Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

11 квітня 2017 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідно до Федеральної служби судових приставів по Оренбурзькій області РФ від 11 листопада 2013 року №842 рішення суду про стягнення аліментів не виконувалось у звязку з ухиленням відповідача від сплати аліментів. На підставі заяви матері дитини [PERSON] від 18 листопада 2013 року, 13 травня 2014 року та відповідних документів, поданих до Департаменту соціального захисту населення, [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога на сина [PERSON], [INFO], щомісячно з 01 листопада 2013 року по 30 листопада 2013 року, з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2014 року. Всього на загальну суму 8442 грн. Відповідно до заяви [PERSON] від 28 листопада 2014 року та виписки з особового карткового рахунку, позивачем було зясовано, що [PERSON] сплатив аліменти на утримання дитини у вересні 2014 року. Тому виплата допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла дана обставина та на підставі ч. 10 ст. 181 СК України, суми наданої державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України. Оскільки відповідач добровільно не повертає суму виплаченої державної допомоги, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму виплаченої допомоги за вказані у позові періоди у загальній сумі 8442 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. У судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений належним чином. Так, з протоколу судового засідання від 21 вересня 2017 року Сакмарського районного суду Оренбурзької області, яке було проведено у відповідності до окремого доручення Зарічного районного суду м. Суми та згідно Конвенції «Про правову допомогу і правовідносини в цивільних, сімейних, кримінальних справах», відповідач не заперечував про розгляд справи у його відсутність, та визнав позов у повному обсязі. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) яких невідоме, затвердженого Постановою КМ України № 189 від 22 лютого 2006 року, тимчасова допомога призначається у тому разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Судом встановлено, що на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2010 року у справі № 2-1306/10 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14 квітня 2009 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.14). Як вбачається з довідки, виданої управлінням федеральної служби Судових приставів (ФССП Росії) від 11 листопада 2013 року № 842, за період часу з 01 травня 2013 року по 31 жовтня 2013 року [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.15). Рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 19 листопада 2013 року було призначено та виплачено тимчасову державну допомогу [PERSON] на сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], як дітям, батько яких ухиляється від сплати аліментів, щомісячно з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року (а.с. 16). У подальшому [PERSON] отримала в Управлінні федеральної служби Судових приставів (ФССП Росії) постанову від 5 серпня 2014 року, про те, що за період часу з 01 вересня 2013 року по 31 липня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] склала 34366 грн. (а.с.19). Рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради було призначено та виплачено тимчасову державну допомогу [PERSON] на сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], як дітям, батько яких ухиляється від сплати аліментів, щомісячно з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року (а.с. 18). 28 листопада 2014 року [PERSON] повідомила Департамент, що боржник [PERSON] сплатив аліменти на утримання дітей за вересень 2014 року (а.с.34) на підтвердження чого надала департаменту копії виписок з карткового рахунку (а.с.36-36). Рішенням Департаменту від 11 грудня 2014 року було припинено виплату державної допомоги на дітей, батько яких ухиляється від сплати аліментів з жовтня 2014 року (а.с. 23) Розпорядженням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 11 грудня 2014 року було припинено тимчасову виплату допомоги [PERSON] на дітей, батько яких ухиляється від сплати аліментів (а.с.24). Відповідно до ч. 10 ст. 181 Сімейного Кодексу України, суми наданої дитині тимчасової допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України в судовому порядку. Згідно розрахунку, загальна сума тимчасової державної допомоги, виплаченої матері дітей [PERSON] за вказаний період склала 8442 грн. (а.с.25). Відповідно до п. 12 Постанови КМУ № 189 від 22 лютого 2006 року, якщо виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової державної допомоги на дитину. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в звязку з повним задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved