Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

11 листопада 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є його дружиною з якою він перебуває у шлюбі з 10 травня 2002 року, зареєстрованому відділом РАЦС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №106. Від спільного життя дітей не мають. Їх спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом всього період подружнього життя він не відчував, що дійсно є для неї близькою людино. В 2014 році був мобілізований до збройних сил України, перебував у зоні бойових дій, був контужений \~ \~ \~ \~ та травмований, тривалий час лікувався в медичних закладах, потребував підтримки близьких людей. Відповідач провідала його в госпіталі один раз, не піклувалася про нього. Після його повернення з лікарні, він намагався нормалізувати їх стосунки, зберегти сім`ю, але безрезультатно. Вони з відповідачем не підтримують подружні стосунки та ведуть спільне господарство з початку 2015 року. Він впевнений в тому, що їх сім`я розпалася остаточно і збережена бути не може. Він пропонував відповідачу розірвати шлюб в органах РАЦС, але вона категорично відмовилася і заявила йому, що перш за все їй необхідно поділити майно. Зараз Самарським районним судом розглядається справа про поділ майна за позовом відповідача. Примирення між ними не можливе. Просить розірвати шлюб. 19 листопада 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.14). 06 грудня 2019 року від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшов відзив, відповідно до якого, відповідач вважає позовну заяву про розірвання шлюбу безпідставною, оскільки викладені в позові обґрунтування, про нібито неможливість збереження між ними шлюбу є надуманими та не відповідають дійсності. З моменту одруження 10 травня 2002 року і до літа 2019 року між нею і [PERSON] були нормальні сімейні, подружні стосунки. Вони проживали однією сім`єю у збудованому ними житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, проводили святкування сімейних свят, проводили відпочинок разом із сусідами, облаштовували сімейний побут, у вересні 2019 року проводили ремонт по заміні віком. З літа 2019 року [PERSON] , внаслідок контузії та перенесених в умовах бойових дій в зоні АТО стресів, став агресивним, почав зловживати спиртними напоями. Вона не погоджується із твердженням [PERSON] , що їх подружнє життя неможливо зберегти, адже вони прожили разом понад 20 років і між ними не було непорозумінь. Вона ніколи не відмовлялась від надання допомоги [PERSON] , коли він перебував на лікуванні у госпіталі, після отриманих поранень під час перебування в зоні АТО. [PERSON] перебуваючи у пригніченому або ж агресивному стані після вживання спиртних напоїв висловлював погрози, що одноособово розпорядиться їх житловим будинком. Влітку 2019 року вона запропонувала [PERSON] добровільно провести розподіл спільно збудованого ними житлового будинку. [PERSON] спочатку погодився, а через деякий час заявив, що він є одноособовим власником будинку і що вона немає жодного відношення до цього домоволодіння. Вважає, що їх шлюб можна зберегти, просить не задовольняти позов [PERSON] про розірвання шлюбу. 30 січня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська сторонам було надано строк для примирення до 30 березня 2020 року, провадження по справі зупинено (а.с.45-46). 12 травня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі поновлено (а.с.52). Позивач після надання строку на примирення в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з відповідачем вони не примирились, він живе з іншою жінкою та просить розірвати шлюб. Відповідач після надання строку на примирення в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 травня 2002 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №106 (а.с.4). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved