Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

10 вересня 2020 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Нехворощанської об`єднаної територіальної громади (надалі також - відповідач, Нехворощанська ОТГ), в якій просила: встановити факт родинний відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , та помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 38 від 18.02.2019, є батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 16). Своєю ухвалою від 21 жовтня 2020 року суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 44). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі за позовом [PERSON] до Нехворощанської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, в якості співвідповідача (а.с. 69). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначала, що з 1951 року в с. Лівенське, Новосанжарського району проживали у незареєстрованому шлюбі її батьки [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилась позивач [PERSON] до реєстрації шлюбу між батьками. 28 березня 1979 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Пізніше [PERSON] зареєструвала шлюб, змінила прізвище на « [PERSON] » та проживала в с. Нехвороща, Новосанжарського району. [PERSON] 18 лютого 2010 року було складено заповіт, яким він все своє майно заповідав [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Отримавши від державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину, вирішила звернутись до суду із вказаним позовом про встановлення батьківства [PERSON] відносно неї - доньки [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 82). Нехворощанська сільська рада в судове засідання не забезпечила явку свого уповноваженого представника. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. 27 листопада 2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. У вказаному клопотанні відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, та не заперечує проти його задоволення (а.с. 81). Своєю ухвалою від 14 вересня 2020 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копій даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма додатками, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Своїм правом надати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористався. В наданих до суду заявах від 21.09.2020 № 01-18/306 (а.с. 30), а також від 05.10.2020 № 01-18/323 (а.с. 41, 42), від 28.10.2020 № 01-18/340 (а.с. 55), 23.11.2020 № 01-18/363 (а.с. 76, 81), зазначено, що Нехворощанська сільська рада не має заперечень по суті позовної заяви, проти задоволення позовних не заперечує. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заслухавши пояснення свідків у судовому засіданні, що відбулось 12.11.2020, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Маячанським сільським Рай бюро ЗАГС від 09 жовтня 1964 року, [PERSON] народилась [INFO] . В вказаному свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено лише ім`я « [PERSON] », а в графі «мати» - [PERSON] (а.с. 5). В подальшому, [PERSON] 10 листопада 1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 листопада 1984 року (а.с. 6). Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 28 березня 1979 року виконкомом Лівенської сільської Ради Новосанжарського району зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що 28 березня 1979 року складено відповідний актовий запис № 2 (а.с. 7). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 8), [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до заповіту від 18 лютого 2009 року (а.с. 10), посвідченого виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Новосанжарсього району Полтавської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, яке на день смерті належитиме йому по закону, [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 25 листопада 2019 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області Уманцем М.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину на ім`я, в тому числі, і [PERSON] неможливо (а.с. 11). Як зазначено у позовній заяві, вказані обставини спонукали [PERSON] звернутись до суду із відповідним позовом про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивач не має можливості документально підтвердити родинний зв`язок між нею та померлим [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину. Надаючи оцінку позовним вимогам [PERSON] , суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» і правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-20цс15 від 25.02.2015 при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, народженої до 1 січня 2004 року (тобто до набрання чинності Сімейного кодексу) необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 Сімейного кодексу України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з роз`яснень, що містяться у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», заяви про встановлення батьківства можуть бути прийняті до судового розгляду, якщо в органах РАГС проведено реєстрацію народження дитини. Питання про походження дитини від осіб, які не перебувають між собою в шлюбі й не подали в органи РАГС спільної заяви про їх реєстрацію як батьків, може вирішуватися судом за заявою про встановлення батьківства (факту батьківства, факту визнання батьківства), поданою одним із батьків або опікуном (піклувальником), іншою особою, на утриманні якої перебуває дитина, а також самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно зі статтею 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини 2 статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до частин 2, 3 статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм законодавства, суд виходить з наступного. Позивач [PERSON] народилась [INFO] , тобто зважаючи на викладені норми права, суд розглядає позовну заяву про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує її з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. В свою чергу, стаття 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України, передбачала, що при встановленні факту батьківства, суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Досліджуючи вказані факти, судом встановлено, наступне. На підтвердження того, що позивачка є донькою [PERSON] , [PERSON] до суду надані довідки Нехворощанської сільської ради, видані у різні періоду часу. В довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб вих. № 02-29/1180 від 28.11.2014, яка видана Нехворощанською сільською радою уповноваженому власнику житлового приміщення за адресою: с. Нехвороща, Новосанжарського району, Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , зазначено, що до складу її сім`ї (зареєстровані) входять: батько - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Крім того, зазначено, що [PERSON] здійснює догляд за хворим батьком [PERSON] . З довідки, виданої Виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради вих. № 05-09/29 від 01 березня 2019 року, вбачається, що [PERSON] провела поховання померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 13). В довідці, виданій Виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради вих. № 02-34/672 від 15 травня 2020 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована і проживає в селі Нехвороща, Новосанжарський район, Полтавська область, та здійснювала догляд за своїм батьком [PERSON] до дня його смерті [INFO] (а.с. 13). З наданої до суду виписки з по господарської книги № 13 с. Лівенське Нехворощанської сільської ради (колишній Виконавчий комітет Маячанської сільської ради) станом на 01.10.1964 року, номер об`єкта господарського обліку 898, вбачається, що головою домогосподарства № [NUMBER] в с. Лівенське, Новосанжарський район, Полтавська область значиться [PERSON] , [INFO] , а членами господарства записані: [PERSON] - дружина, [INFO] , [PERSON] - син, [INFO] , [PERSON] - дочка, [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - дочка, [INFO] (а.с. 78). Досліджуючи факт спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю позивачки та [PERSON] до народження дитини, спільне виховання, утримання ними дитини, суд встановив наступне. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила наступне. Вона зазначила, що є рідною сестрою [PERSON] , її батьками також є [PERSON] та [PERSON] . Вказала, що, коли народилась її сестра - [PERSON] , їй було майже 9 років. ЇЇ батьки спільно проживали, вели спільне господарство. В сім`ї не виникало сумнівів щодо батьківства [PERSON] до відношенню до [PERSON] [PERSON] ставився до [PERSON] як до доньки, називав її донькою. Вона разом із сестрою ходили до школи, разом проживали, поки [PERSON] не виповнилось 18 років. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] також підтверджувала той факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] . [PERSON] зазначено, що вона проживала по сусідству з [PERSON] та [PERSON] . Вказала, що пам`ятає як народилась - [PERSON] , оскільки на той час їй було 13 років. Сумнівів у тому, що [PERSON] є батьком - [PERSON] , ніколи не виникало, бо батьки жили однією сім`єю, до народження позивачки вже мали трьох дітей. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Вказала, що працювала разом із батьками [PERSON] . [PERSON] визнавав [PERSON] своєю донькою, сумнівів у протилежному у свідка ніколи не виникало. Також, до суду представником позивача надані фотографії зі сімейного архіву позивача. Свідки підтвердили, що надані до суду сімейні фотографії містять зображення позивачки з її сестрами, зображення батьків позивачки на її весіллі, та інші зображення [PERSON] у родинному колі, зокрема із його донькою [PERSON] (а.с. 65-66). Враховуючи досліджені судом докази та пояснення учасників справи, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що померла особа - [PERSON] , визнавав себе батьком дитини - [PERSON] , спільно проживав та вів спільне господарство з матір`ю дитини - [PERSON] - до народження дитини та спільно з матір`ю дитини виховував свою доньку [PERSON] . Відповідно до частин 1 та 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, ніким не спростовані та знайшли своє підтвердження у наданих до суду доказах. Отже, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , є таким, що доведений. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved