Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

11 серпня 2020 року представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» Барандич О.А. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов обґрунтовано тим, що 20 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2008744863, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 52 801,73 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 20 травня 2019 року та із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01 % річних. Крім того, 20 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2008744806, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в сумі 57 045,82 гривень, строк повернення кредиту - до 20 травня 2019 року, процентна ставка за користування кредитними коштами - 0,01 % річних. Відповідно до п. 3.6 кредитного договору №2008744863 від 20 травня 2014 року та кредитного договору №2008744806 від 20 травня 2014 року банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитними договорами третій особі. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло вимоги за кредитними договорами №2008744863 від 20 травня 2014 року та №2008744806 від 20 травня 2014 року, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] кредитних зобов`язань станом на 13 червня 2016 року за кредитним договором №2008744863 від 20 травня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 75 232,17 гривень, яка складається з: 31 690,27 гривень - сума строкової заборгованості за кредитом; 894,47 гривень - сума простроченого тіла кредиту; 19 352,35 гривень - сума строкових нарахованих відсотків за умовами кредитного договору; 23 295,08 гривень - сума нарахованих прострочених відсотків за умовами кредитного договору. За кредитним договором №2008744806 від 20 травня 2014 року станом на 13 червня 2016 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 81 278,38, з яких: 34 231,04 гривень - сума строкової заборгованості за кредитом; 966,23 гривень - сума простроченого тіла кредиту; 20 913,74 гривень - сума строкових нарахованих відсотків за умовами кредитного договору; 25 167,37 гривень - сума нарахованих прострочених відсотків за умовами кредитного договору. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за кредитними договорами №2008744863 від 20 травня 2014 року та №2008744806 від 20 травня 2014 року, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . У відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3 % річних та індексу інфляції. Таким чином, у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за ним рахується заборгованість, яка становить: за кредитним договором №2008744863 від 20 травня 2014 року 99 086,87 гривень (загальна сума заборгованості за кредитом - 75 232,17 гривень, 3% річних та інфляційні втрати - 23 854,7 гривень); за кредитним договором №2008744806 від 20 травня 2014 року - 107 050,27 гривень (загальна сума заборгованості за кредитом - 81 278,38 гривень, 3% річних та інфляційні втрати - 25 772,19 гривень). Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 206 173,44 гривень та судові витрати у справі. Ухвалою судді від 27 серпня 2020 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. 03 листопада 2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності. У вказаній заяві представник відповідача зазначає, що у кредитора право вимоги до відповідача, як позичальника, виникло з моменту припинення останнім виконання умов договору, тобто сплати щомісячних платежів. Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. У цій справі вже на момент укладення першого договору факторингу, тобто станом на 13 червня 2016 року, у кредитора існувало право вимоги до відповідача. Таким чином, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, вважає, що підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності немає, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечував, просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності Заслухавши представників сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2008744863. Відповідно до п. 1.1 цього договору банк надає позичальнику споживчий кредит, позичальник отримує його на таких умовах: кредит на споживчі цілі в розмірі 49 695 гривень 75 копійок; на сплату комісії за оформлення кредиту 3 105,98 гривень; загальна суму кредиту - 52 801,73 гривень; строк кредиту - 60 місяців, з 20 травня 2014 року по 20 травня 2019 року; розмір процентної ставки - 0,01 % річних (а.с. 5-7). Крім того, 20 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2008744806. Відповідно до п. 1.1 цього договору банк надає позичальнику споживчий кредит, позичальник отримує його на таких умовах: кредит на споживчі цілі в розмірі 53 690,18 гривень; на сплату комісії за оформлення кредиту 3 355,64 гривень; загальна суму кредиту - 57 045,82 гривень; строк кредиту - 60 місяців, з 20 травня 2014 року по 20 травня 2019 року; розмір процентної ставки - 0,01 % річних (а.с. 8-10). Отримання відповідачем кредитних коштів за вищевказаними договорами про надання споживчого кредиту підтверджується копіями заяв [PERSON] на видачу готівки від 20 травня 2014 року (а.с. 29, 30). Відповідно до умов договору факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року ПАТ «ОТП Банк» передає, а ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» приймає право грошової вимоги і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та боржниками в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором фактор отримує право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. (а.с. 11-14). Відповідно до п. 1.4 договору факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року фактор має право на наступне відступлення (продаж) права грошової вимоги третім особам (а.с. 11-14). 29 січня 2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло права грошової вимоги, що належать ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», і стає кредитором за кредитними договорами, права вимоги за якими належать клієнту на підставі договору факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року та не були погашені до моменту підписання цього договору, в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 19-22). Виходячи з положення ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Витягами з реєстру боржників підтверджується, що ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за кредитними договорами №2008744863 від 20 травня 2014 року та №2008744806 від 20 травня 2014 року, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 23-24). В результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором в нього станом на 13 червня 2016 року за кредитним договором №2008744863 від 20 травня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 75 232,17 гривень, яка складається з: 31 690,27 гривень - сума строкової заборгованості за кредитом; 894,47 гривень - сума простроченого тіла кредиту; 19 352,35 гривень - сума строкових нарахованих відсотків за умовами кредитного договору; 23 295,08 гривень - сума нарахованих прострочених відсотків за умовами кредитного договору. За кредитним договором №2008744806 від 20 травня 2014 року станом на 13 червня 2016 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 81 278,38, з яких: 34 231,04 гривень - сума строкової заборгованості за кредитом; 966,23 гривень - сума простроченого тіла кредиту; 20 913,74 гривень - сума строкових нарахованих відсотків за умовами кредитного договору; 25 167,37 гривень - сума нарахованих прострочених відсотків за умовами кредитного договору. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредити вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язань іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання частини другої цієї статті, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст.1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2008744863 від 20 травня 2014 року за період з 28 липня 2017 року по 28 липня 2020 року, яка становить 99 086,87 гривень та складається з суми боргу - 75 232,17 гривень, 3 % річних у розмірі - 6 777,00 гривень; інфляційні втрати - 17 077,7 гривень. За кредитним договором №2008744806 від 20 травня 2014 року за період з 28 липня 2017 року по 28 липня 2020 року заборгованість [PERSON] становить 107 050,27 гривень , з яких: сума боргу - 81 278,38 гривень, 3 % річних у розмірі - 7 322,00 гривень; інфляційні втрати - 18 450,19 гривень. Доказів, які б підтверджували погашення заборгованості за кредитними договорами відповідачем повністю або частково, станом на день розгляду справи суду не надано. Враховуючи наведене, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, а тому з відповідача [PERSON] в користь ТзОВ Фінансова компанія «Прайм Альянс» слід стягнути заборгованість за кредитними договорами №2008744863 та №2008744806 від 20 травня 2014 року в загальному розмірі 206 137,44 гривень, в тому числі з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Що стосується заяви представника відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, суд виходить з наступного. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки, кредитний договір №2008744863 від 20 травня 2014 року та кредитний договір №2008744806 від 20 травня 2014 року встановлюють кінцевий термін виконання зобов`язання 20 травня 2019 року, то суд вважає, що строк звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] позивачем не порушено. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Встановлено, що 04 березня 2019 року ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» направило відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості за вищевказаними кредитними договорами. Цими вимогами [PERSON] повідомлено про необхідність погасити заборгованість за кредитними договорами протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 18 березня 2019 року. Також встановлено, що ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулось до суду з цим позовом 11 серпня 2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 102,00 гривень.

Outcome: approved