overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

11.07.2016 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з указаним позовом. 19.04.2017 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення по даній цивільній справі, відповідно до якого позовні вимоги задоволено: визнано незаконним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 22.04.2016 року про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) іпотекодержателя Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення загальною площею 370,2 кв.м., розташоване в будинку № 17/1 по вулиці Київській в м. Житомирі Житомирської області, індексний номер 29457865 від 28.04.2016 року. Зазначене вище рішення було оскаржено в апеляційному порядку відповідачем ПАТ «ПУМБ». 16.05.2017 року суддею Апеляційного суду Житомирської області Жигановською О.С. постановлено ухвалу про повернення цивільної справи до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявилися, проте їх присутність згідно вимог ст. 220 ЦПК України не є обов'язковою. Від позивача та представника ПАТ «ПУМБ» надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] при предявленні позову був сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. та 275 грн. 60 грн. за заяву про забезпечення позову. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю та визнано незаконним рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності за ПАТ «ПУМБ» на нежиле приміщення по вулиці Київській, 17/1 в м. Житомирі, суд приходить до висновку, що саме із ПАТ «ПУМБ» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 826 грн. 80 коп. Враховуючи те, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 01.06.1990 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.06.1990 року в палаці одруження в м.Ставрополь, актовий запис за № 830, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.19). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 23.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №52, від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO], доньку Вікторію [INFO], які проживають з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з жовтня 2015 року через поведінку відповідача, який нехтує її інтересами та почуттями, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 05.05.1990 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. За час спільного шлюбу вони зрозуміли, що по різному дивляться на сімейне життя, з цієї причини почали відбуватися суперечки. З часом стало ясно, що погляди на життя в них зовсім різні, мають різні характери, життєві інтереси, цінності. Шлюбно-сімейні відносини припинені, втратили почуття любові і поваги один до одного, примирення неможливе, суперечок про поділ майна немає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.05.1990 року, вчинений Палацом одруження «Центральний» м. Харкова, актовий запис № 946. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] року народження. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, дитина мешкають разом з матір'ю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 вересня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського м. Сватове, актовий запис № 87. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, із-за несумісності характерів. Спір про місце проживання дитини відсутній. Сіпльне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.09.1997 року. Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Сватове, актовий запис № 87. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про спільне майно не заявлено. Сімейні стосунки припинені. Подальше збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог позивача не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України позивачу слід залишити прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

11.07.2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Стетковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], який помер 12.11.2010 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул.Миру, буд.34, с. Стетківці, Чуднівського району, Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті заповідача, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, власником якого він був. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Чуднівського державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У судове засідання сторони не зявились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач - Стетковецька сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Стетковецька сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 16.07.2005 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з травня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Калинівською сільською радою Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 3 (а.с. 4). Сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ), доньку [PERSON], [INFO] ( ас. 6 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст. ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2005 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 088400 (а.с. 7) та мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON] Неповнолітні син [PERSON] та донька [PERSON] проживають разом з матірю за адресою: вул. Черемшинова, буд. № 14 м. Вознесенськ Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.4). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітніх дітей зобовязаний до їх утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Виходячи з положень\~\~ст. 79 СК України\~\~ час з якого слід присудити аліменти\~\~визначається\~\~ з дня\~\~пред'явлення\~\~позову,\~\~тобто з\~\~11.07.2016\~року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить звільнити з-під арешту автотранспортні засоби відповідача, а саме автомобіль «HONDA SHUTTLE», д/н ВН 7405АХ; автомобіль [NUMBER]; автомобіль [NUMBER]. При цьому позивач посилається на те, що 31.07.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси було стягнуто аліменти з відповідача на утримання доньки сторін. Державним виконавцем Київського ВДВС ОМУЮ було накладено арешт на майно відповідача. Проте відповідач сумлінно виконує свої зобов'язання по сплаті аліментів, у зв'язку із чим позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить скасувати арешти із транспортних засобів. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.11.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 523/9759/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., починаючи з 03.07.2014 року та до досягнення дитиною 18 років, тобто до 25.12.2030 року /а.с. 5/. 24.09.2015 року постановою державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ за заявою стягувача [PERSON] повернуто виконавчий лист 523/9759/14-ц, та припинено розшук майна боржника, а саме транспортних засобів: «HONDA SHUTTLE», д/н ВН 7405АХ; «HONDA GIORNO», д/н [NUMBER]; «HONDA DIO», д/н [NUMBER], які оголошені у розшук постановою ВП 45541260 від 27.08.2015 року /а.с. 6/. Окрім того, з постанови державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ від 24.09.2015 року слідує, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 45541260 від 27.08.2015 року, якою накладено арешт на транспортні засоби відповідача, а саме: транспортних засобів: «HONDA SHUTTLE», д/н ВН 7405АХ; «HONDA GIORNO», д/н [NUMBER]; «HONDA DIO», д/н [NUMBER]. Згідно зі ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність необхідності у накладені арешту на майно, що належить відповідачу [PERSON] У зв'язку із чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 07.10.2006 року, який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 616. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені понад 6 місяців, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя 06.12.2007 року народилася донька [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «Хомич». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та просить шлюб розірвати, так як примирення подружжя неможливе. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.10.2006 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Хомич/ уклали шлюб, який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 616, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 036399 /а.с. 5/. 06.12.2007 року народилася [PERSON], актовий запис № 905, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 118241, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 9/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад 6 місяців, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання доньки, її утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, а також враховуючи, що подружжя наполягає на розірвані шлюбу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved