Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

12.01.2018 р. [PERSON] звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, який був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 01.03.2016 р., актовий запис №56. Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, тому вважає, що у підтриманні сімейних стосунків немає сенсу. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.01.2018 р. цивільну справу за вказаним вище позовом передано до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.02.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач до підготовчого судового засідання не з'явилась, до канцелярії суду надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 01.03.2016 року уклали шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 56. Спільних дітей та спорів майнового характеру не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося з причин несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім'ї [PERSON] неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища відповідачем заявлено не було. Згідно ч.4 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, у тому числі і в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи викладене, визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved