Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

11.01.2017р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] (третя особа - служба у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації) про позбавлення батьківських прав (а.с. № 3 - 6). Позовна заява згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.01.2017р. буда передана в провадження судді [PERSON]. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.03.2017р.справа передана в провадження судді Ткаченко Н.В. у зв,язку зі спливом п,ятирічних повноважень судді [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 27.11.2004р. вона уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2004р., виданого ВРАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що складено відповідний актовий запис № 991. Під час шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON], [INFO] народження. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Жовтневим ВДРАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області. Як зазначає позивачка, починаючи з лютого 2009р. стосунки між сторонами стали погіршуватися з кожним днем, в результаті чого життя друг з другом стало не можливо. 26.05.2010р. позивачка з відповідачем розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.05.2010р., виданого Жовтневим ВРАЦС ДМУЮ, про що складено відповідний актовий запис № 212. З моменту припинення шлюбних відносин позивачка виховує дитину самостійно, створює їй належні умови виховання, утримує її, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує її лікування. Відповідач з моменту припинення шлюбних відносин, навпаки, не приймає участі у вихованні доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. На теперішній час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON], який швидко порозумівся з [PERSON], вони разом їздять на атракціони, ходять у кіно, відвідують музеї тощо, донька називає його батьком. 01.11.2016р. відповідач написав заяву, засвідчену приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В., зареєстровану у реєстрі за № 1806, згідно якої дав згоду на усиновлення (удочеріння) його малолітньої доньки [PERSON] З огляду на викладене, позивачка вважає, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] та не має намірів у подальшому здійснювати піклування над нею. У зв'язку з чим позивачка і звернулася до суду з даним позовом. Представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 03.02.2017р. - а.с. № 48) в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Крім того, просив розглянути справу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 47). 28.02.2017р. до суду надійшла заява [PERSON], в якій останній визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути за його відсутності (а.с. № 33). 24.04.2017р. відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. № 37, 39, 42 - 44). Крім того, в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява відповідача, де останній надав свою згоду на удочеріння його малолітньої доньки, [PERSON], чоловіком позивачки - [PERSON] (а.с. № 46). За таких обставин та з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України суд 24.04.2017р. постановив ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про розгляд справи за відсутності відповідача. Оскільки з заяви відповідача, яку він направив суду поштою 28.02.2017р. (а.с. № 33-35) та яку він оформив нотаріально 01.11.2016р. (а.с.№ 46) вбачається, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав та подальше удочеріння, суд ухвалив винести рішення суду на загальних засадах цивільного судочинства відповідно до положень глави 8 розділу III ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування в особі служби у справі дітей Дніпровської райдержадміністрації, рішення просив прийняти на розсуд суду (а.с. № 29). Крім того, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.01.2017р., згідно якого Дніпровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] народження (а.с. № 30 - 31). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,дослідивши матеріали справи, включаючи письмові заяви сторін по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2004р. позивачка уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2004р., виданим того ж дня відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що складено відповідний актовий запис № 991 (а.с. № 20). [INFO] народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 08.08.2012р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1060 (а.с. № 11). 26.05.2010р. було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 26.05.2010р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 212 (а.с. № 12). 25.07.2014р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим того ж дня Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 501 (а.с. № 13). Позивачка з донькою проживають та зареєстровані за адресою реєстрації її чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою про склад сім'ї та проживання, виданої Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с. № 14). Умови проживання родини задовільні, приватний будинок на 10 кімнат, з комунікаціями, у дитини є окреме місце для сну, гри та навчання. В родині створені всі умови для забезпечення потреб дитини, стосунки в родині доброзичливі, сприятливі для розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, наявним в матеріалах справи (а.с. № 16). В матеріалах справи також наявна заява, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округа Румянцевою Т.В., зареєстрована у реєстрі за № 1806, відповідно до якої [PERSON] дав згоду на усиновлення (удочеріння) його малолітньої доньки - [PERSON], яка народилась [INFO] [PERSON], [INFO]. народження, а також відповідач дав згоду на запис [PERSON], [INFO]. народження, у Книзі реєстрації народжень в якості батька його малолітньої доньки [PERSON], яка народилась [INFO] Крім того, відповідач у вказаній заяві зазначає, що суть згоди на усиновлення (удочеріння), умови та правові наслідки її надання, право на відкликання згоди, передбачені 217, 232 СК України, нотаріусом йому роз'яснені. Стверджує, що знаходиться в твердій пам'яті і ясній свідомості, діє добровільно, розуміє значення своїх дій і не помиляється у відношенні майбутнього (а.с. № 18). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.01.2017р., Дніпровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] народження (а.с. № 30 - 31). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON], мешкає від дитини окремо, з донькою не спілкується, нехтує своїми батьківськими обов'язками, не піклується про фізичний та духовний розвиток, її вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує. Малолітня дитина, [PERSON], [INFO] народження мешкає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Встановлені в ході судового розгляду обставини, знайшли об'єктивне підтвердження і в висновку третьої особи - органа опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, наявного в матеріалах справи (а.с. № 30 - 31). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги [PERSON] визнав. Так, 28.02.2017р. до суду поштою надійшла заява [PERSON], в якій останній визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. № 33-36). Крім того, представником позивачки суду була надана згода відповідача на усиновлення (удочеріння) його доньки [PERSON], яка була посвідчена нотаріально 01.11.2016р. (а.с. № 46). Доказів на спростування фактів свого ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON] відповідач суду не надав. З'ясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення для задоволення позову, оскільки відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в ході судового засідання в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймав участі у вихованні, духовному розвитку дитини, матеріально не забезпечував, не піклувався про стан її здоров'я та більш того, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], [INFO] народження батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] народження. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 551грн. 20коп. (позовна заява надіслана суду поштою 29.12.2016р., отже ставки судового збору 2016р.), що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved