Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

10 березня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач вказала, що «01» жовтня 1983 року між нею, [PERSON] (дошлюбне прізвище «Гасан»), [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб у Сакському міському відділі ЗАГС Кримської області, актовий запис - №261, про що видане свідоцтво про шлюб серії 1-АП №000402, видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] Крим, Україна 28.03.2005 року. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися з 2002 року. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на життя. Вони не ведуть спільне господарство, в них різний бюджет, проживають окремо. «07» грудня 2004 року вона, [PERSON], перебуваючи у шлюбі з відповідачем, але фактично проживаючи однією сімєю з іншим чоловіком [PERSON], народила сина [PERSON]. Батьком дитини відповідно до Сімейного кодексу України було записано відповідача по справі [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] серії І-КЕ №004914, видане 03.03.2005 року виконкомом Кобелячківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. У провадженні Кременчуцького районного суду перебуває справа за позовом [PERSON] до неї, [PERSON], про виключення запису про батька дитини з актового запису про її народження. Цей позов вона, [PERSON], визнала повністю, про що надала суду відповідну заяву. Розірвання шлюбу для позивача має суттєве значення, оскільки суперечить її інтересам, у звязку з чим на примирення з відповідачем не згодна. На підставі викладеного просила суд шлюб, укладений «01» жовтня 1983 року між нею, [PERSON] (дошлюбне прізвище «Гасан»), [INFO], та [PERSON], [INFO], розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Гасан». У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: «01» жовтня 1983 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище «Гасан»), [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб у Сакському міському відділі ЗАГС Кримської області, про що зроблено відповідний актовий запис - №261, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АП №000402, яке було видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] Крим, Україна 28.03.2005 року. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися з 2002 року. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на життя. Вони не ведуть спільне господарство, в них різний бюджет, проживають окремо. «07» грудня 2004 року позивач, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, але фактично проживаючи однією сімєю з іншим чоловіком [PERSON], народила сина [PERSON]. Батьком дитини відповідно до Сімейного кодексу України було записано відповідача по справі [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] серії І-КЕ №004914, видане 03.03.2005 року виконкомом Кобелячківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. У провадженні Кременчуцького районного суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батька дитини з актового запису про її народження. Вказаний позов [PERSON] визнала повністю, про що надала суду відповідну заяву. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, в той час представник відповідача не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд знайшов, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved