Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

11.09.2017 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану по вул. В.Стуса, 30, в м. Карлівка в порядку спадкування після смерті [PERSON], посилаючись на те, що вона є рідною дочкою померлої, якій за життя належав жилий будинок та земельна ділянка по вул. В.Стуса, 30 (назва вулиці до перейменування «Островського») в м. Карлівка. Позивачка зазначає, що [PERSON] користувалась вказаним майном, яке отримала у спадщину, проте своє право не зареєструвала. [PERSON] померла 26.11.2015, а 24.03.1994 нею було складено заповіт на користь позивачки. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріуса з метою прийняти спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує належність земельної ділянки [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилася. Представник позивачки надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності і зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 26.11.2015 померла [PERSON], що встановлено із записів у свідоцтві про смерть (а.с. 7). [PERSON] є рідною дочкою померлої, про що свідчать записи в повторно виданому свідоцтві про народження (а.с. 8). Заповітом від 24.03.1994 року [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва їй відмовлено постановою нотаріуса від 04.07.2016 за відсутності документів, які підтверджують право власності померлої на спадкове майно (а.с. 14). Судом встановлено, що вказана вище земельна ділянка дійсно належала за життя померлій [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, за яким [PERSON] успадкувала після свого померлого чоловіка [PERSON] приватизовану земельну ділянку площею 0,0506 га, передану у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Карлівка по вул. Островського, 30, а також розташований на ній житловий будинок. (а.с. 10-11), рішенням 43 сесії 5 скликання Карлівської міської ради від 09.10.2009, яким вирішено передати земельну ділянку, яка перебувала у власності [PERSON] [PERSON] і така земельна ділянка розташована в м. Карлівка по вул. Островського, 30. (а.с. 12). Розпорядженням Карлівської міської ради від 19.02.2016 вул. Островського перейменовано на вул. [PERSON]. Таким чином, за життя [PERSON] дійсно належала земельна ділянка, що була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Карлівка по вул. В.Стуса (Островського), 30, тому така земельна ділянка входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON], право на яке має позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved