Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

11.11.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року по цивільній справі №466/9966/16-ц на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн. на кожну дитину,починаючи з 29.11.2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року по цивільній справі №466/9966/16-ц, він сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, а саме по 2500,00грн. на кожну дитину, щомісячно. Він як батько приймає участь у вихованні та утриманні дітей. З дітьми вони ходять на прогулянку та у магазин, 2-3 дні на тиждень діти проводять у нього. По мірі своїх можливостей він купує для дітей продукти, речі, іграшки та ліки. Він усвідомлює свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятись, однак на сьогоднішній день змінився його матеріальний стан у сторону погіршення та його середньомісячна заробітна плата складає 4000,00грн. - 5000,00грн. Крім того, його матір [PERSON] є інвалідом 3-ї групи, онкохвора, а тому теж потребує його фінансової підтримки, тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000,00грн., у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів та просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього по 1000 грн. на кожну дитину,але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 02.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.20). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 27.04.2020 (а.с.47). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, покликаючись на мовити викладені у відзиві на позов, який долучений до матеріалів справи (а.с.32-36). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позов слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016року стягуються аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 2500 (двох тисяч п`ятсот) гривень на кожну дитину, які підлягають індексації, починаючи з 29 листопада 2016року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.5). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. В позові [PERSON] посилається на ту обставину, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 2500 (двох тисяч п`ятсот) гривень на кожну дитину змінився майновий стан в сторону погіршення та його середньомісячна заробітна плата становить 4000,00грн. - 5000,00грн. Крім того, на його утриманні перебуває матір [PERSON] , яка є інвалідом 3-ї групи, хворіє онкологічним захворюванням. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач Особа 5 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу». Позивачем суду подано епікриз історії хвороби № [NUMBER] та довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10ААВ №695395 [PERSON] , з якої вбачається, що вона є інвалідом 3-ї групи (а.с.14, 15), довідку з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Під Голоском-410» №2404 від 09.10.2019, з якої вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Окрім того,в судовому засіданні позивач зазначив, що рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей за 2016 рік набрало законної сили і він його не оскаржував. Станом на день постановлення судового рішення у 2016 році, він також постійного заробітку немав, і на даний час допустив заборгованість по аліментах в розмірі до 70 000 грн. Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, на його утриманні перебуває матір [PERSON] , яка є інвалідом 3-ї групи, однак є працездатною. Згідно розрахунку заборгованість по аліментах у ВП №61007480 від 06.02.2020, заборгованість позивач [PERSON] по сплаті аліментів станом на 06.02.2020 становить 60 000,00грн. Будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , не надав, матеріальний, сімейний та стан здоров`я позивача та відповідача не змінився, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Outcome: approved