Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

10.11.2016р. позивач [PERSON] за первісним позовом звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку №33 по вул. Чкалова в м. Добропілля. В зазначеному будинку з 13.12.2013р. зареєстрований відповідач [PERSON], хоча фактично з дня реєстрації та по даний час не проживав та не зявлявся. У звязку з тим, що [PERSON] не проживає в будинку, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються. Вважає, що відповідач втратив право користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Просить визнати [PERSON] 1966р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №33 по вул. Чкалова в м. Добропілля. 12.01.2017р. до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, посилався на те, що з червня 2013р. зустрів [PERSON], яка є донькою позивача за первісним позовом, вирішили мешкати разом в будинку її матері за адресою: м. Добропілля, вул. Чкалова, 33. За згодою [PERSON] був зареєстрований у зазначеному будинку, який належить їй на праві приватної власності. У 2014р. [PERSON] та [PERSON] одружились. На початку липня 2015р. через непорозуміння у сімї були вимушені зібрати свої речі та виїхати із будинку [PERSON] та винаймати інше житло. Вказав, що [PERSON] свідомо перешкоджає користуватися житловим приміщенням і чинить перешкоди в проживанні у будинку, змінила замки. Просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з позовом [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням; вселити його у житловий будинок №33 по вул. Чкалова в м. Добропілля зобовязавши надати ключ від вхідної двері та виділити кімнату для проживання; стягнути з [PERSON] судовий збір. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2017р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], про вселення до житлового приміщення було прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала з причин вказаних у позовній заяві, просила їх задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Представник позивача [PERSON] також підтримала позовні вимоги позивача [PERSON], просила їх задовольнити і відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився, але в матеріалах справи мається його заява про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] та задовольнити його позовні вимоги, про вселення до житлового приміщення. Також гр.[PERSON] були надані письмові заперечення до первісного позову, в яких викладені пояснення щодо спору та які є аналогічними по суті до зустрічної позовної заяви. Крім цього, [PERSON] 18.04.2017р. надав до суду додаткової письмові заперечення, відповідно до яких пояснює, що 04.04.2017р. рішенням Добропільського міськрайонного суду було частково задоволено його позовні вимоги до [PERSON], про стягнення витрат на ремонт житлового будинку [PERSON] в розмірі 41410,80грн., цим рішенням було встановлено, що він проживав та проводив ремонті роботи за свої кошти в будинку відповідача з липня 2013р. по 01.08.2015р., тому вважає доведеним що йому перешкоджали у користуванні житловим приміщенням по вул. Чкалова, 33 в м. Добропілля. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON], в судовому засіданні просив у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити та задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви, про вселення до житлового приміщення гр. [PERSON] Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог сторін, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом обґрунтовані та підлягають задоволенню, тоді як вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії договору міни квартири на житловий будинок від 07.07.2009р. та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.07.2009р., власницею будинку за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Чкалова, 33, є позивач за первісним позовом [PERSON] (а.с.3-5). Як вбачається з копії домової книги для реєстрації громадян, які мешкають в будинку №33 по вул. Чкалова в м. Добропілля, [PERSON], 15.06.1966р.н., був зареєстрований за зазначеною адресою 13.12.2013р. (а.с.7, 10, 11). Згідно довідки голови квартального комітету № 864 від 08.11.2016р., за адресою: м. Добропілля, вул. Чкалова, 33 зареєстрований гр. [PERSON] 1966р.н., але фактично за місцем реєстрації не мешкає з липня 2015р. (а.с.6). Також факт не проживання гр.[PERSON] у зазначеному будинку підтверджується Актом комісії у складі депутата міської ради та сусідів від 08.11.2016р., відповідно до якого [PERSON] не мешкає в будинку з липня 2015р. (а.с.14). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, встановлені підстави звільнення від доказування, а саме: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно\~ст.47 Конституції України,\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.64 Житлового кодексу Української РСР, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР,\~визначається наступний порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п.10, 11\~Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (далі- Постанова). У справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Виходячи з положень ст.71 ЖК України та розяснень, що містяться в пп.10 і 11\~Постанови, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї\~зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) цей строк може бути продовжений судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 405 ч.2 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт не проживання гр.[PERSON] за адресою: м.Добропілля, вул.Чкалова, 33 з липня 2015р., що підтверджується зустрічною позовною завою гр.[PERSON] та його додатковими письмовими запереченнями від 18.04.2017р., відповідно до яких, він зазначає, що з початку липня 2015р. виїхав із спірного будинку з особистими речами. Окрім того, гр.[PERSON] не надав суду жодного належного та допустимого доказу щодо перешкоджання гр.[PERSON] у користуванні йому спірним житловим приміщенням та доказів добровільного його вселення в дане приміщення. Фактично, в судовому засіданні, представником гр.[PERSON] було підтверджено факт невжиття дій з боку його довірителя з метою вселення у житлове приміщення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог за первісною позовною заявою щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Добропілля, вул.Чкалова, 33., і у відмові задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] про вселення до житлового приміщення, по причині їх необґрунтованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved