Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

10 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики грошей в розмірі 106 395,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2017 року він на підставі розписки надав в борг [PERSON] 106 395,00 грн., що складало на момент передачі коштів в борг 4 100,00 доларів США, з терміном повернення до 30.11.2017 року включно. Факт отримання відповідачем грошей та взяття на себе майнових зобов'язань підтверджується розпискою, яка була власноручно написана відповідачем без примусу та перебування в здоровому глузді з усвідомленням значення своїх дій на момент отримання в борг грошових коштів. Однак, 30.11.2017 року кошти відповідачем не повернуті з невідомих причин, незважаючи на неодноразові нагадування. Позивач зазначив, що надалі відповідач взагалі почав ігнорувати його. В наявності порушено його право на повернення належного йому майна, в даному випадку грошових коштів. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.05.2018 року, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила розглядати справу без її участі, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також додала до заяви оригінал розписки від 20.08.2017 року. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.05.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 20.08.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів (а.с.6). Згідно Договору позики позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 106 395,00 грн., що складало на момент передачі коштів в борг 4 100,00 доларів США, з терміном повернення до 30.11.2017 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі №6-79цс14). Позивач вказує, що відповідач [PERSON] зобов'язання з повернення коштів у строк, обумовлений договором позики не виконав. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем було надано суду оригінал Договору позики від 20.08.2017 року. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов'язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору позики щодо своєчасного повернення суми отриманої позики, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму боргу, яка була ним отримана від позивача за договором позики та яку просить стягнути позивач. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до квитанції від 05.01.2018 року у сумі 1 700,00 грн. (а.с. 2) На підставі викладеного та

Outcome: approved