Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

10 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі [ADDRESS] що залишилася як спадок після смерті чоловіка позивача [PERSON], який помер [INFO] року у м. Києві, складає 1/3 частину даного жилого приміщення. Позовні вимоги вони обґрунтовуються тим, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON]. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON], народила сина [PERSON], онука позивача. На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Чорнобильська ЧАЕС», від 08 липня 1998 року, на склад сім'ї: позивач [PERSON], її чоловік - [PERSON] та дочка [PERSON], було передано у спільну сумісну власність жиле приміщення у вигляді двохкімнатної квартири [ADDRESS]. В подальшому за договором дарування, посвідченим Славутицькою міською державної нотаріальної конторою Київської області 26 листопада 2001 року за № 6015, дочка позивача [PERSON] подарувала належну їй частку у праві спільної сумісної власності на дану квартиру своєму сину [PERSON]. За договором міни, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області 14 грудня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6309, [PERSON], [PERSON] та їх онук [PERSON], в замін своєї квартири отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] 17 грудня 2001 року їх право на спільну сумісну власність на даний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 181/1. В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 23.04.2002 року № 237 на ім'я чоловіка позивача [PERSON] було передано у власність земельну ділянку за вищевказаною адресою, для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, на підтвердження чого був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Після смерті чоловіка позивача залишилось спадкове майно у вигляді належної йому частки у праві спільної сумісної власності у квартирі за адресою: [ADDRESS]. 28 квітня 2018 року на підставі заяви позивача державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було відкрито спадкову справу на спадщину [PERSON], номер у спадковому реєстрі 62352739, номер у нотаріуса 32/2018, на підтвердження чого позивачу було надано Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 51754285. Дочка позивача та померлого [PERSON] [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини позивачу було надано відповідь про неможливість вчинення цих дій без визначення спадкової частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності, що спонукало її звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач та третя особа не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позов визнала та просила задовольнити . Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно договору міни від 14 грудня 2001 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] обміняли належну їм на праві сумісної власності двохкімнатну квартиру [ADDRESS] на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] належну [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 23.04.2002 року № 237, вказана земельна ділянка площею 0,0828 га, розташована за адресою: [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд (а.с.12). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 04 жовтня 1969 року міським бюро РАЦС м. В.Волочек Калинінської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 04 жовтня 1969 року шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON] Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим [INFO] року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.9). 28 квітня 2018 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 32/2018 ( а.с. 49-57). Як видно із матеріалів спадкової справи № 32/2017, [PERSON] заповіту не залишав. Отже, його спадкоємцями по закону першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України являється його дружина [PERSON], дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого знаходиться в спадковій справі, та копією свідоцтва про укладення шлюбу( а.с. 54). Відповідно до листа завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори № 275/02-14 від 03.05.2018 року в зв'язку із тим, що не визначена частка померлого [PERSON] у спільній сумісній власності на нерухоме майно, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а.с.14). Таким чином, оформити належним чином спадщину позивач не має можливості, оскільки під час набуття жилого приміщення у приватну власність за договором міни не був визначений розмір часток кожного із співвласників, в тому числі і [PERSON]. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі [ADDRESS] що залишилася як спадок після смерті [PERSON], який помер [INFO] року у м. Києві, складає 1/3 частину даного жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 340 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved