Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

10.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2018 року з відповідача на його утримання було присуджено стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення ним повноліття. [INFO] він досяг повноліття, у зв`язку з чим сплата його батьком - відповідачем [PERSON] аліментів була припиненою. Зазначає, що на даний час він є студентом стаціонарної формі навчання Національного авіаційного університету, у зв`язку з чим не отримує стипендію та з об`єктивних підстав позбавлений мати будь-які самостійні доходи. Усі витрати, пов`язані з навчанням, в тому числі витрати на проживання та проїзд, здійснює одноособово його мати - [PERSON] , при тому, що на утриманні останньої перебувають неповнолітні діти. На неодноразові звернення [PERSON] до відповідача з проханням надати у добровільному порядку матеріальну допомогу, пов`язану з його навчанням, [PERSON] , попри наявність такої можливості, відмовляється. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, на увесь період його навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років, а також покласти на [PERSON] понесені ним судові витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, у якій він просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі із викладених у ньому підстав та просить його задовольнити (а.с. 26). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму встановленого для працездатної особи, оскільки об`єктивної можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі він немає, оскільки наразі на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Крім того, як йому відомо, [PERSON] навчається на державній формі навчання, однак інформацією щодо наявності в останнього стипендії він не володіє. Додатково зазначив, що його щомісячна заробітна плата складає близько 13000 грн. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] являється батьком позивача [PERSON] Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а також паспорта громадянина України (ID картка) № [NUMBER] , виданого 10.08.2017 року органом 0719, слідує, що [PERSON] , [INFO] , станом на момент звернення до суду з даним позовом досяг повноліття (а.с. 4-5). Як вбачається з довідки Національного авіаційного університету № 184 від 20.05.2019 року, [PERSON] , на момент її видачі, є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету кібербезпеки, комп`ютерної та програмної інженерії Національного авіаційного університету ІV рівня акредитації, у якому термін навчання за освітнім ступенем «бакалавр» з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с. 9). У свої позовній заяві [PERSON] просить стягувати зі свого батька аліменти на своє утримання, в зв`язку зі своїм навчанням у вищезазначеному навчальному закладі, оскільки матеріальне становище його матері не дає можливості нести такі витрати без фінансової участі батька, а у самого позивача будь-які доходи відсутні. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, [PERSON] на момент розгляду даної справи є студентом 2-го курсу Національного авіаційного університету термін навчання у якому за освітнім ступенем «бакалавр» становить з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Позивач є здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких доходів немає, стипендію не отримує. Як вбачається з квитанцій № 0.0.1118571969.1 від 27.08.2018 року та № 0.0.1246203829.1 від 21.01.2019 року, [PERSON] було сплачено на користь Національного авіаційного університету кошти в загальному розмірі 5200 грн. за його проживання у гуртожитку (а.с. 8). При цьому, з квитанції № 0.0.1118571969.1 від 27.08.2018 року слідує, що кошти в розмірі 2600 грн. були сплачені за проживання в гуртожитку за період з 01.09.2018 року по 31.01.2019 року. Вищезазначене дає підстави для висновку, що вартість проживання [PERSON] в гуртожитку Національного авіаційного університету протягом один навчального року становить 5200 грн. Суд також вважає доведеним, що у зв`язку із навчання у вищому навчальному закладі, який знаходиться в м. Києві, позивач змушений нести витрати пов`язані з його проїздом (з м. Луцька в м. Київ та навпаки), харчуванням, придбанням речей першої необхідності тощо, однак розмір таких витрат стороною позивача обґрунтованим не був. Відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, розмір його середньомісячного заробітку складає близько 13000 грн. Судом також встановлено, що на утриманні у відповідача перебуває троє інших малолітніх дітей. Дана обставина підтверджується наступним: рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2018 року на підставі якого з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття; свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , з яких вбачається, що [PERSON] являється батьком двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 32-35). Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця та до закінчення останнім навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному ним розмірі. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до положення ч. 2 ст. 200 СК України, бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернувся 10.07.2019 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з наданого представником позивача - адвокатом Філіповичем В.Є. Розрахунку суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги № 63/07-19 від 08.07.2019 року, вартість наданих [PERSON] послуг з надання правової допомоги по даній справі становить 1000 грн., з яких: 250 грн. - з`ясування фактичних обставин спору та його правовий аналіз; 750 грн. - підготовка складення та оформлення позовної заяви (а.с. 27-29, 31). Факт сплати [PERSON] коштів в розмірі 1000 грн. підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера № 22 від 08.07.2019 року (а.с. 30). Суд вважає, що сплачен позивачем кошти на професійну правничу допомоги, є співрозмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивач зазначив, що витрати, які він поніс на правничу допомогу становлять 1000 грн. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід також стягнути 1000 грн. витрат, понесених останнім за надання правничої допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,підлягають до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 182, 199-201 СК України,

Outcome: partial