Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

12.10.2020 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 грудня 2009 року було розірвано шлюб між сторонами. В даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча фізично здоровий, працює, інших утриманців не має. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 29.10.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Ухвалою суду від 08.12.2020 ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті. 12.01.2021 в судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що шлюб між сторонами був укладений 26.08.2006. Проте спільне життя з відповідачем вони припинили ще до народження дитини, під час її вагітності. В подальшому відповідач вперше побачив дочку, коли останній було вже 11 років. Протягом двох років після цього він періодично за її проханням надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, проте потім відмовився допомагати і на даний час жодної допомоги на дитину не надає. 12.01.2021 в судовому засіданні відповідач [PERSON] , позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні оскільки не впевнений, що являється батьком [PERSON] . Визнав, що шлюб між сторонами був укладений 26.08.2006 і дитина народилась за час шлюбу з позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. 26.08.2006 сторони зареєстрували шлюб, який 18.12.2009 було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 5). В даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з довідкою № 128 від 05.10.2020 Голови квартального комітету № 3, [PERSON] , [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 3). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживають діти. Проте відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] зазначає, що не вважає себе батьком дитини [PERSON] . Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~136\~СК України\~особа,\~яка записана\~батьком дитини,\~має право\~оспорити своє\~батьківство,\~пред`явивши\~позов про\~виключення запису\~про нього\~як батька\~з актового\~запису про\~народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Отже, доказом на підтвердження заперечень відповідача щодо наявності підстав для відмови у задоволенні є відповідне рішення суду, яким буде встановлена відсутність кровного споріднення між ним та дитиною. Однак відповідач такі докази суду не надав, а відтак його посилання на те, що він не є батьком [PERSON] є припущенням. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача, який є особою працездатного віку, пенсія чи інвалідність йому не встановлювались, офіційне працевлаштування відповідача, наявність у нього доходу, відсутність доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб та зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, приходить до висновку, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved