Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

12.03.2021р. позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.09.2020р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказувала, що на даний момент син перебуває повністю на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Бажає отримувати аліменти у частці від доходу відповідача. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 31.03.2021р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача у справі, згідно з яким відповідач заперечує проти підстав позову, зазначених позивачкою у позовній заяві. У серпні 2020р. між ним та колишньою дружиною за участі фахівців в галузі права було досягнуто усної домовленості про сплату аліментів, він за погодженням з позивачкою відкрив картковий рахунок на ім`я сина, куди систематично перераховував кошти на його утримання. Оскільки позивачку не влаштовував такий спосіб сплати аліментів, він написав заяву за місцем своєї роботи про відрахування із його заробітку ј частини в рахунок оплати аліментів, що підтверджується поданими ним письмовими доказами. Таким чином твердження позивачки, що син перебуває повністю на її утриманні, не відповідають дійсності. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Згідно отриманої 13.04.2021р. відповіді на відзив відповідача, останнім не доведено у відзиві досягнення домовленості з приводу сплати аліментів між ним та позивачкою, нотаріально посвідченого договору про таку домовленість немає, відтак є усі підстави встановити інший спосіб участі відповідача в утриманні дитини за рішенням суду. Спосіб такого утримання встановлює на власний розсуд позивач згідно положень ч.3 ст.181 СК України. Просять не брати до уваги довідку про утримання аліментів з доходу [PERSON] , оскільки така не є належним доказом у справі, не місить підписів осіб, з посад яких неможливо встановити можливість надання та підписання такого роду документів. Окрім цього, перелік видів доходів, з яких стягуються аліменти, не є вичерпним, а відтак невірним є ототожнення понять «доходи» і «заробіток» як це робить у своєму відзиві відповідач. Позовні вимоги підтримано представником позивача в судовому засіданні. Додатково [PERSON] зазначив, що позивач у справі працевлаштована, інших утриманців, окрім сина [PERSON] , не має. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не відмовляється утримувати свого сина і добровільно надавав кошти в якості аліментів, проте не погоджується з мотивами позову, оскільки [PERSON] зазначає недостовірні відомості і вводить тим самим суд в оману. Він за їхньою усною домовленістю постійно надавав кошти на утримання сина, згодом такі стягнення за його заявою почали проводити за місцем його роботи, однак позивач і надалі вказує, що він не бере участі в утриманні дитини. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних міркувань. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6), який проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] (а.с.8). Обидві сторони у справі офіційно працевлаштовані, інших утриманців не мають, з січня 2021р. з заробітної плати [PERSON] за заявою останнього проводиться стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , що підтверджується довідками про утримані аліменти № 106 від 24.03.2021р. та № 136 від 20.04.2021р., які суд вважає належними та допустимим доказами у справі. Окрім цього відповідачем був відкритий картковий рахунок на ім`я дитини [PERSON] , що підтверджується довідкою за реквізитами для поповнення у відділенні АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його малолітньої дитини до досягнення нею повноліття. При цьому суд не бере до уваги заперечення проти позову відповідача, оскільки із його письмового відзиву та пояснень, даних у суді, вбачається, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі, про який просить позивач, а лише не погоджується з підставами, які наведені [PERSON] у позовній заяві. Беручи до уваги думку сторін та враховуючи наявність у відповідача офіційних доходів, які носять стабільний характер, суд вважає можливим призначити аліменти у частці від його доходу. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги малолітній вік дитини у справі, стан здоров`я, вік та матеріальне становище платника аліментів [PERSON] , який працевлаштований, не має на утриманні інших осіб, а також матеріальне становище одержувача аліментів [PERSON] , яка також офіційно працевлаштована, інших утриманців окрім сина не має. Беручи до уваги усі вищенаведені обставини та враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який з 01.01.2021р. становить 2395 грн., обоюдний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що [PERSON] спроможний допомагати позивачці в утриманні їхньої малолітньої дитини шляхом сплати щомісяця аліментів в розмірі 1/4 частини із усіх видів його доходів до досягнення сином повноліття. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, виходячи з вимог ст.141 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч.1\~ст.192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved