Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

11.04.2016 року заявник звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України (м. Харкова) на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що після закінчення Сурхандарїнського військового училища проходив службу у різних військових частинах СРСР. Працював викладачем кафедри № 12 Іркутського військового авіаційного інженерного училища ім. 50-річчя ВЛКСМ (наказ ГК ВПС № 0752 від 12.07.1984 року). Відповідно до наказу Міністра оборони СРСР від 25.02.88 р. № 0078 Іркутське ВВАІУ передано до складу 23 повітряної армії, у зв'язку з чим 12.11.1990 року, заявник був переведений на викладацьку роботу до Харківського вищого військового авіаційного інженерного училища. Згідно із записом начальника училища в послужному списку № 192 від 04.09.1989 р., [PERSON] виключений зі списків Іркутського ВВАІУ. Подальші записи в послужному списку фіксує проходження служби в Харківському Вищому авіаційному інженерному Червонопрапорному училищі аж до звільнення в запас через хворобу згідно з наказом начальника училища № 338 від 31.12.1993 року. У зв'язку з переведенням в м. Харків в 1990 році, [PERSON] переїхав зі своєю сім'єю. Вони оселилися в будинку матері його дружини [PERSON], громадянки України, за адресою: Харківська обл. Харківський район, сел. Коротич, вул. Горького 51. Одночасно [PERSON] і членів його сім'ї поставили на квартирний облік в Харківській КЕЧ району Київського військового округу 05 травня 1993 року. За підходом черги [PERSON] був виданий ордер № 993 на квартиру [ADDRESS], де він зі своєю сімєю мешкає в даний час. З 12 листопада 1990 р. заявник, проходячи службу на території України, постійно проживав в м. Харкові. На момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 р., він постійно мешкав разом зі своєю дружиною в селищі Коротич, здійснював викладацьку діяльність в Харківському вищому військовому авіаційному інженерному училищі (м.Харків, вул. Володарського, 46). Підтвердженням факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. є послужний список, який свідчить про його переведення до м. Харкова в 1990 р., а також архівна виписка галузевого Державного архіву Міністерства оборони України про його звільнення в запас. Оскільки заявник [PERSON] був військовим, у нього не було загальногромадянського паспорта громадянина СРСР, проте він мав військовий квиток. Для легалізації проживання на території України в березні 2013 року [PERSON] отримав посвідку на тимчасове проживання в м. Харкові та зареєстрований за адресою [INFO]. В даний час [PERSON] не має громадянства України, однак бажає отримати, оскільки проходив в м. Харкові військову службу на момент здобуття Україною незалежності, постійно мешкав в м. Харкові зі своєю сім'єю і має намір жити тут і надалі. Встановлення вищевказаного факту необхідно [PERSON] для отримання паспорту громадянина України. Заявник направив до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] проходив службу у різних військових частинах СРСР. Також працював викладачем кафедри № 12 Іркутського військового авіаційного інженерного училища ім. 50-річчя ВЛКСМ (наказ ГК ВПС № 0752 від 12.07.1984 року). Відповідно до наказу Міністра оборони СРСР від 25.02.88 р. № 0078 Іркутське ВВАІУ передано до складу 23 повітряної армії, у зв'язку з чим 12.11.1990 року [PERSON] був переведений на викладацьку роботу до Харківського вищого військового авіаційного інженерного училища. Згідно із записом начальника училища в послужному списку № 192 від 04.09.1989 р., [PERSON] виключений зі списків Іркутського ВВАІУ. Подальші записи в послужному списку фіксує проходження служби в Харківському Вищому авіаційному інженерному Червонопрапорному училищі аж до звільнення в запас через хворобу згідно з наказом начальника училища № 338 від 31.12.1993 року. У зв'язку з переведенням в м. Харків в 1990 році [PERSON] переїхав зі своєю сім'єю та оселилися в будинку матері його дружини [PERSON], громадянки України, за адресою: Харківська обл., Харківський район, сел. Коротич, вул. Горького, 51. (а.с. 6-10). Одночасно [PERSON] та членів його сім'ї поставили на квартирний облік в Харківській КЕЧ району Київського військового округу 05 травня 1993 року. За підходом черги [PERSON] був виданий ордер № 993 на квартиру [ADDRESS], де він зі своєю сімєю мешкає в даний час. (а.с. 19). З 12 листопада 1990 р. [PERSON], проходячи службу на території України, постійно проживав в м. Харкові. На момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 р., [PERSON] постійно мешкав разом зі своєю дружиною в сел. Коротич, здійснював викладацьку діяльність в Харківському вищому військовому авіаційному інженерному училищі (м.Харків, вул. Володарського, 46). Підтвердженням факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. є послужний список, який свідчить про його переведення до м. Харкова в 1990 р., а також архівна виписка галузевого Державного архіву Міністерства оборони України про його звільнення в запас (а.с. 6-11). Наявність у матері дружини [PERSON] нерухомості за адресою: Харківська обл., Харківський район, сел. Коротич, вул. Горького № 51, підтверджується довідкою Коротичанської селищної ради № 110 від 17.03.1995г., свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.08.1996 р., рішенням Коротичанського селищної ради № 45 від 13.02.1990г. про дозвіл продажу [PERSON] житлового будинку по вул.Горького №51, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 15-16, 17,18). Оскільки [PERSON] був військовим, у нього не було загальногромадянського паспорта громадянина СРСР, проте відповідно до діючого законодавства, він мав військовий квиток. Для легалізації проживання на території України в березні 2013 року [PERSON] отримав посвідку на тимчасове проживання та зареєстрований за адресою: [INFO]. (а.с.4-5). В даний час [PERSON] не має громадянства України, однак бажає отримати, оскільки проходив в м. Харкові військову службу на момент здобуття Україною незалежності, постійно мешкав в м. Харкові зі своєю сім'єю і має намір жити тут і надалі. Встановлення вищевказаного факту необхідно [PERSON] для отримання паспорту громадянина України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України. Таким чином, судом встановлено, що з 1990 року і по цей час [PERSON] постійно мешкає в Україні, та у суду не викликає сумнівів факт його постійного мешкання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація його права на отримання паспорту громадянина України.

Outcome: approved