Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], про визнання окремих рішень органів управління громадської організації неправомірними та зобовязання відповідача вчинити певні дії. В первісній редакції поданої позовної заяви [PERSON] просила суд визнати незаконною постанову правління Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», яка оформлена протоколом № 5 від 11.01.2015 року, в частині переоформлення земельної ділянки № 675 на [PERSON] та зобовязати відповідача відновити право позивача на користування земельною ділянкою № 675. 18.05.2016 року позивачем подана до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій [PERSON] просить суд визнати незаконною постанову правління Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», яка оформлена протоколом № 5 від 11.01.2015 року, в частині переоформлення земельної ділянки № 675 на [PERSON], зобовязати відповідача відновити право позивача на користування земельною ділянкою № 675,зобовязати відповідача видати позивачеві довідку на підтвердження членства [PERSON] у вказаній громадській організації. 23.06.2016 року позивачем подана до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій [PERSON] просить суд визнати незаконною постанову правління Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», яка оформлена протоколом № 5 від 11.01.2015 року, в частині переоформлення земельної ділянки № 675 на [PERSON], визнати незаконною постанову, яка оформлена розділом 8 пунктом «в» протоколу № 1 від 16.04.2016 року звітно-виборної конференції Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», зобовязати відповідача відновити право позивача на користування земельною ділянкою № 675,зобовязати відповідача видати позивачеві довідку на підтвердження членства [PERSON] у вказаній громадській організації. В своїй письмовій заяві від 15.08.2016 року [PERSON] просила суд залишити без розгляду її позовні вимоги щодо зобовязання відповідача відновити право позивача на користування земельною ділянкою № 675, а також стосовно зобовязання відповідача видати позивачеві довідку на підтвердження членства [PERSON] у вказаній громадській організації. Ухвалою суду від 15.08.2016 року вказані вимоги залишено без розгляду, а також на підставі ст.ст. 31,173 ЦПК України відмовлено позивачеві в зміні предмету і підстав позову та у прийнятті до розгляду позовних вимог [PERSON] до Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» в частині визнання незаконною постанови, оформленої розділом 8 пунктом «в» протоколу № 1 від 16.04.2016 року звітно-виборної конференції Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень». Отже, судом розглядається лише позовна вимога [PERSON] щодо визнання незаконною постанови правління Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленої протоколом № 5 від 11.01.2015 року, в частині переоформлення земельної ділянки № 675 на [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, наполягали на його задоволенні, на підтримку своєї позиції зазначили про наступне. Позивач [PERSON] була в 2007 році прийнята до членів Громадської організації «Садове товариство ім. Мічуріна», їй була надана в користування земельна ділянка № 675 в цьому Товаристві. В 2008 році назва Товариства була змінена на Громадська організація «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень». Постановою правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» від 26.08.2012 року та постановою звітної конференції уповноважених ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленою протоколом № 1 від 16.03.2014 року, позивача було виключено з членів цієї громадської організації. Постановою правління Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленою протоколом № 5 від 11.01.2015 року, земельна ділянка № 675, яка до того часу перебувала в користуванні [PERSON], була передана в користування іншому члену зазначеної громадської організації - [PERSON]. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.01.2016 року у справі № 236/1574/15-ц було визнано незаконними постанову правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» від 26.08.2012 року та постанову звітної конференції уповноважених ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформлену протоколом № 1 від 16.03.2014 року. Внаслідок цього рішення суду членство [PERSON] у садівницькому товаристві було поновлено. Позивач наголошує, що в результаті поновлення її членства в садівницькому товаристві вона отримала знову право на користування земельною ділянкою № 675 на землях громадської організації. Проте відповідач до теперішнього часу не скасував постанову правління Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформлену протоколом № 5 від 11.01.2015 року, в частині переоформлення земельної ділянки № 675 на [PERSON]. Як вважає [PERSON], існування такого рішення органів управління Товариства порушує її право на користування земельною ділянкою, а отже, позивач змушена звернутись за захистом свого порушеного права до суду і просити про скасування відповідного рішення. Представник відповідача голова правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог [PERSON], додатково вказала, що позивача було на виконання рішення суду поновлено у складі членів садівницького товариства, їй була фактично повернута в користування земельна ділянка № 675, а [PERSON] була надана в користування інша ділянка, що зафіксовано у постанові правління Товариства, оформленому протоколом № 7 від 27.03.2016 року. На думку представника відповідача, у звязку з такими обставинами постанова правління Товариства, оформлена протоколом № 5 від 11.01.2015 року, в частині переоформлення земельної ділянки № 675 на [PERSON] автоматично втратила чинність. Ні керівні органи садівницького товариства, ні [PERSON] не чинять жодних перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою № 675, тому позовні вимоги відповідач вважає безпідставними і просить відмовити у їх задоволенні. Третя особа [PERSON] також заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], вважала їх безпідставними, на підтримку своєї позиції навела аргументи, аналогічні аргументам представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши подані сторонами письмові матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини, відповідні їм правовідносини та прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень(ст. 60 ЦПК України). Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що з квітня 2007 року [PERSON] була прийнята до членів Громадської організації «Садове товариство ім. Мічуріна», що підтверджено заявою позивача від 12.04.2007 року (а.с.38) та записами в членській книжці позивача (а.с.6-7). Позивачу було виділено в користування земельну ділянку № 675 (виписка з протоколу № 3 засідання Садового товариства ім. Мічуріна від 09.06.2007 року, а.с.37). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.01.2016 року у справі № 236/1574/15-ц (а.с. 104-114) встановлено, що назва вказаного садівницького товариства була змінена на Громадська організація «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень». Постановою правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» від 26.08.2012 року та постановою звітної конференції уповноважених ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленою протоколом № 1 від 16.03.2014 року, позивача було виключено з членів цієї громадської організації. Вказаний факт визнається обома сторонами і не заперечується. Постановою правління Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленою протоколом № 5 від 11.01.2015 року, земельна ділянка № 675, яка до того часу перебувала в користуванні [PERSON], була передана в користування іншому члену зазначеної громадської організації - [PERSON] (а.с.8). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.01.2016 року у справі № 236/1574/15-ц, яке набрало законної сили (а.с. 104-114), було визнано незаконними постанову правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» від 26.08.2012 року та постанову звітної конференції уповноважених ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформлену протоколом № 1 від 16.03.2014 року. Внаслідок цього рішення суду членство [PERSON] у садівницькому товаристві було поновлено, що не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадські обєднання» громадська організація це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Згідно з ч.3 ст. 3 згаданого Закону самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об'єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об'єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності. [PERSON] змістом ст. 11 Закону України «Про громадські обєднання» статут є основним документом, що регулює діяльність громадської організації. Згідно з п.6.4 Статуту ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» (а.с. 47-57) «…прийом громадян у члени Організації здійснюється Правлінням на підставі заяви особи, що вступає, після оформлення документів про відмову від земельних ділянок колишніх користувачів або власників, а також рішення питань майнового характеру на ділянках членів, що припинили членство, зокрема. виключених членів організації, із наступним затвердженням вищим органом управління Організації…». Як вбачається зі змісту виписки з протоколу № 5 від 11.01.2015 року засідання правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень»(а.с.8), садова ділянка № 675 була віднесена до категорії «вільних ділянок» у звязку із виключенням [PERSON] з членів садівницького товариства і переоформлена на [PERSON] за її заявою. Враховуючи визнання рішенням Краснолиманського міського суду від 11.01.2016 року незаконними рішень органів управління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» про виключення позивача з членів садівницького товариства, суд також приходить до висновку про незаконність постанови правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленої протоколом № 5 від 11.01.2015 року, в частині переоформлення земельної ділянки у складі вказаного садівницького товариства № 675, якою до того часу користувалась [PERSON], на [PERSON]. Посилання представника відповідача на «автоматичну втрату чинності» попередньої постанови правління у звязку із прийняттям постанови правління ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленої протоколом № 7 від 27.03.2016 року(а.с.17), суд не бере до уваги через наступне. Згаданим рішенням органу управління садівницького товариства садову ділянку № 768 було переоформлено на [PERSON], натомість право користування земельною ділянкою № 675 було закріплено за [PERSON], однак лише «…до решения Киевского высшего специализированного суда…». Тобто правлінням Товариства для позивача було встановлено певні часові обмеження у користуванні земельною ділянкою,яких не було визначено в судовому рішенні від 11.01.2016 року. До того ж, згідно з чинною редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в судовій системі України взагалі не існує «Київського вищого спеціалізованого суду», вжите відповідачем формулювання рішення не містить посилань на суть справи, яку мав би розглянути такий суд, на характер передбачуваного судового рішення. Отже, відповідачем порушується принцип правової визначеності, за такої ситуації позивач позбавлений будь-якої можливості визначити для себе граничний строк користування земельною ділянкою в садівницькому товаристві. Тією ж постановою правління Товариства встановило на вій розсуд обмеження відносно ділянки № 675, а саме «…запрет на все действия по отношению к садовому участку № 675 [PERSON]Н…», при цьому жодним чином не зазначено, які саме це дії і з боку яких осіб такі дії могли б бути вчинені. [PERSON] вказаних обставин неможливо говорити про повне відновлення права користування [PERSON] садовою ділянкою № 675 в тому обсязі, в якому вона могла ним користуватись до свого виключення із членів садівницького товариства, а відтак, право позивача є порушеним. Постановою звітно-виборної конференції ГО «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень», оформленою протоколом № 1 від 16.04.2016 року, [PERSON] було повторно виключено з членів Товариства (а.с.58-60), однак питання припинення користування позивача садовою ділянкою № 675 в цій постанові не вирішено. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ст. 12 ЦК України). Згідно зі ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Ураховуючи викладене, суд задовольняє вимоги позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач [PERSON] в квітні 2016 року звернулась до суду з вимогами до відповідача [PERSON] подання позовної заяви немайнового характеру позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн.(квитанція ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.04.2016 року а.с.2 ). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд стягує ці витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved