Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

12.05.2016 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В заяві заявник зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], [INFO], народився селище Ясне Докучаєвської міської ради, Донецької області і похований на цвинтарі селища Ясне, Докучаєвської міської ради, Донецької області. Згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 28 грудня 2015 року виданого комунальним закладом Докучаєвським центром первинної медичної - санітарної допомоги міста Докучаєвськ. Причиною смерті стало криптогенний цироз печінки, стадія декомпенсації, цукровий діабет другий тип. Заявник звернулася до відділу ДРА цивільного стану Волноваського РУЮ для проведення державної реєстрації факту смерті, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання спадщини, що залишилась після смерті батька. Заявник в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність заявника - [PERSON] та представника зацікавленої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції. Заслухавши свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого виконкомом Докучаєвської міської ради, копія якого є наявною в матеріалах справи. [INFO] [PERSON] помер в селищі Ясне Докучаєвської міської ради, похований в с. Ясне м. Докучаєвськ, про що 28 грудня 2015 року видано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] Комунальним закладом Докучаєвської первинної медико-санітарної допомоги. Причиною смерті стало криптогенний цироз печінки, стадія декомпенсації, цукровий діабет, другий тип, копія якого є наявною у справі. Допитана в судовому засіданні свідок - [PERSON] суду свідчила, що заявника знає з народження, оскільки підтримує дружні стосунки з тіткою заявника, яка є рідною сестрою його батька. Підтвердила суду, що батько заявника - [PERSON] народився і постійно мешкав в селище Ясне, Докучаєвської міської ради і помер [INFO] і похований на цвинтарі селища Ясне, Докучаєвської міської ради. Свідок [PERSON] дала аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасом не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить с. Ясне, Докучаєвської міської ради, на території якого помер [PERSON] Відповідно, документи про смерть видані на тимчасово окупованій території, до складу яких входить медичне свідоцтво про смерть є недійсними та не створюють правових наслідків. Одночасно, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на отримання спадщини на території України заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть батька в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт його смерті є недійсними через те, що виданий незаконним органам. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved