overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

10 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи, що вони з відповідачем 18 серпня 2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітніх двох дітей: - дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до повноліття дітей. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 26). З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 18 серпня 2012 року зареєстрували шлюб (а.с. 10), від якого мають двох дітей: - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8), та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 9), які згідно довідки КП «Служба єдиного замовника №1» від 03 березня 2016 року зареєстровані з позивачкою (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є інвалідом 2 гр. з дитинства, є отримувачем пенсії по інвалідності, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дітей відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач в силу закону зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, має постійний дохід, не має інших аліментних зобов'язань. В силу ст. 88 ЦПК України, оскільки відповідач є інвалідом 2 гр. (а.с. 7), судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 28 грудня 2001, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 2004 року сторони проживають окремо,подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона та третя особа [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві власності відповідно до договору дарування від 23.09.2014 року за р.№9877, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] В квартирі зареєстрований [PERSON], який фактично не проживає в спірній квартирі до теперішнього часу. Позивач просить суд визнати відповідача [PERSON]таким, що втратив право на користування спірною квартирою, тому що відповідач не проживає в спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин. Позивач [PERSON] в письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечував та просив розглядати справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Орджонікідзевського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на рішення суду. Приймаючи до уваги викладене, суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення в результаті відсутності цієї особи довше встановленого терміну проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено з письмових доказів, що в спірній квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.6). Спірна квартира належить позивачу та третій особі [PERSON] на праві приватної власності (а.с.10,11). Відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі,не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має. При таких обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на житло в квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2003 року у відділі ДРАЦС Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 421. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2013 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище Ткачова (а.с.19). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.22-23), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивачки, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2003 року у відділі ДРАЦС Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 421, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 336701 (а.с.4). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2013 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16 січня 2014 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2015 року у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивачки, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 січня 2014 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2015 року у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі Кременчуцького національного університету ім.М.Остроградського, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про згоду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, просив справу розглянути без його участі. Третя особа не з'явилась, надала заява про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Суд , дослідивши матеріали цивільної справи і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м.Кременчука Полтавської області, актовий запис № 77, яка навчається в Кременчуцькому національному університеті ім.М.Остроградського за спеціальністю «Екологія, охорона навколишнього середовища та збалансоване природокористування» денного відділення бюджетної форми навчання терміном з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року. Оскільки дочка відповідача [PERSON] навчається, не досягла 23 років, потребує матеріальної допомоги, відповідач [PERSON] працездатний та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходів, слід стягнути з останнього аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] до закінчення нею навчання у вказаному розмірі. Аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивача до суду, тобто з 10.03.2016 року і до закінчення навчання - до 30.06.2019 року. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

10 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] Демяна [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що 14 січня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому в них народився син [PERSON]-Л.Я., [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі по 1000 грн на дитину щомісячно до досягнення ним повноліття. В останнє судове засідання позивачка не зявилася, однак позада суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] Демян [PERSON] народився 12 грудня 2014 року. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, матеріальну допомогу на утримання дитини в повному обсязі не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2016 рік для дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, стан здоровя дітей, стан здоровя відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON]-Л.Я., [INFO] в сумі по 1000 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

10 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, тому просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2009 р., який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 722, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 грудня 2010 року, актовий запис № 1606 (а.с. 6). Позивачка та відповідач втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сім'ю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами на цей час немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати разом з матір'ю. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки, які складаються з сплаченого нею судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1), на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

10 березня 2016 року представник ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 02.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 04.11.2015 року має заборгованість 16729,87 грн., що складається з: 3927,18 грн. - заборгованість за кредитом, 9779,84 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 1272,85 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16729,87 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 02.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-8 ). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 04.11.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 16729,87 грн., що складається з: 3927,18 грн. - заборгованість за кредитом, 9779,84 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 1272,85 грн. (а.с. 5-6). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 16729,87 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved