Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

11 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] 04.07.1998 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 196. Позовні вимоги мотивує тим, що протягом декількох років стосунки з жінкою розладились, зникли взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спір про розподіл майна відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що дійсно в сім`ї протягом останніх двох років є труднощі, однак вони є тимчасовими, вона впевнена, що можна зберегти шлюб. Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 04.07.1998 року у Мукачівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 196, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.1998 року (а.с. 3). Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] ( а.с. 4). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З доводів позивача вбачається, що протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем зіпсувалися, між ними зникли взаєморозуміння і взаємоповага, фактично сім`я припинила своє існування. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак подружжя так і не примирилося. За таких обставинах суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved