Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

11.02.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2010 року по справі №2-6603-2010, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 800 грн. до ј частини від усіх видій його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що розмір аліментів, визначених Рішенням Заводського районного суд м. Миколаєва від 16.09.2010 року в сумі 800 грн., на даний час не вистачає на належне утримання дитини в зв`язку з збільшенням витрат неї Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 487/910/20 було винесено заочне рішення від 22.05.2020 року, яким позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів було задоволено. Ухвалою суду від 10.09.2020 року заочне рішення від 22.05.2020 року було скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким у задоволені позову просив відмовити, посилаючись на відсутність матеріальної можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі чим визначено за рішенням суду. Також просив врахувати погіршення стану його здоров`я. Позивач та її представник в призначене судове засідання не з`явились. Про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, який згодом було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.09.2010 року (справа №2-6602-2010). Рішення набрало законної сили 18.09.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), який фактично проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Довідки Департаменту з надання адміністративних послу Миколаївської міської ради від 05.11.2019 року, за вх.№19.03.03-19Д/11648/19 про реєстрацію місця проживання [PERSON] та копією паспорту позивача серії [NUMBER] виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2010 року по справі № 2-6603-2010, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.07.2010 року, до повноліття дитини. Окрім того, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто пеню за несплату аліментів в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадження №24117291, здійсненого старшим державним виконавцем Скуртол О., з примусового виконання виконавчого листа №2-6603 2010р. виданого 20.12.2010 року Заводським районним судом м.Миколаєва, станом на 01.01.2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 60872,24 грн. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Миколаївській районній філії Миколаївського ОЦЗ (Миколаївський регіон) з 08.11.2019 рок (довідка від 23.10.2020 року №404). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень Закону України «Пpo Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, на даний час, розмір аліментів, що сплачуються [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, є меншим від встановленого законодавством мінімуму, а отже, на думку суду, не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, суд вважає, що позов слід задовольнити та змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.09.2010 року (справа №2-6603-2010). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, суд вважає, що подана відповідачем, копія з Медичної книжки, щодо підтвердження наявності захворювання ДПП грудного відділу хребта, з огляду на встановлені обставини по справі та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), та факт перебування на обліку у Миколаївській районній філії Миколаївського ОЦЗ (Миколаївський регіон), як безробітного, не є підтвердженням неможливості сплачувати аліменти, саме у визначеному розмірі. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved