Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

11.01.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття починаючи з 01.08.2012 року у зв'язку із тим що нею вживались заходи по одержанню від відповідача аліментів, але останній ухилявся від їх сплати. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Стягнення аліментів у розмірі ? частині від всіх видів доходів позивачка пояснює тим, що діти мають незадовільний стан здоров'я, крім того позивачка несе додаткові витрати на оплату навчання доньки [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, при цьому, пояснив суду, що не обманював позивачку і дійсно думав, що не має права сплачувати аліменти без рішення суду, оскільки такі відрахування повинні проходити через бухгалтерію підприємства на якому він працює. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2013 року (а.с. 4-7). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8-9). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (визначення аліментів у твердій грошовій сумі). Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку відповідача. На думку суду, такий розмір аліментів є відповідним та обґрунтованим, оскільки діти проживають з позивачкою, отже знаходиться на її утриманні, діти мають незадовільний стан здоров'я, що підтверджується наявною в матеріалах справи медичною документацією (а.с. 19-20, 25-27), діти перебувають у скрутному матеріальному становищі, оскільки дохід позивачки становить близько 400 грн. на місяць (а.с. 23), при цьому, відповідач є особою працездатного віку, працює на посаді директора ТОВ «ОФІС ПРОЕКТ» та є співзасновником вказаного товариства (а.с. 21-22), має задовільний стан здоров'я, а також при визначенні розміру аліментів суд враховує визнання відповідачем заявленого до нього розміру стягнення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У підтвердження своїх вимог про стягнення аліментів за минулий час позивачка надала суду електронну переписку з відповідачем, при цьому, відповідач не заперечував, що позивачка дійсно зверталась до нього з питаннями про виплату аліментів, однак він добросовісно помилявся, що не має права сплачувати аліменти без відповідного рішення суду і визнав вимоги позивачки про стягнення аліментів з 01.08.2012 року. За наведених обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей за минулий час. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved