Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом, які 13.03.2017р. представником позивача було уточнено. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 28 лютого 2013 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.01.2007р. 19.04.2012р. [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали договір дарування спірної квартири, який рішенням суду від 14.04.2014р. був визнаний недійсним. Позивач зазначає, що він, відповідачка та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом. Після смерті спадкодавця [PERSON] він звернувся до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру та відсутність державної реєстрації її речових прав на неї. За таких обставин він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, просить визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, в письмовій заяві просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації. Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідача із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року померла [PERSON] мати позивача. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу за № 189/2013. Спадщину прийняв, подавши 28 березня 2013 року заяву про прийняття спадщини за заповітом син померлої [PERSON], а також 14 червня 2013р. таку ж заяву подала дочка померлої [PERSON] [PERSON] померлої [PERSON], 15.08.2013р. звернулась із заявою про відмову від своєї частки спадщини на користь [PERSON] Зазначені обставини підтверджені копією спадкової справи. Постановою нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 5 травня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на цю квартиру та відсутність державної реєстрації її речових прав на неї. Натомість, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.01.2007р., виданого нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-16, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] Згідно витягу Маріупольського бюро технічної інвентаризації за № 13321584 від 24.01.2007 року здійснено державно реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер 16332837, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 24.01.2007 року. 19.04.2012р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] своїй доньці [PERSON], на підставі якого 20.04.2012р. МКП «Маріупольське БТІ» було видано витяг про державну реєстрацію прав на імя [PERSON] Проте, рішенням Орджонікідзевського районного суду від 14.04.2014р. по справі № 265/2349/13-ц даний договір дарування був визнаний недійсним. Зазначене рішення суду ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01.07.2014р. було залишено без змін та набрало законної сили. Разом з тим, рішенням суду від 14.04.2014р. по справі № 265/2349/13-ц не було скасовано державну реєстрацію права власності спірної квартири, здійснену на підставі договору дарування спірної квартири. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Як розяснив пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності квартири померлій [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved