Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON], [PERSON]. звернулися до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Приватного підприємства імені Зубковського про визнання недійсними договорів оренди землі та зобовязання звільнити та повернути земельні ділянки. В направленому на адресу суду позові позивачі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони є власниками земельних ділянок кожна площею 2,0000 га. призначених для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населених пунктів Ярмаківської сільської ради з кадастровими номерами: 5323289600:00:003:0143 та 5323289600:00:003:0144. Право власності підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку. 15 грудня 2012 року між [PERSON] та Приватним підприємством імені Зубковського було укладено договір оренди землі предметом якого є належна їй земельна ділянка. Відповідно до п.8 якого, договір укладено на 5 років. Також 15 грудня 2012 року між [PERSON] та Приватним підприємством імені Зубковського було укладено договір оренди землі предметом якого є належна їй земельна ділянка. Відповідно до п.8 якого, договір укладено на 5 років. Приватним підприємством імені Зубковського здійснено державну реєстрацію вказаних договорів оренди землі лише 24 лютого 2017 року. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набуває чинності після його державної реєстрації. Таким чином, спірні договори оренди землі мають діяти з моменту їх державної реєстрації, тобто з 24.02.2017 року, отже фактично 10 років з моменту їх підписання замість 5 років, зазначених в договорі. Дана обставина призвела до порушення їхніх прав, як власників земельних ділянок. Вважають, що відповідач зумисне здійснив реєстрацію земельних ділянок у лютому 2017 року, таким чином намагаючись продовжити загальний строк користування землею до 10 років. Існування вказаних договорів, які пройшли державну реєстрацію через 5 років після їх підписання , суттєво порушує їхнє право вільно розпоряджатися своєю власністю. Зважаючи на викладене, просять суд: 1)визнати недійсним договір оренди землі №8 укладений 15.12.2012 року між [PERSON] та Приватним підприємством ім. Зубковського, зареєстрований державним реєстратором Шахворостівської сільської ради Миргородського району 24.02.2017 року за №19175845 та зобовязати Приватне підприємство ім. Зубковського звільнити та повернути [PERSON] земельну ділянку, яка розташована за межами населених пунктів Ярмарівської сільської ради Миргородського району , призначену для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, кадастровий номер -5323289600:00:003:0143, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №526674, виданого 12.11.2009 року; 2)визнати недійсним договір оренди землі №5 укладений 15.12.2012 року між [PERSON] та Приватним підприємством ім. Зубковського, зареєстрований державним реєстратором Шахворостівської сільської ради Миргородського району 24.02.2017 року за №19176778 та зобовязати Приватне підприємство ім. Зубковського звільнити та повернути [PERSON] земельну ділянку, яка розташована за межами населених пунктів Ярмарівської сільської ради Миргородського району , призначену для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, кадастровий номер -5323289600:00:003:0144, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №526675, виданого 12.11.2009 року. Позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що в лютому 2017року вона дізналася, що спірний договір оренди землі було зареєстровано 24 лютого 2017 року, чим безпідставно продовжено строк його дії. Дана обставина порушує її права, як власника. Просить суд визнати недійсним спірний договір оренди землі та зобовязати ПП ім.. Зубковського повернути їй земельну ділянку. Крім того, звертає увагу суду на ту обставину, що в договорі оренди землі стоїть не її підпис, але з цих підстав вона не просить визнати договір недійсним та не клопотатиме суд про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Представник позивачки [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності позов підтримав. Пояснив, що спірний договір оренди було зареєстровано 24 лютого 2017 року, чим було безпідставно продовжено строк його дії. Дана обставина порушує права [PERSON] як власника. Просить суд визнати недійсним спірний договір оренди землі укладений між [PERSON] та ПП ім. Зубковського, зобовязати ПП ім.. Зубковського повернути позивачці земельну ділянку. Крім того, звертає увагу суду на ту обставину, що в договорі оренди землі стоїть не підпис позивачки, а підпис іншої особи, але з цих підстав він не просить визнати договір оренди недійсним та не буде клопотати суд про призначення судово-почеркознавчої експертизи. При судовому розгляді справи представник позивачів адвокат [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що позивачі бажають самостійно використовувати належні їм земельні ділянки. Реєстрація договорів оренди, яка проведена відповідачем лише в лютому 2017 року, призвела до фактичного збільшення терміну дії договорів ще на 5 років. Просить суд визнати спірні договори оренди землі недійсними, оскільки збільшення терміну дії договорів призвело до порушення права власності позивачів на землю. Також наголошує, що в договорах оренди землі стоять не підписи позивачів, а підписи невідомих осіб, але з цих підстав вони не просять визнавати договори оренди недійсними. Представник Приватного підприємства ім. Зубковського адвокат [PERSON] позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що спірними договорами сторони узгодили, що їх укладено на 5 років починаючи з дати їх реєстрації (пункт 8) і вони набирають чинності після підписання їх сторонами та державної реєстрації. (пункт 43). Позивачі стверджують, що укладаючи спірні договори вони передавали власні земельні ділянки в оренду ПП ім. Зубковського строком на 5 років починаючи з моменту підписання таких договорів. Але вище зазначеними пунктами договорів оренди землі спростовуються твердження позивачів про те, що вони передавали власні земельні ділянки в оренду відповідачеві строком на 5 років починаючи з моменту підписання договорів. Дані положення договорів оренди землі відповідають актам цивільного законодавства, зважаючи на що відсутні підстави для визнання спірних договорів недійсними.. Строк дії спірних договорів оренди починається після набрання ними чинності, а не з моменту їх укладення. Крім того вважає, що ні спірні договори оренди землі, ні Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не встановлюють строків реєстрації речових прав і не визначають конкретну особу, яка повинна здійснити цю реєстрацію. Отже, такими особами можуть бути і самі позивачі, які по не відомій причині своїм правом на реєстрацію договорів не скористалися. Також до позовних вимог просить застосувати строки позовної давності, вважаючи, що позивачами вони порушені, оскільки про наявність спірних пунктів їм було відомо з моменту підписання договорів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №526675, є власницею земельної ділянки кадастровий номер 5323289600:00:003:0144 площею 2,0000 га., розташованої за межами населених пунктів Ярмаківської сільської ради Миргородського району, з цільовим призначення - ведення особистого селянського господарства (а.с.7). Позивачка [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №526674, є власницею земельної ділянки кадастровий номер 5323289600:00:003:0143 площею 2,0000 га., розташованої за межами населених пунктів Ярмаківської сільської ради Миргородського району, з цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.8). 15 грудня 2012 року між позивачкою [PERSON] та Приватним підприємством ім. Зубковського Миргородського району було укладено договір оренди землі №5 предметом якого є вище згадана належна позивачці земельна ділянка. 15 грудня 2012 року між позивачкою [PERSON] та Приватним підприємством ім. Зубковського Миргородського району було укладено договір оренди землі №5 предметом якого є вище згадана належна позивачці земельна ділянка. Пунктом 8 кожного з укладених договорів оренди землі передбачено, що договір укладено на 5 років починаючи з дати його реєстрації. В пунктом 43 спірних договорів оренди землі зазначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.9-14). Спірні договори оренди землі були зареєстровані 24 лютого 2017 року, про що свідчить копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.15,16). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Приватного підприємства імені Зубковського про витребування у ПП імені Зубковського із незаконного користування та повернення їй земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер 5323289600:00:003:0143, розташованої на території Ярмаківської сільської ради (а.с.72-74 ). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Приватного підприємства імені Зубковського про витребування у ПП імені Зубковського із незаконного користування та повернення їй земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер 5323289600:00:004:0144, розташованої на території Ярмаківської сільської ради (а.с.69-71 ). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин, може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до положень ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Частиною першою статті 20 Закону України Про оренду землі (далі - Закон) у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст. 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Це ж положення закріплене у ст. 125 ЗК України, за якою право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим, цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. За дотриманням умов договорів оренди повинні слідкувати сторони такого договору, адже власність зобовязує. В розглядуваному випадку, позивачі не слідкували за виконанням умов договору. Договори оренди не визначають сторону, яка зобовязана була зареєструвати договори оренди, а отже позивачі мали можливість самостійно провести таку реєстрацію, але цього не зробили. Договори оренди землі укладені між сторонами 12 грудня 2012 року відповідають вимогам Закону України «Про оренду землі» та положенням Земельного кодексу України, положенням ЦК України. Зважаючи на викладене, відсутні правові підстави саме для визнання договорів оренди землі недійсними. В той же час, судом встановлено, що позивачі є власниками спірних земельних ділянок. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відтермінувавши перебіг дії строку договорів з моменту їх державної реєстрації та штучно створивши тривалий розрив у часі між їх укладенням та реєстрацією, відповідач за фактом збільшив термін дії договору оренди з 5 років до 10 років, на що позивачі згоди не давали. Отже, суд констатує порушення відповідачем права власності позивачів на землю. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позивачами вибрано не вірний спосіб захисту порушеного права, і в розглядуваному випадку позивачі повинні були б звернутися до суду з позовом про припинення дії договорів оренди землі, що призвело б до поновлення їхнього порушеного права власності.

Outcome: dismissed