Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 04 листопада 2016року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 165903. Згідно п. 3 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 218,00% річних від суми кредиту, у розрахунку з помісячною сплатою - 18,17%. Пунктом 5.1 кредитного договору встановлено, що перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання договору і складає 13 місяців. Пунктом 5.7 кредитного договору передбачено, що загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 18662,41 гривень. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок), а відповідачка отримала зазначені кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 04.11.2016 року. В свою чергу, позичальник зобов`язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору. Відповідно до п. 12.1, п. 12.2 кредитного договору, якщо позичальник не сплатив щотижневий платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, то починаючи з 31-го календарного дня від дати його належної сплати він повинен додатково до простроченого платежу виплатити кредитодавцю неустойку в розмірі 400,00 гривень за кожні 30 календарних днів прострочення. Строк нарахування неустойки не може бути більшим строку кредиту, але в будь-якому випадку розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 2000,00 гривень. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України, відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, станом на 29.11.2018 року, у відповідачки існує перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 19226,41 гривень, з яких: - неоплачена основна сума кредиту (тіло кредиту) - 6836,10 грн.; - неоплачена сума по відсоткам - 10390,31 грн.; - неоплачена неустойка - 2000,00 грн. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, представником позивача ТОВ «Райт Капітал», 31.10.2018 року було направлено на адресу відповідачки досудову вимогу щодо погашення заборгованості в сумі 19226,41 гривень на користь позивача. Проте, відповідачкою дана вимога була залишена поза увагою, не виконано зобов`язань, визначених у кредитному договорі, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості станом на 29.11.2018 року. Просили суд стягнути з відповідачки [PERSON] суму заборгованості в розмірі 19226,41 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 11 січня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18). В судове засідання представник ТОВ «Ізі Кредит» Афанасьєв Сергій Володимирович, який діє на підставі довіреності № 334-03 від 18.10.2018 року (а.с. 13) не з`явився, надіслав до суду заяву, отримана судом 27.05.2019 року за вх. № 19197 про розгляд справи у відсутність представника позивача та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 35). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась в встановленому законом порядку, однак конверт з повісткою був повернутий до суду, за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 29 травня 2019 року була повідомлена завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідачки [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву ТОВ «Ізі Кредит». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 29 травня 2019 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Ізі Кредит» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 04 листопада 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 165903. Згідно п. 3 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 7000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 218,00% річних від суми кредиту, у розрахунку з помісячною сплатою - 18,17%. Пунктом 5.1 кредитного договору встановлено, що перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання договору і складає 13 місяців. Пунктом 5.7 кредитного договору передбачено, що загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 18662,41 гривень. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн., а відповідачка отримала зазначені кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 14.11.2016 року. В свою чергу, позичальник зобов`язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору. Відповідно до п. 12.1, п. 12.2 кредитного договору, якщо позичальник не сплатив щотижневий платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, то починаючи з 31-го календарного дня від дати його належної сплати він повинен додатково до простроченого платежу виплатити кредитодавцю неустойку в розмірі 400,00 гривень за кожні 30 календарних днів прострочення. Строк нарахування неустойки не може бути більшим строку кредиту, але в будь-якому випадку розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 2000,00 гривень. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України, відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, станом на 29.11.2018 року, у відповідачки існує перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 19226,41 гривень. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору № 165903 від 14.11.2016 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторонни письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 31 жовтня 2018 року відповідачці [PERSON] було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за договором, однак заборгованість не була сплачена. Встановлено, що відповідачка порушила умови договору та станом 29.11.2018 року має заборгованість в сумі 19226,41 гривень, з якої: неоплачена основна сума кредиту (тіло кредиту) - 6836,10 грн.; неоплачена сума по відсоткам - 10390,31 грн.; неоплачена неустойка - 2000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою - розрахунком за кредитним договором № 165903 від 04.11.2016 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідачка зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідачки не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у сумі 19226,41 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 4). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved