Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

12.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за спадкодавцем в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21 липня 2004 року секретарем Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області було посвідчено заповіт [PERSON], який заповів земельну ділянку площею 9,580 га, яка розташована на території Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належала йому згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 24.12.2001 року Олександропільською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 16 сесії 23 скликання № 84 від 23.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3460, своєму синові, позивачу [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 115. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 24.01.2014 року виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. На момент відкриття спадщини разом з померлим [PERSON] проживала його дружина [PERSON], яка є пенсіонеркою. В межах шестимісячного терміну вона подала заяву про відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини на користь позивача. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки за заповітом після смерті батька, однак нотаріус своїм листом від 11.02.2015 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, тому що земельна ділянка не перенесена до Національної кадастрової системи і їй не присвоєний кадастровий номер. У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому що у нього відсутній витяг з Державного земельного кадастру, в зв'язку з чим він не може отримати свідоцтво про право на спадщину і звернувся з позовом до суду. На підставі ст.ст. 328, 1216 - 1219, 1223, 1261, 1270 ЦК України позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 9,580 га, що розташована на території Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлому [INFO], на підставі державного акту [NUMBER], виданого 24.12.2001 року Олександропільською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 16 сесії 23 скликання № 84 від 23.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3460. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач Олександропільська сільська рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Третя особа Управління Державного земельного агентства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила. В судове засідання сторони і третя особа не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником земельної частки (паю), площею 9,580 га, яка розташована на території Олександропільської сільської ради Петропавлівського району, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 24.12.2001 року Олександропільською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 16 сесії 23 скликання № 84 від 23.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3460 (а.с. 10). Родинний зв'язок позивача та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] [NUMBER], виданого 06.08.1964 року, де [PERSON] записаний, як його батько, а [PERSON] - мати (а.с. 6). 21 липня 2004 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належали йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів у власність своєму сину [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем Олександропільської сільської ради Петропавлівського району 21.07.2004 року та зареєстрований в реєстрі під № 115 (а.с. 14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 24.01.2014 року (а.с. 9). У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (ч.2). Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON], мати позивача, яка була пенсіонеркою, тобто недієздатною. Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її (ч.1). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї(ч.3). Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Протягом встановленого законом строку [PERSON] не подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини на користь позивача. Заяву про відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини на користь позивача, підпис на якій засвідчена і нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі під номером № 08 секретарем Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, вона подала 12.02.2015 року Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області. (а.с. 15). Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 07.07.2014 року позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини померлого [INFO] батька [PERSON], що підтверджується копією витягу №37809724 про реєстрацію спадкової справи №70/2014 під №56274364 в Спадковому реєстрі (а.с.13). 11.02.2015 року позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу йому свідоцтва про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки за заповітом після смерті батька, однак нотаріус своїм листом від 11.02.2015 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с. 16). Повідомленням Державного кадастрового реєстратора Державного земельного агентства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 14.07.2014 року № 127 [PERSON] відмовлено у наданні відомостей з Державного земельного кадастру, у зв'язку з тим, що земельна ділянка не перенесена до Національної кадастрової системи (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», який прийнято 07.07.2011 року, набрав чинності 07.08.2011 року, згідно з яким державна реєстрація земельної ділянки, яка була приватизована, але кадастровий номер не присвоєно і відомості про неї не внесені до Державного реєстру земель, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Отже, померлий [INFO] [PERSON] належним чином набув право власності на земельну частку (пай), площею 9,580 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, що підтверджується державним актом [NUMBER], виданим 24.12.2001 року Олександропільською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 16 сесії 23 скликання № 84 від 23.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3460, а позивач є спадкоємцем за заповітом права власності на зазначене спадкове майно. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.09.2013 року № 7/10-2733, вартість земельної ділянки площею 9,580 га складає 189232 (сто вісімдесят дев'ять тисяч двісті тридцять два) грн.. 18 коп. (а.с. 11), що є ціною позову. Позивач поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1892,32 грн., визначеному згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», виходячи із ціни позову, що підтверджується квитанцією банку (а.с.1). Судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору в розмірі 1892,32 грн. згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1233, 1261, 1268-1270, 1272, 1274 ЦК України,

Outcome: approved