Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

10.07.2020\~року позивач\~звернувся до\~Київського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~третя особа\~ Управління\~Державного архітектурно-будівельного\~контролю Одеської\~міської ради\~про усунення\~перешкод у\~користуванні домоволодінням. В обґрунтування\~позовної заяви\~посилається на\~те,\~що [PERSON] (далі також - позивач) є власником домоволодіння на земельній ділянці площею 0,03 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування земельної ділянки від 01.08.2001 року. На суміжній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , ведеться незаконне будівництво споруди із залученням важкої будівельної техніки. Будівля споруджується впритул до межі сусідніх земельних ділянок, без згоди їх власників, грубо порушується техніка безпеки - автокран постійно переміщує багатотонні будівельні конструкції та матеріали над подвір`ями сусідів, що несе реальну загрозу життю сусідів та членів їх родин. Окрім того, [PERSON] використовує свою земельну ділянку не за цільовим призначенням. Так, згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5110136900:33:003:0111 належить до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для індивідуального садівництва. Будівельні роботи\~проводяться з\~порушенням будівельних\~норм та\~правил,\~зокрема,\~в частині\~дотримання відстані\~між будинками,\~що призводить\~до порушення\~прав і\~законних інтересів\~позивача та\~позбавляє його\~можливості ефективно\~використовувати власне\~домоволодіння. земельної ділянки. Окрім того, недотримано при будівництві протипожежну відстань, що загрожує пошкодженням або частковим знищенням частини домоволодіння позивача, а також загрожує його життю. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~21.07.2020\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами загального\~позовного провадження. 09.09.2020 року від позивача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, у задоволені позову відповідач просив відмовити посилаючись на те, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення (Постанова Верховного Суду від 12.06.2019 року, справа №916/1986/18). Аналогічна правова позиція викладена також у постановах від 19.09.2018 \~ \~ \~ \~року, справа №804/1510 /16 та від 02.10.2018 року у справі №465/1461/16-а. З огляду на це, твердження позивача про те, що відповідач здійснює будівництво самочинно не відповідає дійсності та суперечить положенням закону. Позивач стверджує, що земельна ділянка використовується позивачем не за цільовим призначенням. Водночас, таке твердження є помилковим з огляду на наступне. Положення статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Позивач стверджує, що площа будівлі значно перевищує 500 кв.м. Втім, на підтвердження цього факту не надано жодних доказів. Водночас, відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25.06.2020 року, площа будівлі складає 298,9 кв.м. При цьому, зважаючи на те, що декларацію було зареєстровано у встановленому законом порядку, це свідчить про дотримання будівельних норм під час будівництва спірного будинку. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~11.09.2020\~року провадження у цивільній справі за позовом\~ [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6) про усунення перешкод у користуванні домоволодінням -\~зупинити на час проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Київського районного\~суду м.\~Одеси від 16.06.2021 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою Київського районного\~суду м.\~Одеси від 27.08.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив суд його задовольнити. У судовому засіданні відповідачка та її представник проти позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснень на позов не надав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння на земельній ділянці площею 0,03 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування земельної ділянки від 01.08.2001 року. 19.06.2017 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу. За умовами цього договору, [PERSON] передала (продала) у власність, а [PERSON] прийняла (купила) у власність 4/5 частин, [PERSON] прийняла (купила) у власність 1/5 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0583 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки: 5110136900:33:003:0065. В подальшому, 02.08.2019 року, між новими власниками - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ земельної ділянки, що є у спільній частковій власності. Згідно даного договору, земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5110136900:33:003:0065, було поділено між співвласниками, право спільної часткової власності на цю земельну ділянку. В результаті поділу, земельна ділянка за вищевказаною адресою була розділена на земельну ділянку [ADDRESS] та [ADDRESS] , площею 0,0262 га - власниками є [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, кожній по 1/2; - земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,0321 га - власницею є [PERSON] . Згідно відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право власності по 1/2 частці кожній на земельну ділянку площею 0,0262 га (земельна ділянка № [NUMBER] ), кадастровий номер 5110136900:33:003:0112. [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0321 га (земельна ділянка № [NUMBER] ), кадастровий номер 5110136900:33:003:0111. В подальшому [PERSON] було подано повідомлення про початок будівельних робіт, яке було зареєстровано, що підтверджується відповідними відомостями з реєстру. Після чого було розпочато будівельні роботи. Далі було також подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яку також було зареєстровано. 25.06.2020 року відповідачем було також отримано довідку про резервування адреси об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої об`єкту нерухомого майна, а саме - вищевказаному індивідуальному житловому будинку, було зарезервовано адресу [ADDRESS] . 10.07.2020 \~ \~ \~ \~року Київською районною адміністрацією було прийнято відповідне розпорядження щодо присвоєння адреси. 14.07.2020 \~ \~ \~ \~року відповідачем було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] стала власницею домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Згідно положень ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення (Постанова Верховного Суду від 12.06.2019 року, справа №916/1986/18). Аналогічна правова позиція викладена також у постановах від 19.09.2018 \~ \~ \~ \~року, справа №804/1510 /16 та від 02.10.2018 року у справі №465/1461/16-а. З огляду на це, твердження позивача про те, що відповідач здійснює будівництво самочинно не відповідає дійсності та суперечить положенням закону. Позивач стверджує, що земельна ділянка використовується позивачем не за цільовим призначенням. Водночас, таке твердження є помилковим з огляду на наступне. Положення статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Позивач стверджує, що площа будівлі значно перевищує 500 кв.м. Втім, на підтвердження цього факту не надано жодних доказів. Водночас, відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25.06.2020 року, площа будівлі складає 298,9 кв.м. При цьому, зважаючи на те, що декларацію було зареєстровано у встановленому законом порядку, це свідчить про дотримання будівельних норм під час будівництва спірного будинку. Позивач вказує, що будівельні роботи проводяться з порушенням будівельних норм та правил, зокрема, в частині дотримання відстані між будинками, що приводить до порушення прав і законних інтересів позивача та позбавляє його можливості ефективно використовувати власне домоволодіння. За статтею 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювали закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Водночас, збудований відповідачем будинок не може вважатись самочинним будівництвом, оскільки щодо нього було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а в подальшому здійснено реєстрацію права власності (п. 2.1). Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. З огляду на що, право на звернення з відповідним позовом щодо зобов`язання проведення перебудови мають відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування. Відповідно до п.5 Постанови ПВССУ №6 від 30.03.2012 року, у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Таким чином, обов`язковою умовою для звернення позивачу із відповідним позовом є доведення наявності порушеного права. З огляду на що, сама по собі наявність або відсутність порушень ДБН Б.2.2- 12:2019 не свідчить про безумовне порушення прав та інтересів позивача, який є власником сусідньої ділянки. Однак, позивачем не наведено будь-яких обгрунтувань щодо порушення його прав та інтересів в результаті здійснення позивачем будівництва. Зокрема, позивач вказує, що відстань від будівлі відповідача до межі ділянки позивача не відповідає нормам ДБН і складає 0,35 м (при цьому доказів цього, зокрема, відповідних вимірів, схем тощо позивачем не надано). Тим самим, на думку позивача, створюються перешкоди у користування ним власним домоволодінням. Однак, як далі вказує позивач, відстань від будівлі позивача до будівлі відповідача складає 4 м, що є достатнім для використання позивачем свого домоволодіння. З огляду на що, необгрунтованим є твердження про те, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні належним йому домоволодінням. У висновку експерта Мазурової І.С. № 012/2021 від 20.08.2021 року, який був наданий позивачем, зазначено, що враховуючи дані, зазначені в наданій замовником: документації, результати проведеного візуально-інструментального огляду, встановлено, що побудований індивідуальний житловий будинок [PERSON] , розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 5110136900:33:033:0111, за адресою: [ADDRESS] відносно будівель та споруд, що належать [PERSON] , розташованих на земельній ділянці кадастровий номер: 5110136900:33:003:0113, за адресою: [ADDRESS] не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва діючих на Території України, а саме: - по протипожежній відстані - відстань від побудованого індивідуального житлового будинку [PERSON] до садового будинку і вбиральні [PERSON] складає менше ніж 8-10 м, що не відповідає п. 15.2.2 Вимоги до протипожежних відстаней, таб. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»; - по відстані до межі суміжної ділянки - від найбільш виступаючої конструкції стіни побудованого індивідуального житлового будинку [PERSON] до межі земельної ділянки кадастровий номер: 5110136900:33:003:0113 [PERSON] складає менше ніж 1 м, що не відповідає п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»; в тому числі даним Будівельного паспорта на Індивідуальний житловий будинок, розташований: [ADDRESS] (кадастровий номер: 5110136900:33:003:0111), виданого Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради в 2019 році, а саме: - не відповідає відстань від побудованого індивідуального житлового будинку [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер: 5110136900:33:033:0111, до межі земельної ділянки кадастровий номер: 5110136900:33:003:0113, площею 0,03 га, власником якої являється - гр. [PERSON] , яка повинна складати: 1.0 м. А також, експерт відповідно до п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98р. №53/5 (із останніми змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 05.04.2021 р. №1253/5), має право, указувати у висновку на факти, виявлені під час проведення експертизи, які мають значення для справи, але стосовно яких йому не були поставлені питання. В ході дослідження наданої Замовником документації, а саме: - копії Будівельного паспорта на Індивідуальний житловий будинок, розташований: [ADDRESS] (кадастровий номер: 5110136900:33:003:0111), виданого Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради в 2019 році; - копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.12.2020 р., встановлено наступне: 1) земельна ділянка кадастровий номер: 5110136900:33:033:0111, розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить гр. [PERSON] , відповідно до п. І ст. 19 Земельного кодексу України №2768-ІІІ, розділу ІІ Класифікації видів цільового призначення земель, за цільовим призначенням: 1.05 Для індивідуального садівництва для ведення садівництва, відноситься до категорії землі сільськогосподарського призначення: 2) \~ \~ \~ \~на земельній ділянці кадастровий номер: 5110136900:33:033:0111 за адресою: [ADDRESS] , що належить гр. [PERSON] , зареєстровано та побудовано житловий будинок; 3) \~ \~ \~ \~Будівельний паспорт, виданий Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради в 2019 році, розроблений на індивідуальний житловий будинок розташований: [ADDRESS] (кадастровий номер 5110136900:33:003:0111). Таким чином, відповідно до п. 3 ст. 35 Земельного кодексу України №2768-111, земельні ділянки, що призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо, де відповідно до п. 1 ст. 91 Земельного кодексу України №2768-111, власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. У висновку експерта ОНДІСЕ № 20-6165 від 10.06.2021 року, наданого на виконання ухвали суду від 11.09.2020 року, зазначено, що будівництво будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , не відповідає п. 2 будівельного паспорту від 06.12.2019 з намірами забудови - будівництво індивідуального житлового будинку(кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:33:003:0111), щодо відстані від стіни житлового будинку до межі суміжної земельної ділянки відповідно до п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, та відповідає іншим пунктам зазначеного будівельного паспорту. 2. Будівництво будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , згідно до будівельних норм та правил визначених державними правилами та санітарними нормами: Відповідає: - По протипожежним вимогам - п.5.1,ДБН 8.1.1-7:2016. Пожежна безпека об`єктів будівництва, п.6.1.40, ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій. - По відстані від червоних ліній - п.6.1.33,ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій. - По розташуванню гаражу в об`ємі житлового будинку - п.6.1.39, ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій. Не відповідає: - По відстані до межі суміжних ділянок - п.6.1.41, ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій. Колегія суддів Верховного Суду у своїй постанові у справі № 766/12142/16-а від 12.07.2021 року звернула увагу на те, що висновок експерта може бути доказом у справі лише тоді, коли експертиза здійснена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за клопотанням сторони чи її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Суд при дослідженні наданого позивачем висновку та враховуючи пояснення які були надані експертом [PERSON] у судовому засіданні, судом встановлено, що експертові не був наданий весь будівельний паспорт, а лише 3 арк, що зазначено у самому висновку. Враховуючи викладене, судом приймається висновок експерта ОНДІСЕ № 20-6165 від 10.06.2021 року, оскільки експертиза була виконана на виконання ухвали суду від 11.09.2020 року та даний висновок ґрунтується на документах, які були надані як позивачем так і відповідачем до матеріалів справи у повному обсязі. Враховуючи викладене, позивачем не доведено та не наведено відповідних доказів, що здійснюване будівництво створює йому перешкоди у користування власним домоволодінням (ускладнює проїзд, руйнує ґрунт тощо). Таким чином, будівництво, яке здійснюється відповідачем, не здійснює прямого негативного впливу на планування, забудову та зручність утримання домоволодіння, яке належить позивачу. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши наявні докази, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed