Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

10 червня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого, він передав позичальнику грошові кошти в сумі 100000 грн., які останній прийняв та зобов`язався повернути 120000 грн. до 01 червня 2017 року. По сьогоднішній день відповідач не повернув йому грошові кошти. Вважає, що з відповідача внаслідок прострочення повернення боргу, також підлягають стягненню проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України в розмірі 46441,64 грн. та індекс інфляції в сумі 26508 грн. та 3% річних від простроченої суми 7209,86 грн., усього загальна сума боргу складає 200159,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 20 хвилин 19 серпня 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 19 серпня 2019 року підготовче засідання було відкладено на 06 вересня 2019 року 09-00 годину. Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі\~за позовною\~заявою [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором позики та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 годину 00 хвилин 13 листопада 2019 року. судове засідання, яке було призначено на 13 годину 00 хвилин 13 листопада 2019 року в подальшому, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2019 року, відкладено на 26 грудня 2019 року на 10 годину 00 хвилин у зв`язку з неявкою сторін. До судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: надав суду заяву про розгляд справи за вказаною позовною заявою без присутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до\~частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 08 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі сто тисяч гривень, а відповідач прийняв вказані грошові кошти та зобов`язався повернути вказану суму до 01 червня 2017 року у сумі сто двадцять тисяч гривень. Факт передачі грошових коштів підтверджується оригіналом розписки від 08 грудня 2016 року (а.с.7). Відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув грошові кошти позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2\~ст. 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України\~визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом положень\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. В розписці вказано, що позичальник [PERSON] зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк до 01 червня 2017року, але грошові кошти до теперішнього часу відповідач не повернув. Статтею 611\~ЦК Укроаїни передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку борговою розпискою, яка за змістом є договором позики, не встановлений інший розмір процентів, а тому для розрахунку суми процентів річних від простроченої суми потрібно застосовувати саме три проценти. Суд, дослідивши вказану розписку, вважає, що вона є документом, який підтверджує боргове зобов`язання, оскільки містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За таких обставин, досліджуючи боргову розписку, яка міститься в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що дана розписка є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й відповідно свідчить про існування між ними саме укладеного договору позики та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Суд перевірив розрахунок позивача та вважає його правильним й обґрунтованим. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики від 08 грудня 2016 року становить 200159,50 грн., з яких: 120000 грн. сума основного боргу, 46441,64 грн. - проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, індекс інфляції в сумі 26508 грн. та 3% річних від простроченої суми 7209,86 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved