Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

1. 16 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від 29.05.2009 по 12.06.2017. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, на утримання якої з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти. За час шлюбу сторони придбали 49/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0211 га (на якій розташоване домоволодіння) та автомобіль марки «ВАЗ» (реєстраційний номер - [NUMBER] ), право власності на які зареєстроване за відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач заперечує право позивачки на вказане вище майно. Крім того, відповідач ухиляється від сплати аліментів протягом тривалого часу (вісімнадцять місяців). Викладене стало причиною звернення позивачки до суду з позовом (з урахуванням уточнень) про визнання за нею права власності на 3/4 часток домоволодіння та земельної ділянки, визнання за відповідачем права власності на 1/4 частину зазначеного майна, а також автомобіль (а.с.а.с. 1 - 3, 30, 161, 162). 2. 12 березня 2021 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 184). 3. У судовому засіданні позивачка, її представник підтримали заявлений позов, пояснивши, що сторони перебували у шлюбі від 29.05.2009 по 12.06.2017. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, на утримання якої з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти. За час шлюбу сторони придбали 49/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0211 га та автомобіль марки «ВАЗ», право власності на які зареєстроване за відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач заперечує право позивачки на вказане вище майно. Відповідач ухиляється від сплати аліментів протягом тривалого часу. Крім того, відповідач самостійно розпорядився належним родині майном (автомобілі марки «Toyota» та «ВАЗ»). При цьому відчуживши автомобіль марки «Toyota», відповідач продовжує його експлуатацію, що свідчить про спробу приховати його від дружини. 4. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 5. 05 травня 2021 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 6. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 7. Судом було встановлено, що 29.05.2009 між сторонами було укладено шлюб. Шлюб був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №284) (а.с. 8). 8. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). 9. За час шлюбу сторони придбали таке майно: - 49/100 часток домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 56,5 м2, житловою площею 30,5 м2, з відповідною часткою господарських будівель та споруд на земельній ділянці площею 211,0 м2 (кадастровий номер - 1210100000:06:043:0001), зареєстрованих на ім`я відповідача (а.с.а.с. 11, 126); - земельну ділянку площею 0,0211 га (кадастровий номер - 1210100000:06:043:0001), розташовану за адресою: [ADDRESS] (зареєстровано на ім`я відповідача (а.с.а.с. 12 - 14); - автомобіль марки «Toyota Avensis» (реєстраційний номер - [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] ), придбаний на ім`я відповідача (відчужено 01.07.2014) (а.с. 123); - автомобіль марки «Toyota Camry» (реєстраційний номер - [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] ), придбаний на ім`я відповідача (відчужено 23.12.2016) (а.с. 123); - автомобіль марки «ВАЗ» (реєстраційний номер - [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] ), придбаний на ім`я відповідача (а.с. 123). 10. 12 червня 2017 року заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №185/2885/17 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 23.06.2017 (а.с. 15). 11. Після розірвання шлюбу дитина сторін мешкає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с. 23). 12. 08 червня 2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №201/2196/18 було ухвалене заочне рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини сторін у сумі 1 200,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.а.с. 16, 17). 13. 02 лютого 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №201/10660/20 було ухвалене рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 34 046,00 грн за період від 01.03.2018 по вересень 2020 року (а.с. 172). 14. Відповідно до частини 1 статті 60, статті 63 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Подружжя мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. 15. Аналогічні положення містить у собі частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). 16. Згідно з частиною 1 статті 61 СК об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, крім виключених з цивільного обігу. 17. Ураховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін, безумовно, поширюється на спірні домоволодіння, земельну ділянку та автомобіль марки «ВАЗ». Вони були придбані під час шлюбу за безпосередньої участі сторін, не є речами індивідуального користування, що є підставою для такого висновку суду. 18. За правилами, встановленими частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 СК, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 19. Частиною 1 статті 71 СК встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. 20. За приписами частини 2 статті 70 СК при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 21. Відтак суд вважає заявлений у справі позов про поділ майна з відступленням від засади рівності часток сторін у цілому обґрунтованим, оскільки відповідач дійсно ухиляється від участі в утриманні дитини сторін, про що свідчить ухвалене Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 02.02.2021 рішення. 22. Крім того, суд також бере до уваги й те, що відповідач вчинив дії, що свідчать про приховування майна, що належить обом сторонам. 23. Так, про це, зокрема, свідчить довіреність від 19.07.2018, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. (номер у реєстрі - 2712), згідно з якою відповідач без дозволу позивачки передав іншій особі - [PERSON] , право користування та розпорядження автомобілем марки «ВАЗ». 24. Крім того, про це також свідчать лист територіального сервісного центру МВС №1242 від 23.01.2021 №31/4-1242-111 та надана Управлінням патрульної поліції у Дніпропетровській області на запит суду інформація, згідно з якою, незважаючи на відчуження, після розірвання шлюбу відповідач постійно користується автомобілем марки «Toyota Camry» (реєстраційний номер - [NUMBER] ). 25. Між тим, суд ставиться до запропонованого позивачкою розміру відхилення від засади рівності часток сторін як до невиправдано перебільшеного і вважає за необхідне задовольнити позов частково, визнавши за позивачкою право власності на 2/3 часток домоволодіння та земельної ділянки. 26. Зважаючи на відсутність майнових претензій позивачки з приводу спірного автомобіля марки «ВАЗ», суд також вважає за необхідне визнати за відповідачем право особистої власності на нього. 27. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 2 102,00 грн (а.с.а.с. 26, 33). 28.

Outcome: partial