Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

10 грудня 2019 року позивач -\~акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 06 грудня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 21629 грн. 75 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному режимі: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця [PERSON] надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позивальнику [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором, тоді як останній не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами. На підставі викладеного, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 39478 грн. 85 коп., яка складається з: 10414 грн. 65 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9417 грн. 32 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 19646 грн. 88 коп. - заборгованість зі сплати пені та комісії, та судові витрати в розмірі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили, що 14.02.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредитну картку з встановленим кредитним лімітом в розмірі 2000 грн., якою від жовтня 2006 року не користувався через її втрату. В подальшому представники Банку протиправно скориставшись його необізнаністю примусили підписати Генеральну угоду від 06.12.2012 року пояснюючи тим, що в нього нібито мається заборгованість, на що він погодився та не читаючи через поганий друк підписав. Після чого, його примушували листами сплачувати борги, які кожного разу зростали. До серпня 2014 року ним кожного місяця сплачувалось по 800 грн. на погашення заборгованості по кредиту поки його не було призвано до Збройних лав в період мобілізації. Зазначив, що є інвалідом ІІІ-групи, перебував в зоні АТО, є учасником бойових дій, вважає вимоги позивача щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом, по відсотках за користування кредитом та неустойки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вислухавши доводи відповідача, його представника, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Матеріалами справи встановлено, що 06 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (назву якого замінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», далі - АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDN03000001952454 від 02.02.2005 року (далі Договір 1) та за кредитним договором №SAMDN44000024185321 від 02.11.2008 року (далі Договір 2), а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до якої останній отримав кредит у розмірі 21629 грн. 75 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 36 місяців з 08.12.2012 року по 31.12.2015 року (а.с.9). Згідно п.1.1.1 Генеральної угоди, сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 4880 грн. 37 коп., комісію на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн. та штраф на 1000 грн. 31 коп. Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 21086 грн. 29 коп., що визначено п.1.1.2 Генеральної угоди. Відповідно до п.1.2.1 Генеральної угоди, сторони погодили по Договору 2 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 188 грн. 80 коп., комісію на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн. та штраф на 0,0 грн. Заборгованість по Договору 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 2003 грн. 46 коп., що визначено п.1.2.2 Генеральної угоди. Пунктом 1.3 Генеральної угоди передбачено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань по Договорах, позичальник зобов`язується в день підписання Генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в Банку рахунку в розмірі 1460 грн. У п.1.6 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника. Згідно п.2.1 Генеральної угоди Банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 21629 грн. 75 коп. на строк 36 місяців, з 08.12.2012 року по 31.12.2015 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказаній в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 784 грн. 73 коп., для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості з кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.12.2015 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 6068 грн. 48 коп. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою, Умовами та правилами, що передбачено п. 2.5 Генеральної угоди. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди при порушені позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Таким чином, добровільно погодженими умовами Генеральної угоди сторони визначили, що внаслідок домовленості про реструктуризацію заборгованості за кредитним Договором 1 та кредитним Договором 2 узгоджений розмір заборгованості позичальника перед Банком становить 21629 грн. 75 коп. та передбачили порядок її погашення шляхом сплати обумовленої суми кредиту. Відповідно до довідки за кредитним договором (Генеральною угодою) було надано кредитну картку від 06.12.2012 року за №5211537333649098 терміном дії до 08/16 року (а.с.71). Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Генеральною угодою б/н від 06.12.2012 року станом на 09.09.2019 року складає 39478 грн. 85 коп. у тому числі: 10414 грн. 65 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9417 грн. 32 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 19646 грн. 88 коп. - заборгованість зі сплати пені та комісії (а.с.5-7). Як на підставу своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. До Генеральної угоди Банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.10-33). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~Статті 525,\~612,\~625\~ЦК України\~передбачають,\~що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.\~\~Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У Генеральній угоді\~про реструктуризацію\~заборгованості та\~приєднання до\~Умов і\~Правил надання\~продукту кредитних\~картвід 06.12.2012 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними котами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафу) за порушення виконання договірних зобов`язань. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборгованість за пенею та комісією. Визначаючи розмір заборгованості та її складові, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне. Згідно ст.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний час, так і у мирний час. Відповідно до довідок командира військової частини [NUMBER] від 03.10.2014 року за №329 та командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 08.10.2015 року за №1384 [PERSON] в період з 11.09.2014 року по 13.04.2015 року, з 11.05.2015 року по 29.05.2015 року перебував на військовій службі та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.53-54). Згідно ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено п.15 наступного змісту військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовослужбовцям з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 17.09.2015 року (копія) [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.58) та є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 12.04.2019 року (копія) (а.с.59). Отже, наведене свідчить про те, що проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню лише з 11.12.2012 року до 11.09.2014 року. Також, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача відсотків за період з 01.01.2016 року по 09.09.2019 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто 31.12.2015 року. Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12. Таким чином, відповідно до наданого розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 11.12.2012 року по 11.09.2014 року підлягають стягненню відсотки у розмірі 481 грн. 55 коп. Суд вважає, що не підлягає до стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість з пені та комісії в розмірі 19646 грн. 88 коп., виходячи з наступного. Так, відповідно до п.2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення. Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості з пені та комісії, [PERSON] не підписувалися, а отже не погоджувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 06 грудня 2012 року шляхом підписання Генеральної угоди. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому правових підстав для стягнення заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в розмірі 19646 грн. 88 коп. суд не вбачає. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). \~ Отже,\~суд приходе\~висновку про\~те,\~що з\~відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 10896 грн. 20 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10414 грн. 65 коп., заборгованості по відсотках\~за користування\~кредитом у\~розмірі 481 грн. 55 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] накористь\~позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 530 грн. 20 коп. (10896,20 грн. х 100 : 39478,85 = 27,60%, 1921 х 27,60% = 530 грн. 20 коп.). Відповідач [PERSON] відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору у зв`язку з чим судовий збір у розмірі\~530 грн. 20 коп. підлягає компенсації за рахунок держави Державною судовою Адміністрацію України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial