Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

11 березня 2019 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до повного товариства «Ніжність». Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 11 грудня 1998 року між ними з однієї сторони, та Фондом державного майна України з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу комерціалізованого підприємства побутового обслуговування «Ніжність», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Ця угода була посвідчена державним нотаріусом Першої очаківської державної нотаріальної контори Сибіряковою Л.О. та зареєстрована в реєстрі за № 2-883. Обидві сторони виконали всі умови договору - Фонд державного майна України передав у власність позивачів зазначений майновий комплекс, а вони його прийняли та сплатили Фонду зазначену у договорі грошову суму. У теперішній час позивачі не можуть зареєструвати за собою право власності на зазначене нерухоме майно, оскільки при купівлі-продажу майнового комплексу не видавалися індивідуальні свідоцтва про право власності на частку в майні повного товариства «Ніжність». Посилаючись на неможливість зареєструвати своє право власності на майно, просили визнати за ними право власності на вказану нерухомість на виділити в натурі їх частки. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивачі та відповідач надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в яких, крім цього, позивачі зазначили, що повністю підтримують заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з договору купівлі-продажу майна від 30 серпня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої очаківської державної нотаріальної контори Сибіряковою Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-883, цілісний майновий комплекс, а саме другий поверх будинку «Перукарня», що розташований за адресою: [ADDRESS], належить підприємству побутового обслуговування «Ніжність»(а. с. 32-37). Відповідно до акту приймання-передачі майна державного підприємства (а. с. 39), 03 листопада 1995 року на праві приватної власності комерціалізованому підприємству побутового обслуговування «Ніжність» було передано майно згідно з вищезазначеним договором купівлі-продажу. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом даної норми, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Крім того, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, та співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України поділ в натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишається, має бути виділена окрема площа, що повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачі не мають можливості зареєструвати своє право власності на майно через те, що при купівлі-продажу майнового комплексу не видавалися індивідуальні свідоцтва про право власності на частки в майні повного товариства «Ніжність», іншого шляху реалізувати своє право власності на частки у спірній будівлі у позивачів немає; обставин, які б вказували, що вони набули це право власності неправомірно, в суді не встановлено. Таким чином позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved