Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

11 грудня 2013 року Моторне (Транспортне) страхове бюро України (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31 травня 2010 року в м. Харків, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів «Тойота», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Деу», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). Відповідно до довідки ДАІ № 8626338, ДТП сталась внаслідок порушення Відповідачем Правил Дорожнього Руху України, а матеріали справи були направлені до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для прийняття рішення. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харків, в діях відповідача є наявність адміністративного правопорушення. Тобто, відповідно до матеріалів ДАІ та постанови суду, винним в скоєнні ДТП є відповідач. У потерпілого в ДТП [PERSON], на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у відповідача, такий поліс був відсутній. Отже, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована. Одним із основних завдань Моторно (Транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. а) ст. 41 зазначеного закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті І цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Оскільки, винуватець ДТП, яким є відповідач, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після вищезазначеної події потерпілий, звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в ДТП, яка мала місце 31 травня 2010 року. Так як в даному випадку позивач зобов'язаний згідно чинного законодавства здійснити регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілому в ДТП, то позивачем вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті відшкодування. Так, позивач, на підставі Звіту № 134 та інших зібраних документів по цій справі, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілому в розмірі 14705,64 грн. Позивач направив на адресу відповідача лист № 29000/3-2-05 з вимогою відшкодувати збиток у розмірі 14705,64 грн. По сьогоднішній день відповідач не вжив ніяких дій щодо відшкодування завданої ним шкоди в добровільному порядку. З зазначених підстав позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 14705,64 грн., 1000 грн. витрати на юридичну допомогу та судовий збір в розмірі 229,40 грн. У судове засідання від представника позивача, за довіреністю, Любаренко М.П., надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації в пресі оголошення про його виклик, у судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 31 травня 2010 року в м. Харків, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів «Тойота», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Деу», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON], що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (а.с.11), якою відповідача визнано винним у ДТП. У потерпілого в ДТП [PERSON], на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у відповідача, такий поліс був відсутній., тобто на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована. Одним із основних завдань Моторно (Транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. а) ст. 41 ЗУ зазначеного закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті І цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Оскільки, винуватець ДТП, яким є відповідач, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після вищезазначеної події потерпілий, звернувся до позивача із Заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в ДТП, яка мала місце 31 травня 2010 року. В даному випадку позивач зобов'язаний згідно чинного законодавства здійснити регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілому в ДТП, то позивачем вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті відшкодування. Так, позивач, на підставі Звіту № 134 та інших зібраних документів по цій справі, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілому в розмірі 14705,64 грн. (а.с.16-21). Цей факт підтверджується Наказом № 3794 (а. с. 14) та платіжним дорученням № 5295 (13). Позивач, при врегулюванні даної страхової справи поніс додаткові витрати пов'язані із замовленням правової допомоги у СПД «[PERSON]» необхідної для юридичного супроводження даного страхового випадку, які становлять 1000,00 грн. Це підтверджується контрактом про надання юридичної допомоги № 56 від 17 вересня 2012 року відповідно. (а.с.31-33). Відповідно до п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України «особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». П. 38.2.1. ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування мас право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги, яке потерпілий, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд дійшов до висновку про те, що винним у вчиненні ДТП, що мала місце 31 травня 2010 року в м. Харків, є відповідач, тому позивач набув права вимоги відшкодування збитків до нього. Відповідно до преамбули та ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у відповідності до ст.ст.20, 25 Закону України «Про страхування». На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів. З зазначених підстав, суд вважає, що з відповідач повинен відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 14705,64 грн. та 1000 грн. витрати на правову допомогу Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн., оплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). На підстав вимог ст. 84 з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., про оплату яких свідчить квитанція (а.с.30). На підставі викладеного,

Outcome: approved