Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

11.09.2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулося до Оріхівського районного суду Запорізької областіз позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 33320,58 грн., обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 28.02.2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9195с, відповідно до умов якого КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в загальному розмірі 15000,00 грн. строком на 24 місяці з 28.02.2013 р. по 28.02.2015 р. включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. 16.01.2014 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №9195с, відповідно до якої [PERSON] додатково отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в загальному розмірі 7000,00 грн. строком на 24 місяці з 16.01.2014 р. по 16.01.2016 р. включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Строки та розміри повернення кредиту визначено відповідними графіками. Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 року та №02 від 14.02.2014 р., предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. У відповідності до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013р. №02 від 14.02.2014 р. кредитний договір №9195с від 28.02.2013 р. та додаткова угода до кредитного договору №9195с від 16.01.2014 р., укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 57140,00 грн. Пунктом 2.1.1 Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 р. та №02 від 14.02.2014 р. встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («З відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №9195с від 28.02.2013 р. та додатковою угодою до нього, належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. У відповідності до п.п. 4.4.6 Договору добровільного страхування кредитів та на підставі заяви КС «Українська кредитна спілка» про виплату страхового відшкодування ПрАТ «Українська страхова компанія» складено страховий акт № 397кр та 19.08.2019 р. здійснило виплату страхового відшкодування КС «Українська кредитна спілка» в розмірі 33320,58 грн. Посилаючись на положення ч.1 ст. 993, ч.1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 закону України «Про страхування», ПрАТ «Українська страхова компанія» вважає, що до нього перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 33320,58 грн., яку просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.09.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.11.2019 р. в порядку ст. 31 ЦПК України зазначена справа направлена до Великоновосілківського районного суду Донецької області, за місцем реєстрації відповідача як тимчасово переміщеної особи. В провадження Великоновосілківського районного суду Донецької області справа надійшла 17.12.2019 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2019 р. справа передана в провадження судді Якішиної О.М. Ухвалою суду від 23.12.2019 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про отримання судових повісток. У п. 5 позовної заяви просив розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про день та час розгляду справи. Двічі подавав заяви про відкладення розгляду справи через його перебування у лікарні. 07.02.2020 р. на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити в задоволенні позовних вимог, розгляд справи здійснювати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного. Судом встановлено, що 28.02.2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9195с, відповідно до умов якого КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в загальному розмірі 15000,00 грн. строком на 24 місяці з 28.02.2013 р. по 28.02.2015 р. включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних (а.с. 11). Згідно Додатку №1 до кредитного договору №9195с від 28.02.2013 позичальнику [PERSON] встановлено графік повернення кредиту з встановленням щомісячної фіксованої суми платежу у розмірі 985,00 грн. (а.с. 12). 16.01.2014 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №9195с, відповідно до якої [PERSON] додатково отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в загальному розмірі 7000,00 грн. строком на 24 місяці з 16.01.2014 р. по 16.01.2016 р. включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Згідно Додатку №2 до кредитного договору №9195с від 28.02.2013 позичальнику [PERSON] встановлено графік повернення кредиту, посинаючи з січня 2014 р. з встановленням щомісячної фіксованої суми платежу у розмірі 1034,32 грн. (а.с. 10). Згідно наданих суду платіжних доручень № 28709 від 16.01.2014 р. та № 17356 від 28.02.2013 р. КС «Українська кредитна спілка» перерахувала кошти [PERSON] , виконавши, таким чином, свої зобов`язання за договором (а.с. 30, 31). Судом також встановлено, що між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів №4 від 01.03.2013 (а.с. 15-16). У відповідності до Додатку до Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 р., кредитний договір №9195с від 28.02.2013, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 39675,00 грн. (а.с. 17). 14.02.2014 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 02, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів (а.с. 18-19). У відповідності до Додатку до Договору добровільного страхування кредитів №2 від 14.02.2014 р., кредитний договір №9195с від 16.01.2014 р., укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 17465,00 грн. (а.с. 20). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №9195с від 28.02.2013 р. та додатковою угодою до нього від 16.01.2014 р., належним чином не виконував. Згідно з виписки з рахунку позичальника [PERSON] відповідачу наданий кредит на загальну суму 22000,00 грн., загальна сума оплати за договором складала 51491,58 грн. Позичальником погашено 18171,00 грн., залишок заборгованості за кредитом становить 10462,39 грн., по процентам - 22858,19 грн. (а.с. 32-33). 15.08.2019 року Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» на виконання пункту 5.1 Договорів добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 та № 2 від 14.02.2014 року (якими передбачено, що КС «Українська кредитна спілка» повинна повідомити про настання страхового випадку та направити позивачу заяву про виплату страхового відшкодування з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором) направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву за вих. №2927 про виплату страхового відшкодування в сумі 33320,58 грн. внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором №9195с від 28.02.2013 (а.с. 28). Згідно з пп. 4.4.5 Договору добровільного страхування кредитів ПрАТ «Українська страхова компанія» зобов`язано протягом 4 робочих днів після отримання від КС «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, прийняти рішення про виплату (або відмову виплати) страхового відшкодування та скласти страховий акт про виплату (або відмову виплати) страхового відшкодування по кредитному договору. У відповідності до пп. 4.4.6 Договору добровільного страхування кредитів протягом 5 робочих днів після отримання від КС «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, ПрАТ «Українська страхова компанія», зобов`язано здійснити виплату страхового відшкодування. 19.08.2019 р. на підставі зазначеної заяви позивачем складено страховий акт № 397кр про страховий випадок відповідно до заяви про страховий випадок по проведення страхової виплати у розмірі 33320,58 грн. (а.с. 35). Відповідно до п.5.7 Договору добровільного страхування кредитів до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. Згідно з п.5.8 Договору добровільного страхування кредитів після отримання страхового відшкодування КС «Українська кредитна спілка» за вимогою ПрАТ «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника за умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене ПрАТ «Українська страхова компанія» страхове відшкодування. На виконання вимог п.5.8 Договору добровільного страхування кредитів КС «Українська кредитна спілка» надала позивачу довідку за вих. №2962 від 19.08.2019 р. про сплату ПрАТ «Українська страхова компанія» страхового відшкодування за кредитним договором №9195с від 28.02.2013 р. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в сумі 33320,58 грн. (а.с. 29). В обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування позивач одночасно посилається на норми статей 993, 1191 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. В той же час, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Пункт 5.7 Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 р. та № 02 від 14.02.2014 р. прямо вказує на те, що до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. Отже, перехід права вимоги страхувальника до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало обов`язки, покладені Законом України «Про страхування» та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 4 від 01.03.2013 р. та № 02 від 14.02.2014 р., до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування в сумі 33320,58 грн. Разом з тим, відповідач заявив про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1., 2.1.2. договорів добровільного страхування № 4 від 01.03.2013 р. № 02 від 14.02.2014 р. страховим випадком по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («з відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором. Згідно з укладеним кредитним договором №9195с від 28.02.2013 року строк оплати останнього платежу встановлено 28.02.2015 р. (а.с.12), а за додатковою угодою від 16.01.2014 р. - 16.01.2016 р. (а.с. 10), тому відповідно до п.2.1.2. договору добровільного страхування страховий випадок настав 20.01.2016 року. Строк, в межах якого позивач маав право звернутись до суду, закінчився 20.01.2019 р. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 11.09.2019 року, суд приходить до висновку, що позов пред`явлено поза межами строку позовної давності. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що позов у даній справі подано із спливом позовної давності та позивачем не наведено жодної причини поважності пропуску відповідного строку, суд доходить висновку про відмову у позові у зв`язку із спливом позовної давності. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відшкодування не підлягають.

Outcome: dismissed