Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його сестри [PERSON] , яка настала [INFO] , відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9 га, що розташована на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Спадкоємцем за законом на майно [PERSON] була мати позивача [PERSON] , яка до дня смерті проживала разом з нею та прийняла спадщину, однак не встигла оформити право власності на вказану земельну ділянку та [INFO] також померла. Після смерті матері також відкрилася спадщина у вигляді належної їй земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,83 га, що розташована на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області За життя мати позивача [PERSON] склала на ім`я [PERSON] заповіт. Однак, лише у грудні 2019 року позивачу стало відомо про те, що у своєму заповіті матір заповіла не все належне їй майно, а лише житловий будинок та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Про те, що зазначені земельні ділянки не були охоплені заповітом, йому не було відомо, тому він не звертався раніше з відповідною заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері та просить визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Учасники судового процесу до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач визнав позов, просили розглянути справу без їхньої присутності. Від третьої особи відзиву на позов не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 7). 9 квітня 2002 року на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, площею 2,90 га, розташовану на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 6). 9 квітня 2002 року на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, площею 2,83 га, розташовану на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла у с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області (а.с. 8). Із довідки Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 27 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] , 1946 року народження, до дня смерті була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконкомом цієї сільради не посвідчувався (а.с. 9). 16 червня 2011 року [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок та надвірні будівлі, а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по [ADDRESS] . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 16 червня 2011 року, реєстровий № 40 (а.с.13). [INFO] померла [PERSON] у с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області (а.с. 11). Із довідки Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 27 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та самотньо проживала по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом цієї сільради 16 червня 2011 року, реєстровий № 40. Спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] (а.с. 12). 19 червня 2012 року [PERSON] звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельником В.О. заведено спадкову справу 395/2012. Відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні. 28 січня 2020 року приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Доничем Г.М. надані роз`яснення [PERSON] про те, що після смерті його матері [PERSON] пройшов необхідний для прийняття спадщини шестимісячний строк, тому для його визначення необхідно звернутися до суду. Із наданої державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельником В.О. інформації від 31 березня 2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, відомості про спадкоємців, які відповідно до ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, відсутні. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Із матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно не скористався своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ч. 2 ст. 1270 ЦК України. Зважаючи на те, що позивач не був обізнаний про наявність спадкового майна після смерті матері оскільки вважав, що вона заповіла усе своє майно іншій особі, а тому і не подав вчасно заяву про прийняття спадщини, з огляду на дотримання вимог законності та справедливості, суд вважає вказані причини пропуску строку поважними і такими, що дають підстави для задоволення позову.

Outcome: approved