Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

10 лютого 2017 р. позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з зазначеним позовом до відповідачки [PERSON], вказавши наступне. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28 березня 2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 22755, 81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач умови договору кредиту не виконав, в результаті чого, станом на 20 листопада 2016 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 40513, 36 грн. (сорок тисяч пятсот тринадцять гривень тридцять шість копійок), з якої: - 21864, 64 грн. заборгованість за кредитом; - 3475, 65. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 14659, 73грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди: - 513, 34 грн. штраф. Добровільно заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, її інтереси представляє представник за довіреністю [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: щодо стягнення 21864, 64 грн. - заборгованості за кредитом та 3475, 65 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом заперечень не має. В іншій частині заперечує, у звязку з тим, що позивачем ставиться питання про стягнення штрафу в сумі 513, 34 грн. та пені в сумі 14659, 73 грн., що є порушенням чинного законодавства України, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності , а тому їх одночасне застосування свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України. Окрім того, пропущений строк звернення до суду з даними вимогами. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 березня 2015 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклало з відповідачем генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, предметом якої стало надання строкового кредиту в сумі 22755, 82 гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9, 99 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, з погашенням заборгованості починаючи з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання банку щомісячного платежу, зі сплатою штрафу відповідно до Генеральної угоди (а.с. 10). Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язанням строк виконання яких не настав, Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 513, 34 грн. Генеральною угодою від 28 березня 2015 року сторони узгодили розмір заборгованості за кредитним договором, а також остаточний термін погашення заборгованості. Генеральна угода підписана сторонами, ніким не спростована, та не визнавалась недійсною у встановленому законом порядку. Вона була укладена із метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за раніше укладеним кредитним договором. Своїм підписом [PERSON] підтвердила свою згоду, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ним і банком кредитний договір (а.с. 10). Внаслідок порушення договірних зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 листопада 2016 року становить 40513, 36 грн. (сорок тисяч пятсот тринадцять гривень тридцять шість копійок), з якої: 21864, 64 грн. заборгованість за кредитом; 3475, 65. заборгованість по процентам за користування кредитом; 14659, 73грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди: 513, 34 грн. штраф (а.с.8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У відповідності з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, при укладенні кредитного договору між банком і клієнтом-позичальником дотримується принцип свободи договору, а саме, позичальник є вільним при укладенні даного договору, виборі контрагента та визначення умов договору, підписуючи конкретний договір він погоджується з усіма умовами, передбаченими кредитним договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно і пені і штрафу, ке ґрунтується на ст. 61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Отже, штраф і пеня є окремим видами неустойки, штраф застосовується за порушення виконання зобовязання, а пеня за несвоєчасність виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Щодо заперечень представника відповідача відносно пропуску позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені і штрафів) був збільшений до 50 років. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Згідно умов договору строк виконання зобовязання спливає 31 березня 2016 року, отже згідно збільшеного строку позовної давності, який погоджений умовами договору, строки позовної давності не пропущено. Таким чином, обставини, на які посилається представник відповідача у своїх запереченнях, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Оскільки відповідач в установлений договором строк не сплатила суму кредиту, проценти за користування кредитом, тобто не виконала зобовязання належним чином відповідно до умов договору кредиту, ці суми підлягають стягненню з неї на користь позивача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також треба стягнути і судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору 1600, 00 грн.

Outcome: approved