Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

11.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 15 березня 2015 року в м. Первомайську Миколаївської області помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складалося з житлового будинку № 23 із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по провулку Гірському в м. Первомайську Миколаївської області. Після смерті спадкодавця, [PERSON] спадщину частково прийняла і є єдиною спадкоємицею за законом всього спадкового майна. Так, 29.09.2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться по провул. Гірському № 23 в м. Первомайську Миколаївської області. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок їй було відмовлено та постановою від 30.09.2016 року, нотаріусом розяснено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище спадкове майно неможливо, оскільки державна реєстрація права власності на зазначений житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня і спадкоємець померлого не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній. Житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 04.06.1996 року, який посвідчений нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], реєстровий № 1-1463, про що свідчить копії договору дарування та технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП «[PERSON] МБТІ». Отримати дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лиш власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Таким чином, на даний час [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, і в той же час, за незалежними від неї обставинами, не має змоги оформити спадщину і користуватися спадковим майном, хоча згідно діючого законодавства має на це всі права. Позивач в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] міської ради на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через адміністрацію виправного закладу, де відбуває покарання, заперечень проти позову суду не надав. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 15.03.2015 року (свідоцтво про смерть від 19.03.2015 серія І-ФП № 217444) спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON], якого згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.11.2015 року по справі № 484/4226/15-к провадження №1-кп/484/327/15 засуджено до восьми років позбавлення волі за умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, внаслідок якого загинув спадкодавець [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Таким чином, відповідач у справі [PERSON] не має права спадкувати після смерті [PERSON], що встановлено рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/4820/15-ц провадження № 2/484/263/16. Відповідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Враховуючи вищезазначене, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті її брата [PERSON], який помер 15.03.2015 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок, що розташований по провул. Гірський, 23 в м. Первомайську Миколаївської області. [PERSON] частково прийняла спадщину, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по пров. Гірський, 23 в м. Первомайську Миколаївської області, через те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на нього. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved