Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

12.10.2020 відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований, але з 30.04.2019 не проживає [PERSON] , який за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій надала додаткові пояснення про те, що вона та [PERSON] є доньками померлих батьків [PERSON] та [PERSON] , після смерті яких вони прийняли спадщину по Ѕ частині будинку. В 2017 році вона купила у своєї сестри належну останній Ѕ частину будинку. На час прийняття спадщини в будинку був зареєстрований [PERSON] (племінник заявниці), який з часу реєстрації в цьому будинку не проживав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 03.02.2017, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі за №122, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.08.2009, зареєстрованим в реєстрі за №2308, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 11.09.2020 №697 та відповіді Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 06.10.2020 №426/02-27/1 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем не спростовано, що він не проживає в будинку тривалий час, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved