Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

12.07.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Уманського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина [PERSON], [INFO], без дозволу і супроводу другого з батьків. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] подала суду заяву про зміну позовних вимог, а саме: заявила позовну вимогу про надання дозволу на виїзд з України малолітньому [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]), без згоди та супроводу другого з батьків, з матірю [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) до м. Брага Португалії для довготривалого проживання. Відповідач письмових заперечень проти первісних чи змінених позовних вимог суду не подав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подавши суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов і справу розглянути за її відсутності. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, на адресу суду подала заяву, в якій вказала що позовні вимоги предявлені позивачем підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за її відсутності. Представник відповідач головний спеціаліст Уманського МВ ДРАЦС [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіславши відзив на позовну заяву від 21.07.2016, в якому вказано, що Відділ не заперечує проти задоволення позовних вимог; просить суд розгляд справи провести за відсутності представника МВ ДРАЦС. Суд, враховуючи заяви позивача та її представника, відзив представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 03.12.2015 позивач [PERSON] народила дитину [PERSON] на території Португалії. 29.12.2015 відділом м. Брага було зроблено відповідний запис про народження [PERSON] за №\~3683, свідоцтво про народження n 3683 (2015), зареєстроване в реєстрі за №\~10093/2015, де в графі батько поставлено прочерк, так як позивач має статус одинокої матері, а в графі мати внесені відомості позивача: [PERSON]. Дитина є громадянином України, що підтверджено паспортом громадянина України для виїзду за кордон від 16.03.2016. Після народження дитини позивач приїхала до України, де на сьогоднішній день проживає разом з сином. [PERSON] вирішила разом зі своєю дитиною виїхати за межі країни на відпочинок, про що свідчать копії квитків на літак на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Однак на державному кордоні України працівники прикордонної служби пояснили їй, що виїхати за кордон з дитиною вона не має права у звязку з тим, що в неї відсутній витяг з актового запису про народження дитини, в якому відомості про батька були б записані згідно зі ст.\~135 СК України, тобто про те, що батько дитини записаний зі слів матері, або іншого передбаченого законодавством України документу, який би дозволяв виїзд дитини за межі України без дозволу другого з батьків. Позивач звернулась до Уманського відділу РАЦС для отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження щодо сина, однак їй такий витяг не видали та пояснили, що дитина народилася на території іншої країни (Португалії), тому реєстрація народження також відбувалась там, отже на території України цей витяг видати неможливо, про що надали відповідь від 02.07.2016 №\~1172/08-02-04-06. Позивач [PERSON] та її син [PERSON] мають дозволи, відповідно, на довгострокове проживання в ЄС та візу на перебування в ЄС, які дійсні до 11.06.2017. Питання про порядок надання дозволу на виїзд дитини за кордон Сімейним кодексом України не врегульоване. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сімї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Особисте немайнове право право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст.\~313 ЦК України. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктами 2, 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724) передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовна вимога про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу другого з батьків, для тимчасового проживання разом з матірю [PERSON] в місті Брага, Португалія, є законною та обґрунтованою, і тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved