Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

10.08.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору б/н від 11.04.2011 року відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У добровільному порядку відповідач не виконує зобов'язання за договором, через що станом на 25.05.2015 року утворилась заборгованість в сумі 79766,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 40000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 19782,22 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15846,73 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 4137,27 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом 79766,22 грн., судовий збір в сумі 797,66 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов підтримує повністю, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Такої ж думки дійшов і Вищий спеціалізований суд України у постанові пленуму від 01.03.2013 року №3, де в 3 абзаці п.14 зазначив, що після припинення провадження у господарській справі на підставі п.6 ч.1 ст.80 ЦПК України (припинено діяльність суб'єкта господарювання), спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту б/н від 11.04.2011 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 19600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних. Відповідач умови кредитного договору не виконав та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 25.05.2015 року утворилась заборгованість в сумі 79766,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 40000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 19782,22 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15846,73 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 4137,27 грн. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що з 09.02.2015 року підприємницька діяльність ФОП [PERSON] припинена. З огляду на викладене, суд, вважає вимоги позивача обґрунтованими, оскільки саме відповідач як фізична особа, відповідає за зобов'язання, пов'язаними з підприємницькою діяльністю ФОП [PERSON], і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 797,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved