Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

10 липня 2020 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрована його співмешканка - [PERSON] , фактичне місце проживання її невідомо. Позивач стверджує, що наявність зареєстрованої відповідачки у будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , створює перешкоди у належному йому праві володінні, користуванні та розпорядженні своїм будинком, а тому змушений звернутися до суду та просить усунути перешкоди в користуванні належним йому на праві власності житловим будинком №9, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду від 01.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 24.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, погодився на слухання справи за відсутності відповідачки, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомляла, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала. Відповідачкою не подано до суду відзив на позов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає з позивачем по сусідству, [PERSON] проживала з 1980 року разом з позивачем у цивільному щлюбі до 2019 року, потім вона його залишила і більше з ним не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він є односельчанином позивача і добре знає його сім`ю, [PERSON] проживала з позивачем у цивільному шлюбі до червня 2019 року, після того більше її не бачив. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Як вбачається з довідки № 02.05-26/655 від 25.06.2020 року, виданої Смотрицькою селищною радою в житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] власник будинку, [PERSON] [INFO] співмешканка. Також відповідно до актів від 03.07.2019 року, 28.09.2019 року, 24.02.2020 року, 04 червня 2020 року, [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проте в період з 02 червня 2019 року по даний час в зазначеному будинку не проживає, господарства не веде, місце її перебування невідоме. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 72\~ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 64 ЖК Української РСР\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до\~ст. 156 Житлового кодексу\~до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини другої\~статті 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Члени сім`ї власника житлового приміщення не мають права власності на житло, в якому вини проживають, що свідчить про суттєву відмінність їхнього правового статусу від правового статусу власника такого приміщення, унеможливлюючи, зокрема право розпорядження цим майном. Разом із тим, цим особам належить право використовувати приміщення для проживання, яке є сервітутним правом, тобто правом користування чужим майном (стаття 405 ЦК України). Проте член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачка не проживає разом з позивачем з 2019 року, спільного господарства не ведуть, що підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків тобто наявність реєстрації є формальною умовою приналежності до житлового будинку. Отже,\~слід усунути\~перешкоди в\~користуванні житловим\~будинком за\~адресою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням.

Outcome: approved