Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

11.11.2015 року [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому просить, суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що мають з відповідачем спільного сина [PERSON], 26.12.2008р.н. На даний час з відповідачем проживають окремо, син проживає з матірю. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Син є інвалідом з дитинства, потребує постійного догляду, у звязку з чим позивачка ніде не працює, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на судове засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів ( постановляє заочне рішення) (ч.1 ст.224 ЦПК України) Суд, вислухавши пояснення позивачки, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БП № 075889 від 16.01.2009 р. (а.с. 5) Встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 2015 від 05.11.2015р. (а.с.6). Згідно ч.1 ст. 141, ст. 180 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 2\~ ст. 181 СК України за\~ домовленістю\~ між\~ батьками\~ дитини\~ той\~із них, хто проживає окремо від дитини,\~ може брати участь у\~її утриманні\~в грошовій і (або) натуральній формі Згідно п.\~ 17 Постанови ПВС України № 3 від\~ 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину, матеріали справи не містять. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Згідно ч. 3\~ ст. 181 СК України - за рішенням\~ суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що [PERSON], [INFO] є дитиною інвалідом з дитинства, та має діагноз - ДЦП, стійкі тяжкі рухові порушення, що підтверджується копією протоколу № 1/13 від 12.07.2013.(а.с.25) [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Охтирської міської ради та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам дитинства та дітям інвалідам» з 08.12.2009 по 31.12.2019 призначено соціальну допомогу в розмірі 2206,80грн в місяць, що підтверджується копіями довідок № 6807 від 17.08.2015 та № 16647 від 02.12.2015 (а.с.4,23) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду на викладене,

Outcome: approved