Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.10.2018 року до суду звернулась т позивач [PERSON], з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2018 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 15.11.2018 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 9531. Та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн., 80 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23 січня 2003 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачем надані їй кредитні кошти по картковому рахунку з установленим кредитним лімітом. 01.02.2018 року державним виконавцем Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого провадження № 55575941 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату (пенсію) стипендію та інші доходи щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 953 від 05.10.2017 року про стягнення з неї грошових коштів у сумі 59447 грн.. 94 коп. на користь відповідача, з яких 53885 грн.. 40 коп.,. основний борг; та 204 грн., витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір в суму 5388.54 грн. Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 953 від 05.10.2017 року пропоновано з неї стягнути грошові кошти в сумі 53885 грн.. 40 коп., борг за кредитним договором № б/н від 23.01.2008 року, укладений між ним та відповідачем, з яких: 6321.78 грн., залишок заборгованості за кредитом; 42140.51 грн, відсотки; 2423.11 грн.,, штраф; 3000 грн., витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису. Строк за який проводиться стягнення: 9 років 7 місяців 8 днів, а саме з 23.01.2008 року по 31.08.2017 року Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню так як при його винесені нотаріусом не дотримано вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріуса на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. Внаслідок чого порушені права позивача, а у самого відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років. Крім того виконавчий напис вчинений за відсутності всіх необхідних документів, визначених законом про «Нотаріат», якими підтверджується безспірність стягнення, що є грубим порушенням чинного законодавства та стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] та Верхньодніпровський районний ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області в установлений судом строк письмові пояснення на пред'явлений позов не подали. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 9531, яким пропонується стягнути на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти, які є боргом позивача за кредитним договором № б/н від 23.01.2008 року, у загальній сумі 50885.40 грн., яка складається із 6321.78 грн., залишок заборгованості за кредитом; 42140.51 грн., відсотки; 2423.11 грн., штраф. А також 3000 грн.. витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису. Строк за який проводиться стягнення: 9 років 7 місяців 8 днів, а саме з 23.01.2008 року по 31.08.2017 року що підтверджується копією виконавчого напису. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, державним виконавцем Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого провадження № 55575941 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату (пенсію) стипендію та інші доходи щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 953 від 05.10.2017 року про стягнення з позивача грошових коштів у сумі 59447 грн.. 94 коп. на користь відповідача, з яких 53885 грн., 40 коп., основний борг;та 204 грн., витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір в суму 5388.54 грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження . Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що він вчинений без врахування строку позовної давності, а також без врахування всіх необхідних документів, передбачених ЗУ «Про нотаріат», які підтверджують безспірність вимоги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений в законодавстві строк. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні зобов'язання на підставі укладеного кредитного договору 23.01.2008 № б/н, за умовами якого позивачу надані кредитні кошти по картковому рахунку з установленим кредитним лімітом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цимЗаконом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат»та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. А у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Пунктами 1.2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документ, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов'язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Згідно дослідженого виконавчого напису від 05.10.2017 року судом встановлено, що нотаріусом не зазначено, на підставі яких документів його здійснено. А лише вказано грошові суми, які пропонується стягнути з позивача [PERSON], на користь відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № б/н від 23.01.2008 року У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 23.01.2008 року по 31.08.2017 року, проте відсутнє посилання на розрахунок заборгованості саме за даний період. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису стягувана заборгованість повинна існувати і крім того, повинна бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Доказів того, що заборгованість позивача у сумі, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса виникла за дев'ять років, а саме з 23.01.2008 роу по 31.08.2017 року . тобто поза межами строку позовної давності. Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами в результаті укладення кредитного договору № б/н від 23.01.2008 року, який став підставою для вчинення виконавчого напису. Та вказує на наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише в судовому порядку. Так як судом встановлено, що між сторонами існує спір, який може бути вирішений лише в судовому порядку. А саме: наявності підстав для застосування строку позовної давності, правомірності нарахування штрафних санкцій, правильності визначення розміру заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. З огляду на те, що суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні, суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. У випадку , якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспорюваного права, свободи або інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної позовної вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України не передбачено способу захисту порушеного цивільного права у вигляді визнання документу (а саме виконавчого напису ) таким, що не підлягає виконанню. Проте виходячи з правової природи вчинення виконавчого напису нотаріуса, який є виконавчим документом, суд відповідно до заявленої позовної вимоги з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за можливе застосувати такий спосіб захисту прав позивача так як він не суперечить закону і на думку суду найбільш повно захищає права позивача. Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved