Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

12.12.2017 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними, як спадкоємцями за законом першої черги, право власності на право власності на земельну ділянку площею 4,11 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивують тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 4,11 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту [PERSON] не залишала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються мати спадкодавця [PERSON], чоловік спадкодавця [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON]. Позивачі прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем. [PERSON] разом із спадкодавцем не проживала та із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, яка спадщину не прийняла. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам було відмовлено, у зв'язку з тим, що [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON]належить земельна ділянка площею 4,11 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 13.12.2001 року Кирничанською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-07-162. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.01.2010 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,11 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 47112969 від 17.03.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 28.10.1989 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20.08.1993 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 10.08.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; - мати [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 30.04.1969 року Арцизьким районним бюро реєстрації актів цивільного стану Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою № 162 від 15.03.2017 року, наданою Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала, із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, яка спадщину не прийняла. Крім того, відповідачі надали до суду заву в якій зазначили, що на спадкове майно не претендують та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 474/02-14 від 12.10.2017 року, позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі викладеного,

Outcome: approved