Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

11.11.2015 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через зловживання відповідачем спиртних напоїв, застосовував до позивачки фізичної сили , що призвело до розладу в сімї. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї, подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві, що надійшла до суду на своїх вимогах наполягає та просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що 30 липня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO], який проживає [INFO] та [PERSON] , [INFO], яка проживає [INFO] і після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . Суд приймає до уваги, що подружжя має доньку [PERSON] , [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. У відповідності зі ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає до уваги, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved