Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

11.02.2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 09 серпня 2013 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, непорозуміння переростали у сварки, вони з чоловіком мають різні погляди на сімейне та шлюбне життя, на зобов`язання чоловіка та дружини, на бачення особистої свободи, починаючи з 2019 року припинили сімейно-шлюбні відносини. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 23.02.2021 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась за невідомими суду причинами, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 22). Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 09 серпня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції та зроблено відповідний актовий запис № 209 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з 2019 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України відповідачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved