Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

11.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про зняття арешту з майна. В поданій до суду заяві зазначає, що 21 травня 2014 року помер її батько [PERSON]. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, позивач звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Спадщина складається з житлового будинку з господарськими побудовами, який розташований по вул. Віталія Кирейка (до перейменування вул. Дзержинського), 21 в м. Кобеляки Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 20.07.1973. У листопаді 2017 року під час оформлення спадкових прав [PERSON] дізналася від державного нотаріуса про арешт майна, належного [PERSON], а саме про накладення арешту на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Дзержинського, 21 в м. Кобеляки Полтавської області. Так, на підставі постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби від 03.10.2003 №10583 [PERSON] державною нотаріальною конторою було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 17.03.2005 за №1771993 про арешт майна [PERSON]. Цей арешт на житловий будинок [PERSON] був накладений за результатами розгляду Кобеляцьким районним судом Полтавської області цивільної справи №2-1294/2001 за позовом ВАТ «Полтавагаз» до [PERSON] про стягнення коштів. Правонаступником ВАТ «Полтавагаз» є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз». Однак, житловий будинок з господарськими побудовами по вул. Дзержинського, 21 в м. Кобеляки ніколи не перебував у власності [PERSON], а під час арешту майна [PERSON] було помилково накладено арешт на нерухоме майно, яке їй ніколи не належало. У зв'язку з накладенням арешту на спадковий житловий будинок державний нотаріус своєю постановою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Без зняття арешту з майна [PERSON], позивач не зможе оформити своє право на спадкове майно, що залишилося після його смерті. А тому позивач прохала суд зняти арешт з його майна, виключивши із Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт (архівний запис) майна [PERSON], внесений [PERSON] державною нотаріальною конторою 17.03.2005 за №1771993 на підставі постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби від 03.10.2003 №10583. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримала заявлені вимоги, прохала задовольнити. Представник відповідача Кобеляцького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області надав суду заяву, в якій позов визнав та прохав справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» надав суду заяву, в якій прохав справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти зняття арешту з майна. Третя особа [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала суд справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2014 року помер батько позивача [PERSON] ( а.с.6,7,8). Протягом шестимісячного строку [PERSON] звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], згідно з якою було заведено спадкову справу № 378/2014. Крім неї, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає (а.с.24-29). На день смерті [PERSON] залишилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими побудовами по вул. Віталія Кирейка (до перейменування вул. Дзержинського), 21 в місті Кобеляки Полтавської області, яка належала йому на підставі нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 20.07.1973 (а.с.9-10). На підставі постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби від 03.10.2003 №10583 [PERSON] державною нотаріальною конторою було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 17.03.2005 за №1771993 про арешт майна [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.11.2017 №103948790 ( а.с.11). Арешт на житловий будинок [PERSON] був накладений за результатами розгляду Кобеляцьким районним судом Полтавської області цивільної справи №2-1294/2001 за позовом ВАТ «Полтавагаз» до [PERSON] про стягнення коштів, що підтверджується рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02.10.2001 у справі № 2-1294/2001 ( а.с.12). Згідно довідки [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22.11.2017 №8645 повідомлено про відсутність будь-яких виконавчих документів про стягнення боргу із [PERSON] ( а.с.13). [PERSON] РГП ПАТ «Полтавагаз» від 30.11.2017 №1918 [PERSON] було повідомлено про відсутність на час її звернення боргу за спожитий природний газ в житловому будинку по вул. Дзержинського, 21 в м. Кобеляки ( а.с.14). У зв'язку з накладенням арешту на спадковий житловий будинок, державний нотаріус своєю постановою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.15). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з роз'ясненнями п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 77, 78 ЦПК). На позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна. Вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист. Таким чином, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в суді та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачі визнали заявлені вимоги, третя особа не заперечує проти задоволення позову, а тому позов підлягає задоволенню. Тому, необхідно зняти арешт із житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Віталія Кирейка (до перейменування Дзержинського), 21 в м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області, виключивши із Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт (архівний запис) майна [PERSON], внесений [PERSON] державною нотаріальною конторою 17.03.2005 за №1771993 на підставі постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби від 03.10.2003 №10583. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved