Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

11.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що з 29.02.1992 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, який було зареєстровано Ясиноватським міським відділом записів актів цивільного стану Донецької області , про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів здійснений запис за № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. З травня 2012 року сторони припинили шлюбно - сімейні відносини, оскільки між подружжям стало відсутнє почуття любові та поваги. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, де підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлялася, причини своєї неявки в судове засідання не повідомила і тому суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.02.1992 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, який було зареєстровано Ясиноватським міським відділом записів актів цивільного стану Донецької області , про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів здійснений запис за № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] ( а.с. 4). З травня 2012 року сторони припинили шлюбно - сімейні відносини, оскільки між подружжям стало відсутнє почуття любові та поваги. Примирення між сторонами неможливе, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved