Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

12.01.2015 року відкрито провадження в справі за первісним позовом [PERSON] Остання свої вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.09.2012 року було визнано спільною сумісною власністю сторін, зокрема, легковий автомобіль ЗАЗ 110308, державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, та автомобільний причеп. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.10.2013 року було визначено ідеальні частки за сторонами на зазначений автомобіль та автомобільний причеп по 1/2 частині за кожним. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2012 року зобов'язано позивачку повернути відповідачу, зокрема, ключі від зазначеного легкового автомобіля. На виконання рішення суду від 01.06.2012 року державним виконавцем був вилучений автомобіль та автомобільний причеп та переданий відповідачу, про що був складений акт. Оскільки з 2012 року відповідач, не зважаючи на те, що автомобіль та автомобільний причеп є спільною власністю сторін, одноособово користується цим майном, відмовляється надати в користування зазначене майно позивачці, просить зобов'язати [PERSON] передати їй автомобіль ЗАЗ 110308, державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, та реєстраційне свідоцтво на даний автомобіль для здійснення реєстрації права власності на автомобіль; зобов'язати відповідача передати в користування [PERSON] зазначений автомобіль та реєстраційне свідоцтво на нього, автомобільний причеп марки ПФ-01 Ферман, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, та не чинити перешкод в користуванні протягом двох років. Ухвалою суду від 30.01.2015 року прийнято зустрічний позов [PERSON] Останній свої вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 2-143/2012 від 01.06.2012 року було зобов'язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зокрема, повернути документи на майно та не чинити перешкод у користуванні автомобілем та причепом до нього. 07.09.2012 року державний виконавець змогла виконати рішення суду частково, а саме йому був переданий зіпсований та непридатний до експлуатації й використання легковий автомобіль та автомобільний причеп, без правовстановлюючих документів на це майно та комплекту ключів до автомобіля. В подальшому судовим рішенням від 20.09.2012 року зазначений автомобіль та автомобільний причеп визнано спільною сумісною власністю сторін, а рішенням від 30.10.2013 року визначено ідеальні частки обох співвласників автомобіля та причепу по 1/2 частині за кожним. При цьому було встановлено, що [PERSON] не потребує автомобіля у своєму користуванні. Тому просить усунути перешкоди у користуванні легковим автомобілем ЗАЗ 110308, державний номерний знак [NUMBER], та причепом до нього ПФ-01 Ферман, державний номерний знак [NUMBER], зобов'язавши [PERSON] надати йому у користування комплект ключів від зазначеного транспортного засобу та правовстановлюючі документи: свідоцтво про державну реєстрацію на автомобіль [NUMBER] від 08.06.2004 року та свідоцтво про державну реєстрацію на причіп [NUMBER] від 22.09.2005 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила задовольнити, зазначивши, що з 2000 року має посвідчення водія, на даний час бажає користуватися спірним автомобілем. Проти зустрічного позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні, оскільки правовстановлюючі документи, про які зазначає [PERSON], знаходяться у нього, ключі від автомобіля у неї відсутні, перешкод в користуванні автомобілем та причепом вона не може створювати, так як автомобіль та причеп заходяться у [PERSON] Представник позивачки вимоги по первісному позову підтримав та просив задовольнити, заперечив проти зустрічного позову та просив відмовити в його задоволенні. Відповідач заперечив проти первісного позову та просив відмовити в його задоволенні, підтримав вимоги зустрічного позову, які просив задовольнити, зазначивши, що з 2009 року по 2011 рік спірним автомобілем користувалася позивачка, лише в 2012 році автомобіль був переданий в його користування. Через відсутність ключів від автомобіля він на даний час змінив замок запалення, технічний паспорт на автомобіля знаходиться у нього. Представник відповідача позовні вимоги первісного позову не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с. Хухра Охтирського району Сумської області, бачила як відповідач в 2014-2015 роках їздив на автомобілі «Славута» темно-синього кольору, й не бачила, щоб вказаним автомобілем користувалася позивачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється державним виконавцем. 07.09.2012 року під час примусового виконання судового рішення за адресою: [ADDRESS] [PERSON] був переданий легковий автомобіль, який він заводив близько 30 хвилин. Ключі від автомобіля та технічний паспорт на автомобіль не передавалися. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється дільничним інспектором. Восени 2014 року по вул. Леніна в с. Хухра сторони сперечалися між собою, [PERSON] звернулася до нього з приводу того, що [PERSON] не дає їй автомобіль, [PERSON] вимагав щоб [PERSON] віддала йому технічний паспорт на автомобіль, який вона забрала до цього. Тоді [PERSON] передала технічний паспорт на транспортний засіб [PERSON] Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню нормами, що регулюють користування спільною частковою власністю. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 01.06.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком, вселення, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди частково задоволені позовні вимоги [PERSON] та, зокрема, зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод у користуванні [PERSON] автомобілем ЗАЗ 110308 д.н.з. [NUMBER] та причепом до нього ПФ 01 Ферман, д.н.з. [NUMBER] та повернути ключі від легкового автомобіля. В ході виконання рішення суду на підставі виконавчого листа 2-143 державним виконавцем було складено акти від 07.09.2012 року, згідно яких зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні автомобілем ЗАЗ 110308 та причепом до нього та зафіксована передача [PERSON] технічного паспорту на житловий будинок, договору купівлі-продажу, державного акта на право приватної власності на землю. Зазначено про відсутність ключів від легкового автомобіля. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 20.09.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної власності на майно та його реальний поділ легковий автомобіль ЗАЗ 110308 д.н.з. [NUMBER], 2004 року випуску та автомобільний причіп визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 30.10.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності та розподіл майна та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності та розподіл майна визначено ідеальні частки за [PERSON] та [PERSON] на автомобіль ЗАЗ 110308 д.н.з. [NUMBER] та автомобільний причіп по ? частині за кожним та зазначене майно залишене в спільній частковій власності. Сторони не оспорюють, що з 07.09.2012 року [PERSON] одноособово користується автомобілем та причепом. [PERSON] в судовому засіданні визнав, що технічний паспорт на автомобіль знаходиться у нього, він змінив замок запалення і на даний час автомобіль експлуатує він. Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 358 ЦК України визначено, що співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Сторони не оспорюють, що домовленості про порядок користування спільним майном не досягнуто. Разом з тим, надання сторонам у користування часток спільного майна (автомобілю) в натурі не є можливим, оскільки автомобіль є неподільною річчю. Визначення порядку користування автомобілем між сторонами у спосіб, вказаний позивачем, не захистить права сторін, а з урахуванням складних відносин між ними, призведе до виникнення нових спорів з приводу спільного почергового користування автомобілем, його обслуговування та відповідальності перед третіми особами. Крім того, позивачка не позбавлена можливості захистити своє право іншим способом, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, вимагати грошової або іншої матеріальної компенсації вартості її частки. За таких обставин вимоги щодо передачі автомобіля та причіпу задоволенню не підлягають. Щодо вимог про зобов'язання [PERSON] передати автомобіль для здійснення державної реєстрації права власності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року ( зі змінами ), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. До документів, що посвідчують правомірність придбання транспортних засобів, належить, зокрема, рішення суду. Пунктом 35 зазначеного Порядку визначено, що перереєстрація транспортних засобів на одного з подружжя проводиться на підставі їх спільної заяви, свідоцтва про реєстрацію і засвідчених у встановленому порядку копії свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку. Таким чином, для здійснення державної реєстрації права власності на частку автомобіля необхідна обов'язкова участь іншого співвласника, а тому зобов'язання передати автомобіль та технічний паспорт не є належним способом захисту порушеного права, враховуючи ту обставину, що [PERSON], як співвласник транспортного засобу, має рівне право на володіння та користування транспортним засобом. Виходячи з викладеного, зазначена вимога не підлягає задоволенню. Щодо вимог за зустрічним позовом, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що автомобіль він забрав 07.09.2012 року під час виконання рішення суду № 2-143. В акті державного виконавця було зазначено, що ключі відсутні. [PERSON] не оспорює, що автомобіль та причіп знаходяться у нього, він змінив замок запалення та на даний час користується автомобілем. В судовому засіданні зазначив, що технічний паспорт знаходиться у нього. Належних та допустимих доказів знаходження документів на причеп у [PERSON] суду не надав. Крім того, [PERSON], як співвласник автомобіля та причепа, має право мати у себе документи, що підтверджують належність їй майна, яке підлягає обов'язковій державній реєстрації, а тому його вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed