Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

11.07.2017 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення (збільшення) аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 17.04.2000 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні. Вона на даний час не працює, перебивається тимчасовими заробітками, отримує мінливий дохід, інших доходів у неї немає. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2010 року на її користь вирішено стягувати з відповідача аліменти в розмірі 900 грн. на утримання неповнолітніх дітей - по 450 грн. на кожну дитину. Відповідач офіційно непрацює, отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1860 грн. на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути у її відсутності, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове також засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення повісток. Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх вимог і заперечень, та, з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.04.2000 року сторони по справі уклали шлюб у відділі РАЦС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області. З'ясовано також, що в шлюбі у позивача з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Рішенням Надвірнянського районного суду від 09.08.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишилися проживати разом з позивачем [PERSON] Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 09.09.2010 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти в розмірі 900 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач кошти на утримання дітей надає, однак у недостатньому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до з ч. 3 ст. 181 СК України (у редакції закону від 17.05.2017 року) аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Статтею182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ч.1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 роківстановить 1860 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, не має інших утриманців, однак не працює та не займається підприємницькою діяльністю, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення і розмір аліментів може бути збільшений і визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 930 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved