Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

10 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач посилається на наступне. З відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Дитина знаходиться на її та її батьків утриманні, Чоловік матеріальну допомогу не надає. Державної допомоги вона не отримує. Відповідач працює офіційно, має регулярні доходи, інших неповнолітніх дітей не має, утримань по іншим виконавчим документам з нього не здійснюється. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2010 року та мають сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 133723, виданим 13 квітня 2010 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с. 7) та свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 207638, виданим 19 липня 2010 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с. 6). Спільне життя сторін не склалося. Дитина знаходиться на утриманні позивача та її батьків. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Державної допомоги позивач не отримує. Відповідач працює офіційно, має регулярні доходи, інших неповнолітніх дітей не має, утримань по іншим виконавчим документам з нього не здійснюється. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, враховуючи, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, яка не має можливості самостійно її утримувати, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved