overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

11 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № ODXRF914490183 від 08 червня 2008 року у розмірі 14417 грн. 90 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № ODXRF914490183, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5485 грн. 70 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 16 березня 2016 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 14417 грн. 90 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2332 грн. 53 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 10922 грн. 61 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу - 662 грн. 76 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.07.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 12 344,17 грн., що складається з заборгованості за кредитом 3 996,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 5 933,62 грн., заборгованості за пенею та комісією 1 350,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 564,01 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.07.2013 року на загальну суму 12\~344,17 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору №137К/2 від 03 серпня 2009 року про видачу траншу відповідач 1 [PERSON] отримав кредит у розмірі 9\~600,00 доларів США на термін до 15 травня 2014 року. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 17 березня 2016 року виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 56\~405,78 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом 9\~600,00 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 19\~916,22 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 24\~194,70 доларів США, штрафу (фіксованої частини) 9,31 доларів США, штрафу (процентної складової) 2\~685,55 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 137К/2 від 03 серпня 2009 року укладений договір поруки з поручителем [PERSON]. Так як відповідачі не бажають у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 137К/2 від 03 серпня 2009 року на загальну суму 56\~405,78 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 1\~513\~913,15 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначав, що в лютому 2013 року між ним та відповідачкою було розірвано шлюб, в якому в них народився син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що їх син [PERSON] проживає з ним в Рівенській області. Відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не цікавиться його вихаванням в зв'язку з чим він змушений звернутися до суду, оскільки через скрутне матеріальне становище не взмозі утримувати дитину самостійно. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідачки аліменти на утримання неповнолітного сина в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, що вказані в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, в задоволенні позову просила відмовити. Додатково пояснила, що на даний час перебуває у важкому матеріальному становищі, не працює, оскільки доглядає малолітню дитину [PERSON] Заслухавши пояснення сторін по справі, свідка, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідачка ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дитини в повному обсязі не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2016 рік для дітей віком від від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, стан здоров'я відповідачки, наявність у відповідачки на утриманні малолітньої дитини та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до часткового задоволення та з відповідачки слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі по 510,30 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 11 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що 08 жовтня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 2519, між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Зазначає, що з відповідачем не проживають однією сім'єю з травня 2013 року. Основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довір'я. Примирення між ними не можливе, так як і збереження шлюбу, адже він набув формального характеру. Спірних питань щодо спільного майна подружжя немає. Спільне господарство не ведеться. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, та згоден на розірвання шлюбу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 08 жовтня 2010 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 2519 (а.с.4). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, в якій вказала, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Вони з відповідачем мають двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За останній рік відносини між нею та чоловіком погіршилися, вони припинили спільне проживання, він надає матеріальну допомогу на утримання дітей нерегулярно і не в достатньому розмірі. Відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісяця, починаючи з дня подання заяви до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача на місяць. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2007 року і мають неповнолітній доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матірю [PERSON] і цей факт відповідач не заперечує. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, а також в повному обсязі визнав позовні вимоги в судовому засіданні, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї не має, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, на кожну дитину. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила , що шлюб з відповідачем було зареєстровано 04.02.1993 року Веселинівським районним відділом ЗАГСу Миколаївської області. Від шлюбу мають сина [PERSON] ,[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливі. Позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю в тому ж обсязі, з тих же підстав і зокрема зазначила, що у лютому 1993 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народився син. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Фатєєва». Відповідач [PERSON] .С. в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 04.02.1993 року зареєстрували шлюб, про що Веселинівським районним відділом ЗАГСу Миколаївської області в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №5 та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 04.02.1993 р./а.с.3/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Веселинівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану у Миколаївській області , серія I-ФП №040338 /а.с.- 5/. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, через відсутність взаєморозуміння між сторонами, що суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 112 СК України „Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено та зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що 11 листопада 2000 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу 14 листопада 2002 року у них народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дочки відмовляється. [PERSON] офіційно ніде не працевлаштований, але він має задовільний стан здоровя, на його утриманні інших осіб не перебуває, а тому він зобовязаний утримувати дитину. Тому посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка подала письмову заяву про зменшення позовних вимог і просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав, пояснивши, що немає матеріальної змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, так як не може ніде працевлаштуватися в звязку з доглядом за батьками-пенсіонерами, які не мають змоги самостійно себе обслуговувати, про що надав суду довідку з сільської ради. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 11 листопада 2000 року був зареєстрований шлюб (а.с. 3). Від шлюбу 14 листопада 2002 року у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 5). 16 вересня 2008 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 4). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 6). Відповідач проживає окремо, офіційно ніде не працює, має задовільний стан здоровя, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає. Згідно з довідкою Суховерхівської сільської ради від 06.05.2016 року № 162 [PERSON] доглядає за батьками-пенсіонерами, які хворіють і не мають змоги себе самостійно обслуговувати. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач визнав зменшені позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 22 червня 2012 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З початку 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2014 року. Разом з цим зазначає, що подружнє життя між сторонами не склалось у зв'язку з різними поглядами на сімейні відносини та обов'язки, відсутністю взаєморозуміння між ними, що зрештою призвело до фактичного відчуження один від одного, втрачено почуття любові та взаємної поваги. З 03.12.2015 разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив розірвати шлюб. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, разом з цим повідомлення суду повертались з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання. За цих обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю заперечень представника позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 29 квітня 2014 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 574. Після реєстрації шлюбу позивач взяв прізвище відповідача [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved