Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

12.03.2021 року [PERSON] звернулась із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони перебувають у шлюбі, разом фактично, однак, не проживають, є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Позивач стверджувала, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частки від доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, якої позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі (свідоцтво про шлюб від 01.09.2001 року, актовий запис №741, серії [NUMBER] ). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 935, серії [NUMBER] , актовий запис №1890. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. На час розгляду справи сторони проживають окремо. Діти проживають із матір`ю, знаходяться на її утримані. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби діти не мають. Зазначені обставини надають позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Доказів майнового стану відповідача позивачем в процесі розгляду справи не надано. Виходячи з інтересів дитини зазначене не є підставою відмови у позові. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, сімейний, майновий стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м. Одесі на час ухвалення рішення, мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку, визначений законом, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Підстави для звільнення відповідача від сплати аліментів, визначені СК України - відсутні. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах позовних вимог, за якими позивач визначила стягнення аліментів в частках від доходу відповідача, суд вважає можливим стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з дати звернення позивача до суду до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку. В подальшому в порядку статті 183 СК України аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved