Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

10 лютого 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між ним і [PERSON], 1965р.н., зареєстрований 21 вересня 1985 року в виконавчому комітеті Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 28. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачкою по справі позивач знаходиться в шлюбі з 21 вересня 1985 року. Від подружнього життя з відповідачкою мають сина, [PERSON], [INFO]. Суперечок про місце проживання сина немає. Причиною розпаду нашої сім'ї є ті обставини, що у сторін різні погляди на сімейне подружнє життя. Відповідачка не рахується з думкою позивача, у них часто виникають безпідставні сварки. Неодноразово позивач пропонував відповідачці змінити своє ставлення до нього, але змінювати його вона не бажає. Все це призвело до того, що їх сім'я фактично давно розпалася, строк для примирення просить не призначати. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 21 вересня 1985 року виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені, що підтверджується заявами сторін (а.с.13,14). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved