Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

12.10.2020 року до суду надійшла позовна заява акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив наступне. 04.11.2016 р. між ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Інтернет сторінці банку www/oschadbank.ua, до умов якого відповідач приєднався, підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання кредиту та його умови. В результаті чого, банк встановив відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15000,00 грн. на 36 місяців, з процентною ставкою 28 % річних, на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Відповідачем отримано кредитні кошти на рахунок та використано їх (відповідно до наданого розрахунку заборгованості). Проте, з боку відповідача має місце неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка станом на 03.09.2020 року складає 16382,48 грн., з яких: загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 14587,14 грн., загальна сума процентів за користування кредитом - 1451,91 грн., РКО - 14,00 грн., пеня - 98,87 грн., втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 4,57 грн., розмір 3% річних згідно ст. 625 ЦК України на суму простроченого кредиту - 196,09 грн., розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 29,09 грн. За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, вказуючи на те, що станом на день подання позову заборгованість не погашена, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. Ухвалою від 16.10.2020 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток, а також копії позовної заяви з додатками, на адресу місця проживання, зареєстровану у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення відправлення (а.с.36). Згідно положень ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. Відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 04.11.2016 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Інтернет сторінці банку www/oschadbank.ua, до умов якого відповідач приєднався, підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання кредиту та його умови. В результаті чого, банк встановив відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15000,00 грн. на строк 36 місяців, з процентною ставкою 28 % річних за користування кредитними коштами, на картковий рахунок з використанням платіжної картки (а.с.10-16). Позивачем умови договору виконано та надано кредит в сумі визначеній договором. У період дії договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальник не дотримувався умов кредитного договору, а саме: не здійснював щомісячного погашення кредиту та не сплачував проценти у розмірах та у строки, визначені договором. В результаті не виконання відповідачем зобов`язань по договору, станом на 03.09.2020 року утворилася заборгованість на загальну суму 16382,48 грн., з яких: загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 14587,14 грн., загальна сума процентів за користування кредитом - 1451,91 грн., РКО - 14,00 грн., пеня - 98,87 грн., втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 4,57 грн., розмір 3% річних згідно ст. 625 ЦК України на суму простроченого кредиту - 196,09 грн., розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 29,09 грн. (а.с.17-23) Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору, що було підтверджено в ході дослідження наявних матеріалів цивільної справи, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних згідно розрахунку заборгованості. Постановою КМУ №568 від 05 червня 2019 року було змінено тип Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», відповідні зміни внесені до Статуту та здійснена їх державна реєстрація в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 18 липня 2019 року. Зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не оспорюється, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved