Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

12.05.2015 року [PERSON], у інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до ЛКП «Варшавське 407», третя особа Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради про відшкодування шкоди. В процесі розгляду справи вимоги були уточненні та остаточно позивач просила стягнути з відповідача в її користь 780 грн. матеріальної шкоди, 200 000 грн. моральної шкоди та 2600 грн. за надання правової допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 13.06.2013р. її неповнолітній син [PERSON], знаходячись на дитячому майданчику, що на подвір'ї будинків по [ADDRESS] та перебуває на балансі ЛКП «Варшавське 407», впав з гойдалки. При падінні він вдарився лівою бічною поверхнею грудної клітки та живота на виступаючу із землі опорну раму гойдалки. Внаслідок падіння син почав скаржитись на різку біль у животі, після чого його було одразу госпіталізовано та проведено операцію по видаленню селезінки. Висновком судово-медичної експертизи від 19 червня 2013 року встановлено, що син отримав наступні тілесні ушкодження: розрив селезінки з наявністю повного відриву нижнього полюсу селезінки,масивний крововилив (до 1200 мл крові) в черевну порожнину, заочеревинна гематома в проекції селезінки,які утворились від контакту передньої черевної стінки зліва з тупим предметом з обмеженою поверхнею, не задовго до поступлення у лікарню. За час перебування у лікарні з 13 по 27 червня 2013 року син проходив курс лікування, для чого йому купувались ліки та лікувальні засоби на загальну суму 780 гривень. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача як матеріальні збитки. Крім того зазначає, що зазначена сума не відповідає реальним затратам, які були понесені нею у період лікування дитини. Вважає, що отримана сином травма є наслідком неналежного виконання [PERSON]- , на той час директором ЛКП «Варшавське 407» , покладених на нього службових обов'язків по утриманню дитячого майданчика у належному стані, оскільки не було забезпечено безпечних умов експлуатації відвідувачів майданчику, а саме не організовано облаштування місця розгойдування гойдалки та приземлення ударопоглинаючими покриттями. Також був відсутній погоджений в установленому порядку проект на установку атракціона та облаштування дитячого майданчика, не проводилися технічні огляди гойдалки в установлені терміни, не розроблені правила поведінки і користування гойдалкою, тобто балансоутримувачем не організовано безпечна експлуатація атракціона. Винуватість [PERSON], директора ЛКП « Варшавсьек-407» стверджується вироком Шевченківського райсуду м. Львова , що набрав законної сили. Крім того позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює в 200 000 грн. Мотивує це тим, що внаслідок падіння, проведення операції та подальшого лікування син переніс сильну фізичну біль. Під час перебування в лікарні його сон був неспокійний,син не спав, що суттєво впливало на його самопочуття. Цілодобово під час перебування сина у лікарні вона була біля нього,що потребувало фізичних та моральних зусиль. Внаслідок втрати селезінки у сина послабилась імунна система, можлива схильність до любого характеру захворювання. На даний час син не може жити повноцінним життям, перебуває на дієті, раціон для нього визначений лікарями специфічний, харчування необхідне посилене для відновлення здоров'я, йому не можна в повній мірі задовольнити свої хороші задуми, як здоровій дитині, що без сумніву позначається на його психологічному стані. Просила позов задовольнити . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та уточнення до них, покликаючись на вказані в позові обставини та факти. Просили позов задовольнити. Представники відповідача та третьої особи позов заперечили, покликаючись на долучені до справи письмові заперечення. Зокрема зазначили, що статутом ЛКП «Варшавське-407» не передбачено обслуговування та відповідальність за технічний стан ігрових атракціонів на дитячому майданчику. Крім того, комісією ЛКП 14.06.15р. проводилось обстеження майданчику, та було встановлено, що всі ігрові елементи на дитячому майданчику знаходяться в належному технічному стані. Вважають що нещасний випадок з сином позивачки стався внаслідок того, що самою дитиною не було дотримано технічки безпеки, а батьки у період прогулянки дитини були відсутні. Заслухавши пояснення учасників процесу та їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2013 року на загальному подвір'ї будинків, що по [ADDRESS] де розташований дитячий майданчик, син позивачки [PERSON], [INFO], розгойдуючись на гойдалці «Середня одинарна на металевих стійках», що є атракціоном стаціонарним немеханізованим, та який підпадає під дію 2.1.20 «Правил будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки» НПАОП 92.7-1.01-06, не втримавшись, впав з такої, ударившись лівою бічною поверхнею грудної клітки та живота у проекції селезінки при горизонтальному положенні тіла на виступаючу із землі опорну раму гойдалки. У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 255/2013 від 19.06.2013 року [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: розрив селезінки з повним відривом нижнього полюсу селезінки, масивний крововилив (до 1200 мл. крові) в черевну порожнину, заочеревинна гематома в проекції селезінки і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, яке у відповідності до додаткового висновку судово-медичного експерта № 328/2013 від 30.07.2013 року утворилася при падінні передньою поверхнею тіла до низу з гойдалки та ударі лівою передньою-боковою поверхнею нижньої третини грудної клітки та верхньої третини живота до металевої труби, і відрив нижнього полюсу селезінки не характерний для падіння на площину - пісок або тирсу. Також встановлено, що травма утворилась внаслідок неналежного виконання директором ЛКП «Варшавське-407» [PERSON] своїх службових обов'язків, а саме: не забезпечення безпечних умов експлуатації відвідувачів атракціону - допущення порушень вимог ст. 4.15; 5.14.57, 58,59; НПАОП 92.7-1.01-06 - не організовано облаштування місця під зоною розгойдування гойдалки та приземлення ударопоглинаючим покриттям (пісок, тирса, тощо), вимог ст. 5.14.96 НПАОП 92.7-1.01-06 - не організовано засипання елементу опорної рами гойдалки, які виступають із землі, вимог ст. 4.2 НПАОП 92.7-1.01-06 - відсутній погоджений в установленому порядку проект на установку атракціону та облаштування дитячого майданчика, вимог ст. 7.1.8 НПАОП 92.7-1.01-06 - відсутній паспорт та настанова з експлуатації гойдалки, вимог ст. 10.2.3 НПАОП 92.7-1.01-06 - відсутній Акт допуску до експлуатації з протоколами випробувань на міцність елементів гойдалки, вимог ст. 10.3.4 НПАОП 92.7-1.01-06 - не проводилися технічні огляди гойдалки в установлені терміни, вимог ст. 10.6.21 НПАОП 92.7-1.01-06 - не розроблені правила поведінки і користування гойдалкою, вимог ст. 10.4.1; 10.4.2; 10.4.6; 10.4.12 НПАОП 92.7-1.01-06 - не організовано балансоутримувачем безпечна експлуатація атракціону шляхом призначення навчених відповідальних осіб, обслуговуючого та ремонтного персоналу, не встановлений порядок проведення техоглядів через несумлінне ставлення до таких. Таким чином [PERSON] вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України. Вина останнього встановлена вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05.11.2014 року, який залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а відтак набрав законної сили. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина директора ЛКП «Варшавське 407» [PERSON] доведена, травма сина позивачки [PERSON] сталась внаслідок службової недбалості останнього, а саме неналежного виконання своїх службових обов'язків по утриманню атракціонів на дитячому майданчику. Згідно ст.1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових службових обов'язків. Отже ЛКП «Варшавське -407» як відповідач по справі повинен нести відповідальність за дії свого працівника - директора [PERSON]. Відтак, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з ЛКП матеріальної шкоди в розмірі 780 грн., так як нею представлено копії квитанції (а.с. 62, 63) на купівлю препаратів на лікування сина. Стосовно відшкодування моральної шкоди, то ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За таких обставин суд вважає, що позивач навела переконливі аргументи щодо своїх моральних страждань, моральних та фізичних страждань свого сина, проте заявлена сума в 200 000 грн. є завищена, а тому суд вважає, що сума в 30 000 грн. буде достатньою для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи та згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Тому, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 2600 грн. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. Окрім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: partial