Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

1. 26 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного та загального майна житлового будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України від 29.11.2001 №2866-ІІІ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон №2866-ІІІ), а також Закону України від 14.05.2015 №417-VІІІ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон №417-VІІІ). Позивач забезпечує утримання будинку та прибудинкової території та несе експлуатаційні витрати на вищезазначені цілі. Відповідач є власником квартири №177 вказаного будинку, свої обов`язки виконує неналежно, внаслідок чого за період від лютого 2018 року по грудень 2019 року за ним утворилася заборгованість у сумі 5 004,68 грн. У добровільному порядку відповідач борг погасити не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього вказаної заборгованості (а.с.а.с. 2 - 8). 2. У судовому засіданні представниця позивача підтримала заявлений позов, пояснивши, що позивач є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного та загального майна житлового будинку [ADDRESS] . Позивач забезпечує утримання будинку та прибудинкової території та несе експлуатаційні витрати на вищезазначені цілі. Відповідач є власником квартири №177 вказаного будинку, свої обов`язки виконує неналежно, внаслідок чого за період від лютого 2018 року по грудень 2019 року за ним утворилася заборгованість у сумі 5 004,68 грн. 3. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 4. Суд, заслухавши пояснення представниці позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 5. Судом було встановлено, що відповідач на підставі договору дарування від 24.09.2010 є власником квартири [ADDRESS] (а.с.а.с. 23, 24). 6. Позивач є юридичною особою, не має на меті одержання прибутку, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного та загального майна житлового будинку [ADDRESS] відповідно до Закону №2866-ІІІ, а також Закону №417-VІІІ (а.с.а.с. 9 - 15). 7. Відповідач неналежно виконує обов`язки з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, і за ним за період від 01.02.2018 по 01.12.2019 утворилася заборгованість у сумі 5 004,68 грн. (а.с. 30). 8. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються від 24.06.2004 №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №1875-ІV). 9. Відповідно до Закону №1875-ІV: 9.1. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. 9.2. Балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. 9.3. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. 9.4. Комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. 9.5. Споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. 9.6. Утриманням будинків і прибудинкових територій є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 10. Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: - комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); - послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); - послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); - послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 11. За правилами, встановленими статтею 20 Закону №1875-ІV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. 12. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 13. За змістом частини 1 статті 32 Закону Закон №1875-ІV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 14. Щомісячна оплата житлово-комунальних послуг також передбачена Законом України від 02.06.2005 №2633-ІV «Про теплопостачання», Законом України від 10.01.2002 №2918-ІІІ «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України від 13.04.2017 №2019-VIII «Про ринок електричної енергії» та чинним на час виникнення спірних правовідносин Законом України від 16.10.1997 №575/97-ВР «Про електроенергетику». 15. Відповідно до статті 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. 16. Згідно зі статтями 319, 322 ЦК власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 17. Відтак зміст приведених вище норм свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, що їм надаються у процесі експлуатації (користування) належними їм житловими приміщеннями. 18. При цьому сам факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 19. З огляду на це відповідач як власник квартири зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений частиною 1 статті 13 Закону №1875-ІV. 20. Крім того, оскільки будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, перебуває в управлінні та обслуговуванні позивача, відповідач як споживач наданих послуг зобов`язаний сплачувати кошти на утримання будинку і прибудинкової території та має право на зменшення плати або ж несплату лише за умов та в порядку, визначеному договором чи законодавством. Надання послуг з утримання будинку не в повному розмірі або непроведення виконавцем якихось робіт є підставою для покладення обов`язку з їх виконання або зменшення плати і не тягне за собою повне звільнення від їх оплати. 21. Такий висновок цілком узгоджується з відповідними положеннями Законів №№2866-ІІІ, №417-VІІІ та статуту позивача. 22. Так, за правилами, встановленими частиною 1 статті 7 Закону №417-VІІІ, співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. 23. Частиною першою статті 15 Закону №2866-ІІІвизначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. 24. З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідач як співвласник будинку, неналежно виконував обов`язки з виконання рішень зборів співвласників, своєчасної сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, дотримання вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, покладені на нього Законами №№2866-ІІІ, №417-VІІІ, 1875-ІV та статутом позивача (а.с.а.с. 10 - 22), суд доходить висновку про обґрунтованість заявленого у справі позову. 25. Що стосується вимоги позивача про відшкодування йому судових витрат (у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу), то суд при цьому виходить з такого. 26. За змістом частини 1 статті 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 27. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 28. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 29. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 30. Суд бере до уваги надані позивачем на підтвердження вказаних витрат докази (копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт, договір про надання правової допомоги) і вважає їх достатніми для задоволення його вимог про стягнення відповідної компенсації в сумі 2 800,00 грн. (а.с.а.с. 32 - 36). 31. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація понесених витрат зі сплати судового збору у сумі 1 921,00 грн. (а.с. 1). 32.

Outcome: approved