Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

12.07.2016 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення аліментів на період навчання дитини (а.с.1-2). Так, позивач просить суд стягувати на її користь з відповідача аліменти на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця до закінчення терміну навчання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.07.2016 року відкрито провадження по справі № 495/5355/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання дитини. Справу призначено до розгляду (а.с.8). Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі (а.с.30). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, згідно з якою з позовними вимогами [PERSON] згоден повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю (а.с.31). Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного шлюбу у сторін 21.06.1998 року народилася донька [PERSON], що підтверджується виданим 25.08.1998 року Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 160085, про що в книзі записів актів громадянського стану про народженя 25.08.1998 року зроблено відповідний актовий запис за № 23 (а.с.4). Відповідно до Довідки № 590 від 23.05.2016 року, [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу стаціонарного (бюджетного) відділення Одеського національного політехнічного університету. Зарахована на 1 курс з 01.09.2015 року за наказом № 673с від 11.08.2015 року. Закінчення навчання планується 31.07.2019 року (а.с.5). За твердженням позивачки, вона живе та навчається у місті Одесі, за все це необхідно платити, але джерела доходів вона не має. Мати, [PERSON], допомагає всім необхідним, але цього недостатньо для оплати курсів, гуртожитка, придбання книжок та інших матеріалів призначених для навчання, купівлі одягу та їжі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в судовому засіданні, [PERSON] (донька [PERSON] та [PERSON]О.) дійсно є студентом 1 курсу стаціонарного (бюджетного) відділення Одеського національного політехнічного університету. Зарахована на 1 курс з 01.09.2015 року за наказом № 673с від 11.08.2015 року. Закінчення навчання планується 31.07.2019 року. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання дитини підлягають задоволенню шляхом стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на час її навчання у розмірі 1\~000 грн., починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів. Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви.

Outcome: approved