Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

11 січня 2016року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу в розмірі 2571091,71гривень, 3% річних - 70007,77гривень, пеню -1201054,72гривень, що разом складає 3842154,20 гривень, та судовий збір. В подальшому позивач, не змінюючи підстав та предмету позову, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу в розмірі 1191873,98гривень, 3% річних - 37813,43гривень, пеню - 618533,62гривень, що разом складає 1848221,03 гривень, та судовий збір. В подальшому позивач, не змінюючи підстав та предмету позову, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу в розмірі 2571091,71гривень, 3% річних - 70007,77гривень, пеню -1201054,72гривень, що разом складає 3842154,20 гривень, та судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що громадянин України, [PERSON] під розписку позичив у громадянки України [PERSON]: 04.12.2014року 51 850 доларів США (що на день подачі позову до суду за офіційним курсом НБУ становить 1 191 873, 98 грн.) та 16.03.2015року 60 000 доларів США (що на день подачі позову до суду за офіційним курсом НБУ становить 1 379 217, 73 грн.) На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 51 850 доларів США [PERSON] видав розписку від 04.12.2014року, у якій зобов'язувався повернути вказані грошові кошти до 04.02.2015року. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 60 000 доларів США [PERSON] видав розписку від 16.03.2015року, у якій зобов'язувався повернути вказані грошові кошти до 01.07.2015 року. 18 серпня 2016року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір позики 51850,00 доларів США, укладений між [PERSON] та [PERSON], оформлений розпискою від 4 грудня 2014року, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернулась до [PERSON] із вимогою про поновлення грошових коштів за допомогою в сумі 51850,00доларів США. На підтвердження вимог [PERSON] покликається на розписку, в якій зазначено, наступне: «Я [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]; паспорт серії [NUMBER]),[INFO] беру в борг у [PERSON] суму в розмірі 21850,00 доларів США з 04.12.2014року та зобов'язуюсь повернути вищевказану суму до 04.02.2015року». [PERSON] стверджує, що зазначеної розписки не писав, підпису на ній не ставив та про існування між ними та [PERSON] боргових зобов'язань за цією розпискою йому нічого не відомо. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, зустрічну позовну заяву не визнав та заперечив проти їх задоволення. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені в письмових заперечення на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи, зустріну позовну заяву підтримав, покликаючись на мотиви викладені в зустрічній позовній заяві та пояснення. Які долучені до матеріалів спарви. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що громадянин України [PERSON] під розписку позичив у громадянки України [PERSON]: 04.12.2014року 51 850 доларів США (що на день подачі позову до суду за офіційним курсом НБУ становить 1 191 873, 98 грн.) та На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 51 850 доларів США [PERSON] видав розписку від 04.12.2014року, у якій зобов'язувався повернути вказані грошові кошти до 04.02.2015року. 16.03.2015року 60 000 доларів США (що на день подачі позову до суду за офіційним курсом НБУ становить 1 379 217, 73 грн.) На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 60 000 доларів США [PERSON] видав розписку від 16.03.2015року, у якій зобов'язувався повернути вказані грошові кошти до 01.07.2015 року. Однак [PERSON] кошти не повернув. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь суму основного боргу в розмірі 2571091,71гривень, 3% річних - 70007,77гривень, пеню - 1165396,46гривень, що разом складає 3806495,94гривень.

Outcome: partial