Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

10 квітня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим під час підготовчого судового засідання, до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі з 25.06.2010 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які перебувають на її вихованні, так як спільне життя з відповідачем у них не склалося. Вказуючи на те, що батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків з утримання дітей і не дбає про їх належний рівень життя, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення кожним з дітей віку повноліття. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не прибули, надавши суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність з прийняттям рішення у справі по суті. Позивачка уточнила свої позовні вимоги шляхом їх зменшення і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Згідно наданої відповідачем на адресу суду заяви уточнені позивачкою позовні вимоги щодо стягнення з нього на її користь аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частини його доходу він визнає повністю. Обидві сторони просять суд постановити рішення у справі під час підготовчого судового засідання з огляду на повне визнання відповідачем заявлених до нього вимог. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні з ухваленням судового рішення на підставі наявних у суду матеріалів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 червня 2010 року. В шлюбі у них народилися спільні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження дітей (а.с.6,7,8). Діти мешкають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідач [PERSON] на «Д» обліку в медичних закладах не перебуває, стягнення за виконавчими листами на користь інших осіб з нього не провадяться (а.с.9). Позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради, отримує одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень на місяць, інших джерел доходу не має (а.с.11). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обов'язку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням вимог, зазначених в статтях 182-183 Сімейного Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України №2037-У111 від 17.05.2017року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набрав чинності 08.07.2017року, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачем вимоги щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей визнаються повністю і підстави для звільнення його від обов'язку утримувати дітей відсутні, суд вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повнолітнього віку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн, так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved