Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

11 листопада 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.ст. 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06 лютого 1988 року відділом ЗАГСу Єльцовського райвиконкому Алтайського краю, актовий запис № 4. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 лютого 1988 року у відділі ЗАГСу Єльцовського райвиконкому Алтайського краю, актовий запис № 4. Причиною звернення позивача до суду стало те, що у сторін не склалися нормальні сімейні стосунки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призвели до припинення шлюбу. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. На думку позивача підтримувати сімейні відносини не має сенсу. Ухвалою судді від 19 листопада 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 16 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року розгляд справи було відкладено на підставі ч.4 ст.\~223\~ЦПК України та призначено нове судове засідання на 29 грудня 2021 року. У призначене судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-130 ЦПК України за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернуто до суду з поштовою відміткою причини повернення « адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяви про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, [PERSON] не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 29 грудня 2021 року, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06 лютого 1988 року відділом ЗАГСу Єльцовського райвиконкому Алтайського краю, [PERSON] та [PERSON] 06 лютого 1988 року зареєстрували шлюб у Відділі ЗАГСу Єльцовського райвиконкому Алтайського краю, про що 06 лютого 1988 року складено відповідний актовий запис № 4. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.12). Відповідно до заяви позивача дітей неповнолітнього віку у сторін немає ( а.с.25). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися. Шлюб припинено через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, та через зловживання відповідачем спиртними напоями. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із позовної заяви, майно, що є спільною сумісною власністю, між сторонами поділено добровільно, тому спірних питань щодо такого майна немає. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У поданій заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй\~прізвище[PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved