Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

11 січня 2018 року заявники звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 26.11.2013 року зареєстрували шлюб у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначили, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя. Близько року проживають окремо та не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Вважають, що подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним. Також, звертають увагу, що досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу та щодо участі у вихованні та утриманні дитини. Будь-якого спору стосовно майна або інших питань між ними не виникає. В судовому засіданні заявники заяву підтримали, покликаючись на мотиви такої, просять заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 листопада 2013 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 439 (а.с.3), в якому мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 420114, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 04.07.2014 року, про що зроблено актовий запис № 2583 (а.с.7). Також встановлено, що сторони більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили подружні відносини. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Крім того, 11 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який нотаріально посвідчений. Відповідно до умов договору батьки домовились, зокрема, про місце проживання дитини з матірю за адресою: м.Львів, вул. Орельська, 24/2 (а.с. 23), про порядок здійснення батьківських прав матірю та батьком, який проживає окремо від дитини та та про порядок утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved