Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

11 вересня 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до Відділу культури Роменської районної державної адміністрації, а потім і до Комунального закладу «Роменський районний організаційно-методичний центр культури і мистецтв» Роменської районної ради Сумської області і в уточнених позовних вимогах від 06.10.2015 року та від 23.11.2015 року просить поновити його на посаді заступника директора з господарської частини - начальника технічного відділу Комунального закладу «Роменський районний організаційно-методичних центр культури і мистецтв» Роменської районної ради сумської області; зобов'язати Відділ культури Роменської районної державної адміністрації виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10506 грн., а також стягнути відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн. і допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він був прийнятий на роботу у Відділ культури Роменської районної державної адміністрації на посаду завідувача технічним відділом районного організаційно-методичного центру народної творчості і культурно освітньої роботи. Наказом від 07.08.2015 року він був звільнений з займаної посади з 08.08.2015 року в зв'язку з ліквідацією районного організаційно-методичного центру народної творчості і культурно освітньої роботи при відділі культури Роменської районної державної адміністрації, тобто на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач не погоджується з вказаним заказом про його звільнення, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, оскільки в дійсності організаційно-методичний центр народної творчості і культурно освітньої роботи при відділі культури Роменської районної державної адміністрації не ліквідований, а його було реорганізовано в комунальний заклад «Роменський районний організаційно-методичний центр культури і мистецтва» Роменської районної ради. Такі висновки позивач зробив, посилаючись на те, що штатний розпис вказаного закладу був затверджений начальником відділу культури Роменської РДА і Відділ культури РДА є єдиним органом управління наче б то ліквідованого центру та новоствореного комунального закладу. Крім того, рішення про вивільнення працівників з організаційно-методичного центру народної творчості і культурно-освітньої роботи (далі- РОМЦ НТ і КОР) приймалося з урахуванням рішення Роменської районної ради. Позивач також звертає увагу на те, що функції ліквідованого центу і новоствореного комунального закладу є аналогічними, що є підтвердженням того, що новостворений комунального закладу є правонаступником ліквідованого центру. Тому позивач вважає, що дія його трудового договору мала бути продовжена. Окрім цього, позивач вважає звільнення незаконним тому, що його було звільнено в період перебування у відпустці останній день 08.08.2015 року, а також про наступне звільнення не було повідомлено профспілкову організацію і не взято її згоду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позові обставини та надали заяву про уточнення вимог, в якій просили зобов'язати відділ культури виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10506 грн. згідно з наведеним в заяві розрахунком. Представник відповідачів - відділу культури Роменської райдержадміністрації, а також комунального закладу «Роменський районний організаційно-методичний центр культури і мистецтв» Роменської районної ради Сумської області Юсов О.П. заперечував проти задоволення позову [PERSON], пояснивши, що Центр при відділі культури ліквідували як незаконно створений. В самому відділі культури позивач ніколи не працював, так як за штатним розписом там працює лише дві особи. Він був прийнятий на роботу на посаду завідувача технічним відділом РОМЦ НТ і КОР при відділі культури Роменської РДА. [PERSON] завчасно за два місяці був попереджений про наступне звільнення в зв'язку з ліквідацією центру і його заперечення з приводу незаконності звільнення в останній день відпустки є необґрунтованими. В даному випадку це не була реорганізація, а ліквідація центру. Запису про правонаступництво новоствореного комунального закладу не було. З приводу розпорядження голови РДА від 01.09.2015 року, слово «правонаступництво» стосується тільки залагодження договірних відносин, які вже існували на той час. Старий центр було ліквідовано як незаконний, оскільки у голови РДА не було повноважень на його створення, а новий комунальний заклад створений Районною радою і є самостійною юридичною особою. Майнові права і обов'язки від ліквідованого центру до новоствореного комунального закладу не переходили. Від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення [PERSON] відмовився і про що є акт. Юсов О.П. також наголосив, що на роботу до комунального закладу приймає не Відділ культури, а він як директор комунального закладу і посада, на яку в даний час претендує [PERSON] потребує вищої юридичної освіти і функціонально більш розширена до виконання обов'язків заступника директора комунального закладу. Свідок [PERSON] - начальник відділу культури Роменської райдержадміністрації, суду пояснила, що [PERSON] працював у РОМЦ НТ і КОР. Вказаний центр не мав юридичного статусу і був підпорядкований відділу культури Роменської РДА. Свідок підтвердила, що РОМЦ НТ і КОР при відділі культури ліквідували, а новий комунальний заклад «Роменський районний організаційно-методичний центр культури і мистецтва» Роменської районної ради є юридичною особою, є розпорядником коштів, а Відділ культури фінансує і здійснює контроль за їх раціональним використанням. При відділі культури була раніше централізована бухгалтерія, звідки працівники ліквідованого Центру отримували заробітну плату та інші виплати. Централізована бухгалтерія ліквідована 07.08.2015 року розпорядженням голови РДА від 02.06.2015 року разом з РОМЦ НТ і КОР. Хоча згідно зі Статутом комунального закладу керівними органом є Відділ культури, але комунальний заклад є юридично самостійним. Штатний розклад комунального закладу затверджує вона, як начальник Відділу культури, який є головним розпорядником бюджетних коштів. В плані матеріально-технічного забезпечення комунальний заклад відрізняється від ліквідованого центру, і його функціональні обов'язки ширші. Практично всі працівники ліквідованого Центру перейшли і працюють в новому комунальному закладі, але правонаступництва ніякого не було. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачів, дослідивши надані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2015 року розпорядженням Голови районної державної адміністрації № 148-ОД ліквідовано Роменський районний організаційно - методичний центр народної творчості у культурно освітньої роботи (далі - РОМЦ НТ і КОР) при відділі культури Роменської районної державної адміністрації Сумської області (а.с. 31) 8 червня 2015 року начальником Відділу культури Роменської райдержадміністрації [PERSON] було видано наказ про вивільнення працівників РОМЦ НТ і КОР при відділі культури Роменської районної державної адміністрації, про що працівники центру в цей же день були попереджені і є підписи про це, крім підпису [PERSON] (а.с. 39, 40). Про відмову [PERSON] від підпису попередження про вивільнення від 08.06.2015 року в цей день був складений відповідний Акт № 2 (а.с. 42), чого сам позивач в суді не заперечував. [PERSON] згідно з наказом № 39-Від від 27.07.2015 року на підставі його заяви від 27.07.2015 року була надана частина основної щорічної відпустки з наступним звільненням в зв'язку з ліквідацією РОМЦ НТ і КОР (а.с. 85). 7 серпня 2015 року начальником Відділу культури Роменської РДА видано наказ № 15-к про звільнення [PERSON] від займаної посади завідувача технічним відділом РОМЦ НТ і КОР з 08.08.2015 року в зв'язку з ліквідацією центру (п. 1 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 44). Від ознайомлення з даний наказом [PERSON] також відмовився, про що свідчить Акт № 4 від 10.08.2015 року (а.с. 43), хоча отримав його ксерокопію, про що пояснив у суді. Рішенням Роменської районної ради Сумської області від 27 травня 2015 року було створено комунальний заклад «Роменський районний організаційно-методичний центр культури і мистецтва», державну реєстрацію якого, як юридичної особи, проведено 05.06.2015 року (а.с. 48). Як вбачається зі Статуту комунального закладу «Роменський районний організаційно-методичний центр культури і мистецтва» Роменської районної ради Сумської області засновником вказаного центру є не Відділ культури Роменської РДА, а територіальні громади сіл, селищ Роменського району в особі Роменської районної ради (п. 1.1.). а Відділ культури є органом управління (п. 5.1). Тобто, новий комунальний заклад не є структурним підрозділом Відділу культури, а є новою юридичною особою. Між Відділом культури Роменської РДА і [PERSON] склалися трудові правовідносини, які регулюються ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 (зі змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджував ся він за 2 місяці про наступне вивільнення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що ліквідація Роменського РОМЦ НТ і КОР при відділі культури Роменської районної державної адміністрації Сумської області, який не мав юридичного статусу, відбулася, що підтверджується належними та допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні. В той же час не підтверджено доказами той факт, що звільнення позивача [PERSON] не пов'язане з ліквідацією РОМЦ НТ і КОР при відділі культури Роменської РДА, а фактично відбувся виділ нового комунального закладу з відділу культури Роменської РДА. Також в судовому засіданні було встановлено, що позивач за два місяці був попереджений про звільнення у зв'язку з ліквідацією Центру. А його звільнення в останній день відпустки, на що позивач посилається як на одну з підстав незаконного звільнення, узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 40 КЗпП України, згідно з якою не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Доводи позивача з приводу порушення вимог ч.ч. 2 і 3 ст. 49-4 КЗпП України з приводу не повідомлення про його звільнення профспілкової організації працівників не є обґрунтованими, оскільки позивач не був членом профкому працівників культури Роменського району, що підтверджується відповіддю Відділу культури Роменської РДА від 18.09.2015 року № 02-07/767 на адвокатський запит (а.с. 32) і не заперечує сам позивач. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач був звільнений з посади саме у зв'язку із ліквідацією Центру з дотриманням процедури його звільнення. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши надані докази та оцінивши їх в сукупності, судом не встановлено таких порушень закону відповідачем Відділом культури Роменської РДА під час звільнення позивача, які б стали підставою для задоволення його позовних вимог про поновлення на роботі, виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. З цих же міркувань безпідставності не підлягають задоволенню вимоги позивача про поновлення його на роботі в новоствореному комунальному закладі «Роменський районний організаційно-методичний центр культури і мистецтва» Роменської районної ради Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed