Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Посилався на те, що є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. На обліку у відповідача знаходився лічильник води 2005 року випуску, строк експлуатації якого вставлено 10 років.12.10.2015 року закінчився строк експлуатації вказаного лічильника води. Тому позивач купив новий лічильник води та встановив його у себе в квартирі 12.10.2015 року. В той же день він звернувся до Димитрівського ПУВКХ КП «Вода Донбасу», яке є виробничим підрозділом відповідача із заявою про взяття на абонентський облік нового лічильник води. Станом на 11.11.2015 року новий лічильник на абонентський облік не взято,а запропоновано оплатити опломбування лічильника,після чого він буде взятий на облік. Зазначена вимога порушує його право на облікове споживання холодної води.Просив відповідача зобов'язати взяти на абонентський облік у тижневий строк квартирний засіб обліку води КВ -1,5 2015 року випуску. На думку позивача, не виконуючи своїх обов'язків по взяттю лічильника води на облік, відповідач може нараховувати йому зайві кубометри води (за нормативами споживання), які він не споживає та буде вимагати від нього сплати за них, що завдасть йому матеріальної шкоди. Від думок про протиправну поведінку, він відчуває негативні емоції, тобто морально страждає, вимушений для захисту своїх прав збирати докази, готувати позов та інші документи, відвідувати суд, гаяти час, який він міг би використати для дозвілля або для корисної роботи. Ним були втрачені життєві зв'язки. Для відновлення його душевного стану просив також стягнути відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 157,16 грн., яка спричинена йому підготовкою позовної заяви, а також судових витрат в розмірі 90 грн., пов'язаних із явкою до суду. Рішенням Димитровського міського суду від 27 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати вказане рішення та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зазначив, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, розглядаючи питання опломбування лічильника води разом із взяттям на абонентський облік. Предметом спору не є опломбування лічильника води, предметом спору є взяття на облік лічильника води. Опломбування у тому вигляді , як зазначено у рішенні суду, не передбачено законодавством, актами КМУ, іншими підзаконними актами органів влади або місцевого самоврядування. У позовних вимогах він просив зобов'язати відповідача взяти на абонентський облік квартирний засіб обліку холодної води, як це передбачено п.п.9 та 16,18 п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року №630. Посилався на те, що відповідно до п.п. 9 та 16,18 п.11 Правил виконавець зобов'язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості зокрема, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору. Суд першої інстанції не звернув увагу на інші заяви від 12.11.2015 року, 18.01.2016 року, якими позивач декілька разів просив взяти на облік квартирний засіб обліку, в рішенні посилався на те, що позивач звернувся з заявою від 12.10.2015року. Суд помилково встановив, що за позивачем є заборгованість за надані послуги. Відсутність заборгованості підтверджується рахунком на сплату житлово - комунальних послуг №11061 за грудень 2015 року за адресою: [ADDRESS]. У графі сплати за водопостачання значиться переплата 4,63грн. Відповідно до порядку прийому в експлуатацію вузла обліку води вузол обліку води був прийнятий вперше у 2004 році, коли був змонтований. До складу вузла окрім лічильника води входять фільтр, з'єднання, перехідники та відповідні гайки. Необхідності повторно приймати вузол в експлуатацію немає. Так як у 2015 році закінчився строк експлуатації лічильника води, то на його місце був встановлений новий, такого ж типу, розміру та виробника. Тому потрібно було взяти на облік лічильник води, а не приймати в експлуатацію. Це інші правила, які не стосуються предмету спору - взяття на облік лічильника води та прийняття в експлуатацію вузла обліку. На думку позивача, цей порядок прийому є локальним актом відповідача, про ці правила споживачі не були повідомлені йому та не включені в умови договору, звужують права споживача, передбачені Правилами 630, тому є незаконними. Позивач також посилається на ч.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якої періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги електро-, тепло -, газо - і водопостачання. У зв'язку з цим, позивач повторно 18 січня 2016 року звернувся до відповідача з заявою про взяття на облік лічильника води, проте даний факт залишився поза увагою суду. В судове засідання сторони не з'явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,про що свідчить телефонограма, отримана особисто [PERSON] та представником відповідача -юрисконсультом [PERSON].(а.с.104). Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин. Апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову,суд першої інстанції виходив з того,що у тариф відповідача на час звернення позивача з відповідною заявою про взяття приладу обліку води на абонентський облік не входили витрати з пломбування, а позивачем такі послуги не були сплачені. Разом з тим, такий висновок суперечить встановленим обставинам, нормам матеріального та процесуального права. Судом встановлено, що 12.10.2015 року [PERSON] звертався з заявою на ім'я директора Димитровського ПУВКХ КП «Вода Донбасу» про прийняття в експлуатацію нового лічильника води та встановлення на вузол обліку відповідну пломбу за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS]. На його заяву 02.12.2015 року він отримав відповідь про те,що приймання в експлуатацію знову повірених вузлів обліку води здійснюється на підставі письмової заяви споживача з додаванням квитанції про оплату цієї послуги. 18.01.2016 року мало місце чергове звернення [PERSON] з проханням взяти на облік лічильник води. Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні на момент виниклих правовідносин визначав Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 28 грудня 2014року, який регулював відносини у сфері метрологічної діяльності та був спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань. Згідно зі статтею 21 цього Закону до видів державного метрологічного контролю і нагляду належить, зокрема, і повірка засобів вимірювальної техніки. Відповідно до частини другої статті 28 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку. Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. З 24 жовтня 2014 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №532, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», зокрема цю постанову доповнено порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), у пункті 16 якого визначено,що до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення включаються витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування,а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води. З Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків виключено положення щодо врахування у цьому тарифі витрат,пов'язаних з повіркою квартирних засобів обліку(зокрема пункт 24). Разом з тим, Згідно листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг КП «Компанія «Вода Донбасу» не надавало до НКРЕКП заяву та розрахункові матеріали для встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води,водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) з урахуванням витрат на повірку квартирних засобів обліку холодної води. При цьому,відсутність встановлених тарифів на зазначені послуги через ненадання КП»Компанія»Вода Донбасу» відповідних документів не є підставою для невиконання підприємством вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в частині,зокрема,здійснення періодичної повірки , обслуговування та ремонту засобів вимірювальної техніки за рахунок підприємства. Отже, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води,водовідведення. Згідно зі статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Пунктами 9, 30, 32 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. Виконавець зобов'язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку;контролювати установлені міжповіркові інтервали,проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку,їх обслуговування та ремонт,у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Отже,аналіз нормативно-правової бази свідчить про право споживача на періодичну повірку квартирних засобів обліку, взяття виконавцем на абонентський облік та вказує на обов'язок виконавця проводити таку повірку і контролювати міжповіркові інтервали. Підприємства, які надають послуги споживачам з централізованого постачання холодної води,водовідведення (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води за рахунок включення цих робіт до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води,водовідведення. Таким чином,[PERSON] як споживач і власник вимірювальної техніки має право на взяття виконавцем на абонентський облік квартирного засобу обліку води, а відповідач як виконавець зобов'язаний взяти на абонентський облік квартирний засіб обліку води за рахунок включення цих робіт до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води,водовідведення. Тому його вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вказівка представника відповідача в поясненнях на позовну заяву про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що тарифи на послуги централізованого постачання холодної води,водовідведення для Компанії не встановлені,то безоплатне надання послуг з опломбування та закупку пломб є порушенням ліцензійних умов здійснення господарської діяльності, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки суперечать діючому законодавству.Та обставина, що не встановлені тарифи на послуги централізованого постачання холодної води,водовідведення для Компанії, не можуть бути підставою для порушення прав споживача. Доводи позивача про те, що судом першої інстанції не враховано, що порушення його права є триваючим і на момент прийняття рішення відповідач не взяв на облік лічильника води за свій рахунок в порушення ч.4 ст.17 в Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки позивач звернувся з позовом в листопаді 2015 року і оспорював відмову відповідача прийняти на облік лічильник води,який встановлений в квартирі позивача 12.10.2015 року. ч.4 ст.17 в Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодичної повірки лічильників стала діяти з 1 січня 2016 року. Не дивлячись на те, що позивач звертався до відповідача з заявою про взяття на облік лічильника в січні 2016 року,суд першої інстанції правильно не застосував нові положення закону,оскільки справа розглядається в межах заявлених вимог і нових вимог з посиланням на новий закон позивачем не заявлялося і у суду не було підстав його застосовувати. Посилання в мотивувальній частині рішення на постанову №869 від 01.06.2011 року є безпідставним,оскільки на момент виниклих правовідносин діяла постанова №532 від 1.10.2014 року, якою були внесені зміни в постанову №869 і зокрема, щодо порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди,яка обґрунтовується затратою на підготування позовної заяви 3 години,виходячи із мінімальної заробітної плати,копіювання та друкування позову та додатків до нього,витрати на паливо при кожному відвідуванні суду, то вони не підлягають задоволенню з підстав недоведеності. Позивачем не надано достатніх доказів розміру спричиненої матеріальної шкоди. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними з огляду на наступне. Звертаючись з позовом про відшкодування моральної шкоди,позивач посилався на те,що в результаті не взяття на облік лічильника відповідач може нараховувати йому зайві кубометри води,які він не споживає і буде вимагати від нього сплати за них. Від думок про протиправну поведінку він відчуває негативні емоції,тобто моральні страждання, вимушений для захисту своїх прав збирати докази,гаяти час,який міг використати для дозвілля чи корисної роботи.Ним були втрачені життєві зв'язки. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону «Про захист прав споживачів»,згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Отже, відповідно до цього Закону шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати, виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних із розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; час, коли продукцію було введено в обіг. Право вимагати відшкодування завданої шкоди визнається за потерпілим - споживачем або користувачем, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції, і не залежить від того, чи перебував потерпілий із виробником (виконавцем, продавцем) у договірних відносинах. При цьому на потерпілого покладається обов'язок довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом у продукції та завданою шкодою. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яка мотивована тим, що від думок про протиправну поведінку він відчуває негативні емоції,вимушений для захисту своїх прав збирати докази,готувати позов та інші документи,відвідувати суд, гаяти час,який міг би використати для дозвілля або корисної роботи. Ним були втрачені життєві зв'язки задоволенню не підлягають, оскільки за вказаних обставин Закон не передбачає відшкодування моральної шкоди, тому у задоволені заявлених позовних вимог необхідно відмовити. За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання взяття на облік лічильника та відмові в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки задоволено позовні вимоги немайнового характеру, позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial