Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

1. 11 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та одержаним страховим відшкодуванням у сумі 13 670,62 грн., а також компенсацію моральної шкоди в сумі 3 000,00 грн. (а.с.а.с. 2 - 5). 2. 04 червня 2019 року судом у справі було ухвалено рішення про відмову у позові. При цьому суд, вивчивши доводи позовної заяви та встановивши обставини справи, не розв`язав позов у частині відшкодування моральної шкоди (а.с.а.с. 118, 119). 3. Позивач, його представник до суду не з`явилися, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 75). 4. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти ухвалення у справі додаткового рішення. 5. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про задоволення позову в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди з таких підстав. 6. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), на якому побудовано заяву позивачки, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 7. З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовом, у тому числі висунув вимогу про стягнення з відповідача компенсації заподіяної йому моральної шкоди в сумі 3 000,00 грн. 8. З приводу цієї вимоги сторони подавали докази і давали пояснення. 9. Судом встановлено, що 11.06.2018 року на вул. Шмідта в м. Дніпрі, біля будинку №47, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mercedes» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Daewoo» (реєстраційний номер - [NUMBER] ), належного позивачеві. 10. Відповідач свою вину визнавав, отже її встановлення не було предметом спору. 11. Розв`язуючи позов у частині відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з такого. 12. Згідно з частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини. 13. Факт заподіяння майнової шкоди та вина відповідача встановлені судом і не оспорювалися відповідачем, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було завдано й немайнову шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження належного йому майна тощо. 14. Беручи до уваги положення приведеної норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань, а також помірність заявленої вимоги, суд вважає, що позов у цій частині підлягає повному задоволенню. 15. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація його судових витрат у задоволеній частині в сумі 768,40 грн. (а.с. 1). 16.

Outcome: partial