Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

11 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з приватного підприємства «Гал-Транс», [PERSON] АСК «Скарбниця» в порядку регресу 19659,35 грн., стягнутих з нього в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України коштів на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з 2003 року був фізичною особою підприємцем. Видом його діяльності було транспортне обслуговування громадян власниками автобусів, мікроавтобусів. Його автобуси використовувалися по перевезенню пасажирів на маршрутах перевізниками, по яких були у м. Львові інші особи. Зокрема, він був власником автобусів, які здійснювали перевезення пасажирів по м. Львову, в тому числі автобуса «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], який використовувався на маршруті відповідачем ПП «Гал-Транс», відповідно до договору про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору. 21.12.2009 року у м. Львові на вул. Збиральній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], який належав йому, [PERSON], на праві власності, водієм якого був [PERSON] та автомобіля «Хонда», реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON], водієм якого був [PERSON] У результаті даної ДТП власнику автомобіля «Хонда» завдано матеріальної шкоди на суму 33014,84 грн. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2010 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило власнику автомобіля «Хонди» страхове відшкодування у розмірі 25500,00грн. Після цього МТСБУ в порядку регресу звернулося з позовом до [PERSON] як особи, винної у ДТП, про відшкодування коштів. В процесі розгляду справи [PERSON], за заявою [PERSON], було залучено до участі в справі в якості співвідповідача, як власника транспортного засобу - автобуса «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року в порядку регресу стягнуто з [PERSON] в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 25500,00 грн. збитків, 1000 грн., витрат на правову допомогу, 250 грн. судового збору. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.07.2013 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року залишено без змін, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.10.2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. Постановою державного виконавця від 07.02.2014 року було відкрито виконавче провадження №41949063, в ході здійснення якого, станом на 05.12.2017 року, із пенсійних виплат [PERSON] стягнуто в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 16813,05 грн. [PERSON] вважає, що ці кошти повинні бути повернуті йому в порядку його зворотної вимоги (регресу) відповідачами. У судовому засіданні позивач надав пояснення, зазначені у викладеній його позовній заяві, проте заперечив щодо укладення між ним та ПП «Гал-Транс» договору про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору, та категорично заперечив факт передачі згаданого автобуса будь-якій іншій особі, зокрема [PERSON] чи ПП «Гал-Транс» на відповідній правовій підставі, хоча рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року було встановлено даний факт. У судовому засіданні представник відповідача ПП «Гал-Транс», адвокат [PERSON], заперечила щодо даного позову та пояснила, що згідно п. 1.1. Договору № 3 про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору, приватний підприємець [PERSON] виконував роботи по організації перевезень пасажирів та багажу на маршруті № 287, 184А, 184, належним йому на праві власності транспортним засобом марки «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] з водієм [PERSON], що перебував із ним як ФОП у трудових відносинах. Відповідно до вказаного договору, ПП «Гал-Транс» здійснює та забезпечує організацію перевезення пасажирів та багажу шляхом залучення транспортних засобів, шляхом укладення з власниками транспортних засобів договорів. За користування даним маршрутом власник транспортного засобу [PERSON] вносив щомісячну оплату на рахунок ПП «Гал-Транс» згідно платіжних банківських документів. Відповідно даний транспортний засіб не передавався [PERSON] ПП «Гал-Транс» на жодній правовій підставі (цивільно-правовому договорі) у власність, повне господарське відання або оперативне управління. Згідно п. 2.2.8 Договору № 3 про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору, [PERSON] зобовязується нести відповідальність за заподіяні фізичні ушкодження людям, пошкоджене майно осіб, які виникають в процесі експлуатації транспортних засобів в межах даного договору. Відповідно до п. 2.2.9 даного договору, [PERSON] несе повну відповідальність за порушення чинного законодавства своїми працівниками перед відповідними контролюючими органами, в тому числі і за скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно Додатку до договору, передбачено, що ФОП [PERSON] надає транспортний засіб з водієм, що додатково підтверджує, що [PERSON] перебував з ним у трудових відносинах. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] АСК «Скарбниця», [PERSON] надав пояснення щодо заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до п. 38.2.3 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобовязаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому даним Законом. МТСБУ після сплати страхового відшкодування не подавало жодного регресного позову до [PERSON] АСК «Скарбниця», оскільки в діях останньої були відсутні правові підстави для виплати такого відшкодування. Вважає позовні вимоги безпідставними, просив відмовити у задоволенні позову. Треті особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України, [PERSON], Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.06.2012 року Залізничний районний суд м. Львова постановив рішення, за яким стягнув із [PERSON] в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 25500 грн. збитків та 1000 грн. витрат на правову допомогу, 250 грн. судового збору, а всього 26750 (двадцять шість тисяч сімсот пятдесят) грн. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.07.2013 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року залишено без змін. У зазначеному рішенні, судом встановлено, що Моторне (транспортне) страховове бюро України, відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплатив страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 25500 грн. за пошкоджений, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Хонда», реєстраційний номер [NUMBER], що мала місце 21.12.2009 року по вул. Збиральній у м. Львові з вини водія [PERSON], який порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України і постановою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2010 року до нього було застосовано адміністративне стягнення. Рішенням Залізничного районного суду м Львова від 15.06.2012 року також встановлено, що водій [PERSON] з грудня 2008 року перебував у фактичних трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем [PERSON], який є власником автобуса марки «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] 01.06.2008 року уклав з ПП «Гал-Транс» договір №3 про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом та Додаток №1 до даного договору. Згідно умов даного договору, [PERSON] передав ПП «Гал-Транс» автобус марки «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] для перевезення пасажирів та багажу на маршруті № 184А. Згідно п. 2.2.8 даного договору, [PERSON] несе відповідальність за заподіяні фізичні ушкодження людям, пошкоджене майно осіб, які виникнуть в процесі експлуатації транспортних засобів, та п. 2.2.9 за порушення чинного законодавства своїми працівниками, зокрема за скоєння ДТП. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 02.08.2005 року Червоноградським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України власником автобуса «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Тимчасовий реєстраційний талон, виданий 20.02.2008 року Львівським МРЕВ, дійсний лише при наявності технічного паспорту, де власником вказаний [PERSON] ПП «Гал-Транс» є власником маршруту по перевезенню пасажирів, де використовувався даний автобус. Відповідно до ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків; кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє (зокрема) транспортним засобом; особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом і завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зобовязана відшкодувати цю шкоду на загальних підставах, а якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду. Як вбачається з вище наведеної норми закону, саме на власника (володільця) транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, покладається обовязок доведення факту того, що належний йому на відповідній правовій підставі транспортний засіб вибув з його володіння неправомірно. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Саме відсутність передбачених чинним законодавством документів про передачу цього автобуса у володіння іншій особі і стала правовою підставою для відмови [PERSON] АСК «Скарбниця» (страховиком автобуса) потерпілому у ДТП [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. Будь-яких доказів, які можна було б визнати належними і допустимими про те, що згаданий автобус вибув з володіння [PERSON] неправомірно і поза його волею, позивачем до суду подано не було. Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні враховувати, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Частиною 6 даної Постанови передбачено, що якщо особа під час керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням свої трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку, відповідно до статті 1191 ЦК України. Тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача і вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed