Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) укладеної між ними 22.12.2015 року відповідач отримала кредит в розмірі 8340 грн. 35 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами угоди відповідач зобовязалась погашати заборгованість з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за Генеральною угодою, станом на 25.01.2017 року у неї утворилась заборгованість в сумі 11112 грн. 56 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с38). Відповідач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, з тих підстав що 27 лютого 2017 року сплатила борг (а.с.45). Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукта кредитних карт, за умовами якого відповідачу було надано строковий кредит на 36 місяців з 22.12.2015 року по 31.12.2017 року у розмірі 8340 грн. 35 коп., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі. В свою чергу відповідач зобовязалась погашати заборгованість по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших платежів згідно Умов і Правил шляхом внесення з «1» по «25» число кожного місця щомісячного платежу в сумі 417 грн. 35 коп. За п.п.2.2 та 2.8 Генеральної угоди в разі порушення строків погашення заборгованості відповідач зобовязалась сплатити банку штраф у розмірі 1016 грн. 55 коп., а разі порушення зобовязань по погашенню кредиту сплатити пеню у розмірі вказаному в Умовах і Правилах за кожен день прострочки. Відповідач погодилась з тим, що вказана угода разом з запропонованими Умовами і правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитний договір про що свідчить її підпис (а.с.6 на звороті). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. За статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526,612,625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконаня ним грошового зобовязання. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим, станом на 25.01.2017 року у неї утворилась заборгованість в сумі 11112 грн. 56 коп., з яких: 7278 грн. 78 коп. - заборгованість за кредитом; 1095 грн. 98 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1729 грн.20 коп. заборгованість за пенею та комісією; штраф - 1008 грн.60 коп. (а.с.4). Однак з копії квитанції наданої відповідачкою убачається, що після відкриття провадження у справі, а саме 27 лютого 2017 року вона сплатила заборгованість перед банком в сумі 10512 грн. (а.с.46). Згідно уточненого розрахунку заборгованості наданого позивачем заборгованість відповідача за кредитним договором від 22.12.2015 року станом на 14 березня 2017 року складається виключно із заборгованості по штрафу в сумі 1008 грн. 60 коп. (а.с.55). З огляду на викладене вище, оскільки відповідач порушила умови договору, взяті на себе зобовязання не виконала належним чином, з неї на користь банку підлягає стягненню несплачена заборгованість в сумі 1008 грн. 60 коп. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: partial