Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що з 22.12.2014 року по 08.01.2019 року він знаходився у трудових відносинах із Державним підприємством «Івашківський спиртзавод». За період роботи з червня 2015 року по січень 2019 року заробітну плату він не отримував, тому вимушений був звільнитися за згодою сторін. При звільненні ані розрахунку, ані заробітної плати за вказаний період роботи не отримав. У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка до виплати становить 65998,11 грн., а всього загальна сума доходу з урахуванням утримань становить 79669,84 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, надав разом із позовною заявою заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Представник\~\~відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася,\~подала суду витребувані докази та письмове клопотання про проведення розгляду справи без її присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, що є в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 22.12.2014 року по 08.01.2019 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Івашківський спиртзавод», 08.01.2019 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Відповідно до довідки Державного підприємства «Івашківський спиртзавод», розрахункових листів, за період роботи з червня 2015 року по січень 2019 року [PERSON] нараховано заробітну плату у сумі 79669 грн. 84 коп., за винятком утримань сума до виплати становить 65998 грн. 11 коп. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені сумі мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як зазначено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року та у пункті 32 постанови № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі\~79669 грн. 84 коп. (з урахуванням всіх обов`язкових внесків, зборів і платежів, що підлягають перерахуванню підприємством). Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (частина п`ята статті 19 у редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати. Порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд вважає, що ефективним способом поновлення порушених прав позивача відповідно до закону є стягнення заробітної плати в розмірі 79669,84 грн. за вирахуванням обов`язкових платежів, внесків та зборів, які мають бути проведені підприємством, що не є виходом за межі пред`явленого позову. Таким чином, відповідачем були порушені права позивача,\~передбачені ст. ст. 116\~КЗпП України, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із невиплаченої заробітної плати у розмірі 79669 гривень 84 коп.\~(з урахуванням всіх обов`язкових виплат, зборів і платежів, що підлягають перерахуванню підприємством). У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved