Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

11.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Кіровської міської ради Донецької області про визнання трудового договору розірваним. В обґрунтування позову зазначила, що розпорядженням міського голови м. Кіровське № 224 ос від 28.11.2012 року з нею був укладений безстроковий трудовий договір та з 03.12.2012 року вона була призначена на посаду начальника відділу містобудування та архітектури, головного архітектора міста Кіровське. Розпорядженням міського голови міста Кіровське № 235 ос від 12.12.2012 року вона була переведена на посаду головного спеціаліста служби містобудівного кадастру з 14.12.2012 року, та розпорядження № 235 ос від 12.12.2012 року їй було присвоєно 13 ранг шостої категорії посадової особи місцевого самоврядування. [INFO] у неї народилася дочка [PERSON], у зв'язку з чим їй була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.11.2013 року по [INFO]. В серпні 2014 року, у зв'язку з проведенням АТО, вона, разом з сім'єю, була змушена переселитися з м. Кіровське Донецької області до м. Маріуполя, та не звільнилася з роботи, так як в цей час не працювала, оскільки знаходилася у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років. На даний час вона має бажання звільнитися з роботи за ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, однак позбавлена можливості реалізувати своє право через те, що місцем реєстрації відповідача - Кіровської міської ради залишається адреса: вул. Шахтарська, буд. 39, м. Кіровське Донецької області, що відноситься до території, тимчасово не підконтрольній владі України. Поштова кореспонденція на тимчасово окуповану територію не направляється. На підставі викладеного просила суд визнати трудовий договір, укладений 28.11.2012 року, на підставі розпорядження № 224ос міського голови міста Кіровське, між нею та Кіровською міською радою Донецької області, код ЄДРПОУ 04053051, розірваним за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України, з 17 січня 2016 року. Позивачка та її представник - адвокат Рябоконь С.В. надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення у газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур'єр», причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до норми статті 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Судом встановлено, що розпорядженням міського голови м. Кіровське № 224 ос від 28.11.2012 року з [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір та з 03.12.2012 року вона була призначена на посаду начальника відділу містобудування та архітектури, головного архітектора міста Кіровське. Розпорядженням міського голови міста Кіровське № 235 ос від 12.12.2012 року позивачка була переведена на посаду головного спеціаліста служби містобудівного кадастру з 14.12.2012 року, та розпорядження № 235 ос від 12.12.2012 року їй було присвоєно 13 ранг шостої категорії посадової особи місцевого самоврядування. Дані обставини підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] /а.с. 5-7/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачка [PERSON] [INFO] народила дочку [PERSON] /а.с. 17/, у зв'язку з чим розпорядженням міського голови Кіровської міської ради № 2396 від 05.11.2013 року їй була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.11.2013 року по [INFO] /а.с. 8/. В серпні 2014 року, у зв'язку з проведенням АТО, позивачка [PERSON] разом з сім'єю, була змушена переселитися з м. Кіровське Донецької області до м. Маріуполя, та не звільнилася з роботи, так як у цей час не працювала, оскільки знаходилася у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років. На даний час [PERSON] тимчасово зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 1411000510 від 31.10.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення /а.с. 9/. Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 21802229 від 23.03.2016 року, місцезнаходження юридичної особи - Кіровської міської ради є: вул. Шахтарська, буд. 39, м. Кіровське Донецької області. Однак, згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Кіровське Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція. Поштова кореспонденція на тимчасово окуповану територію не направляється, тому заява позивачки про звільнення ч. 1 ст.38 КЗпП України, у зв'язку з виїздом на нове місце проживання, справжність підпису на якій завірена нотаріально, не може бути доставлена до відповідача поштовим зв'язком. Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Таким чином, позивачка [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, має бажання звільнитися за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України, однак позбавлена можливості реалізувати своє право через обставини, незалежні від її волі, тому суд приходить до висновку, що її права та законні інтереси підлягають захисту у судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог. При цьому, задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд вважає необхідним визнати укладений з нею трудовий договір розірваним з 17 січня 2016 року, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) страхові внески до Пенсійного фонду України за [PERSON], як застраховану особу проводилися саме до 17.01.2016 року /а.с. 15/. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved