Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

11 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку. Матір заявника - [PERSON] , померла [INFO] , а брат - [PERSON] , на ім`я якого [PERSON] склав заповіт, помер [INFO] . Батьки проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказуючи, що після одруження змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , відсутність в її свідоцтві про народження запису про батька унеможливлює підтвердження родинних відносини між нею та її батьком та прийняття спадщини після смерті останнього, просила встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо [PERSON] , яка народилася [INFO] . Заявник у судовому засіданні заяву підтримала із викладених у ній підстав, просила її задовольнити. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, подали до суду, кожен зокрема, письмові заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності (а. с. 35, 37). Заслухавши учасників справи, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За змістом частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 494/1611/18, Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15, при вирішення питання про те, якою правовою нормою слід керуватися при розгляді справ про встановлення факту батьківства, потрібно виходити з дати народження дитини. Заяви про встановлення факту батьківства суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до [INFO] , розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (зокрема, коли відповідно до частини другої статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до частини другої статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачено, що при встановленні факту батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження, або спільне виховання чи утримання батьками дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання батьківства. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Кортеліси Ратнівського району Волинської області (а. с. 6), після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 10). У свідоцтві про народження та повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] відомості про батька дитини відсутні, а матір`ю зазначена [PERSON] (а. с. 10, 39-40). [PERSON] померла [INFO] (а. с. 9). З матеріалів справи видно, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в селі Кульчин Турійського району Волинської області однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. [PERSON] визнавав батьківство щодо [PERSON] (а. с. 16, 17). Зазначені факти в судовому засіданні підтвердили також свідки [PERSON] та [PERSON] . Крім того, в актовому записі № 120 від 12 листопада 1960 року про народження [PERSON] особою, яка звернулася за оформленням вказаного акту, зазначено [PERSON] (а. с. 41). Аналіз наведених обставин справи та доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що [PERSON] є батьком [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] (а. с. 8). Як встановлено у ході розгляду справи, заявнику встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті батька. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкових реєстрів спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріуса не звертався (а.с. 32, 33). За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що відсутність в актовому записі про народження заявника відомостей про батька унеможливлює реалізацію нею свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] , надані заявником докази на підтвердження факту, що має юридичне значення, у контексті положень статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved