Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

12.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обгрунтовано тим, що позивач на підставі договору дарування ВВМ № 964502 від 20.10.2004 р. є власником квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в КП «Апостолівське БТІ» 23.11.2004 року. У належної позивачу квартирі, з 03.09.2010 року, з його згоди, як члена сім'ї, зареєстровано його сина - [PERSON], [INFO]. Фактично у вказаній квартирі відповідач проживав з вересня 2009 р. по квітень 2011 р, після чого фактично мешкав за адресою: [ADDRESS], в квартирі, яку наймав. Як позивачу відомо, відповідач періодично працює в Росії, а проживає за зазначеною адресою. Відповідач [PERSON] взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться. Комунальні послуги не сплачує, ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Відповідач зареєстрований у належній позивачу квартирі, законних підстав для проживання не має, тому він повинен бути позбавлений права користування житловим приміщенням. Позивачем надано суду заяву відповідно до якої просив справу слухати у його відсутності. Представником позивача надано суду заяву відповідно до якої просив задовольнити заявлені вимоги в повному об'ємі, справу просив слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі договору дарування ВВМ № 964502 від 20.10.2004 р. є власником квартири [ADDRESS]. Право власності за [PERSON] зареєстроване в КП «Апостолівське БТІ» 23.11.2004 року, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВЕ № 876987 від 23.11.2004 року. У вищевказаній квартирі, з 03.09.2010 року, як члена сім'ї позивача, зареєстрований - відповідач [PERSON], [INFO], відповідно до довідки КП «Зеленодольський міський водоканал» від 09.09.2014 року. Фактично у вказаній квартирі відповідач проживав з вересня 2009 р. по квітень 2011 р, після чого фактично мешкав за адресою: [ADDRESS], в квартирі, яку наймав. Відповідач періодично працює в Росії, а проживає за зазначеною адресою. Відповідач [PERSON] взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться. Комунальні послуги не сплачує, ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується, що підтверджується Актом перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 09.09.2014 р. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст.. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового розгляду в їх сукупності, та приймаючи до уваги, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved