Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

11.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на частку у спадковому майні. Так, позивач просив в порядку спадкування визнати за ним право власності на 1/3 частки у житловому будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованому в [ADDRESS] Одночасно позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.07.1998 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та [PERSON], після смерті [PERSON], померлого [INFO], яке зареєстроване в реєстрі за № 1-900 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 31.05.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] на ім'я [PERSON], після смерті [PERSON], померлої [INFO], яке зареєстроване в реєстрі за № 448. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. На час смерті своєї матері він постійно проживав у вище зазначеному будинку (далі за текстом - спірний будинок) з її батьками - [PERSON] та [PERSON], які йому, відповідно, доводяться бабою і дідом. [INFO] його дід [PERSON] помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складалася із спірного будинку і земельної ділянки для його обслуговування площею 0,25 га. Оскільки на момент смерті діда його матір померла раніше, то у відповідності до вимог ст. 529 ЦК УРСР право спадкування перейшло до нього. При цьому позивач зазначив, що оскільки на час смерті діда він постійно проживав в спірному будинку, то є таким що вступив у володіння ним. Відтак він фактично успадкував 1/3 частки у спірному будинку на рівні з дружиною померлого [PERSON] і сином померлого - відповідачем [PERSON] Позивач також зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Після цього він почав збирати документи необхідні для оформлення своїх спадкових прав. Однак в січні 2014 він отримав копію позовної заяви поданої відповідачем [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування спірним будинком. З цієї позовної заяви він дізнався про те, що відповідач отримав свідоцтва про право на спадщину щодо спірного будинку. Посилаючись на усну домовленість із відповідачем про оформлення спадкових прав лише після смерті як діда так і баби, позивач зазначив, що він не знав про вчинення відповідачем дій з оформлення спадкових прав після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] При цьому нотаріальні органи не перевірили факт прийняття ним спадщини, що в подальшому спричинило порушення його прав. Таким чином, позивач вважає, що після смерті спадкодавця [PERSON] він як спадкоємець першої черги за законом має право на 1/3 частки у спірному будинку в силу ст. 529 ч. 2 ЦК УРСР. В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали і підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Відповідач і його представник в судовому засіданні позов визнали частково і подали письмові заперечення. (а.с. 109-111) Так вони визнали позов в тій частині, що позивач дійсно прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] і має право на частку у спадковому майні. Разом із тим, відповідач зазначив, що він визнає право позивача лише на 1/9 частки у спірному будинку, оскільки цей будинок в силу ст. 22 КпШС України був спільною сумісною власністю як спадкодавця [PERSON] так і спадкодавця [PERSON] Тому відповідач вважає, що розподілу в порядку спадкування підлягає лише частка спадкодавця [PERSON], яка фактично становить 1/2 у спірному будинку, а не 1/1, як вказує позивач. Так як 1/2 частка, що належала спадкодавцю [PERSON] мала розподілитися між ним, його матір'ю [PERSON] і померлою сестрою [PERSON] в рівних частках (по 1/3), то, відповідно, позивачу слід виділити у власність 1/9 від цілого спірного будинку. З цих підстав відповідач погодився і з визнанням свідоцтв про право на спадщину частково недійсними. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін і їх представників, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд виходить з такого. У відповідності до актових документів [PERSON] з 14.11.1948 року перебував в шлюбі з [PERSON], від якого в них народилися: 24.06.1954 року - син [PERSON]; а 02.10.1951 року - дочка [PERSON] (після шлюбу 07.04.1973 року прізвище змінено на [PERSON], а після шлюбу 22.10.1977 року прізвище змінено на [PERSON]). (а.с. 7-9, 133, 134) 04.10.1973 року [PERSON] народила сина [PERSON], який є позивачем по справі і доводиться [PERSON], та [PERSON] онуком. (а.с. 10) [INFO] року [PERSON] померла у віці 32 років в м. Миколаєві. (а.с. 11) Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 05.05.1990 року [PERSON] набув право власності на цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] (а.с. 136) [INFO] [PERSON] помер у віці 69 років в с. Кринички Миколаївського району Миколаївської області. (а.с. 132) [INFO] [PERSON] померла у віці 86 років в м. Миколаєві. (а.с. 29) Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] позивач постійно проживав у спірному будинку. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив у володіння спадковим майном. (а.с. 17) Таким чином, згідно ст. 529 ч. 2 ЦК УРСР позивач є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки на час відкриття спадщини його матері не було в живих, а він доводиться онуком спадкодавцю [PERSON] Крім того, у відповідності до ст. ст. 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР позивач вважається таким, що прийняв спадщину. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] в судовому засіданні визнаний відповідачем і його представником, а відтак в силу ст. 61 ч. 1 ЦПК України дана обставина не підлягає окремому доказуванню. Що стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на 1/3 частки у спірному будинку, то суд виходить з такого. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок спадкодавець [PERSON] був єдиним власником спірного жилого будинку і іншого судом не встановлено. Це підтверджується і подальшим рівним розподілом часток у спірному будинку між спадкоємцями [PERSON] і відповідачем [PERSON] при оформленні свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 5) В силу ст. 529 ЦК УРСР позивач на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] мав рівні права на спадкування разом із спадкоємцями [PERSON] і відповідачем [PERSON] Таким чином при спадкуванні частка позивача мала бути визначена на рівні 1/3 в спірному будинку. Відсутність же відомостей у Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори про наявність, окрім спадкоємців [PERSON] і відповідача [PERSON], ще і спадкоємця позивача [PERSON] призвела до помилкового визначення часток по 1/2 лише за [PERSON] і [PERSON], що врешті призвело до порушення права позивача. З огляду на викладене та на підставі ст. 562 ч. 1 ЦК УРСР порушене право позивача на спадкування підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на 1/3 частки у спірному жилому будинку. При цьому твердження відповідача про наявність у позивача права лише на 1/9 частки у спірному будинку не ґрунтуються на законі та досліджених доказах. Внаслідок зміни складу спадкоємців та у зв'язку із перерозподілом часток у спірному будинку, який є спадковим майном, свідоцтво про право на спадщину за законом щодо нього, видане 24.07.1998 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та [PERSON], після смерті [PERSON], померлого [INFO], яке зареєстроване в реєстрі за № 1-900, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 31.05.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] на ім'я [PERSON], після смерті [PERSON], померлої [INFO], яке зареєстроване в реєстрі за № 448 слід визнати частково недійсними згідно ст. 48 ЦК УРСР та ст. 1301 ЦК України, відповідно. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню. З відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved