Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

11 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділення частки житлового будинку в натурі, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що вона є власницею 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою від 27 вересня 2005 року. На земельній ділянці площею 842 кв.м., розташовано: житловий будинок літ. А-1, вбиральня літ. Д-1, паркан № 1, замощення І. Вказаний житловий будинок загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., літ. А-1, складається з сіней 1, площею 7,9 кв.м., кухні 2 площею 6,0 кв.м., ванної кімнати 3 площею 2,9 кв.м., вбиральні 4 площею 1,2 кв.м., кімнати 5 площею 15,6 кв.м., кімнати 6 площею 8,0 кв.м., кімнати 7 площею 9,2 кв.м., кімнати 8 площею 8,4 кв.м., комори 9 площею 1,1 кв.м. Право власності на земельну ділянку, на якій розташований жилий будинок, не оформлювалось. Власником іншої 1/2 частки вищевказаного будинку є відповідачка [PERSON] , яка проживає зі своїми родичами в цьому будинку, не дає згоди виділення 1/2 частки будинку, проведення перебудов та добудов. Від оформлення права власності відмовляється. З урахуванням уточненої заяви після проведеної експертизи, просила суд виділити їй частину будинку, запропоновану експертом, як другому співвласнику, загальною площею 30 кв.м., що на 0,15 кв.м. менш, ніж приходиться на ідеальну 1/2 частину. Від компенсації за відходження від належної їй ідеальної 1/2 частини будинку, відмовляється та зобов`язується виконати вказані експертом переобладнання. 09 липня 2020 року до суду надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 10 листопада 2020 року позивачкою надана до суду заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок [ADDRESS] , а також уточнено позовні вимоги щодо розподілу в натурі відповідно до висновків експертизи. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя суду від 01 липня 2020 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 липня 2020 року за клопотанням позивачки призначена\~ судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено судовому експерту Новікову Володимиру Станіславовичу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року позовні вимоги [PERSON] за її заявою в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок [ADDRESS] , залишено без розгляду. У підготовчому судовому засіданні відповідачка визнала уточнені позовні вимоги [PERSON] щодо виділення їй в натурі тій частини житлового будинку [ADDRESS] , що запропонована експертом як другому співвласнику, із здійсненням позивачкою переобладнань. Враховуючи положення ч.3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення по даній справі у підготовчому судовому засіданні. З`ясувавши думку сторін щодо позову, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках (по 1/2) житлового будинку [ADDRESS] на підставі\~ свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Постновою О.М. 27 вересня 2005 року (а.с.5,6). Відповідно до висновку № 12/с за результатами судової будівельно-технічної експертизи\~ від 30 вересня 2020 року в ході дослідження встановлено наступний варіант розподілу домоволодіння [ADDRESS] : Першому співвласнику 1/2 частки пропонується виділити: - 1 частина сіней, площею\~ 4,7 кв.м.; - 6 жила кімната, площею 8,0 кв.м.; - 7 жила кімната, площею 9,2 кв.м.; - 8 жила кімната, площею 8,4 кв.м., загальною площею 30,3 кв.м., що на 0,15 кв.м. більше чим приходиться на ідеальну 1/2 частку; вбиральня літ. Д-1; 7/25 частини огорожі № 1, 1/2 частина замощення І. Другому співвласнику 1/2 частки пропонується виділити: - 1 - частина сіней, площею 3,2 кв.м.; - 2 кухня, площею\~ 6,0 кв.м.; - 3 ванна, площею 2,9 кв.м..; - 4 туалет, площею 1,2 кв.м.; - 5 жила кімната, площею 15,6 кв.м.; - 9 комора, площею 1,1 кв.м., загальною площею 30,0 кв.м., що на 0,15 кв.м. менше чим приходиться на ідеальну 1/2 частку; 18/25 частина огорожі № 1; 1/2 частина замощення І. Переобладнання: Встановити глуху перегородку\~ в приміщенні сіней 1 на відстані 2,11 м. від зовнішньої стіни з вхідними дверима для розділу частин співвласників; закласти дверні пройми між приміщеннями 5 та 6, 5 та 8; замість віконного пройму в приміщенні 3 влаштувати дверний пройм. Роботи по розширенню віконного пройма для влаштування дверного пройма виготовляють дисковими пилами без ударних динамічних впливів; готовий пройм рекомендується усилити обмеженням по периметру з металевого кутика з полкою не менше 75 мм із двох сторін, з`єднаних металевими пластинами. Ванну другого власника при необхідності влаштувати в частині приміщення 1 та 9. В приміщенні 8 влаштувати кухню для першого власника. При необхідності в подальшому прибудувати санвузол до частини будинку першого власника. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Враховуючи, що позивачка [PERSON] відмовилася від отримання грошової компенсації від [PERSON] за 0,15 кв.м., на які її ідеальна частка домоволодіння [ADDRESS] \~ менше від ідеальної 1/2 частки, та взяла на себе зобов`язання щодо влаштування переобладнань, запропонованих експертом, а відповідачка [PERSON] визнала уточнені позовні вимоги [PERSON] щодо виділення частки житлового будинку в натурі, суд приходе до висновку про задоволення вимог позивачки [PERSON] до [PERSON] про виділення частки житлового будинку в натурі. В абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Враховуючи задоволення вимог позивачки про виділ її частки та поділ у натурі домоволодіння, підлягає припиненню право спільної часткової власності на вказаний об`єкт, а на новоутворені домоволодіння визнається право власності сторін як на самостійні об`єкти нерухомого майна.

Outcome: approved