Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

12.05.2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача борг за користування майном,що є предметом договору оренди, за час прострочення. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що згідно договору оренди № 570 від 17.10.2012 р. вона передала, а відповідач взяв у тимчасове користування будівельні ліси, строк оренди - 12 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі майна. Розмір орендної плати за договором складає 3240 грн. (270 грн. на день). Орендна плата вноситься готівкою орендодавцю в день підписання договору. Акт прийому-передачі майна підписано сторонами на строк з 17.10.2012 р. до 28.10.2012 р. Орендар самостійно здійснює роботи з отримання майна зі складу орендодавця та зворотні доставки на склад орендодавця. Орендар після закінчення терміну дії договору не повернув орендоване майно. Акт прийому-передачі майна від орендаря до орендодавця (повернення майна) не підписано. Зазначає, що таким чином строк затримки повернення майна складає станом на 18.12.2012 р. - 51 день, згідно договору орендна плата складає 270 грн. на день, тому неустойка у вигляді подвійної плати складає 16515,00 грн. Крім того, відповідно до п. 9.2 договору оренди в разі перевищення орендарем строків повернення майна, він сплачує орендодавцю пеню у розмірі 10 % від вартості оренди, що вказана в п. 5.1 цього договору за кожний прострочений день, отже за 51 день пеня становить 5782,50 грн., а всього борг відповідача перед позивачем складає 27540+16524=44064 грн. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував, у своїй заяві зазначив, що після підписання договору оренди, до нього [PERSON] внесені зміни, оскільки його копія договору та копія, яка надана позивачем суду не співпадають. Зазначив, що у договорі міститься помилка у розрахунках вартості обладнання, а саме: «175 кв.м х 2= 450», що є умисним збільшенням вартості оренди. Майно за даним договором повернуто позивачу в повному розмірі у встановлені строки. Всі розрахунки по всім договорам з позивачем проведені повністю. Вважає, що у нього перед позивачем не має заборгованості. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 17.10.2012 р. орендодавець в особі [PERSON], що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію з однієї сторони та орендар в особі [PERSON] уклали договір оренди № 570, відповідно до якого позивач передає, а відповідач приймає у тимчасове користування будівельні ліси, що складаються з комплектуючих, перелічених на стор. 1 акту прийому передачі майна, який складається в двох екземплярах і є невід'ємним доповненням до вказаного договору (а.с. 2-3). Відповідно до п. 3.1. договору оренди майно повинно бути передано орендодавцем і прийнято орендарем на протязі 3 днів з моменту підписання вказаного договору. Пунктом 4.1. договору оренди передбачено, що майно вважається переданим орендарю з моменту підписання акту прийому передачі майна. Відповідно до акту прийому передачі [PERSON] отримав від ФОП [PERSON] в оренду наступні комплектуючі будівельних лісів відповідно до договору оренди № 570 від 17.10.2012 року, а саме: драбина 65 шт., домкрат 42 шт., ферма страхувальна - 43 шт., ферма опорна - 64 шт., держатель настилу - 12 шт., дерев'яний настил - 15 шт., кріплення до стіни - 9 шт., діагональ - 3 шт. на термін з 17.10.2012 року до 28.10.2012 року, що підтверджується особистими підписами сторін на вказаному акті. Пунктами 5.1., 5.2. договору оренди передбачено, що розмір орендної плати складає 3240 грн. Орендна плата вноситься готівкою у вигляді передоплати у розмірі 100% в день підписання вказаного договору. Згідно п. 3.3 договору оренди № 570 від 05.04.2012 року, орендар самостійно здійснює погрузочно-розгрузочні роботи, а також роботи з отримання майна зі складу та зворотної доставки на склад своїм транспортним засобом. Проте у вказаному договорі оренди не зазначено адресу, за якою знаходиться склад. В Акті прийому-передачі також відсутня адреса складу. Як вбачається з матеріалів справи, в примірнику договору оренди № 570 від 17.10.2012 року, який надано позивачем, п. 11 зазначено адресу позивача (ФОП [PERSON]). Натомість, у примірнику відповідача така інформація відсутня. (а.с. 44-45). До того ж, у п. 5.1 допущено помилку при проведенні розрахунку розміру орендних платежів, а саме: «175 кв. х 2 = 450 кв.м.». Відповідно до п. 8.1 договору орендар зобов'язаний повернути майно орендодавцю у день припинення строку оренди відповідно до Акту прийому-передачі майна, на другій сторінці якого робляться відповідні відмітки, які підтверджуються підписами відповідальних осіб з кожної сторони. У той же час у договорі не зазначено, якими саме документами повинні підтверджуватися повноваження відповідальних осіб та обсяг їх повноважень. Відповідач зазначає, що майно позивачу було повернуто у повному розмірі та у встановлені строки. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до вимог ч.ч.2 та 3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із позовної заяви розрахунок пені зроблений позивачем станом на 18.12.2012 року, з позовом до суду вона звертається у 2014 році. Відповідно до ст.. 258 ЦК України для окремих видів вимог до суду може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік ( відповідно до п.п.1 ч.2 ст. 258 ЦК встановлюється до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить із того, що ані позивачем, ані її представником не надано доказів на підтвердження того, що після спливу строку оренди вони намагались повернути ліси. Питання про судові витрати вирішуються судом, виходячи із положень ст..88 ЦПК України На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed