overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 19 серпня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1002. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 19 серпня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 серпня 2011 року. (а.с.5) Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 19 серпня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1002. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 19 серпня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 серпня 2011 року. (а.с.5) Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з наведеним позовом, яким просила про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1400грн. щомісячно, через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Ствердила, що відповідач, за окремого проживання, будь-якого виду допомоги дітям, які знаходяться на її утриманні, не надає. Самостійно забезпечити потреби доньки та сина вона не в змозі. Відповідач позовні вимоги визнав. Пояснив, що з сім'єю не проживає з січня 2013 року. Допомоги на утримання дітей не надає з листопада 2013 року. При цьому, інших утриманців не має. За перебування на обліку у центрі зайнятості населення з наступним працевлаштуванням може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб, виданого на підставі актового запису №75 від 11 вересня 2010 року в Книзі реєстрації шлюбів по Відділу РАЦС Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.7) та є батьками двох дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Про таке суду надано копії свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], які виданого 17 листопада 2011 року за актовими записами №№171,172 за місцем державної реєстрації у Відділі РАЦС Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.8-9). Діти проживають з матір'ю в м.Снігурівка Миколаївської області, що вбачається з довідки про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради за №1236 (а.с.10). Вказану обставину, а також не надання утримання дітям на час звернення позивачки до суду з позовом, відповідач визнав. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядкуст.182 СК України, суд враховує на стан здоров'я дітей, що є задовільним, їх матеріальне становище, відсутність власних джерел матеріального забезпечення, задоволення потреб дітей лише за рахунок соціальних виплат, а також дані про відповідача, який є працездатним, не має інших утриманців та заявив про нерегулярний дохід. У ході судового розгляду не встановлено інших обставин, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. При цьому, суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідно положень ст.184 СК України, а саме стягнення 1400грн. на місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. На утримання дитини та на її утримання відповідач коштів не надає. [PERSON] просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача: аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття; та на її утримання по 300 гривень щомісяця з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 9 серпня 20013 року відповідач є батьком [PERSON]. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], на їх утримання відповідач коштів не надає. [PERSON] просить ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву в якій позов визнав повністю і просив проводити розгляд справи у його відсутність. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2008 року та серії [NUMBER] від 3 лютого 2011 року відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] знаходяться в шлюбі з 15 серпня 2009 року, який зареєстрований відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №103. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Так як примирення між ними та збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про підтримання позовних вимог та прохав справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та в установлений законом строк, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2009 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 15.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 103. За час спільного проживання між позивачем та відповідачкою часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився та не надав письмових заперечень проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 16.11.1991 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що сімейні відносини припинені внаслідок постійних сварок, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, шлюбні відносини припинили з 2010 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена про слухання справи, надала заяву у якій просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлений про слухання справи за місцем реєстрації, не з'явився. Цивільна справа розглядається у порядку частини 2 статті 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справі, вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що між сторонами 16.11.1991 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], яке видане відділом ЗАГС Красноперекопського райвиконкому Кримської області, актовий запис №284 (а.с.3). Причиною розпаду сім'ї послужили постійні сварки. Сторони не ведуть сімейний бюджет та сумісне господарство, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сумісно не проживають з 2010 року, шлюб існує формально. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, заснований на взаємних почуттях любові та поваги, який ґрунтується на їх вільній згоді набути права та обов'язки подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини, що мають істотне значення, приходить до висновку, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї не можливо, а подальше перебування у шлюбі суперечило б інтересам сторін і моральним основам суспільства. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачем було змінено його дошлюбне прізвище рос. «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 25.11.2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що сімейні відносини припинені внаслідок зловживання відповідачем спиртних напоїв, постійних сварок, просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, шлюбні відносини припинили з 2009 року. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений про слухання справи, надала заяву у якій просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлений про слухання справи за місцем реєстрації, не з'явився. Цивільна справа розглядається у порядку частини 2 статті 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справі, вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що між сторонами 25.11.2006 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданий відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції, АР Крим, України, актовий запис №977 (а.с.6). Причиною розпаду сім'ї послужили зловживання відповідачем спиртних напоїв, постійні сварки. Сторони не ведуть сімейний бюджет та сумісне господарство, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сумісно не проживають з 2009 року, шлюб існує формально. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, заснований на взаємних почуттях любові та поваги, який ґрунтується на їх вільній згоді набути права та обов'язки подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини, що мають істотне значення, приходить до висновку, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї не можливо, а подальше перебування у шлюбі суперечило б інтересам сторін і моральним основам суспільства. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу відповідачем було змінено його дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище жінки «[PERSON]». Оскільки відповідач не надав заяв з проханням про зміну його прізвища, суд вважає необхідним залишити прізвище відповідача «[PERSON]». Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В заяві вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2011 року. Від спільного проживання мають двох дітей [INFO] - [INFO], які знаходиться на її утриманні. Відповідач, працездатний, працює, інших утриманців не має. Але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дітей та на її утримання. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини до їх повноліття. І на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 100(сто) гривень щомісячно до досягнення дитиною 3-х річного віку. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, згодна на заочний розгляд справи в судді. Окреме доручення відповідно до ст.132 ЦПК України судом за місцем проживання відповідача не виконано. Оскільки останній до суду на виклик не з'являвся, про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2011 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] року народження та доньку [PERSON], [INFO] року народження, які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки остання не працює, та перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х річного віку, а коштів не вистачає. Відповідач з сім'єю не проживає з жовтня 2013 року. Працездатний, працює за межами району, інших утриманців не має, та має можливість надавати матеріальну допомогу дітям та дружині, але добровільно не бажає її надавати. Суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволення на підставі ст. ст. 84, 180-183 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 89 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по оплаті на користь держави судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в судді.

Outcome: approved