Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

11 липня 2005 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Крім нього, спадкоємцем за законом є [PERSON], яка спадщину не прийняла і на неї не претендує. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутності (позовна заява, а.с. 3). Відповідачі [PERSON] та сільський голова Рівненської сільської ради в судове засідання не зявилися, подали суду заяви про слухання справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 24, 25). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 11 липня 2005 року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 5). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. До складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 102 від 02 лютого 2016 року (а.с. 7), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № С-696/0-784/6-16 від 18 березея 2016 року (а.с. 16), випискою із списку громадян, що додається до державного акту на право колективної власності на землю № 858 від 30 вересня 2015 року (а.с. 13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2,18 умовних кадастрових гектара. Із довідки начальника відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області № 19-28-99.2-573/2-16 від 18 березня 2016 року (а.с. 12) слідує, що державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] не виготовлявся і не видавався. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 11 листопада 1997 року склала заповіт (а.с. 6), яким все своє майно, житловий будинок з надвірними будівлями заповіла [PERSON]. Свідоцтвом про смерть (а.с. 5), заповітом (а.с. 6), довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 102 від 02 лютого 2016 року (а.с. 7), свідоцтвом про своє народження (а.с. 8), свідоцтвом про народження свого батька та діда (а.с. 9, 10), заявою [PERSON] про відмову від прийнятя спадщини (а.с. 29), а також рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року, яке набуло чинності 05 липня 2016 року (а.с. 14-15), доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який має право і бажає прийняти спадщину (судовим рішенням йому визначено додатковий строк для подання нотаріусу заяви). Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 10 червня 2016 року (а.с.11), слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 червня 2016 року (а.с.17). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також через те, що лише у липні цього року позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved