Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

11.12.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ориган опіки та піклування Верхньодніпровської районної державної адміністрації 11.01.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 11.01.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 07.03.2019 року 07.03.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 09.04.2019 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 09.04.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 29 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 49 та визначити місце проживання малолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], доньки -[PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] разом з ним за адресою: пров. Польовий, 6 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 29 червня 2007 був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою у Верхньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 49. В період шлюбу у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], донька -[PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] . Їх одруження виявилось невдалим. Протягом останнього часу їх сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. На даний час вони шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що вони мають різні погляди на життя. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких стають їхні діти, що врешті решт стало підставою для припинення шлюбних відносин. Вважає, що як сім'я вони перестали існувати. Тому продовження перебувати у шлюбних відносинах порушуватиме його інтереси та інтереси їхніх дітей. Також після розірвання шлюбу просить визначити місце проживання дітей разом ним. Так як він любить своїх дітей доньку та спроможний забезпечити їх всім необхідним. Крім того дітям подобається місце його проживання де діти почувають себе найбільш комфортно та захищено. Проживаючи разом з ним діти будуть отримувати все необхідне. В даному віці діти можуть обійтися без щоденної материнської турботи. Його особисті моральні якості дозволяють, щоб визначити його місце проживання і місцем проживання дитини. Він характеризується за місцем роботи та проживання позитивно. Веде нормальний спосіб життя, працює та отримує прибуток, тому в змозі забезпечити матеріальні потреби дитини. Тому вважає що саме з ним діти матимуть нормальні умови для проживання, належного виховання та розвитку. Крім того мати дітей зловживає спиртними напоями. Відповідачка не одного разу лікувалась від алкогольної залежності, але позитивний результат мав короткочасний характер. Одного разу відповідач в стані алкогольного сп'яніння прийняла велику кількість пігулок намагаючись покінчити життя самогубством, після чого була госпіталізована до 1-ї психіатричної лікарні в м. Кам'янське. Після чого знову періодично проходила лікування в цій же лікарні, але в наркологічному диспансері. Під час алкогольних загострень у матері він змушений був забирати дітей до своїх батьків, щоб не травмувати їх психіку. Останнім часом ситуація в сім'ї стає все складнішою, відповідач могла піти з дому та не з'являтись по декілька днів. Витрачати кошти на придбання алкогольних напоїв, які були заплановані на витрати на утримання дітей, чим ставила сім'ю в скрутне матеріальне становище. Також позивач просить стягнути аліменти з відповідачки на утримання дітей, так як за наведених вище обставин мати дітьми не цікавиться. Коштів на їх утримання не надає, а кошти, які маються в сім'ї витрачає на придбання алкогольних напоїв, чим ставить його та дітей в скрутне матеріальне становище, що й стало підставою звернення до суду. В судому засіданні позивач пояснив, що позовні вимоги за поданою ним позовною заявою підтримує в повному обсязі за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснив, що основною причиною розірвання шлюбу та всіх інших вимог є зловживання відповідачкою спиртними напоями. Він намагався неодноразово полікувати свою дружину. Після проходження лікування відповідачка деякий час поводила себе нормально, а потім знову починала вживати алкоголь. На даний час він протягом шести місяців проживає з дітьми окремо від відповідачки. Відповідачка за цей час не змінила своєї поведінки та вже має іншого чоловіка з яким проживає. Долею дітей не опікується. Спочатку він навіть думав позбавити відповідачку батьківських прав, але все ж таки сподівається на зміну відповідачкою своєї поведінки. Тому просить визначити місце проживання дітей разом з ним, щоб вони не були свідками такої поведінки матері. Відповідач позовні в судове засіданні не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи, що органу опіки та піклування Верхньодніпровської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2007 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у Верхньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], донька -[PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження , в яких сторони записані батьками дітей. Судом встановлено, що близько шести місяців тому шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, відповідач зловживає спиртними напоями та не бажає змінювати свою поведінку, через що в сторін виникають постійні сварки та конфлікти. Відповідачка байдуже ставиться до виконання своїх обов'язків як дружини так і матері дітей, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, яка є свідком сварок та конфліктів між сторонами. При цьому суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, так як позивач настоює на розірванні шлюбу і строк для примирення просить не надавати. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати, та не підтримують шлюбних відносин. Крім того з пояснень позивача на даний час відповідачка проживає з іншим чоловіком Тому відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав у вигляді припинення шлюбних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «Дубровська». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за позовними вимога про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе покласти на позивача [PERSON] Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача [PERSON] Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного . Відповідно до ч. ,1 2 ст. 160 СК України Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України - Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка зловживає спиртними напоями. Відповідачка не одного разу лікувалась від алкогольної залежності, але позитивний результат мав короткочасний характер. Одного разу відповідач в стані алкогольного сп'яніння прийняла велику кількість пігулок намагаючись покінчити життя самогубством, після чого була госпіталізована до 1-ї психіатричної лікарні в м. Кам'янське. Після чого знову періодично проходила лікування в тій же лікарні, але в наркологічному диспансері, що підтверджується повідомленнями Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної райдержадміністрації від 25.03.2019 року. З якої вбачається, що протягом 2015-2018 років відповідачка неодноразово проходила лікував в КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» та має діагноз: «психічні та поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю». З аналогічним діагнозом відповідачка перебуває на обліку у КЗ «Верхньодніпровська центральна районна лікарня «ДОР», що підтверджується наданою суду довідкою Позивач в свою чергу характеризується позитивно. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов створив належні умови для проживання дітей. Також позивач в судовому засіданні пояснив, що він на даний час проживає в будинку, який належить його батькам, які не заперечують проти його з дітьми проживання в ньому. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов будинок двоповерховий просторний, діти мають окремі кімнати Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.01.2019 року № 3 яким визнано за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON], [INFO] за адресою:: пров. Польовий, 6 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Враховуючи всі наведені обставини, а також той факт, що батько дітей працює, згідно характеристик на дітей зі шкільних та дошкільних закладів належно виконує обов'язки щодо виховання та утримання дітей, цікавиться їх навчання, поведінкою, духовним та фізичним розвитком дітей. Діти приходять до школи охайні підготовлені, також діти є чемними та вихованими. Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності та враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON], [INFO] за адресою:: пров. Польовий, 6 м. Верхньодніпровськ Дніпроптеровської області. Оскільки діти протягом тривалого часу проживають разом з батьком та позивачем підтверджено, що саме батько бере активну участь у вихованні дітей, створенні належних умов для їх всебічного розвитку. Тому визначення місце проживання дітей разом з батьком на думку суду буде якнайбільше відповідати інтересам дітей сторін та їх гармонійному розвитку. Вирішуючи позовні вимоги про стягання аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Так як відповідач зловживає спиртними напоями, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку про порушення прав малолітніх дітей щодо їх матеріального забезпечення та що існують підстави для захисту прав позивача відповідно до визначеного нею способу захисту прав, який передбачений нормами Сімейного кодексу України у виді стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі визначеному відповідачем, а саме в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів в даній сумі з урахування обов'язку батька матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів 19.12.2018 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання дітей за попередній період Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. За даних обставин суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача за позовними вимогами про визначення місця проживання дитини підлягає стягненню судовий збір в сумі 704.80 грн. на користь позивача. А також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн., 40 коп., за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved