Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

12.08.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, в якому зазначено, що 13 червня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір №ML-502/085/2008. В забезпечення зобов`язань за кредитом було укладено іпотечний договір №РML-502/085/2008, посвідчений 13.06.2008 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В. за реєстровим № 2486, за яким [PERSON] передав в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» земельну ділянку загальною площею 0,257 га (Нуль цілих двісті п`ятдесят сім тисячних гектара), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В забезпечення виконання основного зобов`язання за вищезазначеними Кредитним договором [PERSON] (надалі - Іпотекодавець) на підставі іпотечного договору від 13 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2486,- надав в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» земельну ділянку загальною площею 0,257 га (Нуль цілих двісті п`ятдесят сім тисячних гектара), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 5123755800:01:003:0331, та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 976162, що виданий Відділом земельних ресурсів у Овідіопольському районі Одеської області на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 25.10.2007 року за реєстровим № 385 і який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010852900637. 07 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк»та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» був укладений договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрований у реєстрі під № 5620, відповідно до якого Первісний кредитор передав (відступив), а ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» прийняло всі права вимоги до боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення (іпотеки), у тому числі й до [PERSON] . 15 лютого 2019 року між ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» був укладений Договір факторингу б/н, та Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №РML-502/085/2008 від 13.06.2008 року, посвідчений 15.02.2019 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С. за реєстровим №475,відповідно до яких право вимоги за Кредитним договором № ML-502/085/2008 від 13 червня 2008 року, а також Договором іпотеки №РML-502/085/2008 від 13.06.2008 року, який його забезпечує, перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП». Отже, Кредитором за кредитним договором № ML-502/085/2008 від 13 червня 2008 року та договором іпотеки №РML-502/085/2008 від 13.06.2008 року за реєстровим № 2486, відповідно до вищезазначених укладених договорів відступлення права вимоги, виступає позивач, який звернувся до суду за захистом порушених прав. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення частини першої статті 512 Цивільного кодексу України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Згідно умов договору договору факторингу (пункти 1-3) до Позивача перейшли права вимоги до боржника в повному обсязі. Таким чином, право вимоги кредитора за кредитним договором № ML-502/085/2008 від 13 червня 2008 року, іпотечним договором №РML-502/085/2008 від 13.06.2008 року, та за всіма іншими документами щодо виконання зобов`язань Позичальника перед Кредитором, у тому числі процесуальне правонаступництво перейшли до Позивача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП». Про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесені відповідні записи, які внесли зміни до попереднього запису про іпотеку, а саме додано нового іпотекодержателя: ТОВ «фК «УКРФІНАНС ГРУП». Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Позичальник належним чином умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Статтею 589 ЦК Українипередбачено, що у разі невиконання зобов`язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотечний договір №РML-502/085/2008 від 13.06.2008 року містить застереження, згідно якого положення 6.4. з підпунктами цього Договору разом з іншими положеннями цього Договору, являють собою повний укладений договір між Сторонами про задоволення вимог Іпотекодержателя в якому Сторони визначили можливі способи звернення стягнення на Предмет Іпотеки. Дане застереження згідно статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку»вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, який є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом. Відповідно до умов п. 6.4.2. договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у цьому Договорі) з вказівкою про загальну суму боргових зобов`язань та граничний строк погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення іпотекодавцем боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому іпотекодержатель зобов`язаний реалізувати предмет іпотеки протягом одного року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог. Таким чином, у зв`язку з невиконанням боржником письмової вимоги Іпотекодержателя від 18.02.2019 року про усунення порушених зобов`язань за кредитним договором та погашення заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» задовольнило свої вимоги за рахунок іпотечного майна та зареєструвало право власності на вищезазначене нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом №172681492 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, згідно інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує обтяження, що перешкоджає користуванню в повному обсязі іпотечним майном та в подальшому відчуженню вказаного нерухомого майна:реєстраційний номер обтяження: 32257455; підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: ВП №58482769, виданий 25.02.2019, видавник: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Зазначеною постановою органу ДВС арешт був накладений на іпотечне майно вже після підписання Договору іпотеки. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду (стаття Закону України «Про виконавче провадження», яка діє на час розгляду справи). Згідно правової позиції Верховного суду України (лист від 01.02.2015 року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься встатті 1 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 1ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження». Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7статті 3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання боржником на момент пред`явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов`язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Наведеними нормами права передбачено підстави, що створюють правову можливість для позивача у цьому провадженні звернути стягнення на заставне майно у позасудовому порядку та скасувати всі існуючи арешти, накладені на іпотечне майно. Крім того, обтяження було накладено на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 13 червня 2008 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Таким чином, арешт було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 59цього Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з положенням п. 6 ч. 1ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Виходячи з вищевикладеного, у зв`язку з тим, що арешт, перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав та порушує його інтереси, вважаю що у позивача є всі підстави для зняття арештів з іпотечного майна, та виключення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, розглянувши позовну заяву в межах заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне звільнити з-під арешту вказане майно.

Outcome: approved