Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

11.06.2020 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від спільного подружнього життя з відповідачем у них є дочка - [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка досягла повноліття і з 2019 року навчається у Миколаївському національному аграрному університеті на денній формі навчання за спеціальністю: Публічне управління та адміністрування. Навчається на контрактній основі, стипендії не отримує. У зв`язку з навчанням дочка немає можливості працевлаштуватися та самостійно матеріально забезпечувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Рішенням Локачинського районного суду від 25.03.2020 року № 931/33/20 стягнено аліменти з відповідача на користь дочки в розмірі 1500 грн. на час навчання до досягнення нею 23 років. З лютого 2020 року позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем, від даної діяльності високого доходу не має. Відповідно до договору про навчання № 401 від 12.08.2019 рову за І курс нею було оплачено за навчання 9360 грн та проживання у гуртожитку в сумі 4313 грн. Таким чином, загальна сума додаткових витрат становить 13673 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат, що були понесені нею на оплату навчання їх дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6836 (шість тисяч вісімсот тридцять шість) гривень. Позивач у судове засідання не з`явилась, 20.07.2020 року подала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. 17.08.2020 року нею через канцелярію суду долучено копію рішення Локачинського районного суду № 931/33/20 від 25.03.2020 року. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.12.2001 року, свідоцтвами про розірвання шлюбу та про шлюб позивача серії [NUMBER] від 02.10.2006, серії [NUMBER] від 07.05.2011, з яких вбачається, що позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 4-6). На даний час [PERSON] є студенткою І курсу денної форми навчання Миколаївського національного аграрного університету, термін закінчення навчання - червень 2023 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу від 16.12.2019 року (а.с.8) та копією договору № 401 від 12.08.2019 року (а.с. 7). Позивач в рахунок оплати за навчання дочки внесла на рахунок навчального закладу грошові кошти в розмірі 9360 грн та за проживання у гуртожитку - 4313 грн, всього на загальну суму 13673 грн, що підтверджується квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Банк Восток» (а.с.9, 10). З даних витрат позивач просить стягнути з відповідача в якості додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, 6836 грн. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та Верховного Суду від 29.01.2018 року № 622/373/16-ц. Тобто, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не можуть бути розповсюджені на правовідносини між повнолітньою дитиною та її батьками. Крім того, судом встановлено, що 25 березня 2020 року Локачинським районним судом у справі № 931/33/20 ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн до закінчення останньою навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку (а.с.26-27). Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, слід відмовити з огляду на те, що вони по своїй суті не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов`язані із особливими обставинами, зумовлених певними якостями дитини, її стану здоров`я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами, пов`язаними із навчанням дитини, а аліменти на користь останньої, у зв`язку із продовженням її навчання, уже стягуються з відповідача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, а відповідно до ст. 141 ЦПК України в такому разі судові витрати у справі покладаються на позивача, яка в свою чергу була звільнена від сплати судового збору при подачі позову, дані витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed