Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

11 червня 2019 року заявник [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про розірвання шлюбу, в якій просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 31 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 481 в книзі реєстрації актів про одруження. Заява обґрунтована тим, що 31.10.2013 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. У їх стосунках зникли почуття любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки. [PERSON] тривалий час перебуває в місцях позбавлення волі. Вони тривалий час не бачаться, не підтримують сімейних стосунків, що пригнічує її та суперечить її принципам та інтересам, створюють невизначеність у її сімейному стані, тому не бажає більше перебувати в щлюбі. 17.06.2019 року ухвалою судді справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справа за правилами окремого позовного провадження. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, 02.08.2019 року звернулась до суду з заявою, в якій просила справу розглядати без її участі, заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 31.10.2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що складено актовий запис за № 481, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області. Від спільного життя дітей не мають. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у поряду окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя не пов`язано спільним побутом, не підтримують ніяких відношень, заявник вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved