Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 04 вересня 2009 року помер її чоловік [PERSON] Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, прийняла спадщину, в тому числі і земельну ділянку, що йому належала на праві власності, фактично, оскільки на час смерті чоловіка проживала з ним. Оскільки оригінал державного акта про право власності чоловіка на земельну ділянку втрачено, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. За таких обставин позивачка не може отримати свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом. В суді позивачка доводи позову підтримує повністю і пояснила, що ніхто крім позивачки на спадщину не претендує, батьки померлого чоловіка давно померли, треті особи діти позивачки та померлого відмовились від прийняття спадщини, інших дітей в нього не було. Представник відповідача [PERSON] міської ради ОТГ подав до суду письмову заяву про те, що з позовом погоджується, просить розглядати справу без його участі. Треті особи до суду не прибули, подавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 04 вересня 2009 року. Він мав право власності на земельну ділянку, але оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку було втрачено. Позивачка прийняла спадщину. Дані обставини підтверджені в суді письмовими доказами: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про шлюб та паспортом позивачки, довідкою відділу Держгеокадастру про право власності [PERSON] на земельну ділянку, довідкою [PERSON] ЖЕК про проживання [PERSON] до його смерті та склад сімї, повідомленням в газеті про втрату державного акта на земельну ділянку, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, свідоцтвами про народження третіх осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка, в тому числі земельну ділянку. Позивачка не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину на земельну ділянку у звязку з втратою правовстановлюючих документів державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку, що призвело до правомірної відмови нотаріусом видати свідоцтво про право власності на спадщину.

Outcome: approved