Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

11.03.2016 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів в якому, просить визнати за ним право власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він та третя особа є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO]. Після смерті останньої у складі спадкового майна залишилася 1/15 частина квартири [ADDRESS], належної її на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого після смерті [PERSON] держаним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Русіною Н.О. від 11.07.1996. 21.08.2005 вона подала до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця. Також звернувся до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/15 частину вищевказаної квартири, оскільки спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації її права власності на зазначене нерухоме майно. Посилаючись на зазначені вище обставини позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Представники Головного управління юстиції у м. Києві та Київської міської ради в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у зв'язку з чим, з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності представників Відповідачів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] помела [PERSON], що посвідчується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20.12.2015, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві. Позивач є сином [PERSON]. Як далі видно з матеріалів справи, за життя [PERSON] на праві власності належала 1/5 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане згідно з розпорядженням від 10.08.1995 №11252 відділом приватизації Залізничної районної Ради народних депутатів. Крім того, [PERSON] успадкувала 1/15 частини квартири [ADDRESS] після смерті співвласника - її чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого держаним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Русіною Н.О. від 11.07.1996. Разом з цим, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] в органах БТІ зареєстроване не було. 21.08.2015 позивач подав до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця. Як видно з матеріалів спадкової справи №624/2015 заведеної Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [INFO] [PERSON], позивач та третя особа є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Позивач звернувся до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 28.12.2015 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/15 частину квартири [ADDRESS], оскільки спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації її права власності на зазначене нерухоме майно. Правовідносини щодо спадкування позивачем спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], підпадають під регулювання глав 84, 86-87, 89 книги шостої Цивільного кодексу України (ЦК). Відповідно до положень ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, нормами ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Матеріалами справи достовірно підтверджується, що померла [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] До складу цієї спадщини входить право власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON], позивач набув права на спадкування за законом на 1/30 частини квартири [ADDRESS]. Оскільки право на інша 1/30 частину квартири [ADDRESS] успадкувала за законом третя особа - донька померлої [PERSON] - [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За змістом ст. 392, ЦК право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що визнання за Позивачем права власності на 1/30 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial