Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

11.11.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить визнати недійсним рішення Новоград-Волинської міської ради від 17.12.2009 року № 590 в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0735 га для обслуговування житлового будинку, просить визнати недійсним Державний акт [NUMBER], виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0735 га і зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 011091600422 від 06.07.2010 року, зобов»зати [PERSON] звільнити земельну ділянку, що належить на праві власності [PERSON] відповідно до Державного акту [NUMBER] від 15.04.1999 року та встановити межі, шляхом перенесення паркану згідно меж, визначених державних актом [PERSON], та не чинити перешкоди [PERSON], у користуванні належною їй земельною ділянкою. Крім цього просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0870 га, що за адресою: [ADDRESS]. Власником сусідньої земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], м. Новоград-Волинський, є [PERSON] У 2003 році [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,0715 га. У 2009 році, на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради № 590 [PERSON] вдруге приватизував вказану земельну ділянку. При виготовленні технічної документації із землеустрою не було взято до уваги встановлену межу земельної ділянки згідно її державного акта. У жовтні 2010 року [PERSON] розпочав будівництво паркану на її земельній ділянці. При виготовленні технічної документації із землеустрою [PERSON] вона не давала погодження щодо встановлення меж, свій підпис в акті не проставляла. У зв'язку з вищевикладеним вона змушена звернутися до суду із цим позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечила щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача управління Держемагенства у Новоград-Волинському районі Житомирської області [PERSON] поклався на розсуд суду. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.03.2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобовязання [PERSON] встановити межі, шляхом перенесення паркану. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення Новоград-Волинської міської ради від 17.12.2009 року № 590 в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0735 га для обслуговування житлового будинку, та визнання недійсним Державний акт [NUMBER], виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0735 га і зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 011091600422 від 06.07.2010 року судом встановлено наступне. Рішенням Новоград-Волинської міської ради № 590 від 17.12.2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на [ADDRESS], площею 0,0735 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] та видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-а-971/11 від 26.08.2011 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним рішення Новоград-Волинської міської ради № 590 від 17.12.2009 року за нормами КАС України. Вказаною постановою суду було встановлено, що рішенням Новоград-Волинської міської ради № 590 від 17.12.2009 року було виправлено лише технічну помилку, що не потягнуло зміни меж ділянок [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо вказаних позовних вимог за нормами ЦПК України то [PERSON] не надано суду будь-яких належних доказів на порушення її прав. Пояснення у судовому засідані сторонами надавались вбільшості щодо спору про встановлення межі земльної ділянки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Провадження у справі за позовною вимогою в частині встановлення меж земельної ділянки ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.03.2015 року закрито (а.с. 154). Позовні вимоги щодо зобов'язання [PERSON] звільнити земельну ділянку, що належить на праві власності [PERSON] та не чинити перешкод [PERSON] у користуванні належною їй земельною ділянкою також не підлягають задоволенню, оскільки вони є передчасними. Із вказаними вимогами [PERSON] слід звертатися після встановлення меж суміжних земельних ділянок. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Так, із досліджених у судовому засіданні судових рішень (а.с. 23-31, 141-144) вбачається, що між сторонами виник спір щодо межі земельних ділянок та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками. Вказаний спір протягом п'яти років не вирішено. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/1211/14-ц від 22.09.2014 року було встановлено, що вказаний спір не розглянуто органом місцевого самоврядування та відповідного рішення ним не виносилось як того вимагає ст. 158 ЗК України. Представник позивача [PERSON] підтвердила той факт, що будь-яких рішень Новоград-Волинським міська рада чи інший орган місцевого самоврядування щодо їхнього спору не приймали. У судовому засіданні, на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторонами було роз'яснено їхнє право звертатися до суду із позовом про визнання дій чи бездіяльності відповідного органу місцевого самоврядування незаконною та зобов'язання вчинити певні дії. Однак, з таким позовом сторони до суду не зверталися. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed