Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

12.12.2018р. до місцевого суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], де просить змінити розмір аліментів, що стягується з нього на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що раніше перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого у них народилась спільна дитина сина [PERSON], 28.08.2011р. народження, на утримання якого були стягненні судом аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення останнім повноліття. Відповідно до змін до\~Сімейного кодексу України\~від 17.05.2017р., які набули чинності 08.07.2017р., змінено мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у звязку з чим просить змінити розмір аліментів, встановлений попереднім судовим рішенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши заяву, де просить справу розглянути в її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти зміни розміру стягуваних аліментів. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За\~статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частин 7 і 8\~статті 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно\~статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з частини 1\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до\~статті 192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При цьому, для збільшення або зменшення розміру аліментів, достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни матеріального стану. Згідно зі\~статтею 182 СК\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З системного аналізу норм\~СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше (статті\~192,\~182,\~188,\~190 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. Судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] є матірю малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], з яким шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнені аліменти на утримання сина [PERSON], 28.08.2011року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до внесених змін до\~Сімейного кодексу України\~від 17.05.2017р., які набули чинності 08.07.2017р., змінено мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наведених норм права, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, що стягуються за рішеннями суду на користь позивача, виходячи з діючих норм сімейного законодавства. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. За п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 768,40грн.

Outcome: approved