overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

11.01.2014 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, починаючи з дня подачі позову і до закінчення донькою навчального закладу, тобто до 30.06.2014 року, а також позивач просить суд допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу, встановленого судом. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач повністю позов підтримав, відповідач позов визнав і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованим 22 лютого 1996 року Артемівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганськ. Позивачем надана довідка, відповідно до якої [PERSON] є студенткою третього курсу денного відділення Коледжу Національного фармацевтичного університету. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги позивача та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача до закінчення донькою навчального закладу, а саме до 30.06.2014 року, а також на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача і на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229 гривень 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

11.01.2014 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання представник позивача \~не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність,\~проти задоволення позовних вимог не заперечує, вказав, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 15.05.2015 року. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. \~ Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, сумісне господарство не ведеться, спору про розподіл майна не має. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

11.01.2014 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON], Сімферопольської міської ради про припинення права власності на частку житлового будинку і надвірних споруд та зміну ідеальних часток співвласників домоволодіння, шляхом визнання права власності в цілому. Ухвалою суду від 13.01.2014 року позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків. Між тим, 16.01.2014 року від представника позивача - [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, надійшла заява про повернення позовної заяви по цій справі до відкриття провадження. Відповідно до п. 1 ч 3 ст.121 ГПК України, заява повертається у випадках, коли позивач до відкриття провадження у справі подав заяву про повернення йому позову. Частиною 5 ст.121 ЦПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає позивачеві повторному зверненню із цією ж заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача - [PERSON] про повернення позовної заяви є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

11.01.2014 року позивач звернувся до відповідача з позовом указав ,що наказом КП Калініна від 7.06.2010 року за №36 -к [PERSON] призначено економістом комунального підприємства Калініна з посадовим окладом згідно штатного розпису .Згідно посадової інструкції п..2.1 ,2.3 відповідач зобов'язана виконувати покладені на неї посадові функції у тому числі-здійснювати роботу по вдосконаленню організації труда ,форм та систем заробітної плати ,матеріального та морального стимулювання,розраховувати фонди заробітної плати та численність працюючих за умов необхідності найбільш раціонального використання трудових ресурсів .Наказом №12 К від 22.02.2012 року на економіста КП Калініна [PERSON] були покладені обов'язки головного бухгалтера ,після проведення ревізії фінансово -господарської діяльності Комунального підприємства Калініна були виявлені недоліки Відповідно до акту КП Калініна про проведення інвентаризації від 1.10.2013 року що до нарахування та виплат по заробітної платі [PERSON] встановлено що має місце переплата з 7.06.2010 року по 30.09.2013 року у розмірі 10693,31гривень.У зв'язку з тим ,що нарахування та виплату заробітної плати здійснювала виключно відповідач користуючись своїм службовим становищем КП Калініна понесло збитки на суму 10693 ,31 гривень,просив стягнути з відповідача на користь позивача зазначений матеріальний збиток та за судові витрати 114,7 гривень . Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги ,просив позов задовольнити по підставах викладених у позовній заяві ,та просив стягнути з відповідача на користь позивача зазначений матеріальний збиток та за судові витрати 114,7 гривень. Відповідачка у судове засідання не з,zвилась ,про час та дату розгляду справи її у було повідомлено . Заслухав пояснення представника позивача та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини : Відповідно до вимого ст. 22 ЦК України особа ,якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування. Наказом КП Калініна від 7.06.2010 року за №36 -к [PERSON] призначено економістом комунального підприємства Калініна з посадовим окладом згідно штатного розпису. Наказом №12 К від 22.02.2012 року на економіста КП Калініна [PERSON] були покладені обов'язки головного бухгалтера .Відповідно до наказу 67 -к від 30.09.2013 року [PERSON] звільнено з роботі на підставі ст. 36 п1 КЗпП України . Відповідно до акту КП Калініна про проведення інвентаризації від 1.10.2013 року що до нарахування та виплат по заробітної платі [PERSON] встановлено що має місце переплата з 7.06.2010 року по 30.09.2013 року у розмірі 10693,31гривень (арк. .с .4-11),що також підтверджується відомостями про нараховані та сплачені суми по заробітний платі відповідачу за вказаний період (арк.. с 39-170) Добровільно відшкодувати зазначений збиток відповідачка відмовляється чим порушує права позивача ,тому позов слід задовольнити та стягнути на користь позивача з відповідачки необґрунтовано сплачену заробітну плату у сумі 10 693,31 гривень , а також за судові витрати 114 ,7 гривень . На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

11.01.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що 25.04.2009 року вона зареєструвала шлюбу з відповідачем у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис №95. Від шлюбу народилась дитина- дочка [PERSON], [INFO]. З січня 2012 року з відповідачем однією сім'єю не проживають, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення ним повноліття. До судового засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до представленої суду копії свідоцтва про народження, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], згідно довідки ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя неповнолітня [PERSON], мешкає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

11.01.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] яким просить позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS]. Вказує що є власником зазначеної квартири, відповідач є його донькою, яка з травня 2012 року не проживає у спірній квартирі, місце перебування її невідомо. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину, а.с.8,11. Згідно акту, а.с.10 відповідачка [PERSON] у вказаному житлі не проживає з травня 2012 р., відповідно Довідки №46 у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], а.с.9. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як член сім'ї власника житла, може бути позбавлений правом користування житлом. Оскільки відповідач визнається таким, що втратив право користування житловим приміщенням; тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобовязаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст. 405 ч. 2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

11.01.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 11.08.2007 р. з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, тому з грудня 2015 р. подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Спір про поділ майна буде вирішуватися в судовому порядку, а на утримання дитини нею пред'явлено до суду позов. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 61 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2015 р. і не поновлювалися. Встановлюючи фактичні взаємини подружжя, мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що подружжя проживають окремо, шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, вжиття заходів для примирення на думку суду є неефективним, тому такий строк не призначається. Суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спору про поділ майна не виникає, питання утримання дитини окремо вирішується у судовому порядку. Відповідно до положень ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, адже заперечень проти позову відповідач не надав, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

11.01.2016 р. [PERSON] пред'явила до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], обгрунтовуючи вимоги тим, що 11.08.2007 р. вона зареєструвала з відповідачем шлюб, а [INFO] народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення дочкою повноліття на її користь, допустивши до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з'явився і причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є відповідач, актовий запис № 189 (а.с. 3). Відповідач утриманням дитини не займається, свій обов'язок щодо її матеріального забезпечення не виконує, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання, а аліменти підлягають примусовому стягненню. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням викладеного та на підставі статей 179 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

11.01.2016 р. до суду подано заяву, в якій заявниця вказала, що вона перебувала на утриманні двоюрідного брата [PERSON] з 19.09.1997 р. по день його смерті 28.11.1998 р., просила встановити факт її перебування на утриманні двоюрідного брата [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.09.1997 р. по день смерті [PERSON] вони жили разом, вела з ним спільне господарство, мали спільний бюджет, основним джерелом існування був дохід брата, а її пенсія була незначною для подальшого оформлення нею права приватної власності в порядку спадкування за законом спадкового майна. В судове засідання заявниця не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила заявлені вимоги задовольнити повністю, справу розглядати у її відсутність (а.с. 12). Представник Кунківської сільської ради в судове засідання не з'явився, письмово вимоги заяви визнав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с.13). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] перебувала на утриманні свого двоюрідного брата [PERSON] з 19.09.1997 р. по день його смерті 28.11.1998 р., вони жили разом, вела з ним спільне господарство, мали спільний бюджет, основним джерелом існування був дохід брата, а її пенсія була незначною, тому не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявниці для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються: - пунктом 2 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні; - п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Оскільки, [PERSON], [INFO], перебувала на утриманні свого двоюрідного брата [PERSON] більше одного року, а саме в період часу з 19.09.1997 р. по день його смерті 28.11.1998 р., як спадкоємиця за законом не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.2 ч.1 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією паспорта серії АА № 530943 виданого Гайсинським РВ УМВС України в Вінницькій області 15.07.1997 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 3); - акт про смерть № 19 від 01.12.1998 р. згідно з яким 28.11.1998 р. в с.Кунка Гайсинського району помер [PERSON] (а.с. 9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

11.01.2016 р. до суду подано позов, у якому позивачка зазначила, що 23.11.2012 р. вона з відповідачем уклала шлюб, за час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], вона самостійно утримувати малолітню дитину не має можливості, відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню свого сина не виконує, хоча має таку можливість, оскільки працює на Гайсинському спиртовому заводі, а тому просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їх малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути за його відсутності, вимоги позову визнав повністю (а.с. 14). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує, хоча має таку можливість, оскільки працює на Гайсинському спиртовому заводі. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], чим порушує його права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини; при цьому суд зауважує, що сукупність викладених вище обставин свідчить про наявність у відповідача повної можливості надавати своєму малолітньому сину щомісячне утримання у визначеному судом розмірі до досягнення ним повноліття і такий розмір стягування аліментів не порушить прав ні дитини, ні відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 126414 від 23.11.2012 року, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] уклали 23.11.2012 року шлюб (а.с.4); - копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 240985 від 03.01.2013 року, з якої видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5); - довідкою виконавчого комітету Чечелівської сільської ради Гайсинського району № 1105 від 24.12.2015 р. про те, що [PERSON], 15.12.2012 р.н, знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с.6).

Outcome: approved