Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

10.07.2019 позивач АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] загальною площею 61,10 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з вказаної квартири. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» АТ «Укрсоцбанк» є власником вказаної квартири, яка раніше належала на праві власності [PERSON] . Таким чином, відповідач [PERSON] згідно зі ст. 317 ЦК України втратив право користування вказаною квартирою. Банк неодноразово направляв [PERSON] вимогу про його виселення з вказаної квартири. Проте, вимога залишилась не виконаною. Відповідач продовжує користуватися вказаною квартирою та відмовляється добровільно виселитися з неї. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку виселитися з вказаної квартири, позивач просить виселити його в судовому порядку. Ухвалою суду від 21.06.2019 відкрито провадження у вказаній справі за правилами позовного (загального) провадження. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечив щодо заочного розгляду справи за відсутності відповідача (а.с. 32-34). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 161641554 від 29.03.2019, право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,10 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 672023180000, на підставі іпотечного договору № 02-10/558 від 24.03.2006, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за основним зобов`язанням вказане нерухоме майно (а.с. 9, 12-13). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.06.2019 за № 3842795, виданої КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 27,28) 30.05.2019 на адресу відповідача була направлена вимога про звільнення всіма мешканцями житлового приміщення, що є предметом іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] загальною площею 61,10 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб відповідного РВ УМВС України (а.с. 10, 11). Разом з тим, станом на час розгляду даної справи вказана вимога позивача залишилась невиконаною. Доказів протилежного відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Статтею 383 ЦК України визначено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Враховуючи викладене, вимоги діючого законодавства, та обставина, що відповідач без законних на те підстав проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , чим перешкоджає позивачу у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved