Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

12 березня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] з вимогою стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Позивач посилалася на те, що шлюб з відповідачем розірвано, дитина проживає з нею, за станом здоров'я дитина є інвалідом, вона займається його доглядом і не може працювати, а відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач позов визнав частково у розмірі ? частки заробітку, пославшись на надані докази участі в утриманні дитини шляхом відрахування аліментів згідно поданої заяви за місцем роботи. Пояснив, що постійно бере участь у вихованні дитини, на вихідні забирає до себе, купує дитині речі, іграшки, знає про стан здоров'я дитини, возив її на консультацію в Київ. Вважає, що зв'язку між станом здоров'я дитини та розміром аліментів на її утримання немає, оскільки дитині була зроблена операція на серці у 2010 році, після чого спочатку один раз на шість місяців, а потім один раз на рік дитину оглядають у клініці в Києві, ніякого лікування не призначають, протипоказань до відвідування дитячого садка немає. У зв'язку з цим вважає, що аліментів у розмірі ? частини його заробітку на користь позивачки буде цілком достатньо для належного утримання дитини. Позивач пояснила, що відповідач дійсно бере участь у вихованні та утриманні дитини, однак між ними, а також між нею та її матір'ю періодично виникали суперечки щодо використання одержаних коштів на утримання дитини. Перевіривши надані докази та оцінивши доводи і заперечення сторін, суд вважає правильним позов задовольнити частково з наступних підстав. Встановлено, що згідно копії судового рішення по справі № 1023/1095/12 позивачка і відповідач з 8 травня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Славутицького міського суду Київської області від 2 жовтня 2012 р., що набрало законної сили 4 листопада 2012 року. Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис про народження № 129 від 28.07.2010 р.. Його батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Довідкою ф. 3 від 27.12.2015 р. підтверджено, що дитина зареєстрована і проживає за місцем проживання матері, - позивачки у справі. Згідно копії посвідчення, виданого управлінням соціального захисту населення, [PERSON] є отримувачем державної соціальної допомоги на дитину-інваліда на термін з 17.09.2010 р. по 29.06.2012 р.. Згідно наданих довідок управління соціального захисту населення [PERSON] перебуває на обліку і їй з 17 вересня 2010 року по 15 вересня 2016 року призначено допомогу на дитину-інваліда [PERSON], загальна сума якої за період з серпня 2014 р. по січень 2015 року включно становила 5994,69 грн.. З копії консультативного висновку ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім.. М.М.Амосова НАМН України» від 02.07.2014 р. видно, що [PERSON] був консультований в інституті серцево-судинної хірургії з приводу уродженого пороку серця. Відмічено мінімальні порушення гемодинаміки, хірургічне лікування не показане. Підлягає огляду ЛКК на інвалідність. Консервативне лікування не показане, необхідності обмеження фізичних навантажень не відмічено. Згідно наданого листа міського голови на адресу [PERSON] та [PERSON] про розгляд звернення щодо визначення місця проживання дитини батькам дитини рекомендовано дотримуватись законодавства, підвищувати педагогічну обізнаність, поводити себе толерантно у присутності дитини, ССД та міському центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді тримати сім'ю на контролі та на обліку з метою недопущення порушення прав дитини. Підстав для зміни місця проживання дитини на даний час немає. З наданих відповідачем довідок з місця роботи та розрахункових листків видно, що він працює в ДСП «Чорнобильська АЕС». За період з жовтня 2011 року по березень 2012 року з нього щомісячно проводилось утримання аліментів у розмірі 30% на користь [PERSON], загальна сума яких становила 11690,83 грн.. За період з 01.07.2012 р. по 30.10.2012 р. - 30% та з 01.11.2012 р. по 31.12.2014 р. - 25% - на користь [PERSON], яка є матір'ю позивачки [PERSON]. Розмір утримань становив більше 2 тис. грн.. щомісяця. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.181 цього Кодексу право на одержання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, у разі їх окремого проживання. Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом з наданих доказів, відповідач [PERSON] не ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дитини, проте між сторонами існує спір щодо розміру аліментів та їх використання за цільовим призначенням. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги матеріальне становище дитини, яка отримує державну соціальну допомогу, має можливість отримувати допомогу від матері, яка має можливість працевлаштуватися, отримує допомогу від діда, баби, стан здоров'я дитини, яка є інвалідом, однак не потребує систематичного лікування, матеріальне становище платника аліментів, який має постійне місце роботи, відсутність у нього інших дітей та інших зобов'язань, з урахуванням чого вважає правильним визначити аліменти у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь відповідача в утриманні дитини. При цьому суд погоджується з відповідачем в тому, що за станом здоров'я дитина не потребує систематичного лікування, не має обмежень щодо фізичних навантажень, не потребує стороннього спеціального догляду, не має протипоказань проти відвідування дитячих закладів, у зв'язку з чим підстав для визначення більшого розміру аліментів немає. У разі необхідності додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, спір між батьками має вирішуватися згідно правил ст. 185 СК України. Контроль органу опіки та піклування за цільовим витрачанням аліментів здійснюється згідно ст. 186 СК України. За встановлених обставин справи суд визнає обґрунтованими часткові заперечення відповідача проти позову, бере до уваги рівність обов'язку обох батьків утримувати дитину і вважає правильним позов задовольнити частково, визначивши аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, що буде необхідним і достатнім для участі відповідача в утриманні дитини. Відповідно до правила ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial