overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 21569 грн. 10 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 10000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 14-22). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2013 року становить 21569 грн. 1 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 9586,41 грн., заборгованості за відсотками - 8958,38 грн., заборгованості по комісії - 1521,02 грн., та 1503,29 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 6-13). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за теплопостачання в розмірі 4811 грн. 61 коп. та судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщались в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають проживає в [ADDRESS] і є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення, які надає позивач. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України та п.10 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року вони зобов'язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Відповідачам централізовано надавались послуги з опалення житлової площі, але плату за отримані послуг своєчасно не вносили, в результаті чого за період з 01.07.2010 року по 01.11.2013 року виникла заборгованість в сумі 4811 грн. 61 коп. 2 Розмір заборгованості та оплата судового збору підтверджується матеріалами справи, що є підставою для їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 10.04.2013 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, через втрату взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивач вважає, що сім’ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.04.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 50. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім’ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім’ї стало неможливим. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за теплову енергію, яка виникла протягом 01.05.2008 року - 01.02.2013 року на загальну суму 14778 грн 57 коп. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві від 17.02.2014 року просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі - приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, проживаючи за адресою: [ADDRESS], з 01.05.2008 року по 01.02.2013 року заборгували позивачу 14778 грн 57 коп за теплову енергію (а.с.5). Відповідач порушив договірні зобов'язання щодо обов'язкових виплат за надані позивачем послуги, а тому це є підставою, згідно ст.68 ЖК України, для задоволення позову, так як сторони 11.10.2010 року уклали договір про реструктуризацію боргу (а.с.8). Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом (уточнений згідно заяви від 25.02.2014 року) з вимогами: про визнання незаконними дій працівників Публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА» Лавренюк Д.О., [PERSON], Боярченко С.Ю. з приводу складання актів 08.08.2013 року, 09.08.2013 року, 12.08.2013 року, 13.08.2013 року, 14.08.2013 року, 15.08.2013 року про відсутність позивача на роботі; про визнання недійсними вказаних шести актів; про визнання незаконними дій відповідача 2 щодо винесення наказу №105-к від 05.09.2013 року; про поновлення на роботі - на посаду директора з виробництва Публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА»; про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.08.2013 року по дату винесення судового рішення по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача 1 позов не визнав. Відповідач 2 позов не визнав, в поданій заяві від 21.01.2014 року просить суд розглянути справу у його відсутність (а.с.117). Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що позивач згідно пункту 1 наказу Голови правління Публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА» Лавренюк Д.О. №64-к від 18.06.2013 року, з 18.06.2013 року був прийнятий на посаду директора з виробництва Публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА» (а.с.44). Згідно наказу Голови правління Публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА» Лавренюк Д.О. №105-к від 05.09.2013 року, позивач з 07.08.2013 року був звільнений з роботи за ст.40 п.4 КЗпПУ (за прогули без поважних причин) та отримав копію наказу про звільнення з роботи поштою 20.09.2013 року (а.с.74, 80-81). Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона, яка бере участь у справі, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Наказ Голови правління Публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА» Лавренюк Д.О. №105-к від 05.09.2013 року, згідно якого позивач з 07.08.2013 року був звільнений з роботи за ст.40 п.4 КЗпПУ (за прогули без поважних причин) ґрунтується на достовірних фактичних даних - комісійних актах про відсутність позивача на роботі без поважних причин в період з 08.08.2013 року по 05.09.2013 року, а тому звільнення позивача з роботи відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства - ст.40 п.4 КЗпП України ( а.с.53-73). Крім того, позивач в порушення вимог ст.233 КЗпП України, отримавши 20.09.2013 року поштою копію наказу про своє звільнення з роботи - звернувся зо суду за захистом свого права лише 11.12.2013 року, тобто без поважних причин пропустив місячний строк про звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору з приводу звільнення з роботи. Встановлені судом обставини є підставами для повної відмови в задоволення позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернувся з зазначеною позовною заявою до суду, в якій зазначає, що відповідач не сплачує кошти за послуги з подачі води та відведення стоків і борг станом на 01.11.2013 року становить 2276 грн. 38 коп.. В зв'язку з цим він просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість. Представник позивача Куценко Л.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, підтвердивши викладені в позовній заяві обставини, просила їх задовольнити. Відповідач в суді позов не визнав, та пояснив, що не проживає в [ADDRESS] з 2004 року, в зв язку з чим неодноразово писав відповідачу заяву про закриття особового рахунку на своє ім я. За даною адресою проживає його батько. Суд, заслухавши відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Станом на 01.11.2013 року відповідачу позивачем було нараховано заборгованість за користування послугами з водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2010 року по 01.11.2013 року в сумі 2276 грн. 38 коп., відповідно до наданого розрахунку. Разом з тим, як вбачається з Акту обстеження житлових і матеріально-побутових умов від 14.06.2012 року та пояснень відповідача, останній не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2004 року та послугами позивача не користувався. Дані обставини підтверджуються також заявами відповідача до позивача про закриття особового рахунку на ім я [PERSON]. Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач з відповідачем не укладав. Таким чином позивачем на виконання вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не було надано доказів підтвердження того, що відповідач користувався послугами з водопостачання та водовідведення в квартирі [ADDRESS]. З урахуванням вищенаведеного, на підставі п.п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, ст.ст.64, 67, 68 ЖК України, ст.ст.509, 526, 543, 815 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 13 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі мають одну неповнолітню дитину. За час шлюбу постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались ненормальні стосунки. За час шлюбу постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 13 вересня 2008 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 47 (а.с. 4). Сторони від проживання в шлюбі мають одну неповнолітню дитину. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований 26.09.2007 року відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №618 В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2007 року. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки через несумісність характерів, що призвело до подальшого припинення шлюбних відносин. З травня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають разом з нею. З огляду на це вона вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду також надав заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у його відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо утримання дітей та поділу спільного майна немає. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідач визнав позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом ,зазначаючи, що вона являється донькою відповідача. Після розлучення батьків вона залишилась проживати разом із матір'ю [PERSON], яка її утримує та матеріально забезпечує. На даний час вона навчається на денному відділенні Луганського національного аграрного університету на 3 курсі контрактної форми навчання економічного факультету і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі ? частини його доходу(заробітку) щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду, і до закінчення навчання , але не більше як до досягнення нею 23 років, та витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень. Позивач просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо дитина, яка досягла повноліття та продовжує навчання ,і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, то батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із наданих позивачем доказів встановлено, що позивач являється донькою відповідача, навчається на денному відділенні Луганського національного аграрного університету на 3 курсі контрактної форми навчання економічного факультету ,що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання. Відповідач не заперечує стягнути аліменти у вказаному розмірі та витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень. Суд вважає ,що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 12.11.1994 року. Від шлюбу мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично з березня 2012 року припинили шлюбні стосунки, спільно господарство не ведуть, спільного бюджету не мають Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився також. В заяві просить справу розглядати без його присутності. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 12.11.1994 року зареєстрували шлюб у Великогорбашівській сільській раді Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 01.07.2013 року, від якого не мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на повну відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе, добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач - не заперечив щодо розлучення. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2013 року /а.с.5/. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved