Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

11 жовтня 2019 року Акціонерне товариство «Мегабанк» (далі АТ «Мегабанк») звернулось до Балаклійського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом до відповідачів. 07 листопада 2019 року представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог. З урахуванням уточнених позовних вимог, АТ «Мегабанк» просило суд: - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 40-305ПВ/2008 від 25.04.2008 в розмірі 53 543,04 доларів США та 187 833,62 грн, яка складається з: 34 737,26 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 18 805,78 доларів США - залишок нарахованих та несплачених процентів, 187 833,62 грн - сума штрафів; - в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 40-305ПВ/2008 від 25.04.2008, в розмірі 53 543,04 доларів США та 187 833,62 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 40-305ПВ/2008-з від 25.04.2008, шляхом надання АТ «Мегабанк» права на продаж предмета іпотеки - 3-кімнатної квартири № 25, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,6 кв. м . , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 4721209, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 25 квітня 2008 року приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Скляр О.М. за реєстром 1384 та зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 2865617 від 25.04.2008, будь-якій особі - покупцеві за ціною, визначеною на момент такого продажу на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; - виселити [PERSON] та всіх мешканців з 3-кімнатної квартири № 25, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,6 кв .м, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 4721209, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] суму штрафу, нарахованого за Іпотечним договором № 40-305ПВ/2008-з від 25.04.2018 в розмірі 22 395,00 грн; - стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог АТ «Мегабанк» зазначило, що 25.04.2008 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 40-305ПВ/2008 (далі Кредитний договір), згідно з умовами якого останній отримав кредит на придбання житла та споживчі цілі у розмірі 45 000,00 доларів США. [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити 11 процентів річних на умовах, передбачених Кредитним договором. Всього сума нарахованих та несплачених процентів за період з 01.11.2014 по 30.09.2019 включно складає 18 805,78 доларів США. Відповідно до п. 7.2 Кредитного договору за невиконання прийнятих на себе зобов`язань згідно з графіком погашення кредиту (Додаток № 1), відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплаченого кредиту. Сума штрафу становить 34 210,15 грн. За невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати процентів, відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу штраф у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплачених процентів. Сума штрафу становить 44 734,84 грн. За невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо обов`язку застрахувати своє життя на користь Кредитодавця, згідно з п. 3.2.10 Кредитного договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 процентів від суми отриманого кредиту. Сума штрафу становить 108 888,63 грн. [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Загальна сума вимог за Кредитним договором станом на 30.09.2019 становить 53 543,04 доларів США та 187 833,62 грн, яка складається з: 34 737,26 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 18 805,78 доларів США - залишок нарахованих та несплачених процентів, 187 833,62 - сума штрафів. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, АТ «Мегабанк» 25.04.2008 уклало договори поруки з [PERSON] № 34-57-п, [PERSON] № 37-56-п, [PERSON] № 37-57-п, [PERSON] № 37-58-п, [PERSON] № 37-55-п. За умовами вказаних договорів поруки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поручилися перед АТ «Мегабанк» за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх обов`язків, що виникли з Кредитного договору, та зобов`язалися перед позивачем відповідати як солідарні боржники за порушення [PERSON] взятих на себе зобов`язань у тому ж обсязі, що і [PERSON] АТ «Мегабанк» на адресу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги (повідомлення), однак відповіді не отримано, вимоги договорів відповідачами не виконані. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між АТ «Мегабанк» та [PERSON] 25.04.2008 було укладено Іпотечний договір № 40-305ПВ/2008-з, який посвідчений приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Скляр О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1389 від 25.04.2008 (далі - Іпотечний договір). Згідно вказаного договору предметом іпотеки є 3-кімнатна квартира № 25, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 4721209, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності. Вартість предмета іпотеки склала 149 300,00 грн. Відповідно до п. 3.1.2 Іпотечного договору [PERSON] зобов`язався застрахувати предмет іпотеки на користь позивача на строк дії основного зобов`язання на повну його вартість від ризиків випадкового знищення або псування та надати докази страхування позивачу у строк не пізніше ніж через 5 днів після набрання чинності Іпотечним договором. В порушення зазначених вимог [PERSON] не надав доказів страхування предмета іпотеки. Згідно умов п. 4.2 Іпотечного договору, у разі порушення п. 3.1.2 цього договору, [PERSON] зобов`язався сплатити штраф у розмірі 15 процентів від вартості предмета іпотеки. Сума штрафу становить 22 395,63 грн. Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору, за рахунок предмета іпотеки Позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у повному обсязі, що визначені на час виконання цих вимог, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання, а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предметів іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору. Враховуючи, що квартира, забезпечена іпотекою, була придбана за рахунок наданого кредиту, [PERSON] та інші мешканці підлягають виселенню з вказаної квартири. Посилаючись на викладене, АТ «Мегабанк» просило суд задовольнити позовні вимоги повністю. 29.11.2019 представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокатом Карабановим О.Ю. були подані відзиви на позовну заяву, в яких останній зазначив, що позивач просить суд стягнути із боржників проценти за користування кредитом, а також суму неустойки, за межами строку позовної давності. Відповідні розрахунки позивач повинен був здійснювати в межах позовної давності, тобто з жовтня 2016 року. Відтак сума нарахованих та несплачених процентів повинна складати 9 049 доларів США, що становить 259 706 грн. Штраф за несвоєчасно сплачені проценти, в свою чергу, становить 949 доларів США. При нарахуванні штрафу за несвоєчасно сплачений кредит позивач також не враховує строк позовної давності, який для даних вимог становить 1 рік. При цьому вирішення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки представник відповідачів залишив на розсуд суду. Разом з відзивами адвокатом Карабановим О.Ю. були подані заяви про продовження строку на подання відзиву, з тих мотивів, що договір про надання правової допомоги з ним було укладено лише 18.11.2019. Також були подані заяви про застосування строків позовної давності до позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом та штрафів. Аналогічного змісту відзив відповідача [PERSON] надійшов до суду 23.12.2019. Разом з відзивом було подано заяву про продовження строку на подання відзиву з тих мотивів, що договір про надання правової допомоги між ним та адвокатом Карабановим О.Ю. було укладено лише 20.12.2019. У зв`язку з відсутністю заперечень з боку представника позивача, вказані відзиви відповідачів були прийняті судом до розгляду. 27.01.2020 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Карабановим О.Ю. була подана заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих до 01.10.2016, та всіх штрафів за Кредитним договором та Іпотечним договором. В обґрунтування заяви зазначив, що проценти за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, обчисленої за три роки до дня звернення до суду тобто починаючи з 01.10.2016. До вимог про стягнення неустойки за Кредитним та Іпотечним договорами застосовується строк спеціальної позовної давності в один рік. Про порушення відповідачем [PERSON] вимог Кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за його користування, позивач дізнався з моменту першого порушення графіку погашення кредиту та першої несплати процентів, а саме у лютому 2015 року. Про порушення вимог п. 3.2.10 Кредитного договору щодо обов`язку позичальника застрахувати на користь кредитодавця своє життя, позивач дізнався на наступний день після укладення Кредитного договору, оскільки строк виконання вказаного обов`язку був визначений датою укладення Кредитного договору, а саме 25.04.2008. Про порушення вимог п. 3.1.2 Іпотечного договору щодо обов`язку відповідача [PERSON] застрахувати іпотечне майно на користь АТ «Мегабанк», позивач дізнався після закінчення встановленого строку виконання вказаного зобов`язання, а саме через 5 днів після набрання чинності Іпотечним договором. Іпотечний договір набрав чинності 25.04.2008. За таких обставин, позивачем було пропушено як строк загальної, так і строк спеціальної позовної давності. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. В судовому засіданні представник позивача, який приймав участь в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Харкова, позов підтримав з наведених у ньому підстав. Також зазначив, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, оскільки його перебіг за вимогами по Кредитному договору починається після закінчення кінцевого строку повернення отриманого кредиту, тобто з 25.04.2028. Крім того, порушення відповідачем [PERSON] умов п. 3.2.10 Кредитного договору та п. 3.1.2 Іпотечного договору є триваючим порушенням, а відтак не свідчить про порушення позивачем строків позовної давності. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвокат Карабанов О.Ю. в судовому засіданні підтримав свою заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності в редакції від 27.01.2020, яка надійшла до суду 28.01.2020. Також зазначив, що відповідачами, яких він представляє, фактичні обставини справи не заперечуються. Також вони не заперечують проти задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Пояснив, що в спірній квартирі, яка є предметом іпотеки, на сьогоднішній день ніхто не проживає. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. 23.10.2019 позовну заяву АТ «Мегабанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, штрафу за Іпотечним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення було прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 07.11.2019 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Харкова, яке ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.11.2019 було задоволено. 19.11.2019, у зв`язку з неявкою в судове засідання представника позивача та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підготовче судове засідання було відкладено до 03.12.2019. 19.11.2019 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Харкова, яке ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20.11.2019 було задоволено. 03.12.2019 підготовче судове засідання було відкладено до 20.12.2019. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20.12.2019 були задоволені заяви представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвоката Карабанова О.Ю. про продовження строку на подання відзиву та прийняті відзиви на позовну заяву. Було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, подане разом з позовною заявою, та витребувано у відділі з питань юридичного забезпечення, звернень громадян та контролю апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області інформацію про осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Задоволено клопотання представника позивача про часткове повернення судового збору, та повернуто частину судового збору в сумі 1 611,05 грн. Підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 17.01.2020. 17.01.2020, у зв`язку з неналежною якістю відеоконференцзв`язку, судовий розгляд було відкладено до 10.02.2020. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою та порукою. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ст. 554 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 25.04.2008 між АТ «Мегабанк» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Кредитний договір № 40-305ПВ/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит на придбання житла та споживчі цілі у розмірі 45 000,00 доларів США, на строк з 25 квітня 2008 року до 24 квітня 2028 року зі сплатою 11 процентів річних за користування кредитними коштами (Т. 1 а.с. 13-14). Згідно п. 1.3 Кредитного договору, визначення сукупної вартості Кредиту та реальної процентної ставки, а також графік платежів наведено у Додатку № 1 до цього Договору, який є невід`ємною його частиною. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, зобов`язання за Договором забезпечується нерухомим майном згідно з іпотечним договором та поруками фізичних осіб, згідно з договорами поруки. Згідно п. 3.2.3 Кредитного договору, [PERSON] зобов`язався своєчасно сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та відповідні комісійні винагороди, обумовлені Договором, у порядку, встановленому Договором. Також [PERSON] зобов`язався у день підписання Договору, і не менше ніж на строк його дії, застрахувати своє життя на користь Кредитодавця (п. 3.2.10 Кредитного договору). Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. Пунктом 7.2 Кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю штраф, зокрема у таких випадках: за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення, зазначеним у п. 1.1 Договору - у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; за невиконання прийнятих на себе обов`язків згідно з п. 3.2.3 Договору - у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород; за невиконання будь-якого з прийнятих на себе обов`язків згідно з п.п. 3.2.4 - 3.2.15 Договору - у розмірі 10 процентів від суми отриманого кредиту. Додатком 1 до Кредитного договору були визначені розміри та строки сплати чергових частин за наданим кредитом та нарахованими відсотками, тобто встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (Т. 1 а.с. 15-17). В подальшому, згідно Додаткової угоди № 3 від 30.07.2009 до Кредитного договору, вказаний графік розрахунків було викладено в новій редакції (Т. 1 а.с. 20-23). З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, між АТ «Мегабанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 25.04.2008 укладено договори поруки № 37-55-п, № 37-56-п, № 37-57-п, № 37-58-п відповідно (Т. 1 а.с. 25-34, Т. 2 а.с. 150-152). Згідно п. 1.1 зазначених Договорів поруки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поручилися перед АТ «Мегабанк» за порушення [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитодавцем за порушення зобов`язань боржником як солідарні боржники, у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків. Позичальник [PERSON] належним чином умови Кредитного договору щодо повернення наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також щодо обов`язку застрахувати своє життя на користь Кредитодавця, не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. У зв`язку з цим, 30.08.2017 АТ «Мегабанк» направило на адресу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вимоги щодо погашення заборгованості за Кредитним договором за вих. №№ 67-6661, 67-6663, 67-6664, 67-6665, 67-6666, 67-6667 відповідно (Т. 1 а.с. 77, 81-85). Проте вказані вимоги відповідачами виконані не були. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за Кредитним договором, заборгованість [PERSON] перед АТ «Мегабанк» станом на 01.10.2019 становить 53 543,04 доларів США, яка складається з: 34 737,26 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 18 805,78 доларів США - залишок нарахованих та несплачених процентів, а також 187 833,62 грн, яка складається з: 34 210,15 грн - штраф за невиконання прийнятих зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення, 44 734,84 грн - штраф за невиконання прийнятих на себе зобов`язань згідно п. 3.2.3 Кредитного договору, 108 888,63 грн - штраф за порушення прийнятих обов`язків згідно п. 3.2.10 Кредитного договору (Т. 1 а.с. 167). Разом з цим, як встановлено судом, 30.08.2017 АТ «Мегабанк» було направлено на адресу [PERSON] повідомлення за вих. № 67-6662 згідно якого, АТ «Мегабанк» вимагав у [PERSON] відновити порушені права Банку та протягом тридцяти днів: сплатити заборгованість за кредитом наданим відповідно до Кредитного договору в сумі 34 737,26 доларів США; сплатити Банку суму несплачених процентів за користування коштами отриманими за Кредитним договором, на загальну суму 10 410,00 доларів США; сплатити Банку штраф за Кредитним договором, що станом на 30.08.2017 становить у гривневому еквіваленті 49 156,08 грн; сплатити Банку штраф за Іпотечним договором у сумі 22 395,00 грн; сплатити Банку проценти та комісійні винагороди, що будуть нараховані на день погашення кредиту. Також було зазначено, що у випадку невиконання цих вимог у встановлений строк, АТ «Мегабанк» буде звернуте стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором (Т. 1 а.с. 78-80). Таким чином, АТ «Мегабанк» вказаним повідомленням вимагав у позичальника [PERSON] дострокового повернення всієї частини позики, що залишилася, сплати процентів та неустойки, тобто скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України. За умовами Кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату частини тіла кредиту та процентів за кредитом, який було надано на строк з 25 квітня 2008 року до 24 квітня 2028 року. Разом з цим, у зв`язку з порушенням позичальником взятих на себе обов`язків, АТ «Мегабанк» зазначеним вище повідомленням на адресу [PERSON] було пред`явлено вимогу щодо дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів та неустойки. При цьому встановлено строк виконання вимог, протягом тридцяти днів, тобто до 30.09.2017. Такими діями АТ «Мегабанк» на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, АТ «Мегабанк» втратило право нараховувати проценти за Кредитним договором з 01.10.2017. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв та відповідного розрахунку не надавав. Станом на 01.10.2017 розмір нарахованих та несплачених процентів за Кредитним договором складає 11 057,46 доларів США. Оскільки представник відповідача [PERSON] не заперечував порушення останнім умов Кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів та обов`язку застрахувати своє життя на користь Кредитодавця, позовні вимоги в частині стягнення штрафів за порушення умов Кредитного договору, суд вважає обґрунтованими. Разом з цим, представником позивача [PERSON] - адвокатом Карабановим О.Ю. подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих до 01.10.2016, та всіх штрафів за Кредитним договором та Іпотечним договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно зі ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Про порушення позичальником [PERSON] умов Кредитного договору, передбачених п.п. 1.3 та 3.2.3, а відтак і своїх прав в цій частині позивач дізнався з моменту першого порушення узгодженого графіку розрахунків, тобто з 01.12.2014. Строк дії договору позивачем було змінено на 30.09.2017. З позовом до суду АТ «Мегабанк» звернулось 11.10.2019. За таких обставин, до позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом за період з 01.11.2014 по 30.09.2016 підлягає застосуванню строк загальної позовної давності. До вимог в частині стягнення штрафів за невиконання прийнятих зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення в сумі 34 210,15 грн, та за невиконання прийнятих на себе зобов`язань згідно п. 3.2.3 Кредитного договору в сумі 44 734,84 грн, підлягає застосуванню строк спеціальної позовної давності. Також підлягає застосуванню строк спеціальної позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення штрафу за порушення прийнятих обов`язків згідно п. 3.2.10 Кредитного договору в сумі 108 888,63 грн, оскільки про порушення своїх прав в цій частині позивач дізнався з моменту закінчення строку протягом якого [PERSON] повинен був застрахувати своє життя на користь Кредитодавця, тобто 26.04.2008. На підставі викладеного, а також враховуючи, що поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 40-305ПВ/2008 від 25 квітня 2008 року у розмірі 38 611,42 доларів США, з яких: залишок кредиту 34 737,26 доларів США, залишок нарахованих та несплачених відсотків 3 874,16 доларів США. В задоволенні інших вимог щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором - відмовити. Вирішуючи позов в частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення штрафу за Іпотечним договором та виселення, суд зазначає таке. Як встановлено судом, з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, між АТ «Мегабанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 40-305ПВ/2008-з, який посвідчений приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Скляр О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1389 від 25.04.2008 (Т. 1 а.с. 35-36). Згідно п. 1.2 вказаного договору предметом іпотеки є 3-кімнатна квартира № 25, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 4721209, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 25 квітня 2008 року приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Скляр О.М. за реєстром 1384 та зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 2865617 від 25.04.2008. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано Балаклійським БТІ 25 квітня 2008 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18664586 від 25 квітня 2008 року. Вартість предмета іпотеки склала 149 300,00 грн (п. 1.4 Іпотечного договору). Відповідно до п. 3.1.2 Іпотечного договору [PERSON] зобов`язався застрахувати предмет іпотеки на користь АТ «Мегабанк» на строк дії основного зобов`язання на повну його вартість від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування та надати докази страхування АТ «Мегабанк» у строк не пізніше ніж через 5 днів після набрання чинності Договором та за 14 днів до закінчення строку договору страхування. Вказаний обов`язок за Іпотечним договором [PERSON] не виконав та предмет іпотеки не застрахував. Згідно п. 4.2 Іпотечного договору Іпотекодавець відшкодовує Іпотекодержателю усі збитки та сплачує штраф у розмірі 15 процентів від суми, вказаної у п. 1.4 Договору у разі порушення будь-якого з пунктів 3.1.2, 3.1.3, 3.1.7 Договору. Згідно розрахунку неустойки за Іпотечним договором станом на 01.02.2019, штраф за порушення вимог п. 3.1.2 Іпотечного договору складає 22 395,00 грн. У частині першій статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Судом встановлено, що предмет іпотеки - квартира, була придбана відповідачем [PERSON] за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою спірної квартири. Як убачається з відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області, відомості про реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Карабанов О.Ю. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх осіб з іпотечного майна. Про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд не просив. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] не виконав свої обов`язки за основним зобов`язанням, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає за необхідне позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з іпотечного майна [PERSON] , разом з усіма членами сім`ї, задовольнити. Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення неустойки за Іпотечним договором у розмірі 22 395,00 грн з таких підстав. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Карабановим О.Ю. подано заяву про застосування строку спеціальної позовної давності до вимоги про стягнення неустойки за Іпотечним договором. З пункту 3.2.1 Іпотечного договору встановлено, що [PERSON] зобов`язався застрахувати предмет іпотеки на користь АТ «Мегабанк» на строк дії основного зобов`язання на повну його вартість від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування та надати докази страхування АТ «Мегабанк» у строк не пізніше ніж через 5 днів після набрання чинності Договором та за 14 днів до закінчення строку договору страхування. Іпотечний договір набрав чинності з моменту його державної реєстрації, тобто 25 квітня 2008 року. У встановлений строк відповідачем [PERSON] вказаний обов`язок виконаний не був. Таким чином, про порушення умов Іпотечного договору в цій частині позивач дізнався через п`ять днів після набрання чинності договором, а саме 01 травня 2008 року. З позовом до суду АТ «Мегабанк» звернулося лише 11 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку спеціальної позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відтак з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» підлягає стягненню судовий збір за майновими вимогами у розмірі по 2 384,35 грн з кожного. З відповідача [PERSON] додатково підлягає стягненню судовий збір за немайновою позовною вимогою про виселення у розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial