Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

12.09.2014 року Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.02.2014 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди паркувального місця [NUMBER] строком дії до 06.03.2014 року. 06.03.2014 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору [NUMBER], якою продовжено дію вказаного договору до 06.05.2014 року. Умовами договору було передбачено орендну плату в розмірі 1000,00 грн., яка повинна сплачуватися орендодавцю в строк до 25 числа місяця оренди. Позивач зазначає, що відповідач користувався паркомісцем з 06.02.2014 року проте жодного разу орендну плату не сплатив, незважаючи на направлення [PERSON] претензії. За таких обставин, остання просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 3 000,00 грн., три відсотки річних в розмірі 41,50 грн., інфляційні витрати в розмірі 245,72 грн. та судовий збір. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до законодавства, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Судом достовірно встановлено, що 06.02.2014 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди паркувального місця [NUMBER]. Відповідно до п. 6.1. Договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 06.03.2014 року. Відповідно до п.1.1. Договору, орендодавець надає орендарю у тимчасове платне користування паркувальне місце [NUMBER] для розміщення одного з транспортних засобів, яке знаходиться в паркінгу за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.1. Договору, орендна плата складає 1 000,00 грн. за місця за одне паркомісце. Відповідно до п. 3.2. Договору, орендна плата вноситься незалежно від фактичного використання об'єкта оренди не пізніше 25 числа місяця оренди. На примірнику договору стоять особисті підписи сторін, що свідчить, що останні з умовами договору погодилися. Як вбачається з Акту прийому-передачі паркувального місця [NUMBER] від 06.02.2014 року, орендодавець передав, а орендар прийняв паркувальне місце [NUMBER], яке знаходиться в паркінгу за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з Акту прийому-передачі паркінг-карти [NUMBER] від 06.02.2014 року, орендодавець передав, а орендар прийняв паркінг-карту [NUMBER]. 06.03.2014 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди паркувального місця [NUMBER], якою продовжено дію вказаного договору до 06.05.2014 року. Позивач зазначає, що, починаючи з 06.02.2014 року, відповідач фактично користувався паркувальним місцем [NUMBER], проте орендних платежів жодного разу не здійснив, в зв'язку з чим має заборгованість по сплаті за договором в розмірі 3 000,00 грн.. 11.06.2014 року [PERSON] направила [PERSON] претензію про сплату заборгованості, яку останнім отримано 13.06.2014 року та 17.06.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, станом на дату розгляду справи, заборгованість за договором сплачена не була. За таких обставин, суд вважає позовну вимогу про стягнення 3000,00 грн. заборгованості по орендним платежам обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, з [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 245,72 грн. та 3% річних в розмірі 41,50 грн.. Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомленим по дату та час розгляду справи заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved