Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

10 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з вказаним позовом. 21 жовтня 2020 року справа надійшла до розгляду за підсудністю до Комінтернівсього районного суду м. Харкова. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалися на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 березня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 536. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Він фактично протягом довгого часу проживає в кватирі за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частини якої належить на праві приватної власності матері позивача та відповідача- [PERSON] . Відповідач за адресою своєї реєстрації, житлом не цікавиться, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає, не сплачує за комунальні послуги тощо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання 27 травня 2021 року позивач не з`явилася, подала заяву в якій просила продовжити розглядати справу за її відсутності. В судовому засіданні 28 квітня 2021 року [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву проти позову не подав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 березня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 536. З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте більше року там не проживає. Зазначене підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] також пояснив, що відповідач [PERSON] є братом позивачки, та він за власною волею не проживає у квартирі [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Позивач будь-яких перешкод у його проживанні та користуванні спірною квартирою не чинить. Свідок [PERSON] також пояснив, що він у цьому будинку проживає з 2009 року та відповідача [PERSON] не знає, у цьому будинку відповідач не проживає, подружжя [PERSON] проживає у цій квартирі з 2015 року. Позивач будь-яких перешкод у його проживанні та користуванні спірною квартирою не чинить. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] більше року. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved