Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

12.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 2 500 грн. від всіх видів заробітку, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.05.2007 року вона вступила в шлюб з відповідачем. Шлюб розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова. В шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає та не приймає участі в утриманні дітей. У зв'язку з викладеним, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 29.01.2018 року. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народились діти - [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №165 і підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.03.2008 року, та [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №73 і підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.11.2016 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] 19 травня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції під актовим записом №174 - розірвано, що підтверджено копією відповідного рішення (а.с.3). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, визначення позивачем розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на утримання дітей, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно є правом позивача і відповідає вимогам закону. Відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи надані позивачем докази, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з чим суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 2 500,00 грн., але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з індексацією відповідно до закону. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позов в повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved