Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

10.08.2017р. позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з даним позовом [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свій позов обґрунтувала тим, що 02.01.2017р. відповідач керуючи автомобілем [NUMBER] в м.Добропілля по пр-ту. Перемоги, біля будинку №3, не обрав безпечну швидкість руху, безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить позивачу, автомобілі отримали механічні пошкодження. 12.04.2017р. постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відповідача було визнано у вчинені ДТП, але провадження за матеріалами про адміністративне правопорушення було закрито у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 53524,00 грн. за ремонт автомобіля та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] свої заявлені вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити посилаючись на позовну заяву та додані до неї документи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] визнали позов частково посилаючись на заперечення проти позову у якому зазначили, що позивачу була відшкодована сума за ремонт автомобіля страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС» в розмірі 26644,00 грн., про що свідчить її заява про страхове відшкодування. Не заперечували проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В судовому засіданні сторонами не заперечується той факт, що позивачу належить автомобіль [NUMBER] на підставі права приватної власності. У січні 2017р. відбулась дорожньо-транспортна пригода, відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом ПЕЖО-3008 з н/з [NUMBER], не обрав безпечну швидкість руху, безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2017р., провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні [PERSON], було закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Але в описовій частині зазначеної постанови було встановлено, що відповідач винен у вчинені ДТП, крім цього сам визнав свою провину (а.с.8). Згідно НАКАЗУ-НАРЯДУ №2351 від 20.02.2017р., виданого ФОП [PERSON], при огляді транспортного засобу позивача виявлені пошкодження, сума роботи по заміні запчастин та їх вартість складає 80168,00 грн. (а.с.9, 10). Як вбачається з листа ПАТ «Страхова група «ТАС» №F1400/1544 від 26.04.2017р., страхове відшкодування транспортного засобу позивача «Toyota Prado» н/з [NUMBER] становить 26644,00 грн. відповідно до заяви [PERSON], про страхове відшкодування, яку було підписано власноруч та особисто зазначено суму страхового відшкодування в розмірі 26644,00 грн. (а.с.11). Листом за печаткою ПАТ «Страхова група «ТАС» підтверджується факт виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль [NUMBER] у ДТП, що сталася 02.01.2017р., що становить 26644,00 грн. (а.с.12). Копією свідоцтва про смерть серії І-НО №979195 від 20.01.2017р., виданого Добропільським міським відділом державної РАЦС ГТУ юстиції у Донецькій області, актовий запис №29 (а.с.14), підтверджується факт смерті гр. [PERSON], який помер 17.01.2017р. у віці 65 років, та відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.16) був чоловіком позивача. Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тимофєєвою Г.Л. від 04.10.2017р. було призначено автотоварознавчу експертизу, відповідно до якої експерту були поставлені наступні питання: визначити розмір матеріальної шкоди, спричиненої власникові автомобіля Toyota Prado н.з. АН 4994 ІН, внаслідок ДТП, що мала місце 02.01.2017р.; визначити розмір відновлювального ремонту автомобіля: Toyota Prado н.з.АН 4994ІН, пошкодженого внаслідок ДТП, що мала місце 02.01.2017р.; визначити дійсну ринкову вартість автомобіля Toyota Prado н.з. АН 4994 ІН, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.01.2017 року (а.с.54-56). Листом експерта №23 від 23.10.2017р. було надано відповідь, згідно якої провести судову експертизу автомашини «Toyota Prado» н/з [NUMBER], експерт не має можливості, згідно пункту 8.5 «[PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» відповідно до якого, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлюваного ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику про неможливість проведення дослідження. «Toyota Prado» н/з [NUMBER] була повністю відновлена на момент звернення до експерта (а.с.70). Тому проведення експертизи не є можливою. Завіреною копією заяви позивача, про страхове відшкодування вбачається, що [PERSON] зазначила розмір відшкодування за ДТП в розмірі 26644,00 грн. та просила її виплатити за безготівковими реквізитами, номер рахунку 29244825509100, МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570, особовий рахунок 4149499100564168 у Приватбанку (а.с.67). Згідно листа АТ «СГ «ТАС» №Г0401/3911 від 12.10.2017р. встановлено, що згідно заяви про страхове відшкодування від 16.03.2017р. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 26644,00 грн., тобто страховик та потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування згідно п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» без проведення експертизи пошкодженого майна, а отже належним чином та в повному обсязі виконало свої своє зобовязання за полісом АЕ/8721580 від 06.06.2016р. (а.с.66) Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, вислухавши пояснення сторін, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст.1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. В судовому засіданні представник відповідача заперечував факт вчинення ДТП з вини відповідача, проте дана обставина підтверджується копією постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2017р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» на підставі поліса №АЕ/8721580, відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого складає 200000,00грн. за шкоду, заподіяну життю і здоровю та 100000,00грн. за шкоду заподіяну майну (а.с.50). З матеріалів справи вбачається та не заперечується [PERSON], що вона зверталась до АТ «Страхова група «ТАС» для страхового відшкодування внаслідок ДТП в розмірі 26644,00грн. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивачу було сплачено страхове відшкодування на її банківський рахунок у зазначеному розмірі. У відповідності до п.2.1. Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року N1961-IV(далі за текстом також Закон №1961) відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України ( 254к/96-ВР), Цивільним кодексом України ( 435-15 ), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Пункт 36.2 статті 36 Закону №1961 свідчить, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, серед іншого, зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Таким чином, з вищенаведеного слідує, що позивач у рахунок відшкодування завданої їй в наслідок ДТП матеріальної шкоди, погодила із ПАТ «Страхова група «ТАС» і визнала суму страхового відшкодування в розмірі 26644,00грн., яку і отримала від страховика. Окрім того, ДТП сталося 02.01.2017 року, але експертиза пошкодженого автомобіля на момент ДТП не була проведена належним чином, автомобіль був самостійно відновлений позивачем і встановити його пошкодження та вартість відновлювального ремонту не видається можливим, що підтверджено листом експерта №23 від 23.10.2017р.(експерт не має можливості, згідно пункту 8.5 «[PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» провести експертизу, оскільки, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлюваного ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику про неможливість проведення дослідження(а.с.70)). Посилання позивача на заказ наряд №2351 від 20.02.2017 року як на обґрунтування матеріальної шкоди нанесеної автомобілю не є належним, оскільки огляд автомобіля проводився лише 20.02.2017 року особою ФОП «[PERSON]А.» кваліфікація якої не підтверджена жодним доказом у справі. Також у даному заказі-наряді відсутня будь-яка методика визначення: кількості пошкоджень автомобіля, їх детального опису та фотографування, вартості матеріалів та вартості робіт(людино -годин) необхідних для відновлення ТЗ. Тобто на момент розгляду даної цивільної справи позивачем не надані суду належні та допустимі докази того, що вартість відновлювального ремонту її автомобіля [NUMBER] становить саме 80168,00грн., а так як автомобіль на час розгляду справи в суді відновлений повністю, встановлення вартості відновлювального ремонту даного авто після ДТП 02.01.2017 року є неможливим. Отже, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди завданої в наслідок ДТП в сумі 53521,00 грн. відсутні. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У судовому засіданні [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00грн. Тому суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 60,41 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (4,7% від суми сплати судового збору в розмірі 1280,00 грн.). Решту судового збору в сумі 1219,59 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: partial