Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

11.09.2013 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою, а 11.11.2013 року з уточненою позовною заявою до відповідача, третьої особи про визнання договору оренди земельної ділянки таким, що припинив свою дію, у зв'язку із закінченням терміну дії, в якій зазначає, що 01.01.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 157 оренди належної позивачу на праві власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,5920 га, яка розташована на території Перемозької сільської ради Лозівського району Харківської області. Вказана земельна ділянка належить позивачу згідно державного Акту на право приватної власності на землю серія Р2№743078 від 27.03.2003 року. Договір оренди 06.03.2007 року був зареєстрований у Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що є відмітка на третій сторінці договору. Після отримання договору, позивачем було виявлено не відповідність договірних умов, які зазначено у пункті 3.1., а саме замість строку дії договору , який було обумовлено між сторонами « 5 років», в договорі відповідач самовільно вказав строк дії договору « 25 років». Представник позивача вказує, що в зв'язку з тим, що відповідач самовільно збільшив строк дії договору він порушив права та законні інтереси позивача. Для можливості захистити свої права позивач підписав колективне звернення до Лозівського МВ ГУМВС України у Харківській області для відповідного реагування та поновлення прав як власника земельної ділянки, на підставі чого було порушено кримінальну справу. Пунктами 9.2, 7.3 Договору передбачено, що його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 9.3 Договору, зазначено, що його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною здою сторін, рішенням суду, а також з інших підстав, визначених законом. Після закінчення строку оренди, орендар повинен повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому одержав її в оренду. Як було вказано вище, позивач уклав договір оренди земельної ділянки з відповідачем строком на 5 років, тобто строк дії договору припинився 01.01.2012 року. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд визнати, що Договір оренди № 157 від 01.01.2007 року земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,5920 га, яка розташована на території Перемозької сільської ради Лозівського району Харківської області, укладений між [PERSON] та ТОВ «Супіна Агро», зареєстрований у Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії центру ДЗК 06.03.2007 р. за № 040767700001, припинив свою дію, у зв'язку із закінченням терміну дії договору; зобов'язати ТОВ «Супіна Агро» передати [PERSON] земельну ділянку площею 5,5920 га кад. № 6323985000:02:000:0035, яка розташована на території Перемозької сільської ради Лозівського району Харківської області; стягнути з ТОВ «Супіна Агро» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 114,70 грн.. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надали до суду письмову заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, ухвалити рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, в разі необхідності не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с. 101). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак представник ТОВ «Супіна Агро» подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що в судове засідання з'явитися не може у зв'язку з тим, що буде перебувати у відпустці без збереження заробітної плати за сімейними обставинами, проти позову заперечує в повному обсязі (а.с. 102). Крім того, представник ТОВ «Супіна Агро» раніше подавав до суду письмове заперечення на позов, посилаючись на те, що основний договір оренди земельної ділянки № 157 від 01.01.2007 року, укладений з позивачем, вважається дійсним, оскільки угода про розірвання цього договору від 30.06.2008 року не пройшла державної реєстрації, генеральному директору ТОВ «Супіна-Агро» [PERSON] повноваження на укладання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.06.2008 року не надавалися (а.с. 31-34). В свою чергу, суд знаходить за необхідне зазначити, що відповідач по справі є юридичною особою, яка здійснюючи господарську діяльність, самостійно визначає кількість повноважних представників, які здатні забезпечити участь у розгляді цивільних справ за участі даної юридичної особи. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності їх представника до суду не надходило. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних справ та інтересів є визнання права, припинення правовідношення. Статею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди не дійсною. Згідно Державного Акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 743078, виданого 27.03.2003 року Лозівською райдержадміністрацією Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 140, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої на території Перемозької сільської ради, Лозівського району, Харківської області, загальною площею 5.5920 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). За договором оренди земельної ділянки № 157 від 01 січня 2007 року, земельна ділянка, яка належить позивачу була передана в оренду відповідачу - ТОВ «Супіна Агро» (а.с. 5-7). Відповідно до ст.ст. 13, 15, 19, 31, 34 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є строк дії договору оренди. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Спірний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію та зареєстрований в Державному реєстрі ДП «Центр ДЗК при ДКУ по ЗР» в Лозівському районному відділі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.03.2007р. за № 040767700001 (а.с. 7). Із пункту 3.1 статті 3 вищевказаного договору оренди вбачається, що земельна ділянка була надана в оренду на « 25 років». Пунктом 9.2 статті 9 договору передбачено, що його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 9.3 статті 9 Договору, зазначено, що його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду, а також з інших підстав, визначених законом. У пункті 7.2 статті 7 договору зазначено, що після закінчення строку оренди, орендар повинен повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому одержав її в оренду (а.с. 6). Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи позивачем надані докази, які свідчать, що строк дії договору оренди закінчився. Так, з матеріалів справи убачається, що після отримання позивачем копії договору, нею було виявлено невідповідність зазначених умов у підписаному нею договорі, а саме, у п. 3.1 замість 5 (п'ять років), зазначено 25 (двадцять п'ять) років. У зв'язку з чим, зважаючи, що з боку відповідача було порушено її права та законні інтереси, позивач підписала колективне звернення до Лозівського МВ ГУМВС України у Харківській області для відповідного реагування та поновлення прав як власника земельної ділянки, на підставі чого було порушено кримінальну справу. 21 липня 2008 року постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області кримінальну справу по факту законності дій при укладенні договорів за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, було закрито за ст. 6 п. 2 КПК України в зв'язку з відсутністю складу злочину (а.с. 22-26). Відповідно до постанови про закриття кримінальної справи від 21.07.2008р., посадовими особами відповідача, а саме: генеральним директором [PERSON], визнано, що при проведенні роздрукування перших листів договору було допущено помилку пов'язану з визначеним терміном строку оренди землі замість 5 років, вказано 25 років, яку було виправлено шляхом укладання сторонами додаткових угод до договорів оренди. Згодом, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо договору оренди земельної ділянки, що відображено шляхом підписання додаткової угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки № б/н від 30 червня 2008 року (а.с. 9). Згідно умов Угоди, сторони дійшли за взаємною згодою розірвати договір оренди землі з 31 грудня 2011 року. Вказане в постанові про закриття кримінальної справи від 21.07.2008р. підтверджується наданими доказами. Так, додаткова угода про розірвання договору оренди земельної ділянки № 157 міститься в матеріалах справи. Відповідно до умов цієї угоди сторони передбачили строк дії цього договору до 31.12.2011 року, тобто на 5 років. Укладання додаткової угоди відповідачем не спростовано та не заперечується. В подальшому вищезазначену постанову було скасовано, триває досудове слідство. І відповідно до інформаційної довідки слідчого відділу СУ ГУМВС України у Харківській області від 09.04.2013 року під час досудового слідства встановлено, що під час оформлення договорів оренди між власниками землі, мешканцями Шатівської, Садовської, Перемозької селищних рад Лозівського району Харківської області та ТОВ «Супіна-Агро» внесена зміна до статті 3 вказаних договорів, а саме, термін оренди змінений з 5 на 25 років, що підписано генеральним директором ТОВ «Супіна-Агро» [PERSON] та скріплено печаткою ТОВ «Супіна-Агро». Зазначені зміни у офіційних договорах було підроблене за допомогою технічних засобів, замість рукописного тексту та цифр про термін оренди, що погоджувались з громадянами-власниками земель. Зазначений факт достовірно підтверджений під час виконання слідчих дії за участю [PERSON] на той час генерального директора ТОВ «Супіна-Агро». Зазначені підроблені договори оренди земель за підписом [PERSON] (по акту) були направлені до Лозівського відділу земельних ресурсів та державної реєстрації Харківської області, де пройшли державну реєстрацію, терміном на 25 років. Наслідком вказаних дії, ТОВ «Супіна-Агро» отримало можливість користування зазначеними землями 25 років, а громадяни, власники землі, мешканці Шатівської, Садовської, Переможанської селищних рад Лозівського району Харківської області, замість обговорених термінів користування, а саме 5 років, втратили право законного користування та розпорядження своєю власністю на 25 років, що суперечить обговореним та особисто громадянами підписаними термінами на оренду їх власності. Під час досудового слідства проведені допити мешканців зазначених селищних рад, і встановлено, що громадяни не задоволені строком оренди в 25 років, який з ними не погоджувався, не задоволені орендною платою, принципи начислення якої не роз'яснювались власникам землі. Власники землі звернулися за допомогою до правоохоронних структур, а також до Верховної Ради України та адміністрації Президента України за захистом порушених прав. Кожному потерпілому надана письмова пам'ятка та складений протокол допиту у якості потерпілого (а.с.19-21). Отже, докази, які містяться в матеріалах справи, безспірно свідчать про те, що при укладенні договору оренди між сторонами була досягнута домовленість про термін дії даного договору - « 5 років», і при оформленні договору оренди земельної ділянки у зазначенні строку дії договору внесені зміни, а саме: замість « 5 років» вказано « 25 років», що з позивачами не узгоджувалося. За статтею 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, подальше використання земельної ділянки відповідачем порушує законні права позивача як власника, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і є по своїй суті противоправними. З огляду на правові позиції п. 22-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при вирішенні спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) або для забудови (суперфіцій) слід виходити з того, що згідно зі статтею 102-1 ЗК право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для сільськогосподарських потреб або для забудови відповідно до ЦК. З урахуванням вимог ЗК укладення, умови цих договорів, їх строки, права, обов'язки сторін за ними, підстави припинення регулюються главами 33 і 34 ЦК. Зазначене право припиняється у разі спливу строку, на який надано право користування. У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державній реєстрації - з моменту державної реєстрації. Оскільки договори оренди земельної ділянки підлягали державній реєстрації, то підлягала державній реєстрації і угода про розірвання договору оренди земельної ділянки. Позивач звернулася до міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівського району Харківської області з заявою щодо реєстрації угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, але їй було відмовлено. Таким чином, суд вважає, оскільки у державній реєстрації угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.01.2007 року відмовлено, то він не може свідчити про розірвання спірного договору оренди. Разом з тим, дана угода, яка підписана орендодавцем та орендарем у межах своїх повноважень, може бути визнано письмовим доказом у підтвердження того факту, що договір оренди земельної ділянки був укладений на «5 років», вказані в договорі « 25 років» є зміненими. Суд вважає, що право орендодавця на припинення оренди по договору оренди підлягає судовому захисту за позовом орендодавця шляхом визнання оренди землі такою, що припинила свою дію у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. У зв'язку з визнанням оренди землі такою, що припинила свою дію у зв'язку з закінченням строку договору оренди, суд приходить до висновку про зобов'язання ТОВ «Супіна Агро» передати земельні ділянки позивачам. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved