Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

11 лютого 2020 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «ПівдГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 47 230 грн. без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 11.04.1996 по 02.03.2009 працював майстром виробничої дільниці РЗФ-2 ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». Рішенням МСЕК від 08.07.2013 позивачу було встановлено 5% втрати професійної працездатності по туговухості, в подальшому при повторному огляді рішенням МСЕК від 08.07.2014 було встановлено 5 % втрати професійної працездатності безстроково. У зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, перебої у роботі серця, відчуття частого серцебиття, періодичний головний біль при підвищенні артеріального тиску, загальну слабкість. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 04 березня 2020 року ухвалою суду відкладено розгляд справи з метою забезпечення прав відповідача на подання відзиву. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 11.04.1996 по 02.03.2009 працював у шкідливих умовах - майстром виробничої дільниці РЗФ-2 на підприємстві відповідача, з 02.03.2009 року переведений сторожем ремонтно будівельного цеху підприємства відповідача, і був звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 33-40). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного на підприємстві ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 12 квітня 2013 року встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання -нейросенсорна приглухуватість першого ст. ( з легким зниженням слуху), із зазначенням його причини - шум, рівень дБ:86-97 при гранично допустимому 80 (а.с. 12-15) У пункті 19 згаданого Акту зазначені особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, а саме керівництво РЗФ-2 ВАТ «Південний ГЗК», яке порушило вимоги ст. 153 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці». У зв`язку з давністю переведення [PERSON] в інший підрозділ та неодноразовою зміною керівництва цеху, визначити персональний склад осіб, котрі порушували зазначене законодавство неможливо. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач 08.07.2013 пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 5% по туговухості внаслідок професійного захворювання, без встановлення групи інвалідності з 17.06.2013 по 01.07.2014, що підтверджується копією виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0007272 (а.с.9) В подальшому [PERSON] пройшов переогляд, і 08.07.2014 йому було встановлено повторно безстроково 5% втрати професійної працездатності по туговухості, без встановлення інвалідності, безстроково, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0005977 (а.с. 9). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з діагнозом: нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху) (а.с. 16-32) . Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 5% та в подальшому 5%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває больові почуття, загальну слабкість, зниження слуху на обидва вуха. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача протягом 24 років 4 місяців в шкідливих умовах, з яких на підприємстві відповідача 12років 10 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 5% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням без встановлення групи інвалідності, та в подальшому встановлення 5% втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності безстроково, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 25 000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Outcome: partial