Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

10 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним типовий договір про купівлю-продаж житлового будинку присадибного типу з надвірними прибудовами від 15 серпня 1991 року укладений між [PERSON] та радгоспом « Піонер » та визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову вказував, що [INFO] помер його батько [PERSON] , а [INFO] померла мати [PERSON] , після смерті яких відкрилася спадщина, в тому числі у виді спірного нерухомого майна. Право власності на спірне майно не зареєстровано, оскільки батько при житті не зареєстрував спірний договір купівлі-продажу та не одержав свідоцтво про право власності. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно позивачу відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків. 30 вересня 2020 року позивач надіслав уточнення до позовної заяви, у якій указав ціну позову та надав докази дійсної вартості спірного нерухомого майна. Також, уточнення до позовної заяви містили заяву позивача про звільнення його від сплати судового збору як особу, що має статус учасника бойових дій. Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про звільнення його від сплати судового збору та продовжено процесуальний строк виконання ухвали про залишення позову без руху від 15 вересня 2020 року у частині сплати судового збору. 12 жовтня 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви та надіслав документи, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 840,80 грн за вимогу немайнового характеру та 840,80 грн за вимогу майнового характеру. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25 січня 2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті, відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі правонаступника. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від представника - адвоката Федорова Є.Г. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторін та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи на підставі наявних доказів та ухвалення рішення на розсуд суду. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що об`єктивно підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого повторно 01 червня 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.13). Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. З огляду на частину першу статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 04 липня 1968 року (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 25 квітня 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно приписів частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до абзацу 1 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованого в Мін`юсті України 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно довідки виконкому Миколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 31 березня 2004 року №152 на час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] , були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії спадкової справи №74/2019 до майна померлого [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., спадкоємцями майна померлого [PERSON] є у рівних долях його син [PERSON] та дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Отже, позивач [PERSON] та дружина померлого [PERSON] , відповідно до статей 529, 548, 549 ЦК УРСР є спадкоємцями померлого [PERSON] першої черги за законом і такими, що прийняли всю спадщину, що відкрилася після його смерті. Системний аналіз норм Розділу VІІІ ЦК УРСР вказує на те, що всі належні спадкодавцеві на момент його смерті права та обов`язки включаються до складу спадщини. Відповідно до типового договору купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу з надвірними прибудовами від 15 серпня 1991 року спадкодавець [PERSON] придбав у радгоспу «Піонер» житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до даних комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» власність на указаний житловий будинок не зареєстрована (а.с.21). Вартість спірного нерухомого майна, згідно звіту про оцінку майна від 24 вересня 2020 року становить 79260,00 грн (а.с.33). Згідно довідки Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26 листопада 2019 року №643/01.24, спірний житловий будинок за даними погосподарського обліку рахується за головою домогосподарства [PERSON] (а.с.10). Зі змісту статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно приписів частини першої статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини дургої статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, тому наявні підстави для визнання його дійсним. [INFO] померла [PERSON] (а.с.82). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як установлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] . У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 19 червня 2019 року позивач [PERSON] подав заяву до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] за законом (а.с.80). Як убачається з матеріалів копії спадкової справи №20/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] інші спадкоємці, крім позивача, відсутні. Отже, в силу частини першої статті 1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON] , та таким, що прийняв всю спадщину після смерті матері та набув право на все спадкове майно. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки судом установлено, що спадкодавець [PERSON] фактично успадкувала та придбала право на 1/2 частину спірного нерухомого майна після смерті чоловіка [PERSON] , зазначена частина включається до складу її спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено, оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ на вказане майно, що об`єктивно підтверджується відмовою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А. від 12 серпня2020 року (а.с.11). На підставі викладеного, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved