Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

11.01.2019 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про виселення, мотивуючи вимоги тим, що позивачці на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування від 20.11.2017 року. Позивач вказує, що окрім неї, даною квартирою користуються відповідач (колишній чоловік), донька, син та мати позивача. Відповідач [PERSON] станом на день звернення до суду з позовом не є власником квартири та не є членом сім'ї позивача. Позивач вказує, що відповідач зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку в наркологічному диспансері та ґрунті алкоголізму постійно вчиняє сварки. Таке проживання з відповідачем в одній квартирі неможливе. Посилаючись на норми ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 328, 386, 391 ЦК України, ст. 150, 156, 158 ЖК України, позивач просить виселити відповідача з належної позивачу на праві власності квартири. Позивач у підготовче судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги про виселення з квартири без надання іншого житла визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглядати за його відсутності. Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представника до суду не направила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 20 .11.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивачці на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) У спірній квартирі, що належить позивачу на праві власності, зареєстровані: власник [PERSON], колишній чоловік - [PERSON], донька - [PERSON], син - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.15). Із позовної заяви судом встановлено, що відповідач зловживає спиртними напоями та вчиняє сімейні сварки. На підтвердження даної обставини стороною позивача надано суду копію постанови Зарічного районного суду м. Суми від 08.10.2018 року про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ст. 130 КпАП України (а.с.13) та копію довідки Сумського обласного наркологічного диспансеру про проходження відповідачем лікування, за наслідками якого рекомендовано утриматися від вживання алкоголю (а.с.14). Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З письмових доказів наданих позивачкою, судом встановлено, що відповідач дійсно зловживає спиртними напоями, внаслідок яких міг вчиняти сварки за місцем свого проживання, що не спростовано відповідачем. Суд приймає до уваги, що відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач на даний час не є членом сім'ї позивача (колишній чоловік) та внаслідок вживання алкогольних напоїв вчиняє сварки, які порушують право позивача на спокійне життя та завдає останній моральних страждань. У свою чергу відповідач позов визнав в повному обсязі, що в свою чергу не порушує Закону чи прав та обов'язків інших осіб у відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК Українки. Суд вважає, що право позивача порушено та підлягає захисту, тому позов [PERSON] слід задовольнити, усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою, що розташована в [ADDRESS] шляхом виселення відповідача [PERSON] з вказаної квартири. Судові витрати залишити за позивачем, згідно її заяви.

Outcome: approved