Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

11 лютого 2014 року до судового провадження прийнята позовна заява гр. [PERSON] , за якою позивачка звернулася з позовом до відповідача про розподіл спільного майна подружжя, вказавши, що з 29 квітня 1995 року знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, фактично зараз шлюбні відносини припинені. За час спільного проживання сторони придбали за спільні кошти пральну машину вартістю 400 гривень, шлакоблок вартістю 5400 гривень, шифер вартістю 2200 гривень, дерев'яні будівельні матеріали вартістю 6500 гривень, придбали крупорушку вартістю 750 гривень, холодильник вартістю 1800 гривень, телевізор вартістю 800 гривень, газову плиту вартістю 400 гривень, сітку- рабицю вартістю 510 гривень, штахетну огорожу вартістю 600 гривень, цифровий тюнер вартістю 500 гривень, дерев'яні дошки вартістю 4000 гривень, теля вартістю 2000 гривень, корову вартістю 7000 гривень, дві свині загальною вартістю 5000 гривень, троє поросят загальною вартістю 2100 гривень, стіл - тумбу вартістю 400 гривень та два водяних електронасоси БЦМ загальною вартістю 840 гривень, притому відмовилася від позову в частині підключення газу до будинку на суму 6000 гривень, ця відмова від позову прийнята судом за ухвалою від 28 лютого 2014 року . В судовому засіданні позивачка просить виділити їй в натурі крупорушку, холодильник, теля, корову, троє поросят, стіл тумбу та одну свиню, також при збільшенні позовних вимог додатково просить суд виділити шлакоблок за 5400 гривень, плиту газову за 400 гривень, пральну машину за 400 гривень та 5 секцій штахету на суму 300 гривень, а шифер та решту із загального вище переліченого майна залишити відповідачу , вважаючи, що на час розгляду справи це майно матиме рівну вартість. Відповідач повністю визнав вимоги, та пояснив, що вони ще розподілили грошові кошти , тому різниця в вартості майна не матиме для нього значення, а тому цей спір сторони пропонують вирішити за рішенням суду на підставі ст. 174 ЦПК України . Вислухавши учасників процесу, оглянувши всі письмові докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч.4 ст. 174 ЦПК України з наступних підстав: Сторони дійсно під час перебування у шлюбі нажили перелічене в позовній заяві майно, про виділення якого позивачці в натурі відповідач зараз не заперечує . За нормами Сімейного Кодексу України, а саме за ст. 60,61, 63 цього Кодексу, майно, набуте подружжям під час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності , об'єктом права сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, дружина та чоловік мають рівні права на володіння , користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності , якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки відповідно наданих сторонами доказів сторони придбали спільне майно, та враховуючи згоду відповідача на запропонований варіант розподілу спільно нажитого майна за переліком разом з збільшеними позовними вимогами , суд може задовольнити позовні вимоги. За виниклих між сторонами правовідносин на час розгляду справи суд виходить з доказів, наданих сторонами для встановлення реальної ринкової вартості придбаного за час спільного проживання майна на час подання позову, тобто суд бере до уваги вартість майна, вказаного за ціною позивачкою та визнаною відповідачем у позові, тому суд при винесені рішення у справі виходить з обставин, визначених ст. ст.10, 11, 57-61 ЦПК України та з меж заявлених позовних вимог . Інші доводи та заперечення сторін усунуті на час винесення рішення у справі. На основі викладеного,

Outcome: approved