Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

11 лютого 2015 р. позивач звернулася до суду з заявою до відповідача, в якій просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму депозитного вкладу в розмірі 100000 гривень, шляхом переведення даних коштів на рахунок [PERSON], відкритий в АТ «Ощадбанк» за реквізитами: код отримувача 09325703, Банк отримувача Філія-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку отримувача 325796, призначення платежу поповнення картрахунку № 26254500677745 [PERSON], стягнути з відповідача ПАТ «Дельта Банк» в її користь 6800 грн. пені, 558,90 грн. суму трьох відсотків річних та 6193 грн. інфляційних втрат. Заяву мотивує тим, що між нею та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір банківського вкладу, внаслідок якого позивачка розмістила у банку депозитний вклад на суму 100000 грн. Строк дії договору закінчився 01.12.2014 року. Після закінчення строку договору позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення суми депозитного вкладу та відсотків, однак у виплаті коштів їй було відмовлено. Оскільки кошти відповідач не повернув, чим грубо порушував чинне законодавство не виконуючи своїх договірних зобовязань вона, позивачка [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом свого права. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просять позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, в останнє судове засідання представник відповідача не зявилася Заслухавши думку позивача та її представника, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між нею та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір банківського вкладу, внаслідок якого позивачка розмістила у банку депозитний вклад на суму 100000 грн. Строк дії договору закінчився 01.12.2014 року Згідно долученої до матеріалів справи копії квитанції № ПН1175075 від 03.12.2014 року позивачкою [PERSON] було внесено 100000 грн. на поповнення карткового рахунку № 26254500677745. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Позивачем [PERSON] у відповідності до підписаного сторонами договору була подана письмова заява, про переведення вкладу з нарахованими відсотками, на її рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» за реквізитами: код отримувача 09325703, Банк отримувача Філія-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку отримувача 325796 однак їй було відмовлено в поверненні вкладу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за договорами депозитного вкладу відповідач має заборгованість перед позивачем. У відповідності до ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, в вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується нарахування 3-х відсотків річних, то вказане нарахування є самостійним способом захисту цивільних прав, передбачених ст. 16 ЦКУ. Крім того, варто зазначити, що стягнення неустойки також є самостійним способом захисту цивільних прав, передбаченим статтею 16 ЦК України, і відповідно до статті 546 ЦК України є одним з видів забезпечення виконання зобов'язань. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (пенею, штрафом) визнається грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі та з відповідача ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути суму депозитного вкладу в розмірі 100000 гривень, шляхом переведення даних коштів на рахунок [PERSON], відкритий в АТ «Ощадбанк» за реквізитами: код отримувача 09325703, Банк отримувача Філія-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку отримувача 325796, призначення платежу поповнення картрахунку № 26254500677745 [PERSON], стягнути з відповідача ПАТ «Дельта Банк» в її користь 6800 грн. пені, 558,90 грн. суму трьох відсотків річних та 6193 грн. інфляційних втрат Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 1135,52 грн. судового збору.

Outcome: approved