Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

10 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтовує тим, що \~за час перебування у шлюбі з відповідачем 9\~липня 2014 року у них народився син [PERSON]. Син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач добровільної участі в утриманні дитини не приймає, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Пояснила, що один раз відповідач надав їй 300 грн, потім декілька разів вони спільно ходили до магазину для купівлі продуктів та товарів для дитини, ще один раз мати відповідача дала 1\~000 грн для придбання ліжечка для дитини. Іншої допомоги на дитину відповідач не надає оскільки вважає, що надані ним кошти вона використає не за призначенням. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що свої зобовязання як батька щодо утримання дитини він виконує, підтвердженням чого є наявні в нього чеки з магазину та аптеки. Це також можуть підтвердити свідки. Обовязок сплачувати аліменти він визнає та має можливість сплачувати не більше 1000 грн в місяць. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.\~ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20\~листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із\~ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що з 22 березня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який на час розгляду справи розірвано в судовому порядку. За час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч.\~1 ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Предявлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обовязку утримувати дитину. Частиною 3\~статті 181 Сімейного Кодексу\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч.\~ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.\~ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст. 7\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2017\~рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2017\~року - 1355 гривень, з 1 травня 2017 року - 1426 гривень, з 1 грудня 2017\~року 1492 грн. Судом установлено, що відповідно до довідки від 12 січня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано [INFO]. Водночас сторони не заперечували, що [PERSON], 9\~липня 2014\~року, фактично проживає з матірю у [ADDRESS]. Крім того, у судовому засіданні відповідач відмовився повідомляти інформацію щодо свого стану здоровя чи щодо наявності непрацездатних осіб на своєму утриманні, оскільки пояснив, що син [PERSON] є його єдиною дитиною і він не відмовляється від сплати аліментів на його утримання у розмірі 1000 грн. З огляду на викладене суд робить висновок, про те, що відповідач, який є молодою працездатною особою, може надавати утримання своєму малолітньому сину у вказаному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, із відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини в розмірі 1\~000 грн щомісячно, починаючи з дати звернення позивачем до суду 10 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до\~ст.192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки рішення суду ухвалено на користь позивача, яка на підставі п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то відповідно до ст. 88 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved