Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

10 червня 2016 року до суду надійшла позовна заява позивача у справі до відповідача про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, в якій позивач вказала, що [INFO] у м. Маріуполь Донецької області помер її син - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS], що згідно свідоцтва про право власності належить спільно їй, її колишньому чоловіку - відповідачу у справі, та померлому синові. Позивачка на час смерті сина була зареєстрована та постійно проживала разом із ним у вказаній квартирі. Заповіту після себе [PERSON] не залишив. Після звернення позивачки до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті сина з'ясувалося, що за життя він не зареєстрував своє право власності на частину майна у встановленому законом порядку, а їй у такій реєстрації було відмовлено. У теперішній час здійснити реєстрацію права власності неможливо через смерть власника. У вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці також було відмолено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа та право власності не зареєстроване належним чином в електронному реєстрі. Враховуючи викладене, позивачка по справі просила суд визнати за нею у порядку спадкування право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належала померлому [INFO] [PERSON] У судове засідання позивачка не з*явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 49). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 25-26, 54). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 1996 року, виданого відділом по приватизації при заводі ім. Фрунзе м. Костянтинівка на підставі розпорядження керівника органу приватизації №712 (а.с. 19), квартира за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної загальної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]; що також підтверджується довідкою КП «Костянтинівське БТІ» за вих. 552 від 07 червня 2016 року (а.с. 37-37), технічною документацією на об*єкт нерухомості (а.с. 17-18), вартість якого згідно звіту про оцінку майна (а.с. 3-16, 29-34) в частині складає 21940,00 грн., та копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна № 54930913 від 11 березня 2016 року щодо права власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 35), [PERSON] народився [INFO], його батьком є [PERSON], матір*ю - [PERSON]; згідно позначки на свідоцтві [PERSON] використане право на безкоштовну приватизацію житла. [PERSON] помер [INFO] у м. Маріуполь Донецької області, актовий запис № 18 Відділу ДРАЦС по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області від 05 січня 2015 року (а.с. 24). Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» № 1073 від 09 червня 2016 року (а.с. 36), особовий рахунок за адресою: [ADDRESS], відкрито на ім*я [PERSON], який у квартирі не зареєстрований, квартира приватизована; зареєстрованою значиться [PERSON] - колишня дружина, [INFO] - з 09 вересня 2014 року; також значився зареєстрованим [PERSON] - син, [INFO] - з 28 грудня 2006 року, знятий з реєстраційного обліку у зв*язку зі смертю [INFO]. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28681045 від 11 березня 2016 року (а.с. 21) державним реєстратором прав на нерухоме майно Костянтинівського МРУЮ Донецької області відмовлено за зверненням [PERSON] у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна, часткова, на квартиру [ADDRESS], оскільки із заявою звернулася неналежна особа. Позивачка [PERSON], [INFO] (а.с. 27-28), є спадкоємцем першої черги після смерті сина. Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 березня 2016 року (а.с. 22), державним нотаріусом Костянтинівської ДНК відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на житло (наданий дублікат), та відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно в електронному реєстрі прав власності за спадкодавцем. Згідно повідомлення Костянтинівської ДНК від 21 червня 2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44218655, сформованої 17 червня 2016 року (а.с. 46-48), в провадження нотаріальної контори спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] немає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред*явити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати права та обов'язки (цивільна правоздатність) мають всі фізичні особи, і виникає вона з моменту народження, та припиняється у момент смерті. В силу ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також, здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати на нести відповідальність у разі їх невиконання. Таким чином, у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, яка не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику і послідуючого його власнику вирішується у судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що у ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт належності 1/3 частки квартири [ADDRESS] [PERSON], померлому [INFO], що вбачається з дублікату свідоцтва про право власності, що має силу оригіналу, технічної документації, виданої Костянтинівським БТІ. При цьому, право власності на вказаний об'єкт нерухомості [PERSON] за життя не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку. Тому, враховуючи, що позивачка [PERSON] в силу ст.ст. 1258, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті сина - [PERSON], інші бажаючі вступити у права наслідування спадкоємці не встановлені, що не оспорював відповідач у справі, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати право власності позивачки у порядку спадкування на 1/3 частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved