Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

10 січня 2014 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, визначити їй додатковий строк для подачі нею заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO], строком 3 місяці, у зв'язку з поважною причиною пропуску 6-ти місячного строку на подачу вказаної заяви нотаріусу, а саме її необізнаністю діючого законодавства та враховуючи її постійне проживання зі спадкодавцем на момент смерті з урахуванням вимог ст. 1268 ЦК України. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки з викликом до суду, причини неявки не повідомила, але надала суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов та на підставі ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутністю (а.с. 17,20). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки з викликом до суду, причини неявки суду не повідомив, але надіслав на адресу суду свою заяву, в якій повністю визнав позов та просив суд, розглянути справу без його участі (а.с. 18,19). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1221 ЦК України передбачено - місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із статтею 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Умови статті 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено - при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкоємця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину, його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець, після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини - має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після цього вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд встановив, що спадкодавець [PERSON], яка є матір`ю позивачки - померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2013 р., свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 06.10.1951 р. та свідоцтвом про одруження позивачки (зі зміною прізвища з дівочої [PERSON] на [PERSON]) серії [NUMBER] від 26.07.1971 р. (а.с. 4,6,7). Суд встановив, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,353 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Очеретнянської сльіради Кривоозерського раону, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 077483 від 29.10.2004 р., виданого [PERSON] на підставі розпорядження Кривоозерської РДА № 607-р від 08.10.2004 р. (а.с. 9). Довідкою Овідіопольської РДНК № 65/01-16 від 15.01.2014 р. підтверджується, що спадкова справа відносно померлої [INFO] [PERSON] Овідіопольсською РДНК не заводилась (а.с. 15,16). Відповідно до довідки Доброолександрівської с/р № 02-12/793 від 25.12.2013 р. - [PERSON], яка померла [INFO] по день смерті проживала та вела спільне господарство за адресою : [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] (позивачкою) (а.с. 8). З позову вбачається, з чим погоджується суд, що позивачка, проживаючи зі своєю матір`ю - спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO], до моменту її смерті - фактично, в порядку ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину і не подавала нотаріусу заяви про відмову від спадщини, що підтверджується вищевказаними документальними доказами. Також, з пояснень позивачки, викладених у позові вбачається, що у зв'язку з юридичною необізнаністю, позивачка не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, постійно проживаючи зі своєю матір`ю і вважаючи, що фактично прийняла спадщину з можливістю, у будь-який час звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, не знаючи про встановлений законодавством України 6-ти місячний строк для подачі заяви нотаріусу для прийняття спадщини. Однак, у грудні 2013 р., звернувшись до нотаріуса з питання прийняття спадщини, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропущенням позивачкою 6-ти місячного строку на прийняття спадщини та через реєстрацію позивачки за іншою адресою, ніж її померла матір. Таким чином, враховуючи фактичне прийняття спадщини позивачкою, в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті її матері, з якою вона постійно проживала за однією адресою та юридичну необізнаність позивачки щодо необхідності подачі до нотаріуса відповідної заяви про прийняття спадщини, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними труднощами, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе задовольнити позов та визначити позивачці додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, тривалістю 3 місяці.

Outcome: approved