Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

10 червня 2020року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину, згідно з яким просила суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на дитину, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 325 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 квітня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. За час шлюбу у Позивача та Відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболоиського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року по справі №756/6649/15- ц шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що ще в період вагітності Відповідач постійно провокував та вчиняв сварки з Позивачем. Крім того Відповідач, в період вагітності неодноразово стверджував, що не він є батьком майбутньої дитини. У зв`язку з наведеним, починаючи з лютого 2013 року Позивач почала проживати окремо від Відповідача, тобто ще до народження малолітнього [PERSON] . В подальшому Позивач 30 грудня 2015 року повторно зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24.07.2019 року. Разом з тим, позивач вказує, що з дня народження дитини та станом на час звернення до суду з даним позовом Відповідач жодного разу не бачився з сином, не цікавиться його життям, не надає ніякої матеріальної допомоги. При цьому Позивач ще 09.07.2013 року зверталася до Краснодонського міськрайонного суду Луганської області з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та Позивача. Заочним рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 25 жовтня 2013 року позовні вимоги Позивача задоволено: стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј всіх видів доходу (заробітку), починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі ј всіх видів доходу (заробітку) до досягнення дитиною трирічного віку. Наразі вказане судове провадження втрачене у зв`язку окупацією частини територій Луганської та Донецької областей, та не було відновлене. В позові зазначено, що у Позивача збереглася копія заяви Відповідача про перегляд заочного рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 25 жовтня 2013 року у вказаній заяві вбачається, що Відповідач підтверджує факт окремого проживання Відповідача з Позивачем та малодітнім [PERSON] та невизнання факту свого батьківства по відношенню до сина. Крім того, позивач вказує, що в період з вересня 2018 року по грудень 2019 року Позивач лікувала сина в ТОВ «НЬЮ СМАИЛ ДИЗАИН». Як вбачається з історії медичного обслуговуванім малолітньому [PERSON] були надані наступні медичні послуги: фіксація незнімного ортодичного апарату від 15.09.2018 року; контрольний діагностичний огляд від 28.11.2018 року; фіксація незмінного ортодичного апарату від 06.02.2019 року; пломба із фотокомпозиту (1 рівень складності) від 06.02.2019 року; фіксація незнімного ретейнера в ділянці 1 зуба від 19.12.2019 року; пломба із фотокомпозиту (1 рівень складності) від 19.12.2019 року; інвазивна герметизація фісур (фотокомпозит) від 20.12.2019 року; інвазивна герметизація фісур (фотокомпозит) від 20.12.2019 року; повторна фіксація незнімного ортодонтичного апарату від 20.05.202 року; ортодонтичиий апарат для корекції шкідливих звичок від 20.05.202 року; професійна гігієнічна чистка другий рівень складності (2 щелепи) 01.06.2020 року на загальну суму 10650,00 грн.. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, Позивач вважає за необхідне просити суд стягнути з Відповідача половину додаткових витрат, зазначених вище, що дорівнює (10 650,00 /2 ) 5 325 грн. У зв`язку і вищевикладеним позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.08.2020 року прийнято до провадження Шевченківського районного суду м.Києва судді Кондратенко О.О. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-872 від 01.10.2020 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 01.10.2020 року в провадження судді Пономаренко Н.В. надійшла вищевказана цивільна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. По справі призначено підготовче судове засідання. 18.01.2021 року до суд надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме копію висновку №117 від 07.10.2020 року психологічного дослідження малолітнього [PERSON] , [INFO] . 23.03.2021 на адресу суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригінал Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.07.2015 року по справ №756/6649/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї 16.04.2010 року, актовий запис №365 розірвано (а.с. 7) Від шлюбу якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно виданим Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації атків цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.6). Позивач 30 грудня 2015 року повторно зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24.07.2019 року (а.с. 8). Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач послається як на підставу для задоволення позову на те, що з дня народження дитини та станом на час звернення до суду з даним позовом Відповідач жодного разу не бачився з сином, не цікавиться його життям, не надає ніякої матеріальної допомоги. При цьому, додатковим підтвердженням окремого проживання та невиконання Відповідачем батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] є акт обстеження житлово-побутових умов проживання Позивача та дитини від 15.12.2015 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (копія в додатку б). Як вбачається з акту станом на 15.12.2015 року за адресою: [ADDRESS] Позивач разом з малолітнім [PERSON] разом проживають більш ніж півтора року. Батько не приймає участі у вихованні дитини з часу, коли мати була вагітною. Позивачем у свою чергу, самостійно забезпечено дитину всіма необхідними житлово- побутовими умовами для всебічного розвитку та пробивання (а.с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, а саме Висновку №117 від 07.10.2020 року психолічного обстеження малолітнього [PERSON] [INFO] , наданого міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу КМР (КМДА), що за результатами діагностичних матеріалів хлопець не визнав бать в робота. На даний час, відсутні ознаки тривоги та невпевненості, що стосуються взаємовідносин з батьком, через не сформованість будь-яких взаємин з ним. Враховуючи стабільний емоційний стан малолітнього [PERSON] , повне задоволення потреб дитини, з боку матері, активну участь дідуся та бабусі ( з боку батька), а також те, що гр. [PERSON] протягом усього життя був відсутнім в житті сина, вважають, що позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] , не матиме травматичного впливу на психічний розвиток [PERSON] (а.с.52-53). При цьому, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.02.2021 року за №109/04/40-1242 щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини - [PERSON] , [INFO] , Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні 09.06.2021 року допитано свідка [PERSON] , батька [PERSON] , який повідомив, що спілкується із малолітньою дитиною [PERSON] з 2014 року, із своїм сином [PERSON] не спілкується, зазначив, що останній ніяких відносин не підтримує зі своїм сином. Щодо надання коштів на утримання сина [PERSON] свідку не відомо. Вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. На підставі зазначеного, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, також враховуючи заяву відповідача в якій він фактично визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку витрат на лікування. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Встановлено, що посилання позивача на загальну суму, яку позивач витратила у зв`язку із лікуванням сина, а саме - 10650,00 грн. матеріалами справи підтверджуються. Відповідно до приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, як вбачається з матеріалів справи в період з 15 вересня 2018 року по 01 червень 2020 року Позивач лікувала сина в ТОВ «НЬЮ СМАИЛ ДИЗАИН». Як вбачається з історії медичного обслуговуванім малолітньому [PERSON] були надані наступні медичні послуги: фіксація незнімного ортодичного апарату від 15.09.2018 року; контрольний діагностичний огляд від 28.11.2018 року; фіксація незмінного ортодичного апарату від 06.02.2019 року; пломба із фотокомпозиту (1 рівень складності) від 06.02.2019 року; фіксація незнімного ретейнера в ділянці 1 зуба від 19.12.2019 року; пломба із фотокомпозиту (1 рівень складності) від 19.12.2019 року; інвазивна герметизація фісур (фотокомпозит) від 20.12.2019 року; інвазивна герметизація фісур (фотокомпозит) від 20.12.2019 року; повторна фіксація незнімного ортодонтичного апарату від 20.05.202 року; ортодонтичиий апарат для корекції шкідливих звичок від 20.05.202 року; професійна гігієнічна чистка другий рівень складності (2 щелепи) 01.06.2020 року на загальну суму 10650,00 грн. Відтак, матеріалами справи підтверджено загальну суму додаткових витрат, які позивач витратила на утримання сина у зв`язку із його лікуванням, а саме у розмірі 10 650,00 грн. Отже, оскільки [PERSON] дійсно було понесені додаткові витрати на утримання їх спільного з відповідачем сина - 10 650,00 грн., у зв`язку із особливими обставинами - лікування спільної дитини з відповідачем, та те, що половина суми додаткових витрат, яка з урахуванням зменшення підлягає стягненню з відповідача відповідає, як матеріальному становищу батьків, так і засадам справедливості, тому суд прийшов до висновку, що половина від вищезазначеної суми у розмірі - 5 325,00 грн. повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому наявні правові підстави для задоволення. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved