Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

10 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 22.11.2007 року ПАТ «Український комунальний банк» та [PERSON] уклали кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала споживчий кредит у розмірі 25000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0% на рік та щомісячною сплатою комісії у розмірі 1% від суми виданого кредиту, з метою ремонту квартири. В порушення вимог договору відповідач своїх зобов'язань за договором не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 08.07.2013 року у сумі 23048 гривень, які й просить стягнути позивач з відповідача, також просить стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в матерілах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без участі представника банку (а.с. 35). В судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень на позов не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надала. Виклики в судове засідання були направлені відповідачу за адресою згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу: [ADDRESS], які повернулися на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 136-138). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи зі змісту п. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розгляд справи може бути здійснено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, якщо є достатні матеріали для ухвалення рішення. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки для ухвалення рішення матеріалів у справі є достатньо. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.11.2007 року між ПАТ «Укркомунбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00736/07-1235, відповідно до якого банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 25000,00 гривень з метою на ремонт квартири на строк до 21.11.2009 року зі сплатою 24% річних. Додатково до основної плати за кредит позичальник сплачує банку кожного місяця комісійну винагороду у розмірі 1% від суми виданого кредиту за обслуговування кредитної заборгованості. Повернення кредитних коштів здійснюється згідно графіку погашення кредитної заборгованості та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с. 17-19). Факт надання кредиту позивачем відповідачу підтверджується копією заяви на видачу готівки № 02-004 від 22.11.2007 року, відповідно якої [PERSON] отримала 25000,00 гривень згідно договору кредиту № 00736/07-1235 від 22.11.2007 року (а.с. 20). Відповідно до п.п. 5.1. кредитного договору, у разі несвоєчасної сплати кредиту та/або відсотків, комісії по ньому, банк має право стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ «Укркомунбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином в обумовлений кредитним договором строк Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не повністю виконала зобов'язання за кредитним договором по своєчасному та повному поверненню кредиту, сплати відсотків за користування ним та комісії, в зв'язку з чим виникла заборгованість в загальній сумі 23048,00 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 4160,00 гривень, заборгованості по відсоткам та комісії у сумі 15930,07 гривень, пені 2957,93 гривні. Правильність розрахунків банку перевірена судом (а.с. 3-8). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4160,00 гривень, заборгованості по відсотках та комісії у розмірі 15930,07 гривень, пені у розмірі 2957,93 гривні є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що 15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VІІ, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки, зокрема, осіб, які проживають в зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Відповідно до ст. 2 цього Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи убачається, що відповідач постійно проживає та зареєстрована у місті Рубіжне Луганської області з 04.12.1997 року (а.с. 25). Згідно Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VІІ заборонено нарахування пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами на період проведення антитерористичної операції з 14.04.2014 року, проте як вбачається з матеріалів справи, пеня нарахована за період з 08.07.2012 року по 10.06.2013 року, тобто до зазначеної дати у Законі, тому, відсутні підстави для скасування пені згідно з ст. 2 зазначеного Закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, судовий збір у розмірі 230,48 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved