Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

11 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 29.07.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобовязання позичальника були забезпечені порукою [PERSON] Відповідачі не виконують свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у сумі 64\~616,44 грн. з урахуванням процентів, неустойки та інфляційних витрат (а.с.а.с. 2 4). Представник позивача до суду не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 38). Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що вказана у ньому заборгованість сплачена, про що свідчать надані нею суду докази. [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.07.2013 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №085АІ20130729001, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 114\~410,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом (16,5% на рік) строком до 28.07.2020 року (а.с.а.с. 5 14). Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №085АІ20130729001 ПОР, згідно з яким відповідачка зобовязалася солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення ним коштів за укладеним кредитним договором (а.с.а.с. 15, 16). Відповідачі неналежно виконували свої зобовязання з повернення позичених коштів та процентів за ними, і у них перед позивачем станом на 19.03.2018 року утворилася заборгованість у сумі 64\~616,44 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 25 28), а саме: -основна заборгованість 60\~957,81 грн.; -проценти 1\~037,23 грн.; -пеня за порушення строків повернення основної заборгованості 1\~222,17 грн.; -пеня за порушення строків повернення процентів 454,35 грн.; -інфляційні витрати по основній заборгованості 637,90 грн.; -інфляційні витрати по процентах 306,98 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідачі неналежно виконували свої обовязки з повернення позичених коштів та процентів за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням їх зобовязань у розумінні приведеної норми. За правилами, встановленими частиною 1 статті 598, статтею 599 ЦК, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що після звернення позивача до суду із цим позовом відповідачі повністю погасили заборгованість за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 29.07.2013 року №085АІ20130729001, про що свідчать довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 22.06.2018 року №04.22-08/96-6161, а також сальдова відомість по кредитним контрактам клієнта від 22.06.2018 року. З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого у справі позову. Між тим, у порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частках компенсацію судових витрат у сумі 1 762,00 грн. по 881,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved