Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

12.03.2018 року заявник звернувся із заявою до суду про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS] до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, без її згоди, мотивуючи тим, що остання хворіє на психічний розлад, внаслідок чого являє небезпеку для себе та оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Вона була поміщений до психіатричного закладу 10.03.2018 року по направленню лікаря - психіатра Народицького району у супроводі опікуна. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав та пояснив суду, що хворий, на даний час, перебуває у такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Опікун хворої [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо госпіталізації [PERSON] Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 29.05.2007 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною, а рішенням суду від 19.01.2015 року [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 12.03.2018 року вбачається, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний тип дефекту, галюцинаційний синдром. Враховуючи злоякісний безремітуючий перебіг хвороби, неможливість в домашніх умовах забезпечити харчування хворої через відмову та потребу в спеціалізованому медичному догляді, хвора потребує лікування на умовах примусової госпіталізації в психіатричному стаціонарі зі звичайним режимом нагляду, у зв»язку з неможливістю забезпечити свої життєві необхідності. Враховуючи нестабільний псих.стан хворої - перебування хворого на судовому засіданні суду недоцільне. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомлюваної згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психіатричного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку можливе лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved