Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про звільнення майна з-під арешту (з урахуванням уточнень). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у жовтні 2006 року у рамках цивільної справи, що розглядалася у суді, був накладений арешт на належну позивачці квартиру [ADDRESS]. У червні 2012 року арешт судом був скасований. Між тим, дотепер відомості про це обтяження містяться у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Позивачка не має можливості у позасудовому порядку вилучити такі відомості, оскільки матеріали виконавчого провадження, у якому арешт був накладений, знищено. Викладене стало причиною звернення позивачки до суду з позовом про скасування постанови про накладення арешту на квартиру, скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, виключення вказаних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.а.с. 2 4, 12, 24 26, 46 48). У судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала, пояснивши, що 20.10.2006 року у рамках цивільної справи за участі позивачки суд наклав арешт на належну їй квартиру. 13.06.2012 року суд скасував вказаний арешт. Дотепер відомості про арешт містяться у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а відповідне виконавче провадження знищене, тому позивачка не має можливості розпоряджатися власним майном. Представник третьої особи у суді проти позову не заперечував, поклавшись на розсуд суду. Відповідачі до суду не зявилися, звернувшись із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки, третьої особи, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.а.с. 9, 10). У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №2-2725/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа КВЖРЕП Кіровського району м. Дніпропетровська, про відшкодування школи, заподіяної залиттям квартири. 20 жовтня 2006 року у рамках вказаної справи судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідачів №57 у будинку №117 по пр. Карла Маркса ([PERSON]) в м. Дніпропетровську (Дніпрі). 11 червня 2012 року суд скасував вжиті ухвалою від 20.10.2006 року заходи забезпечення позову (а.с. 6). 17 серпня 2012 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] було ухвалено постанову про звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Дотепер у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна міститься запис про арешт, накладений на квартири [ADDRESS], про що свідчить інформаційна довідка від 08.12.2017 року №106837129. Відповідно до частини 2\~статті 57 Закону України від 21.04.1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження»\~(далі Закон №606-ХІV) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом ухвалення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно з частинами 2 5 статті 60 Закону №606-ХІV У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобовязаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що 11.06.2012 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська скасував вжиті ухвалою від 20.10.2006 року заходи забезпечення позову. Більш того, 17.08.2012 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] було ухвалено постанову про звільнення з-під арешту спірної квартири. Між тим, ухвалена державним виконавцем постанова виконана не була, і дотепер у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна міститься запис про арешт, накладений на квартиру сторін. У відповідності з частиною 1 статті 59 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VІІ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За правилами, встановленими статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ураховуючи факт наявності для позивачки перешкод (у вигляді накладеного і незнятого згодом арешту) у користуванні та розпорядженні її нерухомим майном, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити в частині скасування, накладеного на майно арешту та виключення відповідних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Позов у частині скасування постанови державного виконавця про накладення на майно арешту та скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки такі заходи були скасовані судом 11.06.2012 року.

Outcome: partial