Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

10 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Райз-Південь», в якій просив розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарських угідь площею 27, 51 га, укладений 01 вересня 2008 року між ним та відповідачем, з урахуванням умов додаткової угоди від 17 серпня 2012 року. В обґрунтування свого позову послався на те, що не мав наміру реєструвати цю додаткову угоду, про що неодноразово звертався як до відповідача, так і до управління Держземагенства в Очаківському районі. 25 березня 2014 року позивач до початку розгляду справи по суті уточнив позовні вимоги - просив витребувати з незаконного володіння відповідача вказану вище земельну ділянку в зв'язку із тим, що останній використовує її не за цільовим призначенням. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вважала вимоги позивача безпідставними, оскільки він власноручно підписав додаткову угоду до договору оренди, і небажання її укладати виявив лише після її державної реєстрації, також заперечувала проти тверджень позивача про використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, оскільки відповідач здійснює сільськогосподарську діяльність і має право використовувати землі для вирощування зернових культур та соняшнику, тобто як ріллю. Третя особа - управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області - надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. На підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 47 від 14 лютого 2003 року позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 27,51 га, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2008 року між позивачем та СТОВ «Робуста Агро Інвест», правонаступником якого є ТОВ «Райз-Південь», був укладений договір оренди землі, за умовами яких орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарських угідь площею 27,51 га, у тому числі 20,78 га ріллі богарної та 6,73 га пасовищ. Строк дії договору становив п'ять років (а. с. 12-14). 17 серпня 2012 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди, якою термін його дії продовжено на 10 років, починаючи з моменту державної реєстрації цієї угоди (а. с. 17). Ця додаткова угода була зареєстрована 29 грудня 2012 року у відділі Держкомзему в Очаківському районі, про що у Державному реєстрі земель був вчинений відповідний запис за № 482510004005034. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі», що діяла на момент підписання договору, встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Вказана умова визначена сторонами в п. 3 додаткової угоди. Як вбачається з письмових звернень позивача на ім'я директора ТОВ «Райз-Південь» та заступника начальника відділу Держкомзему у Очаківському районі (а. с. 76, 77) з проханням не реєструвати додаткову угоду, вони датовані 22 січня 2013 року, тобто після державної реєстрації спірної угоди. Отже, суд дійшов переконання, що додаткова угода від 17 серпня 2012 року до спірного договору оренди є укладеною, оскільки сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору в розумінні ст. 638 ЦК України, а посилання позивача в цій частині є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Викладене також підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР 05 липня 2013 року за фактом підроблення підпису від імені [PERSON] в додатковій угоді до договору оренди, укладеного між ним та ТОВ «Райз-Південь». Стосовно вимог позивача про розірвання договору оренди з тих підстав, що внаслідок порушення умов користування відповідачем земельною ділянкою суттєво погіршився стан землі, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Законодавством визначено поняття нормативів інтенсивності використання земель. Так, відповідно до ст. 32 Закону України «Про охорону земель», нормативи якісного стану ґрунтів визначають рівень забруднення, оптимальний вміст поживних речовин, фізико-хімічні властивості тощо. З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів. Отже, за системним аналізом зазначених норм права, законодавець встановлює паспортизацію земель, як форму контролю за станом земель протягом часу їх використання із запровадженням нормативів родючості та якісного стану землі, та розрізняє поняття родючість землі та якісний стан землі, який є дещо ширшим, а також встановлює за порушення стану родючості землі, як наслідок, розірвання договору, а наслідком погіршення якісного стану землі - відшкодування збитків. З матеріалів справи, а саме копії еколого-агрохімічного паспорту полів та земельних ділянок, в т.ч. і земельної ділянки позивача, наданого відповідачем (а. с. 87-140), вбачається, що ТОВ «Райз-Південь» здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору оренди земельної ділянки. Твердження [PERSON] про неефективне використання відповідачем земельної ділянки, щорічне засівання її соняшником, спростовуються висновком агрохімічного обстеження від 25 червня 2014 року, що було проведено за його клопотанням, і за результатами якого було встановлено, що погіршення стану родючості ґрунтів земельної ділянки не відбувається, еколого-агрохімічний стан ґрунтового покриву земельних ділянок залишився без змін (а. с. 150-151). Будь-яких інших доказів щодо недотримання відповідачем як орендарем екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів позивач не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач порушив істотні умови договору оренди земельної ділянки щодо раціонального та цільового її використання. Зазначені твердження позивача є безпідставними та не мають жодного правового підґрунтя. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed