Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

10.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 19.11.2007 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано. Згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22.03.2010 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належало їй та відповідачу на праві приватної спільної часткової власності по 4/20 частки відповідно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.03.2010 року. 17.05.2012 року приватним нотаріусом було посвідчено договір дарування на 4/20 частки у праві власності на домоволодіння, де дарувальником є відповідач [PERSON], а обдаровуваною вона. 17.05.2012 року приватним нотаріусом одночасно було посвідчено договір дарування на 1/5 частку у праві власності на земельну ділянку. Згідно архівних даних реєстраційних книг БТІ за адресою: [ADDRESS] їй належить 1/5 частка ( приватна спільна часткова власність ) згідно свідоцтва про право власності від 31.03.2010 року та 1/5 частка ( приватна спільна часткова власність ) згідно договору дарування від 17.05.2012 року №2472. Через небажання відповідача добровільно знятись з реєстраційного обліку з зазначеного житлового приміщення порушуються її права, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні платежі, виходячи з кількості осіб, що зареєстровані в приміщенні. Просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач, представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача в судовому засіданні не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 п. 7 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] в м. Кіровограді на праві приватної спільної часткової власності належить: 1/5 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 31.03.2010 року; 3/10 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 31.03.2010 року; 3/50 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 31.03.2010 року; 3/50 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 31.03.2010 року; 1/5 частка [PERSON] на підставі договору дарування від 17.05.2012 року №2472; 9/50 частки [PERSON] на підставі договору дарування від 23.07.2012 року №850 ( а.с. 19 ). З довідки квартального комітету №23 від 04 вересня 2014 року за №369 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], [INFO] ( а.с. 20 ). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19 листопада 2007 року ( а.с. 7 ). Згідно акту про відсутність ( не проживання ) особи за місцем реєстрації, складеного сусідами та завіреного головою квартального комітету №23 від 09 вересня 2014 року вбачається, що гр. [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2008 року і по теперішній час за вказаною адресою не з'являється. Гр. [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] але ніякої участі в утриманні житла, сплаті комунальних послуг не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали йому - за вказаною адресою немає ( а.с. 21 ). Враховуючи вищевикладене, а також те, що з 2008 року відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, реєстрація відповідача у вказаному вище житловому приміщенні порушує право власності позивача на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона вимушена сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих у будинку осіб, в зв'язку з чим вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн., які позивач не просила стягувати з відповідача, тому суд вважає їх фактично понесеними. На підставі викладеного та

Outcome: approved