Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

10 червня 2021 року орган опіки та піклування Шишацької селищної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останню батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнення з неї на користь дітей аліментів у розмірі 1/2 частини усіх видів її доходів /заробітку/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування поданого позову позивач послався на те, що з 26 лютого 2021 року [PERSON] перебуває під соціальним супроводом в КУ «Центр надання соціальних послуг Шишацької селищної ради», проте, не дивлячись на постійні бесіди фахівців з нею, остання не забезпечує своїх дітей самим необхідним та не займається їх вихованням, зокрема, у будинку панує цілковитий безлад, стоїть великий сморід, відсутні продукти харчування, немає місць для навчання та відпочинку дітей, за борги будинок відключений від електропостачання. За дітьми [PERSON] взагалі не доглядає, часто влаштовує сварки. Таке самоусунення відповідача від догляду за дітьми, на думку позивача, порушує норми сімейного права України, що і слугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 08 год. 30 хв. 19 липня 2021 року / а.с.27 /. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні о 13 год. 00 хв. 10 серпня 2019 року яке, у зв`язку з неявкою третьої особи, відкладено до 10 год. 00 хв. 13 серпня 2021 року / а.с.43,51 /. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Величко В.В. підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки підстав для цього не має, бо вона любить своїх дітей, приділяє їм достатньо уваги, виховує, піклується про їх здоров`я. Представник третьої особи,- служби у справах дітей Шишацької селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився. 11 серпня 2021 року на адресу суду від голови Шищацької селищної ради Тутки О.І. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. При цьому, позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити. Вислухавши думку учасників процесу, пояснення свідків, в тому числі думку неповнолітньої [PERSON] , дослідивши наявні докази по справі в їх сукупності та взаємозв`язку суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Так, за правилами ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Підстави для позбавлення батьківських прав, які зазначені в статті 164 СК України є вичерпними, і жодні інші обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав одного з батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] разом з своїми неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та повнолітнім сином [PERSON] , 1991 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] . У будинку панує великий безлад, меблі і побутова техніка потрощені та частина їх пішла на опалення, відсутні продукти харчування, у дітей немає місць для навчання й відпочинку, за борги будинок відключений від електропостачання. Свідок [PERSON] , який являється старостою Ковердинобалківського старостинського округу, у судовому засіданні зазначив, що проблема в сім`ї [PERSON] дійсно існує, оскільки, як показав огляд помешкання, у будинку панує цілковитий безлад, стоїть великий сморід, відсутні продукти харчування, у дітей немає місць для навчання та відпочинку, за борги будинок відключений від електропостачання. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що зазначений стан будинку є, в переважній більшості, наслідком хуліганських дій повнолітнього сина відповідача - [PERSON] , [INFO] , який ніде не працює і зловживає алкогольними напоями, а відповідач самостійно з дітьми не може з ним справитися. Зокрема, як пояснили свідок [PERSON] , який являється повнолітнім сином відповідача, та неповнолітня дочка відповідача [PERSON] , безлад у будинку, в тому числі, потрощені меблі є наслідком протиправних дій їх повнолітнього старшого брата [PERSON] , який проживає у цьому ж будинку та потребує психіатричного медичного лікування, проте добровільно відмовляється його проходити. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п.18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька /матері/, так і для дитини /ст. 166 СК України/. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 243/13192/19-ц вказав на відсутність підстав для позбавлення батька батьківських прав, оскільки він, в силу своїх можливостей, намагається піклуватися про дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Як вбачається з матеріалів справи та пояснень неповнолітньої її дочки [PERSON] , з часу смерті свого чоловіка здоров`я у [PERSON] погіршилося, вона впала у депресію, має заборгованість перед кредитними установами, яку самостійно не може погасити, проте в силу своїх можливостей все ж таки піклується про дітей, зокрема, готує їсти, перевіряє домашнє завдання, проводить з дітьми дозвілля. У судовому засіданні неповнолітня [PERSON] , [INFO] , наголошувала на тому, що не бажає, щоб її матір позбавили батьківських прав, а заяву до органу опіки та піклування писала підтиктовку та лише тому, що не знала про наслідки позбавлення батьківських прав. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У даному випадку позивачем не доведено, що поведінка [PERSON] відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми материнськими обов`язками та наявність в її діях вини, а позбавлення останню батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. Оскільки, відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed