Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

11 лютого 2014 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначено, що з 19 листопада 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. Протягом останніх шести місяців шлюбних відносин сторони не підтримують. Неповнолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач самостійно утримувати дітей фінансово неспроможна. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює муляром в будівельному управлінні № 7 м. Вінниці та отримує стабільний заробіток. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області (а.с. 8), та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 7). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію № 298, виданої 04 лютого 2014 року Приватним підприємством «Бокуд», позивач [PERSON] проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на викладене вище та враховуючи обставини справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, починаючи з 08 липня 2013 року, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати, суд вважає, що стягнення аліментів слід призначити з часу пред'явлення позову до суду, а саме з 11 лютого 2014 року. Суд вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial