Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа Віділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову посилається на те, що 01 листопада 2016 року він вступив в право володіння будинком [ADDRESS] згідно свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті його бабусі [PERSON]. Позивач встановив, що за даними домової книги у належному йому домоволодіння зареєстрований з 12.06.1986 року син покійної бабусі, тобто дядько позивача [PERSON], [INFO]. Зі слів матері позивачу відомо, що відповідач ніколи в цьому будинку не жив, в будинку відсутні будь-які його особисті речі, ні родичі, ні сусіди не знають, де відповідач весь цей час мешкав та де мешкає зараз. З огляду на зазначене, позивач просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] внаслідок відсутності понад одного року в порядку ст. 405 ЦК України та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в зазначеному будинку. Ухвалою суду від 25 січня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Віділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк до 28 лютого 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в зв'язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. [PERSON] є власником житлового будинку № 4 з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці площею 364 кв.м. у [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01 листопада 2016 року (а.с. 6). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 06.11.2016 року головою квартального комітету № 16 [PERSON], у домоволодінні за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - сестра, [PERSON] - дядько, зареєстрований, але не мешкає (а.с. 12). За даними домової книги, [PERSON] зареєстрований у зазначеному домоволодінні постійно з 12.06.1986 року (а.с. 13-14). Відповідач [PERSON] не мешкає у зазначеному домоволодінні з 2009 року, що підтверджується актом від 02.11.2016 року, складеним сусідами позивача [PERSON] (проживає [ADDRESS]), [PERSON] (проживає [ADDRESS]), [PERSON] (проживає [ADDRESS]). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Однак встановлені обставини справи дають змогу прийти до висновку, що жоден з вказаних винятків в даному спорі не може бути застосований. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачем не надано доказів, що він не проживає у зазначеному домоволодінні з поважних причин, зокрема, що йому перешкоджають в здійсненні його права користування житлом тощо. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 13 ЦК України Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства, встановлені судом обставини справи дають змогу суду дійти до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та буде ефективним інструментом для його відновлення. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved