Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

12.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання батьківства вказуючи, що 15 липня 1995 року він та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб. Сімейне життя у них не склалося, в грудні 1999 року вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства і взагалі не спілкуються. 13 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області шлюб між [PERSON] та відповідачкою було розірвано, актовий запис № 22. 13 червня 2008 року у відповідачки народилася дочка [PERSON]. В зв'язку з тим, що шлюб між мною та відповідачкою не був розірваний, батьком дитини в свідоцтві про народження дитини був записаний позивач, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження був зроблений відповідний актовий запис № 3. Позивач звільнився з місця позбавлення волі в серпні місяці 2002 року, відповідно не міг бути батьком дитини, яка народилася 13 червня 2002 року. Внаслідок чого позивач змушений звернутись до суду для внесення реальних відомостей, тобто про дійсного біологічного батька дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав відповідну заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, просила провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, про що до суду повідомила в телефонному режимі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батькодитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківстваможе бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батькомдитини. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO], даний факт відповідачка визнає в повному обсязі, про що свідчить заява, яку він подав до суду (а.с. 15). Відповідачка [PERSON] не заперечує про те, що позивач не являється біологічним батьком [PERSON] про що свідчить подана нею до суду заява. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] не.являється біологічним батьком малолітньої [PERSON],[INFO].

Outcome: approved