Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

10.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] , указуючи, що він є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Столяровою В.М. за реєстровим № 1753. У вказаному домоволодінні зареєстрований він та його син [PERSON] , відповідач у справі, який не проживає за місцем реєстрації з вересня 2010 року. Відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні домоволодіння. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає йому повною мірою розпоряджатись домоволодінням на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 38). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву, адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 18.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Столяровою В.М. за реєстровим № 1753, позивач є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 19.09.2018 року (а.с. 14). Відповідач у вказаному домоволодінні не проживає з вересня 2010 року, його речей у домоволодінні немає, що підтверджується актом від 09.08.2018 року, складеним за участі свідків: [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , що проживають за адресою: [ADDRESS] , посвідченим предстанвиком квартального комітету № 1 (а.с. 25). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що на вимогу власника сервітут може бути припинений за рішенням суду, за наявності обставин, що мають істотне значення. З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що [PERSON] вселився до спірного домоволодіння як член сім`ї власника цього домоволодіння, ураховуючи, що право користування житлом має речово - правовий характер, а відповідач не проживає за спірною адресою більш ніж один рік, що являється обставиною, що має істотне значення, суд вважає, що наявні законні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved