Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

11 грудня 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 25 жовтня 2016 року в сумі 17 174,64 грн., а також судові витрати у розмірі 1921 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25 жовтня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (перейменоване на АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 6 398,07 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості разом із запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, допустив заборгованість, яка разом з відсотками, пенею та штрафом складає 17 174, 64 грн., тому банк змушений звернутись в суд. Представник позивача в судове засідання не з`явився та подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги, просить суд розглядати справу у його відсутності та проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Однак, подав у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову, оскільки немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» та розглянути справу у його відсутності. У відповідності до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч.1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 25 жовтня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (перейменоване на АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 6 398,07 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг із запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Як зазначає у позовній заяві позивач, станом на 20 листопада 2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 17 174,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 5 810,93 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2 346, 67 грн., заборгованості за пенею - 7 902,62 грн., штрафу - 1 114,42 грн. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з довідки № N3GF7SJ810K6VU68, виданої 23 квітня 2020 АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк». Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Разом з тим, належних доказів, щодо наявності у відповідача заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» за невиконання відповідних зобов`язань, позивачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи. При цьому відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що у нього немає заборгованості перед позивачем. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити.

Outcome: dismissed