Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

11.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 17300,00 грн., а також грошові кошти за несвоєчасне виконання зобов'язання - 3% річних у розмірі 519,00 грн., та судові витрати по справі. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 10.03.2018 року вона позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 17300,00 грн. на строк до 01.10.2018 року, на підтвердження чого нею була складена письмова розписка. У встановлений строк [PERSON] грошові кошти не повернула, тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Від позивача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій вона позов підтримала і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] не з'явилася в судове засідання, про час і місце якого була повідомлена судом у встановленому порядку, у відповідності до ч.7,8 ст.128 ЦПК України, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявились, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.03.2018 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 17300,00 грн., що підтверджується її письмовою розпискою (а.с.5). Відповідно до вказаної розписки [PERSON] зобов'язувалася повернути борг [PERSON] до 01 жовтня 2018 року. Згідно зі ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості і у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час прострочення виконання зобов'язання відповідачем становить 11 днів, позивач просив стягнути за прострочення зобов'язання 3% річних від простроченої суми в розмірі 519,00 грн., але з яких підстав нараховувалась вказана сума невідомо, так як розрахунок вказаної суми позивач суду не надав. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики в розмірі 17300,00 грн., і слід відмовити у стягненні з відповідача 3% річних за прострочення зобов'язання у розмірі 519,00 грн. за недоведеністю. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі пропорційно задоволених вимог. Враховуючи, що судові витрати позивача складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн. і витрат за надання правової допомоги у розмірі 250,0 грн., які підтверджені відповідними квитанціями (а.с.1,6), а судом частково задоволені позовні вимоги, то судові витрати становлять 926,15 грн. (17819х100/17300=97%, 954,80/100х97%=926,15). На підставі викладеного,

Outcome: partial