Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

12.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21.01.2015 року в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «Ніссан», р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Пошкоджений автомобіль був застрахований в ПрАТ «СК «Дніпроінмед»» (ПрАТ «СК «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ»»). У звязку з цим до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі договору та звіту про оцінку вартості матеріального збитку, позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн. Вина відповідача в скоєнні ДТП встановлена постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 49000,00 грн. шкоди в порядку регресу та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У своєму клопотанні від 03.04.2017 року представник позивача за довіреністю [PERSON] просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У своїй заяві від 23.03.2017 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та представлені докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 16.03.2014 року між ПрАТ «СК «Дніпроінмед»» (найменування змінено на ПрАТ «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ»» на підставі наказу № 5/К від 10.02.2016 року) та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/8950632 від 16.03.2014 року (а.с. 7, 8). 21.01.2015 року о 19:15 годині, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Малиновського з боку Самарського мосту в напрямку Усть-Самарського мосту, появляючи крайню неуважність щодо дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження (а.с. 54). 23.01.2015 року [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП (а.с. 9-10). Згідно звіту по визначенню вартості матеріального збитку № 011/15, складеного 06.02.2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю [NUMBER], складає 61155,89 грн. (а.с. 135-162). 10.02.2015 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12). На підставі вищезазначеної заяви, страхового акту № 900762 від 05.06.2015 року (а.с. 50), наказу № 900762 від 08.06.2015 року (а.с. 51) та звіту по визначенню вартості матеріального збитку № 011/15 від 06.02.2015 року (а.с. 135-162), позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1682 від 08.06.2015 року (а.с. 52). Позивач направив відповідачу претензію про відшкодування шкоди за вих. № 127/140 від 26.08.2015 року (а.с. 169-170). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки (а.с. 54). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п.п. а п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ»» законні, повністю доведені та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн. (а.с. 5), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved