Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

11.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.11.2003 року у виконкомі Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося, так як він почав сильно пиячити, через що у них виникають постійні сварки та скандали. Відповідач покинув її і перейшов жити до своїх батьків. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони понад один місяць не підтримують сімейних зв'язків та не ведуть подружнього життя, через що вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.11.2003 року у виконкомі Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівській області, актовий запис №15. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні, викладеним в позові, а також позивач додатково пояснила, що втратила почуття любові до відповідача, оскільки він зловживає спиртними напоями, застосовує рукоприкладство до неї, її рідного брата, вчиняє сварки та скандали, що негативно відбивається на її здоров»ї та здоров»ї їхнього сина, живуть окремо з кінця серпня місяця 2018 року, дитина проживає з нею, спільне господарство не ведуть. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав, не заперечував щодо обставин, на які посилалася позивачка як на підставу розірвання шлюбу, просив шлюб розірвати, оскільки так хоче позивач. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 20.11.2003 року, шлюб зареєстрували у Торчиновицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №15 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремими сім'ями з кінця серпня 2018 року, в різних населених пунктах, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, позивачка втратила любов до відповідача. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред'явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Неповнолітню дитину сторін залишити на вихованні з позивачкою з огляду на те, що вона проживає з нею. При подачі позивачем позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок (а.с.1). Згідно положень ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, що становить 352 гривні 40 копійок. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved