Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом до відповідачки [PERSON] та просив визначити йому розмір аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 200 грн. щомісяця, та на утримання відповідачки в розмірі 100 грн. щомісяця. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що на підставі рішення суду на нього покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, та на утримання відповідачки у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] року. Загальна сума аліментів складає 820,60 грн. на місяць, а він на даний час не працює, підприємницькою діяльністю не займається, земельних ділянок, сінокосів, пасовищ не має та підсобного господарства він не веде, власного житла не має та проживає в домі батьків. Хоча він і почав сплачувати аліменти, але на даний час у нього вже виникла заборгованість в розмірі 3922,20 грн., та у нього немає можливості сплачувати такий розмір аліментів, а борг збільшується, вважає що визначений розмір аліментів підлягає зменшенню. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, просив розглядати справу за його відсутністю, про що надав відповідну заяву. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, оскільки вважає його необґрунтованим. Аліменти відповідач повинен платити на дитину та на неї згідно з встановленим законом, тобто згідно з рішенням суду. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, він молодий, здоровий юнак, який не має інших дітей, та не працює з 01.03.2013 р. хоча має можливість звернутися в соціальну службу по безробіттю, але не звертається тому, що має інший постійний неофіційний заробіток, і навмисно намагається ухилитися від своїх обов'язків. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про залишення позову [PERSON] без задоволення, у виді його необґрунтованості з наступних підстав. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходжу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішення суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. До того, ж згідно з частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 24.09.2013 року позивача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] р., та на утримання відповідачки у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] р. (а.с. 5-6). З матеріалів справи вбачається, що відкрито виконавче провадження відносно позивача за цим позовом [PERSON], про стягнення з нього аліментів за виконавчими листами №430/1381/13-ц від 18.10.2013 р. (а.с. 7, 11). Також, вбачається, що позивач проживає разом з матір'ю та вітчимом (а.с. 8), у нього відсутня земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, особистого селянського господарства, городництва, сінокосів та пасовищ, сім'я не має земельних паїв (а.с. 9), а також щодо нього відсутні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 10), з 01.03.2013 р. він не працює (а.с. 12, 13). Суд не може прийняти до уваги доводи позивача про його матеріальне становище, а також не знаходить підстав щодо необхідності зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не надано належних доказів про те, що він має нерегулярний, мінливий дохід або одержує його в натурі, а також докази наявності інших обставин, що мають істотне значення. За такими обставинами суд вважає, що аліменти в сумі 200 грн. на дитину щомісячно явно не достатня сума й вона нижче встановленого законом розміру аліментів на утримання дитини та 100 грн. на дружину, що буде суттєво впливати на духовний, моральний і матеріальний розвиток дитини. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачка позовні вимоги не визнала, а позивач є особою працездатного віку, інвалідом не є, має гарне здоров'я, інших дітей не має, утримання по виконавчим листам з нього не здійснюється, він зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину та дружину у зазначеному в рішенні суду розмірі, суд вважає, що він повинен відноситись до своїх обов'язків батька відповідально, до того ж він у стані утримувати матеріально свою дитину та дружину, а тому позивачу слід відмовити у задоволення позову за необґрунтованістю. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed