Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

10 січня 2020 року [PERSON] , в особі адвоката Фельського С.Л., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначивши, що 14 серпня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі, [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2018 року у справі №336/6604/17 шлюб, укладений між нею та відповідачем, було розірвано. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання доньки не надає, нічого не купує, не приймає участь у її житті, а тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07 травня 2020 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву у якому він зазначив про те, що твердження позивача про те, що він не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не відповідає дійсним обставинам виходячи з того. Так, з лютого 2018 року він припинив з позивачем шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство та мешкають у різних місцях. Донька, [PERSON] , [INFO] , мешкає з матір`ю, але він в розумінні вимог ст.80 СК України та батьківських почуттів до дитини, сплачує позивачу на утримання неповнолітньої дитини аліменти у визначеному з позивачем розмірі, з січня 2018 року в розмірі 1 600,00 грн. на місяць з поступовим збільшенням. На період з вересня 2019 року розмір сплати аліментів на дитину складає 2 000,00 грн. на місяць, які він сплачує позивачу кожного другого числа місяця, що підтверджується платіжними дорученнями, які додаються. Також, протягом 2018-2019 року він сплачував путівку на базу відпочинку « Золотий берег » у м. Бердянськ, де він разом з донькою знаходився на відпочинку, на підтвердження чого надано відповідні докази. Таким чином, відповідач вважає, що позивач вводить суд в оману зазначаючи про те, що він не приймає участі в утриманні доньки. Разом з тим він погоджується з розміром аліментів заявленим позивачем та вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є цілком достатнім. В судове засідання позивач не з`явилася, але її представником подана заява про розгляд справи за відсутності позивача. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з якої також вбачається, що він погоджується з розміром аліментів, але не погоджується з доводами позивача про те, що він не сплачує аліменти, не приймає участі у вихованні дитини, оскільки він у добровільному порядку сплачує аліменти кожного місяця, приймає участь у вихованні дитини, на підтвердження чого долучив до відзиву відповідні документи. Просить суд стягнути аліменти з урахуванням вже сплачених та проводити стягнення починаючи з 01.06.2020 року. Відповідно ст. 247 ЦПК України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.03.2019 року №2304-5000093376 та № [NUMBER] . З січня 2018 року по травень 2020 року [PERSON] у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом переказу коштів на картковий рахунок [PERSON] . З січня 2018 року то серпень 2019 року розмір аліментів становить 1 600,00 грн, а з вересня 2019 року по травень 2020 року - 2 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 02.01.2018 року, 02.02.2018 року, 02.03.2018 року, 02.04.2018 року, 02.05.2018 року, 02.06.2018 року, 02.07.2018 року, 02.08.2018 року, 03.09.2018 року, 02.10.2018 року, 02.11.2018 року, 03.12.2018 року, 02.01.2019 року, 02.02.2019 року, 03.03.2019 року, 02.04.2019 року, 02.05.2019 року, 02.06.2019 року, 02.07.2019 року, 02.08.2019 року, 02.09.2019 року, 02.10.2019 року, 05.11.2019 року, 02.12.2019 року, 02.01.2020 року, 02.02.2020 року, 02.03.2020 року, 02.04.2020 року та 02.05.2020 року. Також, у 2018 та 2019 роках відповідачем було сплачено вартість путівки до бази відпочинку «Золотий берег» у м. Бердянськ, що підтверджується квитанціями від 16.07.2018 року та 17.07.2019 року. З заяви від 02.07.2019 року, написаної [PERSON] на ім`я голови профспілкового комітету первинної професійної спілки «Працівників ПАТ АБ «Укргазбанк», вбачається, що відповідач просить надати путівку для відпочинку його та його доньки [PERSON] , [INFO] на базі відпочинку «Золотий берег» у м. Бердянськ. Зазначені обставини спростовують доводи позивача про те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає коштів на її утримання. Разом з цим, суд зазначає наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України, закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд бере до уваги відзив позивача та заяву від 26.05.2020 року у яких відповідач погоджується з заявленим позивачем розміром аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на що судом приймається визнання позову відповідачем. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо доводів відповідача про ухвалення рішення суду з урахуванням добровільно сплаченої суми аліментів та стягнення аліментів з 01.06.2020 року суд зазначає про те, що зазначене питання може бути вирішено на стадії виконання рішення суду шляхом надання державному виконавцю відповідних квитанцій для проведення перерахунку суми аліментів яка підлягає стягненню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. в дохід держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved