Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

11 листопада 2020 року Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої житлової субсидії. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачу [PERSON] відповідно до заяви від 13 жовтня 2015 року про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, була призначена житлова субсидія на опалювальний період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року. Після закінчення вказаного періоду отримання субсидії позивачем було розраховано субсидію на наступний період відповідно до п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - Положення) та було призначено відповідачу житлову субсидію з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2017 року. 23 жовтня 2018 року відповідач подав заяву про призначення житлової субсидії з декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій зазначив вид доходу - фізична особа-підприємець 3 категорії припинено 05 жовтня 2018 року. Управлінням зроблено витяг з реєстру платників єдиного податку, в якому зазначена дата (період) обрання або переходу на єдиний податок [PERSON] - 01 липня 2016 року, група 3. Отримана інформація має суттєвий вплив на розмір раніше призначеної та отриманої житлової субсидії, оскільки відповідно до п. 12 Положення для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку третьої групи, незалежно від отриманих (неотриманих) доходів до сукупного доходу за кожний місяць враховується дохід на рівні чотирьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на кінець періоду, за який враховуються доходи. На підставі отриманої інформації Управлінням зроблено перерахунок раніше призначеної субсидії та визначено суму надміру сплаченої субсидії на неопалювальний період з 01 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року - 997,37 грн., на опалювальний період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року - 3 295,55 грн., а всього 4 221,10 грн. З рахунку відповідача в КП «Жилсервіс-2» на вимогу органу, який призначив субсидію, знято 71,82 грн. відповідно до п. 20 Положення як надмір перерахованої субсидії внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення ним про зміни. У порядку досудового врегулювання Управління звернулося до відповідача з вимогою про повернення надміру перерахованої житлової субсидії. Однак, відповідач у добровільному порядку не повернув зазначену в повідомленні суму. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] надмірно сплачені бюджетні кошти у вигляді житлової субсидії за період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року в сумі 4 221,10 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 листопада 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти позову, оскільки 06 вересня 2016 року ним до позивача подана заява про призначення житлової субсидії з декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. У поданій декларації зазначено, що відповідач отримує дохід від підприємницької діяльності, є фізичною особою-підприємцем на третій групі спрощеної системи оподаткування обліку та звітності з 01 липня 2016 року. Його заява була отримана та опрацьована Управлінням та на її підставі призначено субсидію на наступних період. Таким чином, відповідач повідомив позивача про зміни групи оподаткування, тому твердження позивача щодо свідомого подання громадянином недостовірних відомостей або неповідомлення про зміни, зазначені в Положенні, не відповідають дійсності. Також відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. У судовому засіданні представник позивача Павлова О.В. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2015 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як одержувач житлової субсидії. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 13 жовтня 2015 року відповідач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради (правонаступник - Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (а.с.22-23)) з заявою для призначення житлової субсидії та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 7-8). [PERSON] було призначено субсидію для відшкодування витрат на сплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року включно (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2016 року відповідач звернувся до Управління з заявою про призначення житлової субсидії та надав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. У декларації зазначив, що отримує дохід від підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець, з 01 липня 2016 року знаходиться на третій спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (а.с.30-32). Заява була прийнята та опрацьована Управлінням (а.с.33-37). Таким чином, позивач був повідомлений відповідачем про те, що з 01 липня 2016 року ФОП [PERSON] знаходиться на третій спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Рішенням про призначення субсидії від 26 жовтня 2016 року [PERSON] призначено субсидію для відшкодування витрат на сплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно (а.с.10) та рішенням від 10 липня 2017 року призначено субсидію для відшкодування витрат на сплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період з травня 2017 року по квітень 2018 року включно (а.с.11). При розрахунку субсидії Управління не врахувало, що [PERSON] отримує дохід як фізична особа-підприємець, яка з 01 липня 2016 року знаходиться на третій спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Позивач у позові стверджує, що з заяви відповідача про призначення житлової субсидії від 23 жовтня 2018 року дізнався про вищевказані обставини та зробив витяг з реєстру платників єдиного податку. Після цього Управління зробило перерахунок субсидії, призначеної за період з 01 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року та з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року, та виявило надмір нарахованої субсидії на загальну суму 4 221,10 грн. (а.с.12-13). Однак, твердження позивача, що Управління дізналося про зміни системи оподаткування відповідача як фізичної особи-підприємця після отримання його заяви про призначення житлової субсидії від 23 жовтня 2018 року спростовується листом Управління № М-34 від 25 травня 2018 року до відповідача, з якого вбачається, що Управління виявило невідповідність нарахування субсидії через неврахування того, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, використовуючи спрощену систему оподаткування - третя група. Отже, ще до подання відповідачем заяви від 23 жовтня 2018 року позивачу було відомо про те, що [PERSON] як підприємець використовує спрощену систему оподаткування - третю групу. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком та витрати на комунальні послуги в такому будинку. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з наведеного, безпідставно набута допомога (субсидія) підлягає поверненню за двох умов: у разі рахункової помилки юридичної особи та недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Згідно з абз. 2 п. 20 Положення (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані, у тому числі про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, або не повідомив про купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії,-з місяця, в якому виявлено порушення. Сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається за вимогою органу, що призначив субсидію, або безпосередньо отримувачем, або шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії на підприємствах - виробниках/виконавцях житлово-комунальних послуг. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що приховання або подання недостовірних відомостей особами, які звернулись за призначенням субсидії повинно відбуватись свідомо, коли особа завідомо розуміє недостовірність поданих нею відомостей або приховує будь-яку інформацію. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку має довести позивач. Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.11.2019 у справі № 332/2805/18. Як вбачається з доказів, наявних у матеріалах справи, відповідач повідомив позивача 06 вересня 2016 року у заяві про призначення житлової субсидії, яка була прийнята та опрацьована Управлінням. Отже, помилку позивача в розрахунку розміру субсидії, яка до того ж не є рахунковою, не можна пов`язувати з недобросовісністю відповідача. Окрім того, незважаючи на закріплене у п. 56 Положення право структурних підрозділів з питань соціального захисту населення робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням., вказане право було реалізоване позивачем тільки у 2018 році. Враховуючи викладене, у цій справі позивач не довів недобросовісності у діях відповідача (набувача субсидії), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії. Щодо заяви [PERSON] про застосування строку позовної давності суд зауважує наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Управління, отримавши заяву відповідача від 06 вересня 2016 року та опрацювавши її, а також в процесі ухвалення рішень про призначення субсидії на спірний період від 26 жовтня 2016 року та 10 липня 2017 року повинно було дізнатись про зміни, на які вказував [PERSON] у декларації. Твердження позивача, що Управління дізналося про нарахування надміру житлової субсидії після отримання заяви відповідача 23 жовтня 2018 року спростовується доказами, наявними у справі. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак, оскільки в задоволенні позову відмовлено внаслідок недоведеності обставин, якими він обґрунтовується, то підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із відмовою у задоволені позову, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, відноситься на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed