Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить: виселити відповідача з квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення, і зняти з реєстрації місця проживання відповідача за наведено адресою; стягнути з відповідача судові витрати. Як на підставу позову посилається на те, що 22.08.2018 року між нею (покупець), та відповідачем (продавець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно наведеного договору [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися у майбутньому в строк до 18:00 год. 22.11.2018 р. укласти договір купівлі-продажу (основний договір), на умовах, визначених цим договором. Об'єктом договору є квартира, 3-х кімнатна, загальною площею 64 кв.м.. житловою площею 39,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 3 Договору Продавець [PERSON] зобов'язаний за власний рахунок підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна, в строк до 04.09.2018 р року та знятися з реєстрації місця проживання та звільнити квартиру від майна. Однак відповідач у встановлений строк не виселився та не скасував свою реєстрацію місця мешкання, що порушує її права. Ухвалою суду від 14.09.2018 позовну заяву залишено без руху, вказані недоліки позивачем усунуто в строк. Ухвалою суду від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі, призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], який дій на підставі ордеру від 18.11.2018 року (з зазначенням в ордері - без обмежень повноважень) не зявився, надав заяву про визнання в повному обсязі позовних вимог у цій справі, оскільки дійсно [PERSON] придбала квартиру у нього, тому вона набула право користування, володіння та розпорядженням вказаною квартирою. В заяві просив розглядати справу у його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до нотаріально посвідченого попереднього договору від 22.08.2018 року укладеного між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), вони зобовязуються у майбутньому, до 20.11.2018 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір), відповідно до якого обєктом є 3-х кімнатна квартира № 159 по просп.. Жуковського, 1, у м. Харкові. Відповідно до пункту 3 Договору Продавець [PERSON] зобов'язаний за власний рахунок підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна, в строк до 04.09.2018 року та знятися з реєстрації місця проживання та звільнити квартиру від майна. Як стверджує позивач та визнає відповідач, останній у встановлений строк не виселився та не знявся з реєстрації місця свого проживання у [INFO], чим не виконав вимоги п. 3 попереднього договору від 22.08.2018 року. 28.11.2018 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) укладено нотаріально посвідчений договір, відповідно до якого [PERSON] стала власником 3-хкімнатної квартири [ADDRESS]. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2018 року також вбачається, що 28.11.2018 внесено запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на вказану квартиру. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Право колишнього власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності у такої особи права власності на цю квартиру; із припиненням права власності особи втрачається у нього й право користування жилим приміщенням. Таким чином, після відчуження відповідачем вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2018 року його право власності на квартиру припинилося, тому і право користування спірною квартирою у нього - припиняється. За змістом ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Оскільки при відчуженні квартири 28.11.2018 року відповідач втратив право на житло (на користування спірною квартирою), враховуючи відсутність підстав для надання іншого житла у звязку з виселенням, беручи до уваги визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, то позовні вимоги про виселення відповідача з квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення, - підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідним органом реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) на підставі заяви особи, на підставі\~остаточного рішення\~суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи,\~що позовні\~вимоги про\~виселення відповідача\~задоволені,\~то відповідно\~до ст.\~7\~вказаного Закону\~це є\~самостійною підставою\~для зняття\~уповноваженим органом\~з реєстрації\~місця проживання\~відповідача,\~тому позовні\~вимоги щодо\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання заявлені\~передчасно,\~позивач фактично\~просить вирішити\~питання,\~що відносяться\~до компетенції\~органів державної\~влади, тому не потребує додаткового підтвердження в судовому порядку. У звязку з цим, позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. (704,80/2) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: partial