Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

11 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своїй заяві позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н від 21 липня 2011 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета - заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконує. Станом на 31 липня 2017 року її заборгованість перед банком складає 47108,81 грн., з яких: 994,84 грн. заборгованість за кредитом; 38914,50 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4480,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2219,47 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 47108,81 грн. та судові витрати у сумі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача.\~\~ Відповідач, представник відповідача в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги не визнали, просили застосувати строку позовної давності, про що відповідач надала відповідну заяву. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 21 липня 2011 року [PERSON] заповнила та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. [PERSON] погодилася з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона з ними ознайомлена та згодна. На підставі заяви, [PERSON] отримала кредитну картку, на яку зараховано суму кредитного лімітув розмірі 1400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6 Умов, у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. \~\~\~\~ Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 Умов, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. \~\~\~\~ Позивач виконав взяті на себе за договором зобов'язання, надав відповідачу кредитні кошти, в розмірі встановленому Договором. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого, станом на 31 липня 2017 року її заборгованість перед банком складає 47108,81 грн., з яких: 994,84 грн. заборгованість за кредитом; 38914,50 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4480,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2219,47 грн. штраф (процентна складова). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). \~\~\~\~ Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~ Статтею 625 ЦК України, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~ \~\~\~\~ За викладений обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, разом з тим відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог банку, посилаючись на те, що строк позовної давності за умовами договору та фактичним використанням коштів минув 19 березня 2016 року, а позов предявлено до суду 18 вересня 2017 року. Внесення коштів на рахунок 19 грудня 2014 року, згідно розрахунку заборгованості банку заперечувала. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки встановлюється в один рік (ст.258 ЦК України\~). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частинами 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5\~ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255\~ЦК України. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 614 цс 14). Як вбачається із розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, остання проплата боржником здійснена 19 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1, 5 ,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалами суду від 27 листопада 2017 року та 06 лютого 2018 року позивача зобовязано за клопотанням відповідача надати в судове засідання інформацію про дату видачі кредитної картки, виданої на імя [PERSON] згідно кредитного договору №б/н від 21.07.2011 року, встановлений кредитний ліміт та термін її дії, дані щодо продовження терміну дії картки, її перевипуск, тощо із зазначенням чи погоджувалася пролонгація дії картки з відповідачем, а також інформацію про те, за рахунок яких коштів та яким чином проводилось погашення заборгованості по вказаному кредитному договору протягом терміну дії картки та 19.12.2014 року, зокрема (шляхом поповнення через банкомат, автоматичного списання коштів із зазначенням номеру платіжного документа, тощо). Станом на 15 березня 2018 року ухвали суду про витребування доказів банком не виконані, зазначені докази суду не надані. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, позивачем не доведено факт вчинення відповідачем [PERSON] дій спрямованих на сплату заборгованості по кредитному договору 19 грудня 2014 року, які свідчать про переривання строку позовної давності. Отже, трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 19 березня 2013 року і закінчується 19 березня 2016 року. Згідно\~ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 4\~ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 11 жовтня 2017 року, із пропуском строку позовної давності звернення до суду, в своїй позовній заяві питання про поновлення пропущеного строку позовної давності не ставив та поважних причин пропуску строку не зазначив, у той час, як відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що, відповідно до ч.ч.3,4\~ст.267 ЦК України\~є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed