Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

11 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10 серпня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції уклала шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з яким [INFO] народився син - [PERSON] . Проте, через втрату почуття любові та поваги, два роки мешкають з відповідачем окремо, шлюбні відносини не підтримують. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилась, подавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала та зазначила, що з липня 2019 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. Також у поданій суду заяві позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». У судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився,надавши до канцелярії Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. У вказаній заяві відповідач зазначив, що з липня 2019 року шлюбні відносини з позивачем припинені, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 10 серпня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 899. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 10 серпня 2012 року). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження Серії [NUMBER] , виданому 23 липня 2013 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з липня 2019 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.2156063953.1 від 10 червня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved