Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Миколаївської міської ради та Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання права власності. У заяві позивач зазначила, що 07.03.1997 року померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/4 від 49/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою м.Миколаїв вул. Чигрина (нині вул.Погранична),97. Спадщину фактично прийняла мати позивача [PERSON], але спадкові права не оформила. 22.08.2015 року мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки вищезазначеного домоволодіння. Посилаючись на те, що частина спадкового майна не була юридично оформлена на імя її матері, просила визнати за нею, право власності на 1/4 частки від 49/100 часток домоволодіння №97 по вул. Погранична в м.Миколаєві. У судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Миколаївська міська рада, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. У судове засідання представник третьої особи Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №191/1990 заведеної після смерті [PERSON], померлої 28.08.1990 року, спадкову справу № 505/2015 до майна померлої 22.08.2015 року [PERSON], суд приходить до наступного. Відповідно до Розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016 року за №28р, вул. Чигрина,97 перейменована на вул.Погранична, 97. У судовому засіданні встановлено, що, як вбачається з матеріалів спадкової справи №191/1990 заведеної після смерті [PERSON], померлої 28.08.1990 року, остання була власником 49/100 частин домоволодіння по вул. Погранична,97 в м.Миколаєві на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 12.11.1958 року та свідоцтва про право на спадщину від 23.05.1973 року. Після смерті [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.1993 року, спадщину по 1/4 частини вищезазначеного домоволодіння прийняли її доньки, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Інша донька померлої, [PERSON], у встановлений законом строк до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді 1/4 частки від 49/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою м.Миколаїв вул. вул.Погранична,97, не зверталася і не отримувала свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до актового запису про смерть №1164 від 07.03.1997 року, померла [PERSON], 07.03.1997 року. Після смерті [PERSON], її сестра [PERSON], звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку від 49/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою м.Миколаїв вул. вул.Погранична,97, але останній було відмовлено в цьому, з відповідними розясненнями постановою від 21.05.2014 року. Відповідно до постанови від 21.05.2014 року виданої Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки не надані відповідні докази, які підтверджують те, що [PERSON] прийняла спадщину, після смерті [PERSON], відповідно до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тобто не має факту прийняття спадщини, яку також [PERSON] не прийняла та не оформила своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON], померлої 28.08.1990 року. Так, відносини щодо спадкування майна померлих [PERSON] та [PERSON] врегульовані Цивільним кодексом України (в редакції 1963 року), який був чинним на день смерті останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього. Тобто, законодавством чинним на час відкриття спадщини, було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді 1/4 частки від 49/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою м.Миколаїв вул. Погранична,97 після смерті своєї матері [PERSON], померлої 28.08.1990 року. Також судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, у вигляді вищезазначеного домоволодіння після смерті своєї сестри [PERSON], померлої 07.03.1997 року відповідно до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року. 22.08.2015 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частки від 49/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою м.Миколаїв вул.Погранична,97. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті своєї матері [PERSON], яка в свою чергу є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри [PERSON], померлої 07.03.1997 року, а остання в свою чергу прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], померлої 28.08.1990 року, у відповідності до вимог діючого на час відкриття спадщини законодавства, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved