Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, згідно якого просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. \~[PERSON] 105 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 24 березня 2001 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів громадського стану виконкому Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище з «Волошиної» на «Скупейко». Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Їхній шлюб виявився невдалим та нетривалим. За час сумісного проживання між подружжям не склалися гармонійні сімейні відносини, оскільки по своїх характерах і світогляді вони виявились протилежними людьми. Останні три роки сумісного життя подружжя постійно сварилися. З кінця січня 2017 року між позивачем та відповідачем шлюбні відносини були припинені остаточно і з цього часу вони проживають окремо. На думку позивача її примирення з відповідачем та збереження сімї неможливе. Спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на час звернення до суду відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом\~ст.55 СК України\~зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Враховуючи наведені обставини, а також відсутність заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved