Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

10 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11194,61 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 01 лютого 2017 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержав кредит в сумі 6300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував умови Договору та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 31 грудня 2016 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 11194,61 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с.53, 56), у зв'язку з чим суд допустив розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено наявності договірних відносин, на які він посилається як на підставу заявлених вимог. Так, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість, що виникла за кредитним договором від 01.02.2017 року (а.с. 3-4, 47-49). До позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.02.2017 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON] (а.с. 5). В той же час, підстави виникнення вказаних боргових зобов'язань суду не доведено. Згідно доданої до позовної заяви Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 7), вказана заява, що є складовою Договору кредитування, підписана відповідачем 31.11.2012 року. Розділ щодо певних послуг, які [PERSON] виявив бажання отримати в ПАТ КБ «ПриватБанк», в тому числі щодо оформлення кредитних карток, будь-яких відомостей щодо цього не має. Розділ в Анкеті-заяві про отримання пам'ятки клієнта і Тарифів під час оформлення платіжних карток Універсальна чи Gold не заповнена. Дані щодо отримання відповідачем кредитної картки в ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. В той же час, позивачем додано довідку про умови кредитування (тарифи) щодо обслуговування кредитування із використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, та в своїх вимогах посилається на договірні зобов'язання, що виникли із відповідачем на підставі договору, укладеного 01.02.2017 року, якого суду, не зважаючи на його пропозицію (а.с. 55) доказів щодо укладення вказаного договору надано не було. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 10 ЦПК - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Втім, на підтвердження посилань позивача в позовній заяві та даному розрахунку про заборгованість, суду не надано доказів виникнення між сторонами кредитних відносин та боргових зобов'язань відповідача на підставі договору від 01.02.2017 року, на який, як підставу своїх вимог посилається Банк. Розрахунок заборгованості не є доказом виникнення договірних відносин між сторонами. Більш того, посилаючись на підстави виникнення боргових зобов'язань, Банк вказує на договір від 01.02.2017 року, тоді як розрахунок заборгованості містить посилання на використання кредитних коштів ще з 22.04.2014 року. Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки також містить дані про відкриття картрахунку 22.04.2014 року, тобто до дати підписання договору, на який у своєму позові посилається Банк та на підставі якого здійснено розрахунок заборгованості. Враховуючи наведене вище, Банк не надав доказів існування договірних (кредитних) відносин, на які він посилається як підставу своїх вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed