Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

11 квітня 2014 року позивачка діючи в інтересах малолітнього [PERSON], звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є рідною бабусею малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] народився у батьків - [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано у 2004 році. Вихованням та утриманням дитини весь час займалися позивачка та [PERSON] [INFO] року мати дитини - [PERSON], померла. Батько дитини з моменту народження вихованням та її утриманням не займався. Фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Проживає окремо з 2004 року. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про стан його здоров'я, не забезпечує необхідних умов для життя, виховання та розвитку. Навіть після смерті матері дитини проявив байдужість до подальшої долі дитини, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Отже, батько дитини всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що шкодить та суперечить інтересам дитини, у зв'язку з чим позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.19). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав нотаріально посвідчену заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.11). Третя особа - представник органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З'ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що у батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народилася дитина - [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 409 (а.с.4). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 31 серпня 2004 року (а.с.6). На підставі виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 02.06.2004 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.7). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.13). Відповідно висновку Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради №1/14-98 від 17 березня 2014 року встановлено, що мати дитини - [PERSON] померла [INFO] року. Батько дитини - [PERSON] з дитиною не проживає майже з її народження, вихованням та матеріальним утриманням не займається, не піклується про стан її здоров'я, ухиляється тим самим від виконання своїх батьківських обов'язків та тим самим проявляє байдужість до подальшої її долі. Вихованням та матеріальним утриманням дитини займається бабуся дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] (а.с.12,14). Відповідно до нотаріально посвідченої приватним нотаріусом [PERSON], заяви [PERSON], він відмовляється від батьківських прав та обов'язків відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], не заперечує проти виключення відомостей про нього з актового запису про народження дитини №409 від 13.04.2004 року (а.с.5). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, оцінивши здобуті по справі докази за внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що батько дитини - [PERSON] не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується із ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тим самим дійсно ухиляється від виховання та утримання своєї дитини [PERSON], [INFO]. Тому доводи позивачки з приводу свідомого нехтування відповідачем свого батьківського обов'язку суд вважає обґрунтованими, у зв'язку із чим, позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. У відповідності до статті 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 229,40 грн. на користь позивачки, який було сплачено нею при подачі позову та 14,20 грн. суму судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved