overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Аргументуючи заявлені вимоги, вказала, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 19.03.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Добропілля Донецької обл., за актовим записом №39. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя. Відповідач проживає з іншою жінкою. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд задовольнити позов. Майнового спору не має. Спору з приводу виховання дитини не має. Просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього судового збору, на розірвання шлюбу згоден, не заперечує проти того, щоб спільна дитина мешкала разом з матір'ю. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.03.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Добропілля Донецької обл., за актовим записом №39 (а.с.5). Від спільного життя мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем, яка не чинить перешкод для спілкування відповідача з дитиною. Відповідач не заперечує проти того, щоб неповнолітня дитина мешкала разом з матір'ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. Статею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при звернені до суду сплатив судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що [INFO] року помер її брат [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті брата залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якого є вона - [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що спадкодавець перед смертю тривалий час проживав біля неї, а потім поїхав в село Голинчинці Шаргородського району, де і помер. В послідуючому з'ясувалося, що брат заповів майно [PERSON], яка спадщину не прийняла і на неї не претендує. Про вказані об ставники їй стало відомо в грудні 2014 року. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - три місяці. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивачка [PERSON] позов підтримує, представник відповідача Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області Вітюк Р.Г. позов визнає. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 24.03.2015 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.8,12), спадкоємцем по закону якого є його сестра [PERSON] (а.с.9-11), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через наявність заповіту на [PERSON], яка спадщину після смерті [PERSON] не прийняла і на неї не претендує. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. З позову вбачається, що позивачці на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі. Однак, фактично вони в даному будинку не мешкають, їх речей в будинку не має, комунальні послуги вони не сплачують. В добровільному порядку відповідачі з реєстрації не знімаються. У зв'язку з цим, позивачка змушена нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку та не має змоги вільно розпоряджатися належним їй майном. Позивачка просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі не з'явилися з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. (а.с.7, 22) Згідно копії домової книги вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку в будинку позивачки. (а.с.9-17). Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеня протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно акта про непроживання від 26.02.2015 року, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не мешкають у будинку [ADDRESS]. (а.с.8) При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що відповідачі порушують її право в користування власністю, а тому відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення про стягнення на її користь щомісячно аліментів на їх неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на те, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Окрім цього, позивач просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на неї у розмірі 400 грн щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 18 травня 2015 року позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей підтримала. Відповідач у судовому засіданні ці позовні вимоги визнав. Згідно частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про необхідність його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх повністю задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд хвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року, але рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у них народилася неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що вона 16 квітня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дітей не надає, хоча міг би, так як працює в ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», електромонтером, де отримує заробітну плату щомісяця. Позивач надала суду заяву, в якій просить справу заслухати в її відсутність, на задоволені позову наполягає. Відповідач до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти стягнення аліментів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 180 -183, 191 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідач є батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с 4-5). Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с.12). Інших стягнень з відповідача не проводиться. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

11.03. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 11.08. 2001 року у Міському ВРАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 1638. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 11.08. 2001 року. Від спільного шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] [INFO] народження, [PERSON] [INFO] народження. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просила задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні обставини викладенні позивачем у позовній заяві визнав, проте розірвати з позивачем шлюб відповідач не бажає. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 11.08. 2001 року, Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.09. 2010 року, Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.06. 2002 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідачем у судовому засіданні визнано ті обставини, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють. Тому суд, прийшов до висновку, що шлюб між сторонами набув формального характеру, тому збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

11.03.2015 року до суду подано заяву, в якій заявниця вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], який у 1965 році в с.Кочурів Гайсинського району придбав у власність за договором купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в якому не зазначено його номер та вулиці на якій він розташований, вона є єдиною спадкоємицею за заповітом вказаної нерухомості, просила встановити факт розташування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] для подальшого оформлення спадкового майна. Заявниця в судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без неї, вимоги задовольнити повністю (а.с.29). Представники Кунянської сільської ради та реєстраційної служби Гайсинського РУЮ в судове засідання не з'явилися, письмово заявлені вимоги визнали повністю, просили справу розглянути без них (а.с. а.с. 30,31). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заявлені вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON], який помер [INFO] в 1965 році придбав у власність за договором купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с.Кочурів Гайсинського району без зазначення номеру будинку та вулиці, заявниця є єдиною спадкоємицею за заповітом вказаної нерухомості. Зазначені правовідносини регламентуються: - ч. 2 ст. 256 ЦПК України, за якою факт набуття права власності може бути встановлений судом у разі не визначення законом іншого порядку його встановлення та для забезпечення виникнення особистих майнових прав фізичних осіб. Оскільки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами придбаний [PERSON], який помер [INFO] в 1965 році за договором купівлі-продажу в с.Кочурів Гайсинського району в якому не зазначено його номер та вулиці на якій він розташований, заявниця є єдиною спадкоємицею за заповітом вказаної нерухомості, то цей факт необхідно встановити рішенням суду для подальшого оформлення спадкового майна. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.а.с. 23-25); - договором купівлі-продажу від 24.08.1965 р., з якого видно, що [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок, розташований в с.Кочурів Гайсинського району (а.с. 17); - довідкою Кунянської сільської ради № 257 від 06.03.2015 р. про те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом майна у виді житлового будинку в с.Кочурів Гайсинського району після смерті батька [PERSON] (а.с. 7); - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.09.1998 р., яким стверджується, що [INFO] в с.Кочурів Гайсинського району помер [PERSON] (а.с. 20).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

11.03.2015 року заявник звернувся до суду, в порядку окремого провадження, про встановлення опіки над [PERSON],[INFO], уроженкою с. Старий Іржавець Оржицького району Полтавської області, яка перебуває в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті за адресою [ADDRESS], та призначити їй опікуна в особі Новосанжарського дитячого будинку - інтернату в особі директора. Представник органу опіки і піклування Новосанжарської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що, згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.02.2011 року [PERSON],[INFO], визнано недієздатною. На даний [PERSON] проживає в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті за адресою - [ADDRESS], Полтавської області та знаходиться на повному державному утриманні. Встановлення опіки та призначення опікуна недієздатній особі проводиться судом за поданням органу опіки та піклування, згідно з положеннями ст. 60 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

11.03.2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Оболонського районного відділу головного управління держаної міграційної служби в м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку. У даному рішення допущено описки, а саме в абз. 2, 3, 4 резолютивної частини рішення невірно зазначено загальну площу квартири [ADDRESS], а саме «98, 00 кв.м.» замість вірного «157, 80 кв.м.» Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає можливим розглянути заяву про виправлення описки у рішенні суду за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 11.03.2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Оболонського районного відділу головного управління держаної міграційної служби в м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку. У даному рішення допущено описки, а саме в абз. 2, 3, 4 резолютивної частини рішення невірно зазначено загальну площу квартири [ADDRESS], а саме «98, 00 кв.м.» замість вірного «157, 80 кв.м.» Відповідно до п.3.2. ст. 3 Договору іпотеки №PCL-005/092/2007 загальна площа квартири [ADDRESS] становить 157, 80 кв.м. Згідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може за власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

11.03.2015 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 16.05.1986 року у Дмитрівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №6, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з 2013 року через сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження та створення відповідачем фактично іншої сім'ї, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON]в судовому засіданні позов підтримав, на примирення не згоден. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву згоду на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved