Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Барви» про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 03 жовтня 2017 року залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] міську раду та Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що матері позивача [PERSON] за життя було видано ордер від 11 вересня 1984 року №44 на квартиру за адресою [ADDRESS] (наразі вул. Архітектора Метельницького). Ця квартира надано в будинку житлово-будівельного кооперативу. [PERSON] померла 15 січня 1995 року. Її спадкоємцями були позивач та його батько (чоловік померлої) [PERSON], які на підставі ст.549 Цивільного кодексу УРСР вступили у спадщину за фактом постійного проживання у квартирі. В свою чергу, 03 листопада 2011 року помер [PERSON]. Єдиним спадкоємцем останнього є позивач, який також вступив у спадщину шляхом спільного проживання з померлим на час відкриття спадщини. Однак наразі позивач не в змозі належним чином оформити свої спадкові права, оскільки за час життя ні матір, ні батько належним чином не оформили право власності на квартиру. З наведених мотивів просить суд визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.3). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Треті особи у судове засідання своїх представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 1984 року Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Луцька громадянці [PERSON] був виданий ордер №44 серії А на право зайняття квартири [ADDRESS]. До складу сімї входили також [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син) (а.с.4). Факт наявності родинних відносин між вказаними особами підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.6). Як встановлено судом, 15 січня 1995 року мати позивача, [PERSON], померла (а.с.7). А 03 листопада 2011 року помер батько позивача, [PERSON] (а.с.8). З матеріалів справи слідує, що позивач, його батько та мати проживали у вказаній квартирі починаючи з 1984 року (а.с.9). Крім того, як слідує з довідки ОСББ «Барви», яке наразі здійснює обслуговування багатоквартирного будинку за адресою м. Луцьк, вул. Архітектора Метельницького (колишня вул. Бринського), 4 від 29 травня 2017 року, перед обєднанням співвласників позивач заборгованості не має, а всі пайові внески сплачені. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час смерті матері позивача, визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] за час свого життя повністю сплатила пайовий внесок за отриману у житлово-будівельному кооперативі квартиру за адресою [ADDRESS] (наразі вул. Архітектора Метельницького). Таким чином, [PERSON] у встановленому порядку набула права власності на цю квартиру. Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час смерті матері позивача, передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З матеріалів справи слідує, що спадкоємці першої черги померлої [PERSON], а саме її син [PERSON], та чоловік [PERSON] на час смерті [PERSON] проживали разом з нею у спірній квартирі, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки позивач на час смерті свого батька [PERSON] 03 листопада 2011 року проживав з ним у спірній квартирі, вважається, що він також прийняв спадщину після його смерті. Таким чином, наразі єдиною особою, яка повністю успадкувала спірну квартиру є позивач [PERSON]. Однак позивач обєктивно позбавлений можливості належним чином оформити право власності на квартиру, оскільки воно не зареєстрованому у встановленому порядку. Постановою державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної коштори від 02 серпня 2017 року №1406/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки неналежне оформлення права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] (наразі вул. Архітектора Метельницького) за час життя матері позивача, [PERSON], порушує право власності [PERSON], суд дійшов висновку, що позовні слід задовольнити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: approved