Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

10 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис № 307. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] надала до суду заяву, де просила справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, де позовні вимоги визнав частково у частині розірвання шлюбу. Вимогу позивача щодо стягнення з нього судового збору не визнав, просив задовольнити частково, а саме: розділити судовий збір порівну між сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 26 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис № 307, зареєстровано шлюб між сторонами у справі. (а.с.11) У період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.9,10). У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що розірвання шлюбу пов`язано з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Шлюбні стосунки припинені у 2009 році. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Ізюмського міськраойнного суду від 16 грудня 2019 року [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання її позовної заяви про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved