Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

11 березня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 28 листопада 2005 року укладено кредитний договір №DNH4КР30040477. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2013 року по цивільній справі №203/4306/13-ц вирішено стягнути з вказаного відповідача 34\~492 грн. 75 коп., однак станом на 19 лютого 2016 року заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погашена і складає 45272,88 грн. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між вищевказаною сумою заборгованості та сумою, що стягнута за заочним рішенням суду від 20 листопада 2013 року, а саме 11\~819,14 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з викладених вище підстав, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169,\~224 ЦПК України\~здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави\~8Розділу\~ІІІ ЦПК України.(а.с. 37,40, 43) Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була укладена заява позичальника № DNH4KP30040477, за умовами якої відповідач отримав від позивача строковий кредит у сумі 4\~ 084 грн. 60 коп., строком на 12 місяців по 28.11.2016 року, з відсотковою ставкою у розмірі 2, 09 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит, сплатити проценти обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплатити комісію, яка зазначена в Умовах, внаслідок чого відповідач повинен здійснювати погашення заборгованості щомісячно у розмірі 389 грн. 07 коп. В разі порушення відповідачем зобовязань по погашенню кредиту, відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, а також позивач відкриває відповідачу для виконання зобовязань за кредитним договором рахунок № 29099051040376, що підтверджується копією заяви позичальника від 28.11.2005 року та копією умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (стандарт), наявними в матеріалах справи. (а.с. 12-21 ) Встановлено, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору № DNH4KP30040477 від 28 листопад 2005 року, яка станом на 19 лютого 201 рік складається з заборгованості за кредитом 2 632 грн. 90 коп., заборгованості по відсоткам 8 385 грн. 60 коп., заборгованості з пені 34\~254 грн. 38 коп., а разом становить 45 272 грн. 88 коп., викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості станом на 19.02.2016 року, наявним в матеріалах справи. (а.с. 9-11) 20 листопада 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по цивільній справі №203/4306/13-ц, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4КР30040477 від 28 листопада 2005 року станом 29 червня 2013 року 34 492 грн. 75 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 2 632 грн. 90 коп., заборгованості по відсоткам 8 385 грн. 60 коп., заборгованості з пені 21\~ 355 грн. 55 коп. та штрафу 2 118 грн. 70 коп., а також у рахунок повернення судових витрат 344 грн. 93 коп., а разом 34 837 грн. 68 коп. Дане рішення набрало законної сили 02 грудня 2013 року, однак, як вбачається з пояснень сторони позивача і не спростовується матеріалами справи, до теперішнього часу заборгованість боржником в повному обсязі не погашена, внаслідок чого розмір заборгованості за кредитним договором №DNH4КР30040477 від 28 листопада 2005 року станом на 19 лютого 2016 року становить 45\~272,88 гривень, з яких з заборгованість за кредитом 2 632 грн. 90 коп., заборгованість по відсоткам 8 385 грн. 60 коп., заборгованість з пені 34\~254 грн. 38 коп. За вирахуванням суми, яку вирішено стягнути за заочним рішенням суду від 20 листопада 2013 року, розмір боргу відповідача станом на 19 лютого 2016 року складає 11\~819,14 гривень (пеня та штраф). (а.с.7-8) Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами\~ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.1054,\~1055 ЦК України), а також договір поруки (ст.553 ЦК України). Нормою\~ст.1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми\~ст.1050 ЦК України, в контексті положення\~ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому відповідно до норми\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до\~ст.526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст.530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Нормою\~ст.625 ч.1 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно\~ст.16 ЦК України\~однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку нарахованих на підставі договору процентів за користування неповернутим тілом кредиту та неустойки\~за подальший період неповернення боргу, який не охоплюється не виконаним рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем кредитного договору № DNН4КР30040477 від 28 листопада 2005 року , а також встановлено невиконання останнім, на відміну від кредитора, своїх зобовязань за цим договором, в тому числі після ухвалення рішення суду від 20 листопада 2013 року про стягнення заборгованості в розмірі станом на 29 червня 2013 року, що зумовило виникнення у позивача права на подальше нарахування відповідачу процентів за користування неповернутими кредитними коштами, а також пені, розмір яких відповідає зазначеним позивачем в позові сумам з урахуванням на період, за який їх нараховано, та за вирахуванням суми, яку вирішено стягнути за заочним рішенням суду від 20 листопада 2013 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с.1) покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved