Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

10 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона з чоловіком [PERSON] є власниками житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають: [PERSON] з 01 квітня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] з 01 серпня 2016 року. Відповідачі добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. Тому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2020 року\~позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у письмовій заяві просили розглядати справу за їх відсутністю, позов визнали, просили задовольнити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] та [PERSON] письмово просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пономарьова А.С. надійшла заява, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання відбувалося без фіксації судового процесу технічними\~засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що жилий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. 15 червня 2002 року та зареєстрованому в реєстрі за № 2664 (а.с. 11). В жилому будинку [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою № 672 про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб від 21 липня 2020 року (а.с. 17). [PERSON] та [PERSON] є синами позивача (а.с. 20, 21). Згідно з актом від 22 липня 2020 року [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 01 серпня 2016 року, його речі в будинку відсутні. Зазначеним актом також підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають з 01 серпня 2016 року та їх речі у будинку відсутні (а.с. 18). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного\~ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідачі позов визнали, що в силу ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати відповідно до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів у розмірі 280 грн. 27 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved