Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON], [INFO], на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. У звязку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом. Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи позивач та відповідач до суду не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Натомість уповноважили представляти власні інтереси представників. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність позивача та відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила задовольнити його. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 2014 року у виконавчому комітеті Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 4. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 158596 виданого 22 квітня 2014 року виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.10). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №285997 виданого 18 грудня 2014 року виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 7). На даний час [PERSON] проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Наведене підтверджується Довідкою про склад сімї № 190 виданої 02 березня 2018 року виконавчим комітетом Кучаківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 9). Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Інших малолітніх чи неповнолітній дітей, непрацездатних осіб на утриманні відповідача немає, за станом здоровя може нести витрати по оплаті аліментів на утримання дитини. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Враховуючи вказані обставини суд приходить висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини відповідно ст. 183 СК України з визначенням його розміру у частці від доходу відповідача. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем, відповідачем та їх представниками. В частині 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У звязку з наведеним суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти вказаного розміру аліментів не заперечує і сам відповідач. Відповідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 11 квітня 2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved