Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, посилаючись на те, що 14 листопада 2000 р. між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул.Суворова, 8, в с.Маринівка Доманівського району Миколаївської області. Будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.05.1997 р. за реєстровим №167. На момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений сам договір, проведений розрахунок за ним. Договір був зареєстрований Доманівським відділенням Вознесенської філії Південної товарної біржі за №0436 14 листопада 2000 р. 11 грудня 2000 р. Вознесенським МБТІ на договорі вчинений реєстраційний напис за реєстровим №167. Наразі позивач дізнався, що укладений між ним та [PERSON] договір є недійсним, так як не був посвідчений нотаріально. На теперішній час посвідчити договір нотаріально [PERSON] не має змоги, оскільки продавець за договором [PERSON] померла 28.03.2008 р., а тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за №0436 від 14.11.2000 р. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, у письмовій заяві позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Сільський голова Маринівської сільської ради Миколаївської області [PERSON] надав письмову заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без їх участі на підставі письмових матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, із матеріалів справи встановлено, що 14.11.2000 р. між [PERSON] та [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла [PERSON], укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул.Суворова, 8, в с.Маринівка Доманівського району Миколаївської області. За умовами договору [PERSON] продала, а [PERSON] купив зазначений житловий будинок з господарськими будівлями. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №0436 від 14.11.2000 р., посвідченим Доманівським відділенням Вознесенської філії Південної товарної біржі. Право власності продавця [PERSON] на житловий будинок по вул.Суворова, 8, в с.Маринівка Доманівського району Миколаївської областіпідтверджене свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Маринівської сільської ради від 16.05.1997 р. №194. [PERSON] 28.03.2008 р. померла в с.Маринівка Доманівського району, як вбачається з копії актового запису про смерть №07 від 01.04.2008 р. На день смерті з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджене довідкою Маринівської сільської ради за №246 від 07.02.2017 р. Після її смерті спадкова справа не заводилася, що підтверджене Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №47041891 від 13.03.2017 р. Зазначені докази свідчать про те, що після смерті [PERSON] спадщина ніким не прийнята, а тому, виходячи з вимог ч.1 ст.1221, ст.1277 ЦК України, територіальна громада в особі Маринівської сільської ради є належним відповідачем у справі. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (1963 року) 11 грудня 2000 року договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області. За змістом статтей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на грудень 2000 року не суперечила чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Оскільки покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу жилого будинку, сплатив за придбане майно 9364 грн., зареєструвався у спірному будинку, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований у Вознесенському МБТІ, посвідчення на сьогодні договору у нотаріальному порядку є неможливим через смерть продавця [PERSON], то суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в судовому порядку.

Outcome: approved