Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

10 вересня 2020 року та уточнено 10 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що 11.06.2020 позивачу стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про наявність запису про обтяження, про накладення арешту на все її нерухоме майно, накладеного постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 06.01.2015 серії ВП № 45972452 в ході виконання виконавчого листа № 755/25517/14-ц від 22.10.2014 виданого Дніпровським районним судом м. Києва. На її звернення, листом Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.09.2020 повідомлено, що постановою головного державного виконавця Марача Є.В. від 19.11.2015 виконавче провадження № 45972452, з виконання виконавчого листа № 755/25517/14-ц від 22.10.2014 виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») боргу в розмірі 352588,51 грн. було завершено, передано до архіву та знищено. Крім того, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2016 № 216/3881/15-ц визнано недійсним договір поруки № 991/423-П-991/503/08 від 12.08.2008 укладений між сторонами: АКБ «Укрсоцбанк» як кредитором, [PERSON] як позичальником, та [PERSON] як поручителем. Листом АТ «Альфа-Банк», відділення Криворізьке № 3 АТ «Альфа-Банк» від 30.11.2020 позивача повідомлено, що договір поруки № 991/423-П991/503/08 від 12.08.2008 припинив свою дію, у кредитора відсутні фінансові претензії до поручителів. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Марач Є.В. від 06.01.2015 в ході виконання виконавчого листа № 755/25517/14-ц про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 348460,30 грн., накладено арешт на все майно належне [PERSON] (а.с.10). Листом державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.09.2020 позивачу повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 45972452, з виконання виконавчого листа № 755/25517/14-ц від 22.10.2014 виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 352588,51 грн., та постановою головного державного виконавця Марача Є.В. від 19.11.2015 було завершено, передано до архіву та відповідно до акту від 04.01.2019 знищено (а.с17). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2016, яке набрало законної сили 30.09.2016, визнано недійсним договір поруки № 991/423-П-991/503/08 від 12.08.2008 укладеного між сторонами: акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» як кредитором [PERSON] як позичальником, та [PERSON] як поручителем в забезпечення зобов`язань [PERSON] за генеральним договором про надання кредитних послуг № 991/503/08 від 12.08.2008, укладеного між ним та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с.18-19). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 своєї Постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року надав судам роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Оскільки судом встановлено, що виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на все майно позивача було знищено у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, а також враховуючи те, що у позивача відсутня заборгованість перед стягувачем, тому суд приходить висновку про наявність достатніх підстав для зняття арешту з майна позивача. Відповідно до вимог ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином суд вважає вимогу позивача про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження (наявність арешту) нерухомого майна такою, що задоволенню не підлягає, оскільки відомості про виключення відповідного запису вноситься державним реєстратором на підставі рішення суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial