Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

10 серпня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: 86420, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернулась до суду з заявою, в якій просить: встановити факт того, що [PERSON], [INFO], є бабусею [PERSON], [INFO]; встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженка села Безденежівка Верхошижемського району Кіровської області, громадянка України, померла [INFO] у місті Єнакієве Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що померла є її бабою, яка [INFO] у місті Єнакієве Донецької області померла, про що медичним закладом видано відповідне лікарське свідоцтво про смерть. Після смерті баби заявник звернулась до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про державну реєстрацію смерті померлої, на що заінтересована особа відмовила заявнику в реєстрації смерті. Також представником відділу державної реєстрації актів цивільного стану звернуто увагу заявника на те, що прізвище [PERSON], її батька та померлої в паспортах громадян України записані по-різному, що в подальшому може викликати труднощі під час прийняття спадщини. Встановлення даних юридичних фактів заявнику необхідно для проведення державної реєстрації смерті баби за законодавством України та подальшого успадкування майна померлої, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з зазначеною заявою. В судове засідання заявник не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій просить справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Представник заінтересованої особи Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що заявлені вимоги [PERSON], заінтересовані особи: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Бахмутсько-Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення фактів родинних відносин та смерті особи на тимчасово окупованій території України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення фактів, яких вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такі факти іншим шляхом неможливо. Судом встановлено наступне: з копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] складеного російською мовою, вбачається, що «[PERSON]» народилась [INFO] в місті Єнакієве Донецької області УРСР, в графі «Батьки» батьком зазначений «[PERSON]», а матір'ю - «[PERSON]» (а.с. 16). З копії свідоцтва про народження батька заявника серії [NUMBER], складеного російською мовою, вбачається, що «[PERSON]» народився [INFO] в деревні Солоники Кіровської області, в графі «Батьки» батьком зазначений «[PERSON]», а матір'ю - «[PERSON]» (а.с. 15). В свою чергу, у паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданому Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 17 березня 2005 року, прізвище заявника українською мовою зазначено як «[PERSON]» (а.с. 6), також у паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданому Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 19 червня 2001 року, прізвище батька заявника українською мовою зазначено як «[PERSON]» (а.с. 7), а у паспорті серії [NUMBER], виданому Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 05 жовтня 2001 року, прізвище баби заявника українською мовою зазначено як «[PERSON]» (а.с. 11). Також в суді встановлено, що [INFO] у місті Єнакієве Донецької області померла [PERSON], [INFO], на підтвердження чого заявником надано до заяви копії: лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 19 від 06 березня 2018 року, які видані Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Єнакієве», згідно яких баба заявника померла від хронічної серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу з артеріальною гіпертензією (а.с. 12), свідоцтва про поховання серії АААА 007752, згідно якого померла похована 07 березня 2018 року на Красногородському кладовищі, розташованому у місті Єнакієве по вулиці Кірова (а.с. 17). Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v. Turkev», «Cyprusv.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У відповідності до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В матеріалах справи мається відмова у проведенні державної реєстрації смерті Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.14-96-5050 від 10 серпня 2018 року, згідно якої заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с. 13). Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Крім того, згідно до роз'яснень, викладених у пункті 7 вказаної постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Як вбачається зі змісту наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» відділам державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області, зокрема, міста Єнакієве, тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення юридичних фактів, у зв'язку з чим дані юридичні факти підлягають встановленню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. Також суд вважає за доцільне роз'яснити заявнику положення частини 2 статті 319 ЦПК України, згідно якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved