Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

10 червня 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Швець М.Є., звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 60557, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 05.10.2020 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «ФК «Аланд» у сумі 19133,61 грн., основної винагороди приватного виконавця 1913,36 грн. та витрати на проведення виконавчих дій 669,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона була ознайомлена посадовою особою за місцем роботи з постановою приватного виконавця від 05.02.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, яка постановлена у виконавчому провадженні № 64325051 з виконання виконавчого напису № 60557, вчиненого приватним нотаріусом [PERSON] щодо стягнення суми боргу з позивача на користь ТОВ «ФК «Аланд» у розмірі 19133,61, основної винагороди приватного виконавця 1913,36 грн. та витрати на проведення виконавчих дій 669,00 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження позивач не отримувала. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Позивач не укладала будь-які договори з відповідачем, їй невідомо про їх існування. У постанові про звернення стягнення зазначено дві адреси місця проживання боржника, які не відповідають дійсності, що свідчить про те, що позивач не є тією особою, щодо якої винесена постанова. Відповідачем не було повідомлено позивача про наявність кредитного договору, без якого неможливо встановити обов`язок позивача сплачувати грошові кошти. На думку позивача, усі ці обставини свідчать про небезспірність суми заборгованості, яку стягнуто на підставі виконавчого напису і нотаріус не пересвідчився у цьому. Ухвалою судді від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом, витребувано за клопотанням позивача письмові докази. 14 червня 2021 року ухвалою суду за заявою позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 60557, вчиненого 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. Ухвалою суду від 09 липня 2021 року судовий розгляд було відкладено до 27 серпня 2021 року у зв`язку із відсутністю витребуваних доказів, та витребувано письмові докази від приватного виконавця за клопотанням представника позивача від 09 липня 2021 року. Відповідно до інформації, розміщеної у вільному доступі на офіційному сайті Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницькій), згідно з рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 № 1 Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за № 8679 на ім`я [PERSON] . На ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2021 про витребування належним чином завірених копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], останнім не було надано витребуваних доказів, а з Житомирського обласного державного нотаріального архіву надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали у зв`язку з тим, що нотаріус [PERSON] не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. 02 серпня 2021 року від приватного виконавця Малкової М.В. надійшли витребувані судом письмові докази. Відповідач та треті особи, які отримали копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів (а.с. 19-21), не скористалися своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та пояснень на позовну заяву відповідно. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 08 березня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту № 2002938783, згідно умов якого Банк надає позичальнику споживчий кредит у розмірі 5445,00 грн. на придбання товарів та послуг строком на 10 місяців із розміром процентної ставки 0,01 % річних. Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором та додатком № 1 «Графік платежів», в строк не пізніше 08 січня 2014 року (а.с. 38-41). 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 60557 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за Кредитним договором № 2002938783 від 08.03.2013 за період з 11 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року в розмірі 18633,61 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12583,02 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6050,59 грн., а також з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФК «Аланд» плату за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн., загальна сума яка підлягає стягненню складає 19133,61 грн. (а.с. 42). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 01.02.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64325051 з виконання виконавчого напису № 60557, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 19133,61 грн. (а.с. 45). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України). Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Також пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Тобто порядок, періодичність друкування форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75, далі - Положення № 75). Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (пп. 14 п. 3 Положення № 75). Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.п. 61, 62 Положення № 75). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Станом на час розгляду справи 27 серпня 2021 року від третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] витребувані судом письмові докази (копія нотаріальної справи щодо виконавчого напису) суду не надані. На ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2021 про витребування належним чином завірених копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], останнім не було надано витребуваних доказів, а з Житомирського обласного державного нотаріального архіву надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали у зв`язку з тим, що нотаріус [PERSON] не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Аланд» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Таким чином, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, виконавчий напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в частині що стосується суми, стягнутою виконавчим написом, а саме 19133,61 грн. Що стосується вимог позивача про визнання виконавчого напису щодо стягнення основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає підстав для задоволення таких вимог, оскільки у виконавчому написі відсутні такі стягнення, які були стягнуті відповідно до постанови приватного виконавця і не є предметом розгляду цієї справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подачу позову та 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial