Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

12.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] районної державної адміністрації, Рівненської сільської ради, треті особи: Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Ровненський», Управління держгеокадастру у [PERSON] районі Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що 07.04.2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) площею 6,19 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, що перебуває у колективній власності КСП «Молочне» Красноармійського району Донецької області. Вказана земельна ділянка належала його матері на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що за життя, на випадок своєї смерті, його матірю було складено заповіт, згідно якого вона заповідала йому вищевказану земельну ділянку. Заповіт був посвідчений Рівненською сільською радою Красноармійського району Донецької області. Після смерті, відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, він, як спадкоємець за заповітом звернувся до державного нотаріуса Другої красноармійської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, 22.10.2015 року ним було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: державний нотаріус Другої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з тим, що нотаріусу надано правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку (пай), який не підтверджує право власності на земельну ділянку, а тільки право на земельну частку (пай), а в заповіті, посвідченому Рівненською сільською радою 04.04.2013 року по реєстру заповідана земельна ділянка, право власності на яку підтверджується державним актом, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), що суперечить одне одному, як того вимагає п.4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином, позивач, як спадкоємець, не має можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в звязку з чим просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, яка належала його матері [PERSON], яка померла 07.04.2015 року, на підставі сертифікату серії ДН №0109083, виданого 17.02.1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією на підставі рішення розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 27.01.1997 року №24 та зареєстрованого 19.02.1997 року за №4666 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав. Представник Рівненської сільської ради надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Ровненський» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав. Представник Управління держгеокадастру у [PERSON] районі Донецької області У судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 квітня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 900992 від 07.04.2015 року (а.с.6), матір позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-АВ № 101873 від 03.05.1971 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Молочне», розміром 6,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Рівненської сільської ради Крансоармійського району Донецької області, що належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0109083, виданого 17.02.1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією на підставі рішення розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 27.01.1997 року №24 та зареєстрованого 19.02.1997 року за №4666 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була членом КСП «Молочний», реорганізованому в КСП «Молочне» (а.с.10), якому на підставі державного акту на право колективної власності на землю належить земельна ділянка розміром 2724,3 гектарів на території Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області (а.с.11,12), що дало їй право на отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН №0109083, про що в Книзі реєстрації сертифікатів зроблена запис під №4666 від 19.02.1997 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримала (а.с.9). Згідно заповіту, складеного 04.04.2013 року та посвідченого секретарем виконкому Рівненської сільської ради [PERSON], реєстровий №16, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «Із належного мені майна земельну ділянку, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, заповідаю [PERSON], [INFO]» (а.с.8). Позивач звернувся до Другої красноармійської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки нотаріусу надано правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку (пай), який не підтверджує право власності на земельну ділянку, а тільки право на земельну частку (пай), а в заповіті, посвідченому Рівненською сільською радою 04.04.2013 року по реєстру заповідана земельна ділянка, право власності на яку підтверджується державним актом, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), що суперечить одне одному, як того вимагає п.4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.13). Так, виконуючи вимоги ст.1297 ЦК України, з якої вбачається, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та прийняв спадщину. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутній державний акт про право власності спадкодавця на земельну ділянку. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.10 Пленуму Верховного [PERSON] України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну частку (пай), що розташована на території Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, яка належала його матері [PERSON], яка померла 07.04.2015 року, на підставі сертифікату серії ДН №0109083, виданого 17.02.1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією на підставі рішення розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 27.01.1997 року №24 та зареєстрованого 19.02.1997 року за №4666 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved