Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

11 листопада 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несплату відповідачем аліментів у період з 01.05.2017 року по 31.07.2019 року включно на малолітнього сина [PERSON] , 2011 р.н., в розмірі 478 601,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.05.2014 року у справі № 753/5892/14-ц з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] у розмірі 30% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року й до досягнення ним повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08.07.2014 року за заявою позивача було відкрито виконавче провадження, однак відповідач аліменти майже не сплачує, у зв`язку з чим станом на 01.08.2019 року за ним рахується заборгованість у розмірі 136 713,56 грн., що підтверджується відповідною довідкою державного виконавця. Також позивачем заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача 19 267 грн. 20 коп. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу на стадії підготовки матеріалів до суду та по 3 211 грн. 20 коп. за участь представника позивача (адвоката) у кожному судовому засіданні. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибула, проте в матеріалах справа (а.с.20, 21) містяться клопотання від її представника [PERSON] , про розгляд позову без участі позивача та її представника, про підтримання позовних вимог в повному обсязі, та не заперечення проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяви, клопотання, відзив до суду від нього не надходили. Суд розглянув справу за відсутності сторін. З урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією позивача викладеної в заяві її представника, щодо не заперечення проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2014 року. (а. с. 10). У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.05.2014 року у справі № 753/5892/14-ц з [PERSON] присуджені до сплати аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 30% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року й до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а. с. 9). 08.07.2014 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Київ відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача аліментів (а. с. 11). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості по аліментам, [PERSON] має заборгованість станом на 01.08.2019 року у розмірі 136 713,56 грн. (а. с. 14 -15). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач доказів в порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України про те, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин, суду не надав, доводів позивачки не спростував. Відтак, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення пені за прострочення сплати відповідачем аліментів. Щодо суми пені, яку позивач просить стягнути з відповідача, то суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Однак, враховуючи вимоги ст. 196 СК України за яким пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, розмір якої відповідно до наданої довідки становить 136 713,56 грн., суд вважає заявлені позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача неустойку у розмірі, який дорівнює розміру заборгованості по сплаті аліментів. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі частково задоволення позовних вимог, судові витрати стягуються пропорційно до задоволеної їх частини. Оскільки позивач не надала доказів понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1 367 грн. 14 коп.

Outcome: partial