Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

10 січня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з проханням у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/5644/82/11599 від 20.06.2007 року укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] Вікторрвичем, у сумі 45 219,14 доларів США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ - 361 436, 58 гривень звернути стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах, а саме : чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 05.03.2001 року на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» визначивши початкову ціну відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та стягнути судові витратив у сумі по 1 720 грн. 50 коп. з кожного відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 014/5644/82/11599, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредит у сумі 64 260 доларів США та строк 120 місяців зі строком дії по 19.06.2017 року, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом згідно договору складає 13,50 % річних. 20 червня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки між банком, позичальником та [PERSON], згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно : чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 05.03.2001 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1815. Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. 26.11.2013 року відповідачу було направлено досудову вимогу, якою зобов'язано у шістдесяти денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Проте у встановлений строк заборгованість за кредитним договором повернута не була. Станом на 12.11.2013 року загальна сума заборгованості становить 45 219,14 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день подачі позову до суду та становить 361 436,58 гривень, із них: заборгованість за кредитом - 36 675,11 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 293 144,15 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 2 862, 14 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 22 877, 09 гривень, заборгованість за відсотками - 2 500,83 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 19 989,13 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 2 121,01 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 16 953,23 гривень, пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків - 48 303, 30 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явилась, проте через канцелярію суду подала заяву з проханням провести судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяв чи клопотань до суду не направив. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, заяв чи клопотань до суду не направила. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача документи, перевіривши повноваження представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується статутом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 28-29) та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 014/5644/82/11599 (а.с. 11-14). Відповідно до умов договору позичальнику [PERSON] було надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом в сумі 64 260,00 доларів США, строком на 120 місяців по 19.06.2017 року з процентною ставкою 13,50 % річних. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтентними (однаковими) платежами в розмірі, згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим кредитом кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору. Таке дострокове погашення має бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. У випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за договором, у тому числі у випадку невиконання зобов'язання з дострокового погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, кредитор має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника за власним вибором звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом або одержати відшкодування з майна позичальника. Крім того, відповідно до умов п. 10.1 кредитного договору позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожен календарний день прострочення. Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості станом на 12.11.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом - 36 675,11 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 293 144,15 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 2 862, 14 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 22 877, 09 гривень, заборгованість за відсотками - 2 500,83 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 19 989,13 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 2 121,01 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 16 953,23 гривень, пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків - 48 303, 30 гривень (а.с. 8-10). Сумнівів у правильності проведених розрахунків, у суду наданий позивачем документ не викликає. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні також встановлено, що 20 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується статутом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 28-29), відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, а саме п. 1.1, вказаним договором забезпечуються зобов'язання, що випливають з кредитного договору за № 014/5644/82/11599 від 20 червня 2007 року (а.с. 15-19). Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання відповідних положень кредитного договору та/або невиконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору в іпотеку було передано нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 05.03.2001 року (а.с.20). 09.09.2013 року відповідачам були направлені вимоги та повідомлення за вих. № 114-17-2-00/928 та вих. № 114-17-2-00/929 про дострокове виконання грошових зобов'язань та порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання у 60-денний термін (а.с. 21,22). Проте у встановлений термін заборгованість за кредитом повернута не була. За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель). Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушенного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання про обґрунтованість та законність пред'явлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - належне відповідачам нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються : загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. А також, виходить з того, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 вказаного Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко-держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3 441,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням за № 256331 від 25.12.2013 року (а.с. 1) підлягають стягненню на його користь ползивача з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved