Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

10.10.2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з грудня 2012 року проживала однією сім'єю з відповідачем [PERSON]. Відповідач є батьком їхньої спільної дитини - малолітнього [PERSON], [INFO]. Також вказала, що з моменту народження дитини відповідач повністю усунувся від виховання сина, не відвідує його, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, матеріально не утримує сина, аліменти не сплачує. Всі питання пов'язані з вихованням дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. З огляду на таке, оскільки відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, що в майбутньому може зашкодити розвитку духовних цінностей дитини, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, що свідчить про ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками, просила позбавити останнього батьківських прав відносно малолітнього чина [PERSON], стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі за останнім відомим місцем проживання та через оголошення у пресі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO],підтримує, про що додатково надав суду Висновок № 100-559 від 12.01.2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2012 року. [INFO] року у сторін народився спільний син - [PERSON], що підтверджується випискою із свідоцтва про народження № [NUMBER], виданим органом реєстрації актів цивільного стану м. Ліон 04 Округа (Рона) 28.03.2015 року Станом на дату звернення до суду з позовною заявою фактичні сімейні стосунки між сторонами по справі припинені. Згідно висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-559 від 12.01.2017 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] було встановлено, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] року. Після припинення фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] малолітній [PERSON] залишився проживати разом з матір'ю, якою належним чином створено умови для проживання, розвитку та виховання дитини дитини, з урахуванням віку, статі та особистих потреб малолітнього сина. Беручи до уваги вищевказане, Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] є обґрунтованими, повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню. Крім того, Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів його доходу, але не менше 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач є особою працездатного віку та відповідно до положень ст. 180 СК України, він зобов'язаний нести витрати по утриманню спільної дитини. Таким чином, оскільки обов'язок утримання дитини покладається на обох з батьків, суд вважає за доцільне встановити розмір аліментів в розмірі ? частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн., а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору, від сплати якого позивач була звільнена, у розмірі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial