Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

11 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю потерпілого. В обґрунтування позову зазначила, що 09.01.2015 року [PERSON] в ході сварки з [PERSON] наніс останньому три удари ножем в область грудної клітини і черева, через що [PERSON] через короткий проміжок часу помер. Вироком суду від 01.09.2015 року [PERSON] засуджено до 9 років 6 місяців позбавлення волі за ч.1 ст. 115 КК України. Позивачка є дружиною померлого [PERSON], вони перебували в зареєстрованому шлюбі 18 років. Згідно довідки до акту огляду МСЕК [PERSON] є інвалідом третьої групи з 24.11.2010 року. [PERSON] працював в ТОМ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» на посаді диспетчер на домашньому телефоні з 09 вересня 2013 року по 09 січня 2015 року. Позивачка була на утриманні свого чоловіка. Вона зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, а саме: - відповідно до рахунку -замовлення ФОП [PERSON] від 12.01.2015 року, витрати на поховання чоловіка у розмірі 1785 грн.; - відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру КП «ЮСРС» від 15.01.2015 року - у розмірі 920 грн.; - позивачкою були придбані туфлі чоловічі вартістю 550 грн., сорочка чоловіча вартістю 250 грн., костюм чоловічий вартістю 2100 грн., о підтверджується відповідними товарними чеками; - позивачкою були понесені витрати для реєстрації смерті у розмірі 77 грн.; - витрати на поминальний обід: 11285 грн. (поховання); 9998 грн. (дев'ять днів); 5610 грн. (сорок днів); - витрати на похоронну атрибутику - 700 грн. Крім того, позивачці було заподіяно матеріальний збиток, який складається з витрат на ліки, оскільки через перенесений нею стрес, її здоров'я погіршилося. Загальна сума коштів, витрачених нею на лікування, складає 2010,26 грн. Крім того, позивачці було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у самому факті смерті її чоловіка, якого вона дуже любила, поважала та який допомагав їй у всіх труднощах. Тепер вона відчуває постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт від смерті чоловіка, якого жорстоко та умисно вбив відповідач. В неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння смерті чоловіка страждає не лише вона, але і її близькі та знайомі люди. ЇЇ непокоять неврози, які проявляються тривогою, страхом, вона змушена постійно приймати ліки для покращення здоров'я, яке раптово погіршилось після смерті чоловіка. Завдану моральну шкоду оцінює в 200000 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму 33275 грн., яка включає всі необхідні витрати, які були понесені по поховання її чоловіка [PERSON]. Стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 2010,26 грн., які були нею витрачені на лікування через перенесені хвилювання. Стягнути з відповідача компенсацію за заподіяну моральну шкоду внаслідок убивства її чоловіка [PERSON], у розмірі 200 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування. Так, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1), обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч. 2), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3), вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що [PERSON] помер 09 січня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія 1-КИ № 618912 (а.с. 6). Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2015 року у справі № 200/6937/15-к [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та призначено йому покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Суд встановив, що [PERSON], 09.01.2015 р. близько 22.30 годин, знаходячись за місцем свого мешкання у [ADDRESS], з раніше знайомим [PERSON], в ході сварки, виниклої на ґрунті особистих неприязних стосунків, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, умисно завдав потерпілому [PERSON], три удари ножем, який мав при собі, в область грудної клітини і черева, чим заподіяв потерпілому [PERSON]тілесні ушкодження у вигляді: трьох колото-різаних ран грудної клітини і черева з ушкодженням правої легені та шлунка, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, і знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті потерпілого [PERSON] Від отриманих тілесних ушкоджень, [PERSON] помер через короткий проміжок часу на місці вчинення злочину. Вирок набрав законної сили. Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не потребує доказування обставини, що вбивство [PERSON] вчинено відповідачем. Позивачка [PERSON] у кримінальній справі є потерпілою, що зазначено у вироку суду. [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі. В матеріалах справи наявні докази, що позивачка здійснила поховання чоловіка [PERSON], що підтверджується розрахунковими документами, виданими суб'єктами господарської діяльності, які надавали послуги, виконували роботи та продавали товари, необхідні для поховання потерпілого, а саме: - відповідно до рахунку -замовлення ФОП [PERSON] № 19 від 12.01.2015 року, витрати на поховання чоловіка у розмірі 1785 грн. (а.с. 19); - відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру КП «ЮСРС» від 15.01.2015 року - у розмірі 920 грн. (а.с. 20); - позивачкою були придбані туфлі чоловічі вартістю 550 грн., сорочка чоловіча вартістю 250 грн., костюм чоловічий вартістю 2100 грн., що підтверджується відповідними товарними чеками (а.с. 20); - позивачкою були понесені витрати для реєстрації смерті у розмірі 77 грн. (а.с. 21); - витрати на поминальний обід: 11285 грн. (поховання); 9998 грн. (дев'ять днів); 5610 грн. (сорок днів), що підтверджується рахунками кафе «Фієста» - (а.с. 22-23); - витрати на похоронну атрибутику, що підтверджується квитанцією від 12.01.215 року - 700 грн. (а.с. 23). Суд зазначає, що поминальний обід (дев'ятини, сороковини) є складовою частиною похоронно-поминальних звичаїв та обрядів та повсюди в Україні вживаються в атрибутивному, знаковому значенні як дотримання звичаю, традиції. Тому витрати, здійснені позивачем на поминальні обіди, слід віднести до витрат на поховання, відповідно, ці витрати мають бути стягнуті з відповідача. Крім того, позивачка зазначає, що їй було заподіяно матеріальний збиток, який складається з витрат на ліки, оскільки через перенесений нею стрес, її здоров'я погіршилося, та посилається на виписний епікриз КЗ «Дніпропетровське клінічне об'єднання швидкої медичної допомоги» (а.с. 15). Згідно вказаного документу, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у названому медичному закладі з 13.04 по 16.4.2016 року з діагнозом: ЖКБ. Гострий калькулезний холецистит. Хронічний панкреатит. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачка не довела, що погіршення її здоров'я знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з вчиненим відповідачем злочином, а тому в цій частині в позові необхідно відмовити. Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначене, суд проходить до висновку, до вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи та підлягають задоволенню в сумі 33 275 грн. - витрати на поховання. Крім того, позивачці було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у самому факті смерті її чоловіка, якого вона дуже любила, поважала та який допомагав їй у всіх труднощах. Тепер вона відчуває постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт від смерті чоловіка, якого жорстоко та умисно вбив відповідач. В неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння смерті чоловіка страждає не лише вона, але і її близькі та знайомі люди. ЇЇ непокоять неврози, які проявляються тривогою, страхом, вона змушена постійно приймати ліки для покращення здоров'я, яке раптово погіршилось після смерті чоловіка. Завдану моральну шкоду оцінює в 200000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із частинами 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння їй відповідачем моральної шкоди. Що ж стосується розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, тривалості фізичних і моральних страждань позивача та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із вчиненням по відношенню до неї злочинних дій, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що 200000 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial