Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

11 жовутня 2017 року позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банкк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборогованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 6 лютого 2014 року позивач отримав кредит у розмірі 4 174.76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода, та заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. В свою чергу відповідач, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору та Генеральної угоди відповідач свої зобовязання належним чином не виконує та порушив умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою. Станом на 16 вересня 2017 року заборгованість складає 18 657.87 грн.; яка складається з суми заборгованості за кредитом 4174.76 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 1.52 грн.; заборгованість за пенею та комісією 5844.65 грн.; штраф (відповідно до Генеральної угоди) 8636.94 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором (Генеральної угоди), яка становить 18657.87 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи в сумі 1600.00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у поному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у своєї відсутності та заперечення проти позову.В обгрунування заперечень зазначила,що дійсно отримала від позивача кредит, сплачувала його. За договором строк сплати кредиту закінчився 31 серпня 2014 року. Дійсно підписала генеральну угоду в 2014 році , але її ввели в оману неправильно проінформувавши, вказавши, що якщо вона сплатить 700.00 грн. її кредит буде погашений ,що вона і зробила внісши до каси банку зазначену суму, та вважала, що розрахувалась з банком, при цьому передала працівникам банку видану кредитну картку. Жодним чином позивач після цього ,не повідомив про претензії які він має, звернуся до суду лише у жовтні 2017 року , пропустивши три річний строк звернення до суду , поновити строк не просить , що є підставою про відмові у задоволенні позову. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані у справі докази ,дійшов наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Генеральної угоди реструктуризацію від 6 лютого 2014 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], сторони домовились про зменшення розміру страв та пені , які виникли за кредитним договором HAYWR58770127 укладеного сторонами 12 серпня 2011 року. За умови генеральної угоди п.1.2.2. заборгованість за договором з часу підписання генеральної угоди становить 1798.42 грн. П.1.2.3 встановлює строк дії договору 31 серпня 2014 року. В судовому засіданні відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності враховуючи ,що з часу підписання генеральної угоди та сплати залишку кредиту , вона вважала ,що договірні відносини між нею та банком припиненні. Кредитної карткою вона не користувалась, так як повернула її працівникам банку. Більше трьох років банк не звертався з вимогами ,щодо погашення кредиту ,тим самим сприяв збільшенню заборгованості, а тому порушення сталось саме з його вини. Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. За правилами ч.3 ст. 267 Цивільного кодексу України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Відповідно до положень ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку встановленого законом або судом. Згідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність становить три роки. Надані докази свідчать ,що генеральна угода була укладена сторонами 6 лютого 2014 року , строк закінчення дії договору зазначено 31 серпня 2014 року. Заяв про поновлення строку позовної давності та поважних причин її пропуску позивачем не подано. Згідно штампу вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 11 жовтня 2017 року , тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що відповідно до положень ч. 4 ст. 276 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. П.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 « Про судове рішення у цивільних справах» зазначено , що установивши ,що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд і рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення , крім випадків , коли позов не задоволенню ,що є самостійною підставою для цього. Зважаючи на вище наведене в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ « Приватбанк до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем при подачі позову судовий збір поверненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed