Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

12.10.2021 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним проступком, мотивуючи позов тим, що вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 24.05.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Внаслідок спричинених травм відповідачем, а саме тілесних ушкоджень, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше шести діб, позивачу була заподіяна моральна шкода. Враховуючи тяжкість отриманих травм, обставини їх отримання напередодні Пасхи, коли вперше у житті позивач не змогла приготувати їжу на таке велике сімейне свято, оскільки в неї були побиті руки, ноги та голова, вона є людиною похилого віку 73 роки і є інвалідом, вона зазнала моральні і фізичні страждання, які обумовлені фізичним болем, погіршенням сну, моральним пригніченням, вона стала дуже збудженою та нервовою, відчуває абсолютний дискомфорт у повсякденному житті, не може повноцінно займатися своїми повсякденними справами. Розмір моральної шкоди оцінює в 30 000 гривень, які просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13.10.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30.11.2021 року судове засідання відкладено на 22.12.2021 року. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у заяві, просили позов задовольнити. 05.11.2021 року відповідач подав Відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що до позовної заяви не долучено жодного доказу про отримання позивачкою моральної шкоди; він поніс кримінальне покарання за всій проступок, добровільно визнав свою провину та щиро у всьому розкаявся; він є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, отримує пенсію, якої не вистачає на прожиття та ліки і стягнення з нього будь-яких додаткових коштів поставить його поза межами виживання; він вже декілька разів намагався примиритися з позивачем, у тому числі за участі громадськості, проте позивач всі його намагання примирення нехтує; його дружина також є інвалідом та потребує постійного стороннього догляду, отримує мізерну пенсію, потребує операції, яку не можуть зробити через брак коштів. При прийнятті рішення просить зважити на всі ці обставини ( ас 24). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у Відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Також суду пояснив, що позивач сама спровокувала конфлікт, коли назвала його «криволапим». Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви і заперечення на неї, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У відповідності з положеннями статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого\~\~немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Позивач просить про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що їй були спричинені тілесні ушкодження і, у зв`язку з отриманими травмами, вона зазнала моральних страждань, як в момент їх нанесення, так і після цього. Факт ушкодження здоров`я [PERSON] і вина у цьому відповідача підтверджена вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 24.05.2021 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України (ас 3-4). Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вирішуючи позовні вимоги, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Згідно з частиною першою статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня\~1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У частині третій статті 23\~ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, у пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України\~від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який скоїв кримінальне правопорушення, позивач отримала ушкодження здоров`я. Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд доходить висновку, що неправомірними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, оскільки ситуація з її побиттям та наслідки цього стали для [PERSON] психотравмуючими, завдали їй фізичного болю та негативних переживань, тобто спричинили психологічні страждання (моральну шкоду). Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з наступного. Внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач зазнала моральні страждання, спричинені фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідача, ступінь настання негативних явищ в житті позивача та тривалість строку порушення її законних прав. Крім того, суд ураховує ті обставини, встановлені у судовому засіданні, що позивач своїми некоректними висловлюваннями про фізичні особливості відповідача спровокувала останнього на фізичну агресію щодо неї, що не виправдовує його, проте береться судом до уваги при визначенні розміру моральної шкоди. Також суд ураховує ту обставину, що відповідач вживав заходів для позасудового врегулювання даного спору, намагався примиритися з позивачем, яка відмовилися в категоричній формі приймати вибачення. Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін, а також дослідженим у судовому засіданні Актом про примирення від 03.11.2021 року ( ас 25). При визначенні розміру моральної шкоди у спірних правовідносинах суд ураховує також те, що сторони є людьми похилого віку, позивач є інвалідом другої групи, а відповідач першої, сторони отримують мінімальну пенсію, хворіють. Дані обставини підтверджуються посвідченням інваліда 2-ї групи ( ас 9), висновком експерта № 250 (ас 10), довідкою про доходи від 21.10.2021 року ( ас 26), посвідченням О.І. Кропиви ( ас 27), довідкою до акта огляду МСЕК від 21.11.2011 року ( ас 28), витягом з історії хвороби О.І. Кропиви ( ас 29), медичною випискою № 5256 ( ас 30), Свідоцтвом про шлюб від 26.12.2008 року ( ас 31), посвідченням інваліда 1-ї групи ( ас 32), довідкою до акта огляду МСЕК від 20.10.2011 року ( ас 33), випискою з історії хвороби стаціонарного хворого від 21.06.2019 року ( ас 34). Моральна шкода, яка стягується в судовому порядку, не повинна бути джерелом збагачення особи, на користь якої вона стягується, і її розмір не повинен ставити у скрутне матеріальне становище, що межує з бідністю, особу, з якої вона стягується, оскільки моральна шкода є видом цивільної відповідальності, яка повинна відповідати засадам розумності та справедливості. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, а тому позов про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму 3 000 гривень. Пояснення позивача про те, що відповідач, крім пенсії по втраті годувальника, має інші джерела доходу, що дають йому можливість сплатити моральну шкоду у розмірі 30\~000 гривень, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні жодними належними, допустимими та достовірними доказами. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пунктів 2, 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial