Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

11.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] Відповідач по справі [PERSON], є онукою позивача, зареєстрована в будинку з 23.05.2017 року. З 02.09.2014 року відповідачка [PERSON] навчалась у Криворізькому медичному коледжі. Та з травня 2017 року по теперішній час в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує. Таким чином відповідач не проживає в житловому приміщенні більше 6 місяців. Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в розпорядженні власністю та порушує права передбачені ст.319 ч.1 ЦК України. Посилаючись на ст.72 ЖК УРСР просив визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] До судового засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. До матеріалів позову долучено заяву позивача, в якому вона просить розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином, шляхом направлення повістки та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за своєї відсутності, відкладення судового засідання не надавала. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до фотокопії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.01.1990 року власником будинку [ADDRESS] являється громадянка [PERSON]. Відповідно до рішення Новобузької міської ради Миколаївської області від 19.08.2009 року за № 251 було змінено нумерацію житлового будинку по [ADDRESS] На день розгляду справи судом у вказаному житловому приміщенні крім інших також зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою з Новобузької міської ради від 15.06.2018 року за вих. №4528 та фотокопією будинкової книги. Згідно фотокопії рішення Новобузького районного суду Миколаївської області № 2-302/2011 від 13.05.2011 року, яке набрало законної сили, позивач [PERSON] вже зверталась із аналогічним позовом раніше і відповідача [PERSON] вже визнавали такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] Однак пізніше відповідач була повторно зареєстрована в даному будинку у травні 2017 року. Згідно акту обстеження фактичного не проживання [PERSON] від 02.07.2018 року складеного комісією міської ради, громадянинка [PERSON], [INFO] у будинку [ADDRESS] з червня 2017 року не проживає. Позивач звертався до відповідача з вимогою знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але дій направлених на виконання зазначеної вимоги відповідачем не вчинено. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як наголошено в ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за наймачем протягом шести місяців. Обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні відповідно до ст.71 ЖК УРСР понад визначені строки, судом не встановлено. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] з червня 2017 року вибула з зазначеного житлового приміщення в інше місце проживання та була відсутня більше встановленого законом 6 місячного строку, тому вона втратила право користування житловою площею в будинку що належить позивачу. Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в розпорядженні власністю та порушує права передбачені ст.319 ч.1 ЦК України. З цих підстав, позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір сплачений позивачем у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved