Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

11.03.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фiнанси та кредит», Відділення №123 м. Харкова ПАТ «Банк «Фiнанси та кредит», в якому просить визнати незаконними дії ПАТ «Банк «Фiнанси та кредит» щодо невиконання умов договору вiд 28.11.2014р. №300131/139921/3-14 i приписів постанови Правління Національного банку України вiд 03.12.2003 р. №516; зобов'язати ПАТ «Банк «Фiнанси та кредит» виконати в натурi обов'язок з повернення [PERSON] вкладу в розмiрi 10000 доларiв США з нарахованими згiдно укладеного договору вiдсотками в розмірі 312,50 доларів США шляхом забезпечення їх повернення позивачу в готівковий формi в валютi рахунка вклада. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 28.11.2014р. між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу № 300131/139921/3-14, згідно п. 3 якого виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком в день закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви в порядку та на умовах, викладених в пп. 4.2, 4.3.1 основних умов, одночасно із поверненням вкладу. При цьому, відповідач відкриває клієнту рахунок в доларах США та зобов'язується здійснити нарахування відсотків за термін розміщення вкладу та повернути у строки, зазначену у договорі. Відповідно до п.п. 1, 2 договору термін повернення вкладу та відсотків встановлено 28.02.2015 р. з виплатою відсотків за ставкою 12,5% річних. Тобто, 28.02.2015 р. у відповідачів виникло зобов'язання з повернення позивачу суми в розмірі 10312,50 долларів США (згідно валюти рахунка). Позивач вказав, що відповідно до п. 7 договору, строк розміщення вкладу не може бути продовжений сторонами. Однак, 02.03.2015 р. на вимогу позивача передбачені договором кошти в валюті рахунка не були повернуті позивачу. 19.05.2015 представником АТ «Банк «Фiнанси та Кредит» до суду було подано заперечення проти позову, в якому він просив залишити позовну заяву без задоволення в повному обсязі; всі судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування вказаної вимоги представник вiдповiдача зазначив, що вказане позивачем в якостi вiдповiдача відділення №123 м. Харків АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не є юридичною особою, в зв'язку з чим його залучення як відповідача 2 є безпідставним та необґрунтованим. Також представник АТ «Банк «Фiнанси та Кредит» вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача щодо визнання незаконними дії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невиконання умов договору №300131/139921/3-14 від 28.11.2014р. про банківський строковий вклад та приписів постанови Правління НБУ від 03.12.2003 р. № 516. Представник вiдповiдача вказує, що 26.02.2015 р. банком отримано заяву вкладника про повернення грошової суми вкладу по закінченні строку дії договору про банківський вклад. Посилаючись на Постанови Правління НБУ від 01.12.2014 р. за № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», та № 160 від 03.03.2015 р., вiдповiдно до яких банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, представник вiдповiдача вказує, що банк ніяким чином не міг одномоментно повернути кошти позивачеві, як він просив в заяві. Крім того, представник вiдповiдача вказує, що вивчивши заяву позивача від 26.02.2015 р. про повернення банківського вкладу, вбачається, що позивачем не було вказано жодного способу, яким банк мав би повернути йому вклад. Банк вважає вказані дії позивача, такими, що унеможливили на певний час виконати банком своїх зобов'язань. Представник вiдповiдача вказує, що оскiльки, вiдповiдно до ст. 526 ЦПК України, порядок видачi коштiв має бути визначений саме позивачем, отже з вини позивача банк не мав достатнiх умов для належного повернення вкладу. Також представник ПАТ «Банк «Фiнанси та Кредит» вказав, що на підставі п.5.1. основних умов, по закінченню строку депозиту банком була перерахована сума вкладу та сума процентів на рахунок на вимогу. Отже, умови Договору про банківський вклад Банком виконуються та жодних порушень положення чинного цивільного законодавства України та/або положень Договору про банківський вклад, який припинено, банком не вчинено. Такими, що не пiдлягають задоволенню, вважає представник вiдповiдача i вимоги позивача щодо зобов'язання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконати в натурі обов'язок з повернення [PERSON] вкладу у розмірі 10000,00 доларів США із нарахованими згідно укладеного договору відсотками у розмірі 312,50 доларів США шляхом забезпечення їх повернення позивачу в готівковій формі в валюті вкладу. Представник вiдповiдача вважає, що позивачем необґрунтовано та безпідставно нараховані проценти за договором про банківський вклад. Посилаючись на ст.ст. 14, 164, 170, п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, вiн вказує, що позивачем не враховані норми Податкового кодексу України щодо оподаткування нарахованих процентів за Договором про банківський вклад, а саме те, що банком як податковим агентом здійснювалися утримання податку з нарахованої суми процентів по вкладу та утримання військового збору. Також представником вiдповiдача зазначено, що банком 04.03.2015 р. частково виплачені позивачу грошові кошти в загальній сумі 50 доларів США. Таким чином, станом на 18.05.2015 р. сума вкладу за договором про банківський вклад складає 10000,00 доларів США, та обліковуються на рахунку на вимогу відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 28.11.2014р. по 18.05.2015 р. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги пiдтримав в повному обсязi. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились. Про судове засідання повідомлені завчасно та належним чином. За таких обставин, враховуючи заперечення відповідачі, суд розглядає справу за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. З матеріалiв справи вбачається, що 28.11.2014р. мiж ПАТ «Банк «Фiнанси та Кредит» i [PERSON] було укладено договiр-заяву №300131/139921/3-14 про банківський вклад (депозит) «Новi грошi» на 3 мiсяцi в iноземнiй валютi, відповідно до якого [PERSON] внiс, а банк прийняв грошовi кошти в iноземнiй валютi на вкладний рахунок № 2630.3.272055.002 в сумi 10000 доларiв США на строк з 28.11.2014р. по 28.02.2015 р. в порядку i на умовах, визначених в цьому договорi-заявi i в Основних умовах залучення банківських вкладiв фізичних осiб i обслуговування вкладних рахункiв в ПАТ «Банк «Фiнанси та Кредит».Пунктом 2 договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, банк нараховує i виплачує вкладниковi проценти за ставкою 12,50% рiчних. Вiдповiдно до п. 7 вказаного договору-заяви, строк розмiщення вкладу, визначений п. 1 цього договору-заяви, не може бути продовжений сторонами. Відповідно до п.п. 164.1. ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Згідно до п.п. 14.1.54 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, в тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, в виключній (морській) економічній зоні, в тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України. Відповідно до п.п. 170.4.1. п. 170.4. ст. 170 ПК України, податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів в вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування. Податковим агентом в строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною абз. 1 п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу, із загальної суми процентів, нарахованих за податковий (звітний) місяць на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки в кредитній спілці. Доходи, зазначені в цьому підпункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування. Одночасно, п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 ПК України, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого згідно з п. 164.2.4 ст. 164 ПК України, включається частина доходiв від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями ст.ст. 172-173 ПК України. Відповідно до п.п. 1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому ст. 168 ПК України, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (1,5 % від об'єкта оподаткування). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Банк «Фiнанси та Кредит» позивачу були частково виплаченi грошовi кошти 04.03.2015 р. частково виплачені позивачу грошові кошти в загальній сумі 50,00 доларів США. Вiдповiдно до виписки по особовому рахунку [PERSON] за перiод з 28.11.2014 по 18.05.2015, наданої ПАТ «Банк «Фiнанси та Кредит», станом на 18.05.2015 р. сума вкладу за договором про банківський вклад складає 10000,00 доларiв США, i сума нарахованих відсотків становить 205 доларiв США 48 центів. Таким чином, в зв'язку із частковою виплатою грошових коштів, які знаходилися на депозиті, остаточна заборгованість відповідача перед [PERSON] за вказаним договором станом на 22.06.2015 р. склала 10205,48 долари США. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Згідно ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Зважаючи на вищенаведені норми законодавства України, та ту обставину, що за умовами договору-заяви №300131/139921/3-14 від 27.11.2014, закінчився строк, на який вносився вклад, у відповідача виник обов'язок щодо повернення позивачеві вкладів, однак це зобов'язання виконане не було. Частиною 3 ст. 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, в валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п. 1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. З огляду на це, зобов'язання відповідача про повернення позивачеві вкладу за договором-заявою №300131/139921/3-14 від 28.11.2014, має бути виконане у валюті вкладу - доларах США. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача вкладу (депозиту) за договором-заявою №300131/139921/3-14 від 28.11.2014 року та нарахованих за зазначеним договором процентів. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вiдповiдно до даних, якi мiстяться на офiцiйному сайтi Нацiонального банку України, станом на 22.06.2015 р. НБУ офіційний курс гривнi до долару США було встановлено на рiвнi 2163.5428 грн. за 100 доларiв США. Таким чином, з вiдповiдача також пiдлягає стягненню сума судового збору в розмірi 3433,30 грн. На пiдставi викладеного,

Outcome: partial