Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

11.02.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.08.2002 року [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 10. В обґрунтування позову зазначено про неможливість примирення із відповідачем. Вказав, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2019 року. На протязі останніх 10 років сторони неодноразово припиняли сумісне проживання, проживали окремо один від одного, потім мирились. Постійні сварки негативно впливають на неповнолітню дитину. Враховуючи викладене позивач просить розірвати шлюб. Учасники справи у підготовче засідання не з'явились. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав та просив його задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Судові витрати по справі просив залишити за ним та не стягувати їх з відповідача. Відповідач [PERSON] надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та розірванні шлюбу. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Після розірвання шлюбу просила прізвище не змінювати. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ № 150742, 10.08.2002 року між [PERSON] та Іщенко [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис запис № 10. Після укладення шлюбу прізвище Іщенко змінено на [PERSON]. (а.с. 5) Згідно копії свідоцтва про народження, серії 1-ВЛ № 225809 від 04.12.2002 року, сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст.\~24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу неможливе, відповідач не заперечує проти задоволення позову, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Спору з приводу майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами не існує. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 113\~СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З урахуванням позиції позивача, який просив залишити судові витрати за ним, відповідно до ст. 141 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення не вирішувалось.

Outcome: approved