Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є її матірю. Шлюб між батьками було розірвано 07.02.2008. 10.12.2017 йому виповнилося 18 років та він проживає спільно із батьком [PERSON], знаходиться на його утриманні. На даний час він навчається у 1-му курсі медичного факультету Донецького національного медичного університету за денною формою навчання. Щомісячно йому необхідні кошти на придбання їжі, одягу, часткову сплату комунальних послуг, а також медичне лікування у звязку з інвалідністю. Самостійного заробітку він не має, а батько є пенсіонером. Через наведені обставини він потребує матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Просив стягнути з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно і до закінчення ним навчання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналіз зазначеної норми на думку суду свідчить про те, що дане аліментне зобовязання це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких фактів, як продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття; не досягнення дитиною встановленого законом віку двадцяти трьох років; наявність потреби в матеріальній допомозі у дитини у звязку із навчанням; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Так, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та згідно зі свідоцтвом серії І-НО № 111708, виданим Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 07.02.2008, актовий запис № 47, шлюб між ними розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 131173, виданого Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя від 17.12.1999, позивач [PERSON] народився 10 грудня 1999 року, про що вчинено актовий запис № 736. Батьками зазначені: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із довідкою, виданою КСН «Новий Східний» від 23.11.2017 за № 706, [PERSON] проживає спільно із батьком [PERSON] в місті Маріуполі по вулиці Київській, 5-96. З довідки, виданої Донецьким національним медичним університетом від 15.11.2017 за № 146/2017, вбачається, що позивач [PERSON] є студентом І курсу медичного факультету даного освітнього закладу за денною формою навчання. Термін навчання в університеті від 01.09.2017 до 30.06.2023. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд в сенсі ст.ст. 199, 200 СК України та враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, вбачаючи потребу [PERSON] у матеріальній допомозі через неможливість самостійно і повно себе забезпечувати у звязку із навчанням, а також можливість [PERSON] таку матеріальну допомогу надавати, вважає за можливе стягнути з останньої аліменти у розмірі 1/4 частки її заробітку щомісячно і до закінчення ним навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку, тим самим задовольнивши предявлений позов по суті. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141, ст. 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень, оскільки позивача звільнено від його сплати при зверненні із позовом до суду. На підставі ст.ст. 181, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved