Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

10.12.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 23.12.2019 р. Справу призначено до розгляду 31.01.2020 р., Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. 20.04.2013 р. між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини записано відповідача. Проте, відповідач не виконує своїх обов`язків, закріплених ч. 1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України, не піклується про її він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Просить позбавати відповідача батьківських прав у відношенні дитини, відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Прокурор належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Позивач у судовому засіданні 27.02.2020 р. підтримала заявлені вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зауважила, що на теперішній час шлюб з відповідачем розірвано, він покинув їх з дитиною, коли дитині було трохи більше років та з цього часу не піклувався про дитину, не цікавився її здоров`ям та розвитком, коштів на утримання дитини не надає та не надавав. На території району постійно проживає з жовтня, до цього часу періодично з`являлася та нетривалий час також проживала у Великоновосілківському районі. Дитина не відвідує дитячий садок, у цьому році вона планує оформляти дитину до школи. У судовому засіданні 27.02.2020 р. представники третіх осіб Хараман В.С. та Балжі Т.В. просили вирішити позов на розсуд суду, оскільки не мають можливості провести обстеження житлових умов батька дитини, так як він проживає не тимчасово непідконтрольній території. У судовому засіданні 27.02.2020 р. свідок [PERSON] показав, що він є другом родини позивача, а саме її батька. Позивач постійно проживає на території району з восени, він до цього часу часто спілкувався з її батьком та нею, зі слів батька позивача йому відомо що батько дитини [PERSON] не займається її вихованням та не забезпечує сім`ю, він давно його не бачив, дитина його навіть не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 27.02.2020 р. показав, що на теперішній час близько року мешкає разом із позивачем однією сім`єю, він утримує її та її доньку [PERSON] . Батька [PERSON] ніколи не бачив, ніколи з ним не спілкувався. Батько [PERSON] за час проживання його та позивача разом ніколи не дзвонив ані дитині ані позивачу, ніколи не цікавився розвитком дитини та не допомагав матеріально. У судове засідання 04.03.2020 р. позивач не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у судовому засіданні, надав пояснення стосовно позовних вимог. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи через Веб-оголошення, розміщене на офіційному сайті «Судова влада», у судове засідання (а.с. 45, 67) повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд даного провадження. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі. Суд вважає за можливе, за таких обставин, розглянути справу у судовому засіданні, без участі сторін та третіх осіб на підставі наявних матеріалів справи, оскільки вони містять достатньо фактичних даних про їх права та взаємовідносини на теперішній час. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судом вирішено не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 20.04.2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народилась дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком дитини записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 29.11.2019 р., яке набрало законної сили 03.01.2020 року, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 55). Згідно довідки від 07.10.2019 р. № 1437-5000208847, [PERSON] взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 10). Як вбачається з акту обстеження місця проживання [PERSON] від 26.02.2020 р., було проведено обстеження місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; на момент перевірки вона знаходилась вдома з дитиною, при обстеженні квартири речі чоловіка [PERSON] не було, шлюб з чоловіком розірвано; зі слів матері дитини, будь-яку допомогу батько не надає, з дитиною не спілкується; умови проживання добрі, дитина має все необхідне (а.с. 53). Відповідно до акту обстеження місця проживання [PERSON] від 02.03.2020 р., на момент перевірки знаходилась вдома з дитиною, при обстеженні квартири речі чоловіка [PERSON] не було, шлюб розірвано, зі слів матері, будь-яку допомогу батько дитині не надає, з дитиною не спілкується; умови проживання добрі, дитина має все необхідне (а.с. 70). Згідно висновку Служби у справах дітей Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 26.02.2020 р., згідно якого вирішення даної справи залишено на розсуд суду, оскільки неможливо скласти акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , в зв`язку з тим, що він знаходиться на території області, де органи державної влади тимчасово не виконують свої повноваження; документи, що підтверджують той факт, що батько не приймає участі у вихованні дитини, також не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання та підготовку до самостійного життя відсутні (а.с. 54). Як вбачається з висновку Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області від 02.03.2020 р., згідно якого вирішення даної справи залишено на розсуд суду, оскільки неможливо скласти акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , в зв`язку з тим, що він знаходиться на території області, де органи державної влади тимчасово не виконують свої повноваження; документи, що підтверджують той факт, що батько не приймає участі у вихованні дитини, також не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання та підготовку до самостійного життя відсутні (а.с. 68-69). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова Пленуму № 3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Суд бере до уваги, що батько дитини, [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі, тривалий час, зі слів позивача, після досягнення дитиною одного року та до до теперішнього часу не спілкується з дитиною та не відвідує дитину, сам відповідач у судові засідання не з`являється з невідомих суду причин, заперечень за позовом не надав, доказів непереборності або поважності причин невідвідування та не спілкування з дитиною також не надав. При цьому позивач у судовому засіданні вказала, що якщо би відповідач бажав спілкуватись з дитиною, вона би заперечень не мала, оскільки він є батьком [PERSON] . Як вбачається із висновків Служби у справах дітей Великоновосілківської РДА, Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, розсуд питання про позбавлення батьківських прав відповідача вирішено на розсуд суду, оскільки кони не мають можливості обстежити житлово-побутові умови відповідача. Дитина проживає з матір`ю, [PERSON] , яка забезпечує належні умови її проживання, батько дитини, [PERSON] з ними не проживає, шлюб розірвано, що підтверджується відповідними актами, складеними посадовими особами Великоновосілківської селищної ради, свідки у судовому засіданні зазначили на те, що [PERSON] тривалий час не спілкується з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я, освітою, умовами життя, не забезпечує її культурний та фізичний розвиток, не допомагає матеріально, свідок [PERSON] вказав, що такі обставини йому відомі протягом року, оскільки він проживає з позивачем однією родиною, а свідок [PERSON] повідомив, що знає вказані обставини досить тривалий час, оскільки давно знає родину позивача та спілкується з її батьком та дитиною [PERSON] . Згідно характеристики на відповідача отримати неможливо, в зв`язку з його проживанням на території області, де органи державної влади тимчасово не виконують свої повноваження. У судовому засіданні доведено винну поведінку [PERSON] щодо неналежного виконання його батьківських обов`язків у відношенні дитини, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та не спростовується відповідачем (заперечень за позовом не надано, у судові засідання за викликами не з`являється без поважних причин), підстави для застосування судом саме такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем доведені та є обгрунтованими. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки її батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Висновки суду за результатами розгляду позову Ураховуючи викладене, суд, на підставі належним чином оцінених доказів приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дитини, не цікавиться її вихованням та розвитком. При цьому, судом встановлено та береться до уваги, що відповідач не висловив бажання змінити своє ставлення до виховання дитини та забезпечення належних умов для її розвитку та виховання, жодних дій з цього приводу не вчинив, відзиву, заперечень за позовом не надав. Позбавлення батьківських прав відповідача буде цілком відповідати інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] . Також, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Оскільки суд прийшов до висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог позивача у частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітню дитину, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при з вернені до суду позивач звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved