Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

11.11.2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі Управління) до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої житлової субсидії. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач з 2014 року перебуває на обліку в органах соціального захисту як одержувач житлової субсидії за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2014 року відповідач звернулась до Управління з заявою про призначення житлової субсидії. Виходячи із наданих відповідачем документів та отриманої Управлінням інформації, відповідачу Управлінням була розрахована житлова субсидія на період з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року. Надалі відповідачу було призначено субсидію з 01.05.2015 року по 30.04.2018 року. З 01.05.2018 року Управленням було припинено надання субсидії через подання невірних даних. Після чергового звернення відповідача 26.02.2019 року з заявою про призначення субсидії, Управління отримано інформацію про склад зареєстрованих осіб, а саме: довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.03.2019 року, в якій зазначено, що [PERSON] (онук) та [PERSON] (онук) зареєстровані за адресою з 25.12.2015 року. Таким чином, 12.03.2019 року Управлінням виявлено, що з 01.11.2014 року по 25.12.2015 року за адресою відповідача було зареєстровано дві особи. Управлінням було зроблено перерахунок раніше призначеної субсидії за період з 01.11.2014 року по 31.12.2015 року включно та визначено обсяг надміру сплачених коштів 3392,87 грн. Позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача на його користь надміру сплачені бюджетні кошти отриманої житлової субсидії за період з 01.10.2014 року по 31.12.2015 року в розмірі 3392,87 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Відзив не надала. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з листопада 2014 року перебуває на обліку у Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради як одержувач житлової субсидії за адресою: [ADDRESS] , відповідно до заяви від 28.11.2014 року (а.с. 7-8). Виходячи із наданих відповідачем документів та отриманої Управлінням інформації, відповідачу Управлінням була розрахована житлова субсидія на період з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року. Надалі відповідачу було призначено субсидію з 01.05.2015 року по 30.04.2018 року (а.с. 10-11). З 01.05.2018 року Управленням було припинено надання субсидії через подання невірних даних. Після чергового звернення відповідача 26.02.2019 року з заявою про призначення субсидії, Управління отримано інформацію про склад зареєстрованих осіб, а саме: довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.03.2019 року, в якій зазначено, що [PERSON] (онук) та [PERSON] (онук) зареєстровані за адресою з 25.12.2015 року (а.с. 13). В зв`язку з тим, що відповідачем в установлені строки не повідомлено позивача про зміну кількості зареєстрованих осіб, Управлінням припинено надання субсидії [PERSON] . Управлінням було зроблено перерахунок раніше призначеної субсидії за період з 01.11.2014 року по 31.12.2015 року включно та визначено обсяг надміру сплачених коштів 3392,87 грн. (а.с. 18). Згідно пункту 6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 (далі по тексту Положення) субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. Відповідно до п. 90 Положення, громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств. На підставі п. 20 Положення, сума субсидії, перерахована надміру внаслідок свідомого надання громадянином документів з недостовірними відомостями, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію, а у разі, коли громадянин добровільно не повернув надмірно перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують в судовому порядку. Оскільки відповідач у визначений Положенням строк не повідомила про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні членів сім`ї, в порушення умов Положень, та в період з 01.11.2014 року по 31.12.2015 року безпідставно отримала субсидію у сумі 3392,87 грн., зазначена сума підлягає поверненню до бюджету. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як встановлено судом на повідомлення позивача про припинення надання та повернення надміру перерахованої житлової субсидії у грошовій формі від 19.06.2019 року, 15.11.2019 року та 21.02.2020 року відповідач в добровільному порядку не відреагувала та грошові кошти у розмірі 3392,87 грн. до державного бюджету не повернула (а.с. 14-16). Таким чином, сума 3392,87 грн. є надміру нарахованою та отримана відповідачем без достатніх правових підстав, а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про доведеність належними, допустимими і достатніми доказами позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід також стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с. 6). На підставі викладеного та

Outcome: approved