Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

10.10.2018 позивач військова частина [NUMBER] , в особі командира військової частини [PERSON] , звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що останній проходив військову службу в військовій частині польова пошта [NUMBER] , згідно наказу від 06.03.2015. Під час проходження служби відповідачем було порушено вимоги законодавства стосовно збереження державного майна, у зв`язку з чим, на підставі наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] було проведено службове розслідування, за результатами якого відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності на загальну суму 24632,64 грн. Крім того, на момент\~виключення зі\~списків особового\~складу частини,\~згідно довідки\~на утримання\~за втрачене\~речове майно\~№61\~від 27.11.2015\~за старшим\~солдатом [PERSON] \~рахувалось речове\~майно,\~термін носіння\~якого не\~закінчився,\~на загальну\~суму 3421,95\~грн.\~після звільнення\~з лав\~Збройних Сил\~України [PERSON] \~добровільно відшкодував\~кошти у\~сумі 3421,95\~грн.\~за речове\~майно,\~термін носіння\~якого не\~закінчився та\~частково добровільно\~відшкодував кошти\~в сумі\~2203,27\~грн.\~за втрачене\~речове майно,\~тобто частково\~відшкодувавши завдані\~державі збитки,\~тим самим\~визнав свою\~вину. Позивач просив стягнути з відповідача суму за втрачене речове майно, несплачену після виключення зі списків особового складу частини в сумі 22429,37 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми позовну заяву передано на розгляд Голопристанського районного суду Херсонської області по територіальній юрисдикції (підсудності). Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Сторони до суду не з`явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належними чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань, чи відзиву відповідача на адресу суду не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що протягом 2015 року, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», [PERSON] проходив військову службу в військовій частині польова пошта [NUMBER] та згідно наказу командира частини від 06.03.2015 №71, був зарахований до списків особового складу і призначений на посаду оператора 5 обслуги 2 реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону (а. с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном, що підтверджується наданими до суду позивачем доказами (а. с. 11-16). Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» від 21.09.1999 №1075-ХІУ передбачено, що військове майно є державною власністю. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший солдат [PERSON] , відповідно до вимог статей 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі Статутів), зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно. Особи, що посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягуються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Постановою Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» 23.06.95р. N243/95-ВР, закріплено, що відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 9, 11, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. п. 5, 13, 14, 15, «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 4 серпня 2000 року, старший солдат [PERSON] відповідав за утримання в готовності до застосування та збереження державного майна, що довірене йому; його комплектність, наявність та якісний стан; недопущення випадків його псування та нестач; вжиття необхідних заходів для боротьби з нераціональним його витрачанням, втратою, нестачею, псуванням і розкраданням. Пунктом 2 постанови ВРУ N243/95-ВР визначено, що військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливо мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Пунктами 3, 32 постанови КМУ №1444 від 28.10.2004 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), передбачено наступне: речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майна непорушних запасів, а за використанням на майно особистого користування та інвентарне майно. До інвентарного майна належать теплі та постільні речі, табірні та спеціальні намети, спеціальний одяг і льотно-технічне обмундирування, засоби індивідуального захисту, санітарно-господарське майно, спортивний інвентар та музичні інструменти. Інвентарне майно видається тільки у тимчасове користування (експлуатацію). Фактичні обставини справи та надані належні документальні докази свідчать про те, що відповідач старший солдат [PERSON] грубо порушивши вище зазначені вимоги законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речового майна), яке було видано військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі, в особі військової частини [NUMBER] . Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, пунктами 2, 3, 4 частини І Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке затверджене постановою ВРУ від 23 червня 1995 року N243/95-ВР передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди. Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду. Згідно п. 14 зазначеного Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 листопада 1995 р. N880 «Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості»: - у п`ятикратному розмірі відшкодовується винними особами інвентарні речі: плащ-палатка бавовняна, мішок спальний, казанок металевий, фляга металева і поліетиленова, казанок комбінований; спеціальний одяг і взуття: куртка і брюки утеплені усіх найменувань. Порядок визначення розміру шкоди врегульований розділом IV Положення, згідно якого, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. У зв`язку з цим, на підставі наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 27.11.2015 №1114, за даним фактом командиром військової частини польова пошта [NUMBER] було призначене службове розслідування. Відповідно до акту результатів службового розслідування, затвердженого ТВО командиром військової частини польова пошта [NUMBER] , наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] «Про результати службового розслідування» від 27.11.2015 №1118 та наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 27.11.2015 №1121, старший солдат [PERSON] , притягнутий до матеріальної відповідальності на загальну суму 24632,64 грн. (а. с. 17-24). Як вбачається з позовної заяви, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності відповідачем не оскаржено, а отже він є чинним і підлягає виконанню та з [PERSON] , слід було утримувати визначену суму матеріальної шкоди. При цьому, з відомості №60 від 27.11.2015 про вартість шкоди завданої державі внаслідок втрати речового майна старшим солдатом [PERSON] вбачається, що вказаним військовослужбовцем не здано інвентарне речове майно на загальну суму 4923,37 грн., при цьому вартість майна із урахуванням кратності в цілому становить 24632,64 грн. (а. с. 25). Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] №260 від 28.11.2015, старший солдат [PERSON] звільнений наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 28 листопада 2015 року №260 (по особовому складу) з військової служби у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічмана, старшого мічмана) складу у разі невиконання службових обов`язків) пункту 1 частини 8 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з 28 листопада 2015 року виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Голопристанського РВК Херсонської області (а. с. 26). Крім того, на момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки на утримання за втрачене речове майно №61 від 27.11.2015 за старшим солдатом [PERSON] рахувалось речове майно, термін носіння якого не закінчився, на загальну суму 3421,95 грн. (а. с. 27). Відповідно до п. 29 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою КМУ №1444 від 28.10.2004 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), у разі звільнення військовослужбовця за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з них з урахуванням зносу. Зважаючи на ті обставини, що старший солдат [PERSON] був звільнений з військової частини польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ) у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків (за службовою невідповідністю), що підтверджується наданими до суду доказами, військова частина має право на утримання з останнього вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися. При цьому, після звільнення з лав Збройних Сил України старшим солдатом [PERSON] , згідно витягу з книги грошових стягнень та нарахувань виданої помічником командира з фінансово-економічної роботи начальником фінансово-економічної служби військової частини [NUMBER] від 04.10.2018 за №939, добровільно відшкодував кошти у сумі 3421,95 грн. за речове майно термін носіння якого не закінчився та частково добровільно відшкодував кошти в сумі 2203,27 грн. за втрачене речове майно (а. с. 27), тобто частково відшкодувавши завдані державі збитки. Тобто, колишній військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] , згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів повинен відшкодувати державі в особі військової частини [NUMBER] кошти за втрачене речове майно, несплачених після виключення зі списків особового складу частини, в загальній сумі 22429,37 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача Військової частини [NUMBER] матеріальна шкода, завдана втратою інвентарного речового майна в загальній сумі 22429 (двадцять дві тисячі чотириста двадцять дев`ять) грн. 37 коп. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 1762,00 грн., що підтверджується наявним платіжним дорученням від 19.12.2018 (а. с. 35).

Outcome: approved