Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

10.11.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ\~СК\~«Альфа-Гарант») з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 3092,90 грн та стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ СК «Альфа- гарант» та відповідачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №АЕ/6673594. 31.08.2016 року відповідач, керуючи забезпеченим полісом автомобіль, здійснила зіткнення з автомобілем Форд, державний номер [NUMBER]. Постановою суду відповідача [PERSON] визнано винною у скоєнні ДТП, та у залишенні місця ДТП. Страховиком було виплачено страхове відшкодування. Проте, відповідач не повідомила про настання ДТП страхову компанію. Позивач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у заочному порядку, що не суперечить вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Між ТДВ\~СК\~«Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом №АЕ-6673594 (а.с. 23). Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 року №638/15516/16-п - 31.08.2016 року о 21-20 год. відповідач [PERSON] по пр. Перемоги,62 керувала автомобілем MAZDA 3, державний номер [NUMBER], при русі заднім ходом не впевнилась, що це буде безпечним, допустила наїзд на транспортний засіб FORD FIESTA, державний номер [NUMBER], автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Окрім того, після скоєння ДТП [PERSON] не зупинила свій транспортний засіб та залишила місце ДТП (а. с. 30-32). Відповідно до звіту № 37-D/24/7, складеного 06.10.2016 року оцінювачем ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу FORD FIESTA, державний номер [NUMBER], наслідок його пошкодження складає 4911,48 грн з урахуванням ПДВ, та 4092,90 грн без урахування ПДВ. (а.с. 33). На підставі розрахунку страхового відшкодування та Страхового акту №ЦВ/16/3040 ТДВ\~СК\~«Альфа-Гарант» було сплачено на користь [PERSON] (власник авто) страхове відшкодування у розмірі 3092,90 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № ІD - 86811 від 16.11.2016 року та відповідними копіями розрахунку та страхового акту (а.с. 49,50,51). Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно зі\~ст. 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Приписами \~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому статтею 29\~вказаного закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з підпунктом в пункту 38.1\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після ДТП за його участі самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичними працівниками). Підпунктом ґ пункту 38.1\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~\~передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадку, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.4 п. 33.1\~ст. 33 цього Закону. В підпункті 33.1.4 пункту 33.1\~статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~вказано, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою\~\~для здійснення страхового\~\~ відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання\~\~ дорожньо-транспортної\~\~ пригоди,\~\~ письмово\~\~ надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової\~\~ відповідальності\~\~ повідомлення\~\~ про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не; мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до положень ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 4, 5 та 6\~ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.\~Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.\~Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] керувала автомобілем MAZDA 3, державний номер [NUMBER] та допустив зіткнення з автомобілем FORD FIESTA, державний номер [NUMBER], після чого залишила місце ДТП. Зазначені обставини встановлені постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 року і доказуванню не підлягають. Виходячи з викладеного, а також враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТДВ\~СК\~«Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню. Окрім того, на підставі вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved