Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

11 липня 2018 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно каналізаційне підприємство ( далі ІКВВКП) звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 9330 грн. 01 коп.; стягнути з відповідачів судовий збір 1762 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що ІКВВКП надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі. Враховуючи, що послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачами вчасно не оплачувались, то за період з 06.07.2015 по квітень 2018 року виникла заборгованість у сумі 9330 грн. 01 коп. В жовтні 2017 року ІКВВКП звернувся до суду з наказом про видачу судового наказу з боржників, однак ухвалою суду від 16 листопада 2017 відмовлено у видачі судового наказу. Відповідачка, [PERSON], надала суду письмові пояснення в вказує на те, що пред'явлений позов в сумі 9330,01 грн є таким , що не відповідає фактичним обставинам та виходить за межі позовної давності, а тому вона визнає борг за період з липня 2015 року по липень 2018 року в сумі 2014,43 грн, в задоволенні позову в частині, що перевищує визнану нею суму просить відмовити. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим судом було вирішено провести розгляд справи за відсутністю відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, в відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами позивача з централізованого постачання холодної води і водовідведення. 06 квітня 2011 року між [PERSON] та ІКВВКП в особі в.о. директора [PERSON] був укладений договір № 17718/11 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення ( а.с.7-9). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з боржників на користь ІКВВКП в порядку ч. 6 ст. 100 ЦПК України ( в редакції чинній на дату постановлення ухвали). Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» позивач надає відповідачеві послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно ст.68 ЖК України наймачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги стягується окремо від квартирної плати згідно встановленим тарифам. Статтею 20 Закону України від 24.06.2004 року №1875 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від №2918 від 10.01.2002 року споживачі питної води мають право на підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення та зобов'язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Таким чином в порушення ст.67, 68 ЖК України, п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», відповідачі, будучи зобов'язаними своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отриманні послуги, в однобічному порядку припинили виконувати взяті на себе зобов'язання, не погашають заборгованість добровільно, у зв'язку з чим за ними перед позивачем утворилася заборгованість за надані послуги. Згідно розрахунку, який знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідачів перед підприємством за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 06.07.2015 року по квітень 2018 року складає 10964,86 грн. Згідно квитанції № 0.0.1123889933.1 від 03 вересня 2018 року відповідачка [PERSON] здійснила оплату за послуги ІКВВКП в сумі 3600,00 грн. ( а.с.60). Відповідно ст.257 ЦК України загальний строк позовної давнини складає 3 роки. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давнина застосовується судом тільки за заявою сторін у спорі, зробленому до ухвалення рішення. Позивач просить суд стягнути заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 06 липня 2015 року по квітень 2018 року. Таким чином право вимоги щодо оплати послуг за липень 2015 року виникло у позивача з 20 серпня 2015 року. В суд з позовною заявою позивач звернувся 11 липня 2018 року, в межах строку позовної давності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в сумі 7364,86 грн. ( 10964,86-3600,00). На підставі ст.141ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial