Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

11 червня 2021 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якому остання просить: 1) позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; 2) змінити спосіб стягнення присуджених аліментів за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року з 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 5000 гривень, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Однак, відразу після весілля стосунки між ними значно погіршилися, оскільки [PERSON] дізналася, що чоловік вживає наркотичні речовини. На фоні вживання наркотичних засобів відповідач почав проявляти до неї агресію, при цьому, його навіть не зупиняла її вагітність. На вмовляння позивача та його батьків звернутися до лікувального закладу відповідач не зважав, не зупиняла його навіть подія народження сина. Оскільки життя в шлюбі стало неймовірно нестерпним, через безконечний прояв агресії, позивач почала хвилюватися за своє життя, а ще й за здоров`я їх ненародженого сина, будучи на четвертому місяці вагітності, змушена була покинути їх спільне місце проживання у Києві та переїхати до свого житла до міста Біла Церква. [INFO] них народився син [PERSON] . Дитину позивач народжувала вже в період, коли разом вони як сім`я не проживали. Відповідач не забирав їх із сином із пологового будинку та взагалі до цього часу не бачив. Позивач з сином зареєстровані за її місцем проживання та перебуває на її утриманні. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року шлюб між ними розірвано. Оскільки відповідач жодного разу не бачив сина та враховуючи байдужість батька до дитини, позивач звернулась до суду з позовом про зміну прізвища дитини. В судові засідання як по справі про розірвання шлюбу, так і по зміні прізвища дитини, відповідач не з`являвся, що свідчить про відсутність у нього інтересу до дитини. Крім того, відповідач свідомо нехтує обов`язками батька. У 2020 році маючи заборгованість зі сплати аліментів у розмірі майже 54 000 грн., замість того, щоб сплачувати аліменти на утримання дитини, купує собі автомобіль марки Volkswagen. Зазначала, що 11 березня 2020 року у м.Києві [PERSON] здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, за що був засуджений до позбавлення волі строком на чотири роки (звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки). Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, оскільки матеріальної допомоги не надав з моменту народження свого сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не бачив дитину з моменту народження, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Крім того зазначала, що відповідно до рішення суду відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, оскільки відповідач офіційно не працює та має нестабільний, мінливий дохід, позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. Саме така сума є половиною витрат, які забезпечать належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 11 червня 2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 05 липня 2021 до суду надійшли відомості відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області , відповідно яких відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим по м.Києву та Київській області не значиться. Ухвалою суду від 06 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 серпня 2021 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області подати суду письмовий висновок розв`язання спору. У зв`язку з неявкою учасників справи в підготовче засідання, призначене на 30 серпня 2021 року, підготовче засідання у справі відкладено на 30 вересня 2021 року. 30 вересня 2021 року на адресу суду від Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради надійшло рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 674 від 28 вересня 2021 року про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] . 09 вересня 2021 року на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання. 21 вересня 2021 року на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення відповідачу у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті на 01 листопада 2021 року. 01 листопада 2021 до суду від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. 01 листопада 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Враховуючи, що отримана судом інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , а надіслані засобами поштового зв`язку рекомендовані повідомлення за останньою відомою адресою його проживання повернулися до суду не врученими, судом було здійснено виклик відповідача у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. В судове засідання 16 грудня 2021 учасники справи не з`явилися. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 серпня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвища після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року, яке 17 листопада 2020 року набрало законної сили шлюб між ними розірвано. Вказаним рішенням вирішено прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Під час шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , станом на 04.06.2020 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м.Біла Церква від 04 червня 2020 року за № 15.2-03/1737. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у цивільній справі за № 357/4263/19-ц, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 06 листопада 2019 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження № 60510196 щодо виконання рішення суду від 23 вересня 2019 року. Відповідно до довідки виданої головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) виданої 25 вересня 2020 року за вих.№ 71989, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 357/4263/19-ц, станом на 01.09.2020 становить 53 582,70 грн. Вироком Дарницького районного суду м.Києва від 06 травня 2020 року, справа № 753/5586/20, визнано винним [PERSON] у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі положень ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки. 14 серпня 2021 року Білоцерківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі зміною прізвища. Відповідно до висновку складеного 28 вересня 2021 року за № 1603 Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради вважає, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських права, тому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Статтею 164 Сімейного кодексу України зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач звертаючись до суду з позовом зазначала, що відповідач зловживає спиртними напоями, в зв`язку з чим виявляє байдужість до дитини, не цікавиться його життя. Навіть не забирав його з пологового будинку та взагалі ніколи навіть не бачив. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Частинами 4, 5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо в т.ч. позбавлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку складеного 28 вересня 2021 року Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради, вбачається, що 18 серпня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради було розглянуто питання щодо доцільності підготовки та подання до суду висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] у присутності позивачки [PERSON] . Батько дитини на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, хоча про час та місце його проведення належним чином повідомлявся за місцем його проживання. Комісія з питань захисту прав дитини, заслухавши пояснення матері дитини, дослідивши документи у справі, дійшла згоди, що в діях батька вбачаються факти ухилення від виконання ним батьківських обов`язків з виховання сина і рекомендувала Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради підготувати та подати до суду відповідний висновок органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради в своєму висновку вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Встановлені в ході розгляду даної справи судом встановленні обставини, що дають підстави для переконання, що відповідач [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] , що свідчить про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо сина виключно в його інтересах. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] . Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частинами першою, другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказувала, що підставою для зміни способу стягнення аліментів стало те, що відповідач офіційно не працює, тому має нестабільний заробіток, мінливий дохід, а дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, такий належний рівень не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивач сама не має можливості забезпечити дитині такий рівень життя, тому батько який є фізично здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн. Саме така сума є половиною витрат, які позивач сама несе на утримання сина. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року справа №643/11949/19, провадження №61-2698св21 зазначено, що «отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.» Отже, суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не має можливості забезпечити в повній мірі. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд, урахувавши якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів і встановлення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить їй належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим. Частиною 2 ст.184 СК України було визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.7 ст.5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з ч.2 ст.9 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Відповідно до п3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908,00 грн. сплаченого судового збору за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав. Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial