Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

10.12.2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, вказуючи, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами КП «Водоканал», однак вчасно оплату за надані послуги не вносять, у зв`язку з чим за період з 01.05.2015 року по 30.09.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 14049,33 грн., яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору, понесену ним при зверненні з позовом до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що він в квартирі не проживає з 2007 року, а мешкає за адресою: [ADDRESS] і сплачує комунальні послуги за вказаною адресою. В квартирі мешкають [PERSON] , [PERSON] і діти [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] . Фактично він не користувався послугами КП «Водоканал». Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності і просить його застосувати. Позивач КП «Водоканал» на підставі вимог ст.179 ЦПК України надав відповідь на відзив, в якому вказав, що 25.11.2017 року між КП «Водоканал» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] по о/р № [NUMBER] . Відповідно до вказаного договору споживачами послуг є 5 осіб. За інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за вказаною вище адресою. Відповідач із заявою про зменшення нарахувань за комунальні послуги у зв`язку тимчасовим непроживанням до позивача не звертався. Перебіг строку позовної давності було перервано частковими оплатами за надані послуги. Вважають, що розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг. Просить позов задовольнити, відмовити у задоволенні вимог про стягнення судових витрат з КП «Водоканал». Адвокат Радостєва М.В., що надає безоплатну вторинну допомогу на підставі доручення Запорізького місцевого центру БВПД № 350 від 29.03.2021р. надала суду відзив в якому вказала, що вона має на утриманні дитину-інваліда [PERSON] , 2010 р.н., отримує пенсію на дитину, відповідач [PERSON] є пенсіонером і отримує пенсію за віком в розмірі 2000 грн. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, має дохід. Вони неодноразово зверталися за призначенням субсидії, але їм відмовляли у зв`язку із тим, що при призначенні субсидії враховується дохід усіх зареєстрованих членів сім`ї. Просить застосувати строк позовної давності. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Бубнов Д.Ю. просили у задоволенні позову відмовити, а у разі задоволення застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Радостєва М.В. просили суд застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або мас намір отримати вказану послугу, та виконавець. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема,одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, до яких згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону відноситься централізоване водопостачання та централізоване водовідведення,послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та в свою чергу, має обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання мого обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] з двома неповнолітніми дітьми, [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами КП «Водоканал», однак вчасно оплату за надані послуги не вносять, у зв`язку з чим за період з 01.05.2015 року по 30.09.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 14049,33 грн. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично мешкає з 2007 року за адресою: [ADDRESS] . 25.11.2017 року між КП «Водоканал» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] по о/р № [NUMBER] . Відповідно до вказаного договору споживачами послуг є 5 осіб. Відповідно до п.11 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого суб`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадку та порядку, передбачених договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Згідно інформації, наданої КП «Водоканал» [PERSON] або члени його родини із заявою та підтверджуючими документами щодо не проживання [PERSON] за вказаною адресою не зверталися. Відповідачі заявили клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року). З матеріалів справи вбачається, що відповідачі протягом тривалого часу не здійснювали оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти, тобто у даному випадку постачальник був обізнаний про наявність заборгованості у відповідачів, а з відповідною позовною заявою звернувся лише 10.12.2020 року. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 року по 01.11.2017 року включно задоволенню не підлягають, оскільки щодо них позивачем пропущено строк позовної давності. Таким чином, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково, а саме, стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з утримання житла, підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась за період з 01.12.2017 року по 30.09.2020 року включно. Виходячи з розрахунку заборгованості, за вказаний період підлягало до сплати за послуги КП «Водоканал» 12274,57 грн., сплачено субсидію 624,25 грн., а тому з відповідачів підлягає стягненню загальна заборгованості у розмірі 11650,32 грн. Таким чином, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково з вищенаведених підстав. Що стосується заявленої відповідачем [PERSON] вимоги про стягнення з КП «Водоканал» судових витрат на послуги адвоката в сумі 1500,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16визначиладокази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали заяви не містять. Надані представником [PERSON] акт наданих послу і розрахунок не є належним доказом таких витрат. Тому, у задоволенні даної вимоги слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судові витрати в розмірі 1743,00 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial