Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

11 лютого 2021 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшов позов ФГ «Зоря» в особі голови господарства Цой В.Т., в інтересах якого діє адвокат Бушма Ю.В.., до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.11.2020 стадо корів кількістю приблизно 100 голів витоптали та поїли паростки озимої пшениці, якою було засіяно поле №4 ФГ «Зоря». На звернення до сільської ради позивач отримав відповідь, що на території Олександрівського старостинського округу Чулаківської сільської ради в с. Вільна Україна проживає [PERSON] , який займається розведенням великої рогатої худоби, має стадо приблизно 100 голів. Відповідно до ату про визначення розміру збитків ФГ «Зоря» від 15.01.2021 було встановлено розмір понесених збитків внаслідок пошкодження врожаю на полі №4, які складають 46993,41 грн. Оскільки шкода майну позивача заподіяна тваринами, яких утримує відповідач, саме він має відшкодувати таку шкоду в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є головою та засновником ФГ «Зоря», яке займається зокрема вирощуванням зернових, овочевих культур. 01.11.2020 поблизу с. Олександрівка Скадовського (Голопристанського) району Херсонської області на полі №4, яке було засіяно ФГ «Зоря» озимою пшеницею, стадо корів кількістю приблизно 100 голів витоптали та поїли паростки пшениці. З цього приводу [PERSON] звернувся до правоохоронних органів. За результатами розгляду матеріалів за заявою [PERSON] перевірку фактів, викладених у повідомленні, закінчено та рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку для відшкодування матеріальних збитків. Актом визначення розміру збитків від 15.01.2021 встановлено загальну суму шкоди, спричиненої пошкодженням насаджень стадом великої рогатої худоби на полі №4, яка склала 46993,41 грн. На адвокатський запит старостою Чулаківської сільської ради надано інформацію про те, що громадянин [PERSON] проживає на території Олександрівського старостинського округу Чулаківської сільської ради в с. Вільна Україна та займається розведенням великої рогатої худоби, має стадо приблизно 100 голів. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 180 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України від 21 лютого 2006 року N 3447-IV «Про захист тварин від жорстокого поводження», шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Аналіз частини четвертої вказаної статті дає підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 642 від 04.12.2017 затверджено Порядок ідентифікації та реєстрації великої рогатої худоби та Порядок оформлення і видачі паспорта великої рогатої худоби, яким встановлено вимоги до здійснення ідентифікації, реєстрації та переміщення великої рогатої худоби. Так, згідно з п.4 вказаного Порядку ідентифікація та реєстрація великої рогатої худоби здійснюється в тому числі з метою підтвердження права власності на тварину. Позивач звертаючись з даним позовом стверджує, що саме корови, які належать відповідачу [PERSON] , пошкодили насадження на полі №4, на підтвердження чого суду надано інформацію про проживання на території відповідного старостинського округу [PERSON] та розведення ним великої рогатої худоби. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно припису ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наданий позивачем доказ (інформація про проживання відповідача та наявність у нього великої рогатої худоби) не є належним та достатнім в розумінні ст.ст. 77, 80 ЦПК України, оскільки на підставі довідки сільської ради не можна зробити однозначний висновок, що власником корів, які пошкодили майно позивача, є саме [PERSON] . Факт розведення відповідачем великої рогатої худоби не виключає можливості пошкодження майна тваринами, які належать іншій особі. Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що позивачем не надано доказів, на підставі яких можна однозначно встановити особу (осіб), яка утримувала тварин в момент завдання збитків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed