Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

12.07.2017 року [PERSON] (далі позивач 1), [PERSON] (далі позивач 2) звернулись до суду з позовом до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач 1), Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач 2), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі (далі - третя особа), про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають наступне. 01 грудня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на наступне спадкове майно: земельну ділянку загальною площею 10,7600 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області кадастровий номер 1223886000:04:001:0534; житловий будинок за адресою: вул. Щаслива,79, смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, який відповідно до технічного паспорту складається з наступних будівель та споруд, визначених спеціальними позначками: будинок «А», сіни «а», літня кухня «Б», сарай «В», погріб «п/д», вбиральня «Г», огорожа «№1». Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є донька померлого позивач 1 та батько померлого позивач 2. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 10,7600 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Української сільської ради Петропавлівського району та житлового будинку за адресою: вул. Щаслива,79, смт. Петропавлівка Дніпропетровської області. Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва, тому що їм необхідно було надати правовстановлюючі документи на спадкове майно. У позивачів відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому що у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, в звязку з чим вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, через що звернулися з позовом до суду. На підставі ст.ст. 328, 1216 - 1218,1220,1261, 1268, 1278 ЦК України позивачі просять суд: визнати за позивачем 2 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області вул. Щаслива (Щорса), 79, який належав спадкодавцю [PERSON], визнати за позивачем 1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,7600га, кадастровий номер 1223886000:04:001:0534, яка знаходиться на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської областю, що належала спадкодавцю [PERSON]. Позивач 1 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Позивач 2 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Відповідач 1 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач 2 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа, будучи повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду, свого представника не направила. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України. В судовому засіданні встановлено, що 01 грудня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №721156, виданим 06 грудня 2016 року Петропавлівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №150 (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне спадкове майно: земельну ділянку загальною площею 10,7600 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223886000:04:001:0534, належність спадкодавцю якої підтверджується копією державного акту серії ІІ-ДП № 063342, виданого 06.06.2001 року Українською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 2802 (а.с. 15) та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1204869872017, сформованого 12.06.2017 року державним реєстратором відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с.16-18); житловий будинок за адресою: вул. Щаслива,79, смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, що відповідно до технічного паспорту складається з наступних будівель та споруд, визначених спеціальними позначками: будинок «А», сіни «а», літня кухня «Б», сарай «В», погріб «п/д», вбиральня «Г», огорожа «№1», належність спадкодавцю якого підтверджується рішенням Петропавлівського районного суду від 18.07.1991 року (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2). Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є донька померлого позивач 1 та батько померлого позивач 2. Інших спадкоємців першої черги немає. Їх родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача 1 серії ІV-ВЛ № 296864 від 10.10.1986 року, виданим Барвінківським районним відділом РАГС Харківської області (а.с.47), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ № 152452, виданого 29.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 46) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00017794221, виданим 17.03.2017 року Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.14), з яких вбачається, що батьком позивача 1 і спадкодавця [PERSON] є позивач 2, а 29.08.2009 року позивач 1 уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами та земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, через відсутність правовстановлюючих документів, питання належності спадкового майна попередньому власнику та наступним його власникам (спадкоємцям) повинно вирішуватися у судовому порядку, про що нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2017 року (а.с.48). Відповідно до розяснень, що містяться в ч.2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Суд бере до уваги, що у позивачів відсутні оригінали державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДП № 063342, зареєстрованої за кадастровим номером 1223886000:04:001:0534 на [PERSON] та свідоцтва про право власності на житловий будинок, розташований по вул. Щаслива,79 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, і, незважаючи на те, що право власності спадкодавця на спадкове майно ніхто не оспорює, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON], тому звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за законом. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З довідки Павлоградського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 04.05.2017 року № 1462 вбачається, що право власності на будинок № 79 по вулиці Щорса в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області зареєстроване за [PERSON], станом на 30.07.1991 року на підставі рішення Петропавлівського районного народного суду від 18.07.1991 року (а.с.20). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленим 18.06.1991 року колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», цей житловий будинок, що розташований по вул. Щорса, 79 смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, побудований у 1975 році і складається з наступного: будинок «А», сіни «а», літня кухня «Б», сарай «В», погріб «п/д», вбиральня «Г», огорожа «№1» (а.с.11-13). Суд прийшов до висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, бо судом встановлено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок №79 по вулиці Щаслива (колишня Щорса) в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області та земельна ділянка, яка знаходиться на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, належали на праві власності померлому [PERSON]. Отже, позивачі є спадкоємцями за законом першої черги спадкового майна у вигляді земельної ділянки загальною площею 10,7600 га, розташованої на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області кадастровий номер 1223886000:04:001:0534, та житлового будинку за адресою: вул. Щаслива,79, смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, що належали спадкодавцю [PERSON], який помер 01.12.2016 року. Вартість спадкового домоволодіння складає 63910 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна від 06.07.2017 року, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, смт. Петропавлівка, вул. Щорса,79, виконаного ТОВ «ПРИВАТ ЮР ГРУП» (а.с.23-45). Згідно з довідкою третьої особи від 19.06.2017 року № 106/0/201-17 станом на 01.01.2017 року індексована вартість земельної ділянки складає 305020,06 грн. (а.с.19). Виходячи з цієї вартості спадкового майна, позивачами була зазначена ціна позову. Позивачем 1 переплачено судовий збір в розмірі 639,10 грн. за позовну вимогу про визнання права власності на земельну ділянку, розташовану на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про що свідчить квитанція про сплату судового збору від 12.07.2017 року, і сплачена різниця підлягає поверненню позивачу 1 (а.с.2). На підставі викладеного, ст. ст. 16, 25, 328, 1216-1218, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved