Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

12.07.2019 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Заяву обґрунтовує тим, що в 2018 році померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Бажаючи прийняти спадщину після смерті тітки, заявник звернулася до нотаріальної контори, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. В зв`язку з наведеним просить суд встановити факт постійного проживання з [PERSON] , станом на [INFO] . В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву підтримала. Представник заінтересованої особи Берездівської сільської ради Славутського району, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до даних копії свідоцтва про смерть від 13.09.2018 серії [NUMBER] , виданого Берездівською сільською радою Славутського району Хмельницької області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Згідно даних заповіту від 03.07.2017 року, посвідченого старостою Манятинської сільської ради [PERSON] , [PERSON] все належне на день смерті їй майно заповіла на корись [PERSON] (а.с.7). Відповіддю нотаріуса від 04.04.2019 № 305/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , в зв`язку пропуском останньою строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.5). Згідно довідки Берездівської сільської ради Славутського району від 03.07.2019 [PERSON] , 1929 р.н., яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала з адресою [ADDRESS] . З нею разом без реєстрації проживала [PERSON] (а.с.8). Допитані у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що заявник дійсно постійно проживала в [ADDRESS] з 2016 року, оскільки доглядала свою тітку [PERSON] .. Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина перша ст.315 ЦПК України містить перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Як пояснив в судовому засіданні заявник факт постійного проживання з [PERSON] їй необхідно встановити для отримання свідоцтва про право на спадщину оскільки вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем матиме юридичні наслідки, встановлення вказаного юридичного факту не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, заява [PERSON] є обґрунтованою, що підтверджено дослідженими у справі доказами, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved