Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

10.11.2020р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві спільної сумісної власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р. При житті [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є вона як донька та її мати [PERSON] як дружина померлого. Остання в установлений 6-місячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак за життя свідоцтво про право на спадщину не отримала. Вона ж до нотаріуса не зверталась, оскільки на момент смерті батька проживала разом з ним та фактично вступила в управління спадковим майном, що відповідало діючому на той час законодавству. Таким чином, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] вона та її мати [PERSON] набули право власності кожна на 1/8 частину вищезазначеної квартири. [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належала їй на праві спільної сумісної власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р., та 1/8 частки цієї ж квартири, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . При житті [PERSON] заповіту не склала. Спадкоємцями першої черги після її смерті є вона та її брат [PERSON] як діти померлої. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідач також в установлений строк звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері на її користь. Разом з тим, нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявність розбіжностей в написані прізвища матері в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про смерть матері, що унеможливлює підтвердження родинних відносин між ними. Так, в свідоцтві про народження позивачки прізвище матері зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть матері зазначено прізвище « [PERSON] ». Дана розбіжність могла виникнути через невірний переклад з російської на українську мову при видачі паспорта громадянина України. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадщину і змушена звернутися до суду з цим позовом. Просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона, [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , а також просить визнати за нею право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , на 3/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , на 1/4 частину квартири [ADDRESS] як на частку у спільній сумісній власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р. Ухвалою суду від 13.11.2020р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. 02.12.2020р. від відповідача [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов до [PERSON] , який він мотивує тим, що на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності йому, його сестрі [PERSON] , а також [PERSON] та його матері [PERSON] [INFO] помер [PERSON] і спадкоємцями першої черги після його смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/4 частини вказаної квартири. [INFO] померла його мати [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після її смерті є він та його сестра [PERSON] . Остання своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, він звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. Таким чином, позивачка [PERSON] є власником 3/4 часток зазначеної квартири, а він - 1/4 частки квартири. Разом з тим, оформити та зареєструвати своє право власності як він, так і позивачка не можуть, оскільки оригінал право установчого документу на квартиру був втрачений. Просить визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] як на частку у спільній сумісній власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р. Ухвалою суду від 02.12.2020р. зустрічний позов [PERSON] прийнято до судового розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивачка та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, первісний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечує. Відповідач та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Ярошенко О.О. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляду справи у їх відсутність, зустрічний позов підтримують в повному обсязі, проти задоволення первісного позову не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням первісного та зустрічного позову відповідачами ухвалити рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Суд встановив, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] в м.Запоріжжі і в актовому записі про її народження №806 від 08.07.1977р., вчиненому Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками записані: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , прізвище дитини - [PERSON] (арк..10,24). 08.07.1977р. між [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини російською « [PERSON] » (арк..19). Згідно з Свідоцтвом про встановлення батьківства [NUMBER] від 08.07.1977р., складеного на російській мові, « [PERSON] » визнаний батьком « [PERSON] », яка народилась [INFO] в м.Запоріжжі у «[PERSON]» (арк.20). 08.07.1977р. до актового запису №806 від 08.07.1977р. про народження [PERSON] внесені зміни: прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (арк..24звор). Згідно з Свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові [NUMBER] від 24.11.2000р., [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] (арк..22). 07.12.2000р. до актового запису №806 від 08.07.1977р. про народження [PERSON] внесені зміни: прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (арк..25). Згідно з Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 17.12.2000р. батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (арк..23). 15.01.2005р. [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (арк..26). 17.04.2007р. Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ зареєстровано припинення цього шлюбу (арк..26 звор). 22.12.2007р. [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (арк..27). Згідно з Угодою обміну нерухомості б/н від 13.12.1997р., укладеною між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, та зареєстрованою Українською товарною біржею за № 006325, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк..11) Право власності останніх зареєстровано в ОП «ЗМБТІ» 19.12.1997р. за №35179 в реєстровій книзі №190 (арк..13). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.10.2020р. право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано, в іпотеці воно не перебуває, заборона відчуження його також відсутня (арк..14). Згідно з висновком ТОВ «Перша регіональна агенція нерухомості і безпеки» №12 від 09.11.2020р. орієнтовна ринкова вартість 3/4 часток двокімнатної квартири становить 150 520,00грн. (арк..29-32). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (арк..15). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] . Разом з ним за цією адресою проживали [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька (арк..16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги є дружина [PERSON] , донька [PERSON] 08.02.2000р. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] за законом і цього ж дня державним нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №52/2000, яка на час розгляду справи є чинною. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались (арк..51-54). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (арк..17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . На день її смерті вона була зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS] . Разом з нею за цією адресою проживала донька [PERSON] (арк..10,18). Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом першої черги є її діти - донька [PERSON] , син [PERSON] . 05.11.2010р. позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] за законом. Відповідач [PERSON] 05.11.2010р. звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . 05.11.2010р. державним нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №592-10, в Спадковому реєстрі №50234775, після смерті [PERSON] , яка на час розгляду справи є чинною (арк..41-50). Постановою державного нотаріуса Восьмої запорізької державної нотаріальної контори від 06.10.2020р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та маються розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця, що унеможливлює встановлення між ними родинних відносин (арк..45-46). Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що відповідач за первісним позовом [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно, а відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно. Суд вважає, що таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Так, ухвалюючи рішення в частині встановлення факту родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлими [PERSON] і [PERSON] , суд виходить з того, що факт родинних відносин є юридичним фактом, оскільки від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Такий факт може бути установлений судом у випадку, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлими [PERSON] і [PERSON] , а саме те, що вони є донькою та батьками. Цей факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про її народження, в якому міститься інформація про народження [INFO] [PERSON] у [PERSON] , [INFO] , яка в подальшому уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на [PERSON] , свідоцтвом про встановлення батьківства, відповідно до якого [PERSON] визнаний батьком [PERSON] , у зв`язку з чим в подальшому були внесені відповідні зміни до актового запису про її народження, зокрема, про зміну прізвища дитини з [PERSON] на [PERSON] , з [PERSON] на [PERSON] , копіями свідоцтва про шлюб позивачки, які підтверджують подальшу зміну нею прізвища з [PERSON] на [PERSON] , з [PERSON] на [PERSON] , довідками про реєстрацію та спільне проживання позивачки [PERSON] з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] за однією адресою протягом тривалого часу, належністю їм квартири за цією адресою на праві спільної сумісної власності, матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] за заявами її дітей [PERSON] та [PERSON] . Крім того, цей факт визнається відповідачем [PERSON] , який є сином [PERSON] та рідним братом позивачки [PERSON] . Однак, підтвердити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості, оскільки частина документів втрачена і не може бути відновлена, а розбіжності в написанні прізвища матері позивачки в її свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження позивачки не можуть бути усунені через смерть [PERSON] .. Таким чином, факт родинних відносин підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить виникнення права позивачки на спадщину після смерті батьків. В частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності на частки квартири [ADDRESS] , суд виходить з такого. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Так, згідно з ст.328 ЦК України 2003р., яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши обставини справи, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] разом з померлими [PERSON] та [PERSON] правомірно набули право спільному сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі правочину - угоди обміну нерухомості, тобто договору міни. Цей договір було укладено та зареєстровано у відповідності до чинного на той час законодавства. Сторони проживали та користувались цим майном, тобто фактично володіли та користувались своєї власністю. Разом з тим, у зв`язку зі смертю інших співвласників - [PERSON] та [PERSON] , втратою оригіналу правоустановчого документу на квартиру, сторони не можуть оформити своє право власності в позасудовому порядку, у зв`язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/4 частину зазначеної квартири в порядку виділу частки в праві спільної сумісної власності. При цьому, суд враховує, що зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, жодний з них не заявляв та не заявив про збільшення, зменшення розміру своєї частки, у зв`язку з чим частки кожного співвласника є рівними - по 1/4 частині кожному. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи те, що [PERSON] помер [INFO] , суд вважає, що правовідносини щодо спадкування виникли до 01.04.2004р. і повинні регулюватися Цивільним кодексом УРСР 1963 року. Так, згідно з ст.529 ЦК УРСР в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оцінивши обставини справи та наявні докази, виходячи з вищевикладених норм права, суд вважає, що позивачка [PERSON] правомірно набула право власності на спадкове майно - частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] як спадкоємиця першої черги, оскільки на момент його смерті проживала з ним в цій квартирі, до т.ч. зареєстрована та проживає в ній, здійснює заходи щодо утримання квартири, тобто позивачка прийняла спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про її народження, в яких міститься інформація про [PERSON] як її батька, довідкою про реєстрацію та спільне проживання позивачки [PERSON] з батьком за однією адресою протягом тривалого часу, належністю їм квартири за цією адресою на праві спільної сумісної власності. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріусаз заявою про прийняття спадщини. Таким чином, належна померлому [PERSON] 1/4 частина квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом розподіляється між двома спадкоємцями в рівних частках, тобто по 1/8 частині кожному спадкоємцю. Враховуючи, що в позасудовому порядку оформити своє право власності на спадкове майно позивачка на теперішній час не може через відсутність правоустановчого документу на спадкове майно, її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS] . Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на частину майна в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , то суд виходить з такого. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи вказане, суд вважає, що позивачка [PERSON] правомірно набула право власності на спадкове майно у вигляді частини квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , оскільки як спадкоємиця першої черги (донька) звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відповідач [PERSON] , який є сином померлої та рідним братом позивачки, відмовився від спадщини після смерті матері [PERSON] . В той же час позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на вказане спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчого документа та реєстрації права власності спадкодавця в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить йому з моменту відкриття спадщини. Крім того, суд враховує, що право власності на спадкове майно померла [PERSON] набула на законних підставах, зокрема, на 1/4 частину квартири [ADDRESS] - на підставі Угоди обміну нерухомості б/н від 13.12.1997р., зареєстрованою Українською товарною біржею та ОП «ЗМБТІ» в установленому на той час порядку, на 1/8 частину цієї ж квартири - в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але за свого життя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримала. Отже, спадкодавець [PERSON] на законних підставах володіла та користувалася цим майном. Таким чином, враховуючи, що позивачка [PERSON] в позасудовому порядку не може оформити своє право власності на спадкове майно, її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на 3/8 частин квартири [ADDRESS] (1/4 частина + 1/8 частина). На підставі вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved