Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

10 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання автомобіля об»єктом спільної сумісної власності подружжя, про визнання права власності на ? частину автомобіля, мотивуючи свій позов тим, що 16.01.2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] в них з відповідачем народилась донька [PERSON]. В шлюбі у них з відповідачем в 2011 році було придбано спільне сумісне майно, а саме: легковий автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який зареєстровано було на відповідача. 02.04.2011 року було отримано свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] даного транспортного засобу. Вказані обставини підтверджуються листом №11/2-3164 від 10.07.2014 року, виданого УДАІ ГУМВС України в Полтавській області з доданими до нього обліковою карткою транспортного засобу [NUMBER] (перереєстрація з іншого РЕП. Тимчасовий облік) та обліковою карткою транспортного засобу [NUMBER] (зміна облікового стану. Постійний облік). Крім того, перебуваючи у шлюбі вони з відповідачем в червні 2013 року за спільні кошти придбали ще один автомобіль марки «Таврія» зеленого кольору [NUMBER]. Однак сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися. В середині листопада 2013 року відповідач вчинив у них вдома сварку, після якої забрав свої речі та залишив їх вдвох з донькою у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Через кілька днів відповідач забрав у неї ключі та технічний паспорт від автомобіля марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору. Тим самим відповідач всупереч її волі позбавив її можливості користуватися автомобілем, який є їхньою з ним спільною сумісною власністю. Після цього відповідач не узгоджував з нею порядок користування спірним автомобілем марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору. 19.05.2014 року Київським районним судом м.Полтави було розірвано шлюб з відповідачем. На даний час вона має обґрунтовані підозри, що відповідач має намір продати спірний автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, без її на те згоди. Сам відповідач оцінив автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору у 111 952 грн. Вона дану вартість майна не оспорює, автомобіль марки «Таврія» зеленого кольору [NUMBER] вона оцінює в 40 000 грн., а тому ціна позову визначається згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Добровільно здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя відповідач не бажає, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права. Просила суд ухвалити рішення яким визнати об»єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та автомобіль марки «Таврія» зеленого кольору [NUMBER], який був зареєстрований за [PERSON]. Поділити їхнє з [PERSON] спільне сумісне майно подружжя та визнати за нею, [PERSON], право власності на: ? частину автомобіля марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] , який був зареєстрований за [PERSON]; ? частину автомобіля марки «Таврія» зеленого кольору [NUMBER], який був зареєстрований за [PERSON]. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов»язані з розглядом даної справи. 06 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з додатковою позовною заявою до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на майно, про усунення перешкод користування житловим приміщенням, про визначення порядку користування житлом, обґрунтовуючи додаткову позовну заяву тим, що вони з відповідачем познайомилися під час навчання в комерційному технікумі в місті Полтаві в 2001 році. У них з [PERSON] зав»язалися теплі та дружні відносини. Після закінчення технікуму вони з ним вступили до Харківського Національного економічного університету, філіал якого знаходився в місті Полтаві. Після цього вони з відповідачем почали зустрічатися і у них виникли романтичні стосунки. З 16.01.2006 року вони з [PERSON] почали проживати разом за адресою: [ADDRESS]. Там вони проживали разом з батьками відповідача, його сестрою. У другій частині будинку проживала бабуся [PERSON] Вони з відповідачем з січня 2006 року проживали однією сім»єю як чоловік та дружина, хоч і без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, разом розпоряджалися заробленими грошима, разом вирішували всі побутові питання. 14.09.2007 року вони з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Руденко Н.Ю. 14.09.2007 року. Квартиру було оформлено на відповідача, оскільки вона йому цілком довіряла. Потім вони з відповідачем переселилися до цієї квартири, де продовжували проживати однією сім»єю. Після того як вона завагітніла, вони з відповідачем вирішили зареєструвати шлюб. 16.01.2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них з відповідачем народилась донька [PERSON]. 12.09.2013 року її було зареєстровано у їхній з чоловіком квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 21.05.2014 року, виданою КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради. Крім того, у даній довідці міститься інформація про реєстрацію місця проживання і їхньої з відповідачем доньки за адресою: [ADDRESS]. Однак, 30.04.2014 року відповідач [PERSON] та його мати вигнали її з донькою [PERSON] з їхньої з чоловіком квартири. Її речі та речі дитини їй довелося забирати зі своєї квартири за адресою: [ADDRESS] за допомогою дільничного інспектора Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, оскільки відповідач не допускав та не допускає її до їхньої з ним квартири, вона не могла забрати навіть речі доньки. На даний час їй доводиться винаймати квартиру для проживання з донькою. Вважає дії відповідача щодо позбавлення її права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] незаконними, такими, що порушують права її та їхньої дитини на право проживання у спірній квартирі. На даний час їхній шлюб з відповідачем розірваний, однак її право на користування житлом за адресою: [ADDRESS], у зв»язку з розірванням шлюбу, не припинилося. Більше того, не припинилося право її доньки на проживання та користування даною квартирою. Крім того, вона має право на ? частину спірної квартири, оскільки вона є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Добровільно відповідач не бажає розділити сумісно нажите майно, а тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просила суд встановити факт проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 16 січня 2006 року. Визнати об»єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та автомобіль марки «Таврія» зеленого кольору [NUMBER], які були зареєстровані за [PERSON]. Визнати об»єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] ? частину вартості автомобіля марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та автомобілю марки ЗАЗ 11024740, 2007 року випуску, кузов [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER], відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов»язані з розглядом даної справи. 11 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з заявою до відповідача [PERSON] про збільшення позовних вимог та уточнення позову. Просила суд збільшити позовні вимоги [PERSON] шляхом визначення додаткової позовної вимоги про визнання права власності на ? частину автомобіля марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. У зв»язку із збільшенням позовних вимог викласти усі позовні вимоги [PERSON] наступним чином: встановити факт проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 16 січня 2006 року по 16 січня 2009 року. Визнати об»єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та автомобіль марки «Таврія» зеленого кольору [NUMBER], які були зареєстровані за [PERSON]. Визнати об»єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою, [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] ? частину вартості автомобіля марки ЗАЗ 11024740, 2007 року випуску, кузов [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER], відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов»язані з розглядом даної справи. 11 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою до відповідача [PERSON] про залишення позовної вимоги без розгляду. Просила суд залишити без розгляду позовну вимогу [PERSON] про стягнення з [PERSON] ? частини вартості автомобіля марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 11.12.2014 року залишено без розгляду позовну вимогу [PERSON] про стягнення з [PERSON] ? частини вартості автомобіля марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 04 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про збільшення позовних вимог, мотивуючи свою заяву тим, що згідно довідки-рахунку №ВІА560485 від 19.09.2014 року спірний автомобіль було придбано [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано 01.10.2014 року. Після реєстрації автомобілю було видано новий ДНЗ [NUMBER]. Таким чином, позивач вважає, що після зняття з обліку автомобіля 05.07.2014 року відповідач [PERSON] продав його [PERSON] 19.09.2014 року, оскільки інших належних документів, які б свідчили про правомірне відчуження автомобілю іншій особі в матеріалах справи не міститься. Спірний автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] було придбано сторонами в шлюбі - 04.01.2011 року. Після розірвання шлюбу в травні 2014 року відповідач [PERSON] 05.07.2014 року без згоди позивачки зняв спірний автомобіль з обліку та відчужив його [PERSON] 19.09.2014 року, зареєструвавши його 01.10.2014 року вже в ході розгляду цивільної справи, яка стосується цього майна. Доказів, які б свідчили про отримання [PERSON] її письмової згоди на відчуження автомобіля не має і не може бути, оскільки вона таку згоду не надавала. Отже, належний їм на праві спільної сумісної власності подружжя автомобіль було відчужено незаконно. Посилаючись на наведене та

Outcome: dismissed