матеріалів кримінального провадження № 12013060130000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за фактом пожежі в [ADDRESS], внаслідок якої згорів будинок, що належить [PERSON], вбачається, що під час досудового розслідування не було встановлено факту, який би вказував на умисне знищення або пошкодження майна, про що зазначено в постанові слідчого від 23 травня 2013 року про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину. В протоколі допиту свідка [PERSON] записані свідчення про те, що на початку лютого 2013 року він зателефонував до [PERSON] та запитав, чи може в його будинку пожити [PERSON], на що йому дали дозвіл. 25.02.2013 року в даному будинку трапилась пожежа, з якої причин, йому невідомо. За свідченнями [PERSON], відображеними в протоколі допиту, він особисто до того будинку не ходив, в ньому проживав [PERSON] За свідченнями [PERSON], записаними в протоколі його допиту як свідка, Вишневьский надав йому дозвіл на проведення ремонтних робіт та проживання в будинку. Коли він почав робити ремонт в одній із кімнат, то в будинку не проживав, так як він знаходився в занедбаному стані. 25 лютого 2013 року знаходився в будинку сестри. 23 лютого 2013 року розпалював грубу у вказаному будинку і коли пішов з будинку, то вже полум'я загасло. В інших матеріалах кримінального провадження №12013060130000075, які були досліджені в судовому засіданні, відсутні будь-які дані, які б вказували на причетність [PERSON] до виникнення пожежі в будинку позивача [PERSON] З матеріалів кримінального провадження № 12013060130000268, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за заявою [PERSON] про незаконне проникнення [PERSON] до будинку по [ADDRESS] що належить [PERSON], вбачається, що під час досудового розслідування не було встановлено фактів, які б вказували на незаконне проникнення, а тому в діях [PERSON] відсутні об'єктивна та суб'єктивна сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, про що зазначено в постанові слідчого від 15 квітня 2014 року про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] свідчили, що вони не бачили біля будинку [PERSON] ні [PERSON], ні [PERSON], причини пожежі їм невідомі. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає недоведеними обставини, передбачені ст.ст.1166, 1167 ЦК України, за наявності яких може бути покладено на відповідача [PERSON] відшкодування майнової та моральної шкоди позивачеві [PERSON], оскільки відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не були документально підтверджені понесені ним судові витрати, які у відповідності до ст.88 ЦПК України слід присудити на його користь з позивача.

Outcome: dismissed