Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1632,76грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн., а також витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, [PERSON]. Позов мотивовано тим, що 06:05;2014 року приблизно о 20-00 год- Антоненко В.В. та [PERSON]., знаходячись на території садового товариства «МРІЯ», розташованого на землях Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з застосуванням металевого предмету та кулаків завдали мені легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я у вигляді забійних ран волосистої частини голови та струсу головного мозку. Відомості про цей злочин 13.05.2014 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12014040370001312, а дії [PERSON] та [PERSON] кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України. 28.08.2014 року [PERSON], 11.09.2014 року [PERSON] було повідомлено про підозру у спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вироком Павлоградського міськрайонного суду від 11.06.2015 року [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і йому призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. [PERSON]І засуджений до штрафу у розмірі 1020 грн. Злочинними діями відповідачів заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах на лікування, що склали 1632,76 грн., що підтверджується чеками та квитанціями. Також діями відповідачів завдано так само і моральний збиток, який виразився в тому, що відносно позивача було скоєно умисний злочин, він переніс сильний фізичний біль та моральні страждання у звязку з заподіянням тілесних ушкоджень. Упродовж тривалого часу були порушені нормальні життєві зв'язки і нормальний спосіб життя. Тілесні ушкодження на голові не давали можливості тривалий час вести звичний спосіб життя. Рани тривалий час боліли, що додавало додаткових моральних та фізичних страждань. Заподіяну відповідачами моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали на підставі доводів позовної заяви, просили задовольнити вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що йому були завдані тілесні ушкодження, було порушено кримінальну справу за даним фактом. В судове засідання відповідач, [PERSON], не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно вироку Павлоградського міськрайонного судуДніпропетровської області від 11 червня 2015 року [PERSON] 06 травня 2014 року приблизно о 20-05 год. спільно зі [PERSON] та [PERSON] знаходились на території дачної ділянки №7 по вулиці Веселій садового товариства «Мрія» на землях Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка належить останньому. В ході виниклої словесної сварки між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] у останніх на ґрунті неприязних відносин виник спільний злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] Своїми спільними умисними злочинним діями, направленими на спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] і [PERSON] було спричинено [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2015 року вирок Павлоградського міськрайонного судуДніпропетровської області від 11 червня 2015 року щодо [PERSON] залишено без змін. Вирок Павлоградського міськрайонного судуДніпропетровської області від 11 червня 2015 року щодо [PERSON] в апеляційному порядку оскаржено не було. Ухвалою Павлоградського міськрайонного судуДніпропетровської області від 29 січня 2015 року у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України заподіяння легких тілесних ушкоджень [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно з положеннями ч.1 ст.541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Як розяснено Верховним Судом України в постанові Пленуму від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об'єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій. При вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь. Вироком Павлоградського міськрайонного судуДніпропетровської області від 11 червня 2015 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, встановлено, що [PERSON]. було спричинено легкі тілесні ушкодження спільними умисними злочинним діями [PERSON] і [PERSON] Згідно квитанцій про оплату, оригінали яких містяться в матеріалах справи, позивачем були здійснені витрати на лікування в розмірі 1482 грн. 76 коп. При цьому суд не вважає за необхідне стягувати з відповідачів розмір здійснення позивачем благодійного внеску в розмірі 150 грн., оскільки вказаний внесок не є обовязковим, внесений за бажанням позивача та не є витратами на лікування (1632 грн. 76 коп. 150 грн. = 1482грн. 76 коп.). Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до частин 1,2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як розяснено Верховним Судом України в постанові Пленуму від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона . Беручи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000грн. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати, які складаються з витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, а саме витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 300 грн. згідно квитанції про оплату від 26 лютого 2016 року. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial