overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 12 березня 1983 року відділом ДРАЦС Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Не підтримують сімейні стосунки, через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння подальше сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 березня 1983 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 41 (а. с. 4), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив розірвати шлюб між ними, зареєстрований 23 січня 2010 року у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, за актовим записом №16. (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.02.2005 року) та залишити на своє виховання неповнолітню доньку. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу та залишення на виховання доньки, мотивуючи це тим, що сторони мають протилежні погляди на шлюб та родину, спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться, три роки відповідач проживає окремо та не цікавиться вихованням спільної неповнолітньої дитини. Від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09 квітня 2014 року, актовий запис №8), яка проживає з матір'ю відповідача за місцем реєстрації відповідача. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, просив розірвати шлюб, однак залишити доньку, [PERSON], на своє виховання. У судовому засіданні була заслухана думка неповнолітньої [PERSON], яка пояснила, що проживати бажає з матір'ю, житлові умови їй більше подобаються також у будинку матері. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини. В задоволенні вимоги щодо залишення неповнолітньої доньки, [PERSON], на виховання позивачу, суд вважає за доцільне відмовити, та залишити доньку на виховання матері, [PERSON]

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що він проживає в житловому будинку [ADDRESS], котрий на праві власності у частці 12/25 належить йому, а у частці 13/25 належав [PERSON], який помер в [INFO] і після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка померла [INFO] Зважаючи, що [PERSON] була людиною похилого віку, він та його дружина допомагали їй, а вона дозволила їм користуватися житловим приміщенням та господарськими будівлями і спорудами. Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON], яка являється внучкою померлої, у лютому 2001р. повідомила йому про те, що вона є спадкоємицею за заповітом і дозволила йому проживати та володіти даним житловим приміщенням. Таким чином, з лютого 2001р. він добросовісно заволодів заволодів даним житловим приміщенням та продовжує відкрито, безперервно володіти ним до цього часу. За цей період за власний кошт проводив часткові ремонти приміщення. Проте в даний час виникла потреба в капітальному ремонті даної частини будинку, що потребує значні затрати. На вимогу до відповідачки провести капітальний ремонт за її кошти, оскільки приміщення може прийти в аварійний стан та потягти руйнацію його частини будинку, [PERSON] пояснила, що від житлового приміщення та господарських будівель і споруд приміщення зовсім відмовляється на його користь. Окрім того, на зазначену 13/25 частину житлового будинку технічний паспорт виготовлений 28.01.2014р. на ім'я померлого [PERSON]. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність); - згідно ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сім'ї проживання його батька та відсутності матеріальної допомоги з його боку. У зв'язку з цим, враховуючи мінливий дохід відповідача, просить стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, відповідач - позов визнав частково, погодився сплачувати, але суму меншу ніж просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4), який знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.6). Позивач разом із сином [PERSON] проживає [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки Липоводолинської ЦРЛ від 02 квітня 2014 року, [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у лікаря окуліста (а.с.5). Відповідач проживає [ADDRESS], з квітня 2014 року працює трактористом-комбайнером. Із грудня 2013 року по квітень 2014 року перебував на обліку у центрі зайнятості. Заробітну плату отримує в залежності від виду робіт, навантаження, інтенсивності та пори року. Відповідно до виконавчого листа, виданого Липоводолинським районним судом Сумської області 26 січня 2004 року, [PERSON] сплачує [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину (а.с.14). Вказані обставини визнаються сторонами. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України, відповідно до положень якої обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках, відповідач, як його батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів, зокрема відсутність у нього сталого регулярного доходу (про що вказують обидві сторони), наявність у платника аліментів на утриманні ще двох дітей, яким сплачує 1/3 частину від заробітку, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час шлюб між ними розірвано і вони проживають окремо. Від цього шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Діти після розірвання шлюбу проживають разом з нею, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, вони повністю перебувають на утриманні позивачки. Вона сама не може забезпечити їм належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання сина та доньки. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, зменшила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 200 грн на кожну дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвами про народження дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дітей та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 200 грн на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення ними повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про роз'яснення рішення суду посилаючись на те, що Ясинуватським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено рішення від 17 січня 2014 року,згідно з яким встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON],[INFO] та [PERSON], померлого [INFO]. Просить роз'яснити рішення суду, а саме у частині: «… ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення…». Заявниця [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1 і 2 статті 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. В резолютивній частині рішенні Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2014 року, зазначено, що позов [PERSON] задовольнити. Встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], та [PERSON],померлого [INFO], понад п'ять років на момент відкриття спадщини. У рішенні позовні вимоги розглянуті відповідно та в межах заявлених вимог, тобто рішення суду є зрозумілим та додаткового роз'яснення не потребує. Таким чином, суд відмовляє в задоволені заяви [PERSON] про роз'яснення рішення суду від 17.01.2014 року, оскільки такі підстави - відсутні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2009 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 15. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки добровільно не надає. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2009 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 15. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON] є [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] від 17.09.2009 року). Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні40 копійок.). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 21 червня 1975 року в Первомайському районному відділі запису актів громадянського стану Харківської області, мотивуючи свій позов тим, що протягом подружнього життя між ними постійно виникали суперечки, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Це призвело до того, що з жовтня 2010 року вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Фактично сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву повністю підтримує, просить її задовольнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 17 серпня 2002 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], місце проживання якого позивач просить встановити з нею. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала сварки на побутовому підґрунті. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечував і просив розглядати справу за його відсутністю (а.с. 22). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 17 серпня 2002 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, а/з № 149, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки про склад сім'ї Чугуївського професійного ліцею № 1240 від 16.04.2014 року мешкає з позивачем (а.с. 23, 24). Причиною розірвання шлюбу є сварки на побутовому підґрунті. За взаємною згодою сторін суд визначає місце проживання малолітньої дитини з позивачем. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя і інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між сторонами, який був зареєстрований 16.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис за № 6. Позивач посилається на те, що подружнє життя сторін не склалось, причина тому несумісність характерів, різні погляди на життя, почали виникати сварки. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. На примирення не погоджується. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вважає, що шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши думку позивача, відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд має присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. За клопотанням позивача про те, щоб судові витрати не стягувались з відповідача на його користь, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 10 листопада 2001 року, мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного життя. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином неодноразово повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач погодилася на постановлення рішення у заочному порядку. Заслухавши позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року. Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], і доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач суду пояснила, що відповідач не працює, постійно залишає сім'ю і виїжджає у невідомому напрямку, утриманням та вихованням дітей не займається, що призводить до скандалів з ним і унеможливлює спільне життя. Спільне господарство не ведуть з грудня 2013 р., з цього ж часу не підтримують і шлюбні стосунки. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. Позивач у судовому засіданні категорично заперечила проти примирення з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved