overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем з 15 листопада 1997 року по 27 березня 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, на даний час шлюбні стосунки припинені. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоч є працездатним. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги, просила стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця, поскільки відповідач має мінливий дохід. Відповідач позов визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Відповідно до вимог ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.. 184 СК України. За правилами ст.. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони з 15 листопада 1997 року по 27 березня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі Від даних шлюбних відносин народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується даними свідоцтва про народження від 24.07.1998 року виданого відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і визнання позову відповідачем відповідає закону, не порушує його права, та права третіх осіб, тому може бути прийняте судом Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16 січня 1999 року перебуває у шлюбі із відповідачем. Мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося, подружжя припинило шлюбні відносини з травня 2012 року, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 січня 1999 року перебуває у шлюбі із відповідачем. Мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з травня 2012 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх письмовими поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач надавав їй допомогу на утримання дитини, але починаючи з січня 2014 р. не надає, обґрунтовуючи це тим, що вона отримує соціальну допомогу. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що припинив надавати допомогу, так як позивачка не надає йому можливості бачитися з донькою. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 31 серпня 2012 р. відділом держреєстрації актів цивільного стану Теофіпольського рай управління юстиції. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання позивачки ПАТ «Теофіпольський цукровий завод» від 6 лютого 2014 р. № 279 та визнається відповідачем. Відповідно до довідки Теофіпольської ЦРЛ від 11 лютого 2014 р. дитина здорова. Відповідач здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, не зазначив інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому кошти на утримання дитини мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилається на те, що у сторін є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. щомісячно. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач під час розгляду справи позовні вимоги визнав, зазначивши, що на даний час офіційного місця роботи не має. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 18 листопада 2010 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4), рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2010 року (а.с. 5), довідкою КП «Житлосервіс» (а.с. 6) та не заперечуються сторонами. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 20 листопада 2004 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами були припинені з 3 березня 2011 року, позивач бажає утворити іншу сім'ю, а відповідач проживає з іншою жінкою, з огляду на що, [PERSON] просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, з 3 березня 2011 року спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки кожен із них фактично утворив іншу сім'ю, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28 квітня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами були припинені з 10 січня 2013 року, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві, зазначила, що фактично створила іншу сім'ю, тому примирення є неможливим. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, також підтвердив, що примирення та збереження сім'ї є неможливим у зв'язку із створенням ним іншої сім'ї. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, з 10 січня 2013 року спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки кожен із них фактично утворив іншу сім'ю, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із цією заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що її донька [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи. Причиною її інвалідності є хронічне психічне захворювання, в зв'язку з яким вона перебуває на обліку в Психіатрічний МСЕК №1. Захворювання та психічні розлади призводять до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного догляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю, у зв'язку з чим вона просить суд визнати недієздатною її доньку [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном (а.с.1). В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги. Представник зацікавленої особи - Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради проти задоволення викладених у заяві вимог - не заперечувала. Вислухавши пояснення заявника, зацікавлених осіб, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON], [INFO] являється донькою [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження. Відповідно до акту № 16 від 17.04.2014 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON], [INFO], в даний час виявляє хронічне стійко психічний розлад у формі шизофренії параноідной, виражений змішаний тип дефекту (а.с. 17-20). В силу ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи висновки зазначеної вище експертизи, викладені в заяві обставини та пояснення учасників процесу, суд вважає за необхідне застосувати положення приведеної норми, задовольнивши заявлені вимоги в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. 15 травня 2014 року на адресу суду від органу опіки та піклування Самарської районної в м. Дніпропетровську ради надійшло подання про призначення опікуном [PERSON]. Представник зацікавленої особи - Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні підтримала своє подання. Таким чином, на думку суду, водночас із задоволенням вимог заявника, з метою захисту інтересів [PERSON] та вирішення її соціальних питань, слід призначити над нею опікуна в особі її матері [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

11 лютого 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову остання зазначила, що 12 листопада 2011 року уклала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 38. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на цей час знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання та на утримання доньки не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки з усіх видів доходу, починаючи з моменту подачі позову та до повноліття доньки, та на її утримання до досягнення донькою трьох років в розмірі ? частини з усіх видів доходу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. 12 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю Дорош В, що підтверджується довідкою № 58 від 03.02.2014 року, виданою виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

11 лютого 2014 року до Полонського районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Разом з позовною заявою позивач звернувся з клопотанням про відстрочку або розстрочку сплати судового збору, посилаючись на майновий стан, тому не може сплатити судовий збір. З'ясувавши обставини даного питання, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про відстрочку або розстрочку сплати судового збору до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.82 ЦПК України суд, з підстав зазначених в ч.1 ст. 82 ЦПК України може звільнити від оплати судового збору. Зі змісту даної статті слідує, що підставою для звільнення від сплати судового збору справи може бути майновий стан сторони. Крім того, дана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав. Оскільки, позивач [PERSON], як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на майновий стан, проте доказів з яких можливо встановити дійсне матеріальне становище позивача та інші дані які б свідчили про його справжнє матеріальне становище в матеріалах справи відсутні, тому враховуючи суму коштів, необхідних для оплати по даній справі, суд вважає, що дане клопотання позивача слід відхилити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

11 лютого 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з грудня 2013 року. Відповідачка перестала впускати його до квартири, цим самим демонструючи своє небажання зберегти сім'ю та реальне відношення до нього. Сім'я розпалася остаточно і збережена бути не може. Питання про розподіл майна буде вирішуватися за його місцезнаходженням. Спору щодо проживання дочки немає, вона буде проживати з матір'ю. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 9). Відповідачка [PERSON] позов визнала, проте зазначила, що категорично не згодна з викладеними у позовній заяві доводами в обґрунтування позовних вимог. Зокрема, пояснила, що саме поведінка позивача призвела до розпаду сім'ї. На протязі тривалого часу позивач не піклується про сім'ю. Ніде не працює. Був засуджений до 4 років позбавлення волі, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після відбування покарання своєї поведінки не змінив. Є наркозалежною людиною. У пошуках коштів на наркотичні засоби виніс з дому всі найкращі речі відповідачки та їхньої доньки, побутову та електротехніку, чим поставив сім'ю у важке матеріальне становище. На цьому підґрунті у них виникали постійні сварки. Протиправна поведінка позивача неодноразово змушувала відповідачку звертатися до органів міліції, за що його притягували до відповідальності. Така обстановка в сім'ї негативно впливає на виховання дитини. На даний момент позивач залишив місце проживання. Ні вона, ні позивач не вживають жодних заходів щодо примирення та збереження сім'ї, оскільки вважають, що сім'я розпалася остаточно. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 1 серпня 1998 року сторони уклали шлюб (а.с. 7). Від цього шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо місця проживання дитини немає - за згодою сторін дитина буде проживати з відповідачкою. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

11 лютого 2014 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 29.11.1973р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Ординецьке» їй була видана трудова книжка колгоспника [NUMBER], запис прізвища в якій було зазначене як «[PERSON]»; після розірвання шлюбу Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ-Агро-Пром» у трудову книжку був внесений відповідний запис дошлюбного прізвища заявниці «[PERSON]», однак вона не може належним чином реалізувати своє право на пенсію, оскільки ТОВ «СОЮЗ-Агро-Пром» не є уповноваженим проводити відповідні зміни. Заявниця в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути за її відсутності, просила встановити факт належності їй трудової книжки. Представник Управління ПФУ у Погребищенському районі в судове засідання не з'явилася, у телефонному режимі повідомила, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію заявниці, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що трудова книжка колгоспника [NUMBER], видана 29.07.1973р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Ординецьке» на ім'я [PERSON], з додатковими записами прізвищ [PERSON] (а.с.6), належить [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці отримати належне пенсійне забезпечення, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved