Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

11.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09.02.2008 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, однією сімєю подружжя проживали до 2014 року, на даний момент сім'я розпалася, шлюб існує формально. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить суд розірвати шлюб, сина залишити на її вихованні. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання суду надала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності; позов підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечувала\~ (а.с. 33 ). Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час місце розгляду справи повідомлявся через оголошення в пресі - в газеті «Житомирщина» (а.с. 34). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09.02.2008 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 108 (а.с. 3). \~\~\~\~ \~ Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 4). Суд вважає за доцільне залишити малолітнього сина [PERSON], [INFO], на вихованні у позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ Згідно до \~ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач припинили шлюбно-сімейні стосунки з 2014 року через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння, а також те, що позивачка останнім часом потерпала\~ від психологічного насилля відповідача (з її слів), а у 2014 році відповідач взагалі покинив сім'ю. Шлюб існує лише формально. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, на примирення позивач не згодна, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає\~задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат, тому суд не розглядає її.

Outcome: approved