Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

12.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ Банк Фінанси та Кредит та з урахуванням уточнення позовних вимог, викладених у клопотанні від 18 грудня 2015 року, просить стягнути на його користь суму коштів у розмірі 88462,95 грн., що складається з суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2653,94 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 25,01 грн.; пені за весь період прострочення суми вкладу у розмірі 9130,93 грн., моральної шкоди 77000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2013 року між ним та Банком було укладено договір № 3629/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті на строк з 30.01.2013 року до 10.02.2015 року включно. Відповідачем порушено чинне законодавство та його право на отримання вкладу разом з нарахованими відсотками по закінченню терміну дії договору. Так, відповідачем у порушення пункту 4.1 Договору № 3629/370-13, 11.02.2015 року сума вкладу разом з нарахованими відсотками була перерахована на картковий рахунок, відкритий позивачем у цьому банку, але для отримання відсотків за іншими вкладами. Вчасно отримати кошти із вказаного рахунку позивач не мав можливості, у звязку з чим неодноразово звертався до відповідача з письмовими заявами. Тільки після суперечок він мав змогу отримати кошти у сумі 500 грн., що підтверджується виписками за лютий та березень 2015 року. У звязку з цим позивач вважає, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме у виді втрат повязаних з інфляційними процесами а також три проценти річних від простроченої суми. Крім цього позивач вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повинен сплатити пеню у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Вважає, що у звязку із порушенням зобовязання відповідачем була спричинена моральна шкода, яку обґрунтовує тим, що він був змушений відкласти необхідне обстеження та лікування, оскільки розраховував на своєчасне повернення депозитних коштів, у звязку з чим погіршився його стан здоровя. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просить суд ухвалити рішення про його задоволення у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Заслухавши доводи позивача зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. 30 січня 2013 року між ПАТ Банк Фінанси та Кредит\~та [PERSON] було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) Класік на 370 днів в національній валюті № 3629/370-13, відповідно до п.п. 1, 2 якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти у розмірі 11134 грн. з 30 січня 2013 року по 04 лютого 2014 року. За час користування коштами, банк нараховує та виплачує проценти у розмірі 21,10 % річних. (а. с. 7-8). Копією заяв від 29.01.2015 року та 05.02.2015 року підтверджується, що [PERSON] звертався до ПАТ Банк Фінанси та Кредит з вимогою про повернення до 10.02.2015 року банківського вкладу у сумі 11134 грн., розміщеного згідно договору банківського вкладу (а.с. 9). Суму вкладу разом з відсотками у розмірі 13360 грн. 15 коп. було перераховано на картковий рахунок позивача 11.02.2015 року, що підтверджується випискою (а.с. 12) Із зазначеної виписки вбачається, що сума вкладу була фактично отримана позивачем частинами починаючи з 12 лютого по 30 березня 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач допустив прострочення грошового зобовязання, за що повинен нести відповідальність передбачену ст. 625 ЦК України. Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку позивача, приведеного у позовній заяві, вбачається, що у звязку з простроченням грошового зобовязання втрати повязані з інфляційними процесами складають 2653 грн. 94 коп., три відсотки річних становлять суму 25 грн. 01 коп. Позов у цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позов у частині вимог позивача про стягнення пені, що передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~за неналежне виконання зобовязання, суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Частиною 2 ст.11 ЦК України визначено договір як підставу виникнення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Як передбачено частиною 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими до актів цивільного законодавства. Неустойка (штраф, пеня) є одним із видів забезпечення виконання зобовязання, передбачених частиною 1 статті 546 ЦК України. Відповідно до вимог частини 1 статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правовідносини сторін за договором банківського вкладу регулюються спеціальними нормами, визначеними у параграфі 3\~глави 71 ЦК України. Як на правову підставу стягнення пені позивач посилається на ч. 5\~ст. 10\~Закону України «Про захист прав споживачів», яка не може бути застосована до даних правовідносин. Умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського вкладу не передбачено стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання банком зобов'язання. Згідно\~ст. 611 ЦК України,\~в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Укладеним між сторонами договором банківського вкладу не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов. Відсутня також і пряма вказівка закону, щодо відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобовязання, які випливають із договору банківського вкладу. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення пені та моральної шкоди не підлягають задоволенню у звязку з відсутністю підстав, передбачених законом та договором. Судові витрати між сторонами суд розподіляє відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 11, 546, 547, 611, 625, 626, 628, п. 3 глави 71 ЦК України,

Outcome: partial