Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою з вимогою зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Славутицького міського суду від 20 червня 2001 року на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], до 1/6 частини заробітної плати щомісячно. Позивач посилався на те, що зазначеним рішенням з нього на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі ? частини заробітку. Крім того, відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 вересня 2012 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини і на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини. Утримувані з нього аліменти в цілому становлять 58% процентів заробітку. У зв'язку з цим діти матеріально забезпечуються в нерівних розмірах. У судове засідання позивач не з'явився за наявності заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідач проти позову заперечувала, пославшись на те, що позивач участі у вихованні та розвитку дитини з її тримісячного віку не приймає, з дитиною не спілкується, вона його взагалі не знає, він лише сплачує аліменти за рішенням суду. Вважає, що якщо він є батьком дітей, то повинен їх усіх утримувати належним чином. На даний час вона не працює у зв'язку з навчанням новій професії, іншої допомоги, крім аліментів, від інших осіб, крім свого чоловіка, на утримання дочки [PERSON] не отримує. Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої згідно постанови Славутицького міського суду Київської області від 20 червня 2001 року по справі № 2-303/2001 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ? частини заробітку, починаючи з 13 червня 2001 року, до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правил ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення свого стану здоров'я, тобто обставин, за наявності яких може бути змінено розмір аліментів на підставі ст. 192 СК України, позивачем суду не надано, тобто не доведено наявності вказаних обставин. Саме по собі стягнення аліментів за двома рішеннями суду у сукупному розмірі 58 відсотків, а також те, що аліменти на кожну дитину стягуються у різних розмірах, на що посилається позивач у позовній заяві, не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються у більшому розмірі на одного з дітей. Як вбачається з наданої позивачем копії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 вересня 2012 року по справі № 2515/10444/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яке станом на 26 вересня 2012 року не набрало законної сили, при визначенні судом розміру аліментів, які стягнуті у розмірі 1/6 частини заробітку на утримання [PERSON], [INFO], до її повноліття та у розмірі 1/6 частини заробітку на утримання [PERSON], до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO], було враховано наявність зобов'язань по сплаті аліментів на утримання його дочки від першого шлюбу [PERSON], [INFO], тобто обставини, зазначені у ст. 182 СК України. Порядок стягнення аліментів, у тому числі за наявності кількох виконавчих документів, визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказам Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802. За таких обставин позовні вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed