Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

11 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 3246,02 доларів США. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на пропуск строку позовної давності. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» відповідь на відзив у встановлений судом строк не подало. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 935/6-093, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит на оплату придбаного автомобіля в сумі 13590 доларів США зі сплатою 13% річних за користування ним з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 13 квітня 2014 року (а/с 5-7). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Як зазначено позивачем, відповідач свої зобов'язання по договору кредиту належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 12 вересня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 3246,02 доларів США, з якої 2545,61 доларів США - заборгованість по кредиту, 700,41 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що підтверджується розрахунком (а/с 14-15). У п. 1.1 договору кредиту № 935/6-093 від 19 квітня 2007 року, укладеного між сторонами, сторони визначили, що кінцевим терміном повернення основної заборгованості є 13 квітня 2014 року. Додаткових угод сторони не укладали, змін у договір не вносили. Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 12.09.2017 № 10.1-87/16911 вбачається, що за договором кредиту № 935/6-093 від 19 квітня 2007 року останній платіж в сумі 2794,51 доларів США відповідачем був здійснений 18 січня 2011 року (а/с 16). Після вказаної дати жодних платежів здійснено не було. Наступний платіж за умовами договору відповідач мала здійснити 10 лютого 2011 року, але його не здійснила. У п. 4.4 договору кредиту № 935/6-093 від 19 квітня 2007 року сторони погодили, що нарахування пені за невиконання зобов'язань, визначених п.п. 1.1., 2.4. цього договору та штрафів за невиконання зобов'язань, визначених п. 3.3.2.-3.3.17. цього договору, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобов'язань мало бути виконане. Таким чином, нарахування пені у відповідності до умов договору могло бути здійснено за період з 10.02.2011 по 10.02.2012. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Так, п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Стаття 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк). За таких обставин, оскільки право вимоги у позивача виникло з 14 квітня 2014 року, тобто після закінчення кінцевого терміну повернення основної заборгованості (13 квітня 2014 року), а до суду з позовом позивач звернувся лише 11 грудня 2017 року, надіславши його по пошті (а/с 26), а тому позивачем пропущено строк позовної давності. Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed