Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

12.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) у землі, що розташовані на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області площею 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 47536,46 грн., яке належало його жінці [PERSON], яка померла 15.03.2002 року, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0230512. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті жінки він в шестимісячний строк спадщину фактично прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Нотаріальна контора не має можливості видати позивачеві свідоцтво про право на спадщину через те, що ще за життя спадкодавець втратила Сертифікат на право на земельну частку (пай) і у встановленому законом порядку не поновила. Ухвалою суду від 07.03.2016 року було задоволено заяву представника позивача про заміну первісного відповідача [PERSON] сільську раду Радомишльського району Житомирської області на належного відповідача [PERSON] (а.с.30, 34). Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти їх задоволення (а.с.31). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що спадщина відкрилась у 2002 році, тобто до 1 січня 2004 року, тому правовідносини сторін урегульовані нормами\~ЦК УРСР\~1963 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] 18.05.1971 року уклали шлюб та дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). Згідно копії Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0230512 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва с. Нова Буда, Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.7). 15.03.2002 року в с. Нова Буда Радомишльського району [PERSON] померла (а.с.8). На час відкриття спадщини в період чинності\~ЦК УРСР\~його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Так, згідно із статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з копії довідки виконкому [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 19.01.2016 року [PERSON] на день смерті 15.03.2002 року постійно проживала та була зареєстрована [INFO]. Крім померлої в цьому будинку проживали та були зареєстровані чоловік померлої [PERSON] та син [PERSON] (а.с.9). Спадщину в шестимісячний строк після смерті [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON] шляхом догляду за будинком, обробітку земельної ділянки (а.с.9). Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред. від 1963 року), проте оформити спадщину у нотаріуса не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, отримати дублікат якого не має можливості, оскільки це суперечить ч.11 ст. 346 ЦК України, згідно якої право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 24.02.2016 року державним нотаріусом [PERSON] розяснено заявнику, що у разі відсутності у спадкоємця правовстановлюючих документів він має вирішувати питання визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку (а.с.26). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який фактично прийняв спадщину і має бажання визнати право власності на спадкове майно являється позивач [PERSON] Суд, дослідивши усі матеріали справи, приймаючи до уваги достатність доказів позовних вимог, аналізуючи їх у сукупності і надавши їм належну оцінку, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved