Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

12.10.2017 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, які заявою від 20.11.2017 року уточнили та просять визнати за ними в рівних частках, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що 1/2 частка вказаного житлового будинку належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються чоловік [PERSON], доньки [PERSON] і [PERSON], син [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном. [PERSON] спадщину не прийняла. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/6 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. [PERSON] за життя заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються доньки [PERSON] і [PERSON], син [PERSON] Позивачі прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном. [PERSON] спадщину не прийняла. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачам було відмовлено, у зв'язку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до пп. 4.14 п.4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє:…склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», введеного в дію з 01.01.1994 року Постановою Верховної Ради України від 02.09.93 року №3426-XII, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 10 розд. II Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до ч. 3 ст. 10 розд. II вищевказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідальність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: ... відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстру прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. У документах, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON], встановлено невідповідність: у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 14.02.1951 року за №1917 (право власності зареєстроване Ізмаїльською інвентаризаційною конторою 18.05.1951 року за №2594), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку [ADDRESS] а у свідоцтві про право на спадщину з законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 06.10.1978 року за № 1-2482 (право власності зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.12.1978 року за № 7-29), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку [ADDRESS]. Відсутній документ про підставу зміни номера. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою розгляд справи залишає на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.1951 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської міської нотаріальної контори Лисенко М.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1917, належить 1/6 частка житлового будинку з надвірним спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] Крім цього, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.1978 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2482, належить 1/3 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. Згідно довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1541 від 20.11.2017 року згідно Адресного реєстру м. Ізмаїла вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами має самостійний юридичний адресний номер: [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого Ізмаїльським відділом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] померла [INFO] За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49733877 від 04.11.2017 року, складеною Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої, [INFO], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: -чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] повторно виданим 23.04.1979 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ізмаїла; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.02.1950 року міським бюро реєстрації актів цивільного стану м. Ізмаїла та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим 30.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 14.02.1952 року Ізмаїльським облархівом РАЦС та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00003950547 від 01.07.2010 року згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16.04.1960 року Ізмаїльським міським бюро реєстрації актів цивільного стану. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем, що підтверджено записами в будинковій книзі на вищезазначений будинок, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Крім цього, було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2002 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/6 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 49296032 від 29.09.2017 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] року - відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.02.1950 року міським бюро реєстрації актів цивільного стану м. Ізмаїла та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим 30.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 14.02.1952 року Ізмаїльським облархівом РАЦС та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00003950547 від 01.07.2010 року згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16.04.1960 року Ізмаїльським міським бюро реєстрації актів цивільного стану. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] та [PERSON] фактично вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, [ADDRESS], що підтверджено записами в будинковій книзі на вищезазначений будинок, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Крім цього, було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області [PERSON], померла [INFO] Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. №1241/0214 від 19.09.2017 року, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом , у зв'язку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до пп. 4.14 п.4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє:…склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», введеного в дію з 01.01.1994 року Постановою Верховної Ради України від 02.09.93 року №3426-XII, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 10 розд. II Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до ч. 3 ст. 10 розд. II вищевказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідальність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: ... відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстру прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. У документах, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON], встановлено невідповідність: у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 14.02.1951 року за №1917 (право власності зареєстроване Ізмаїльською інвентаризаційною конторою 18.05.1951 року за №2594), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку [ADDRESS] а у свідоцтві про право на спадщину з законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 06.10.1978 року за № 1-2482 ( право власності зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.12.1978 року за № 7-29), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку [ADDRESS]. Відсутній документ про підставу зміни номера. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved