Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

10.12.2010 року Публічне акціонерне товариства «ОТП Банк» звернулося до суду з цим позовом до відповідачів. 31.05.2011 року за результатами розгляду справи Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2011 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2016 року позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2016 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Звернувшись до суду з цим позовом, ПАТ «ОТП Банк», уточнивши позовні вимоги, зазначило, що 28.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № CM-SME307/080/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 64 200 доларів США. Зобов`язання [PERSON] були забезпечені шляхом укладання між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договору поруки від 28.02.2008 року № SR-SME307/080/2008, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість за період з 28.10.2010 року по 02.06.2016 року у розмірі 58964,29 доларів США (що еквівалентно 1\~471\~847,74 грн.), що складається з: 55023,76 доларів США заборгованості за кредитом; 3940,53 доларів США заборгованості за відсотками; та пеня у розмірі 6863,64 грн. Враховуючи викладене, ПАТ «ОТП» просило стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за період з 28.10.2010 року по 02.06.2016 року у розмірі 58964,29 доларів США (що еквівалентно 1\~471\~847,74 грн.), що складається з: 55023,76 доларів США заборгованості за кредитом; 3940,53 доларів США заборгованості за відсотками; пеню у розмірі 6863,64 грн. та судові витрати у справі. 25.09.2018 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, котрий ухвалою суду від 25.03.2019 року було прийнято до спільного розгляду з первісним та об`єднано їх в одне провадження. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що договір поруки від 28.02.2008 року № SR-SME307/080/2008, укладений між нею та ЗАТ «ОТП Банк» був вчинений під впливом обману внаслідок навмисного введення її в оману [PERSON] щодо обставин, які впливали на вчинення правочину. Так, [PERSON] приймала на себе зобов`язання щодо включення ім`я малолітньої доньки у правовстановлюючі документи і що було можливо лише при погашенні заборгованості за кредитом. Тобто, [PERSON] уклала попередній договір купівлі-продажу квартири 09.02.2018 року і мала отримати грошові кошти за продаж квартири, котрі повинна була сплатити на погашення боргу за кредитним договором від 28.02.2008 року № CM-SME307/080/2008. Лише з цією умовою вона, [PERSON] погодилася стати поручителем за вказаним кредитним договором. Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконала, кредит не погасила, а витратила грошові кошти на власний розсуд. [PERSON] зазначила, що [PERSON] жодного разу не сплачувала грошових коштів на погашення боргу перед Банком, всі внески здійснювала вона, [PERSON] . У зв`язку з викладеним, [PERSON] просила суд визнати договір поруки № SR-SME307/080/2008 від 28.02.2008 року недійсним. Представник позивача [PERSON] П. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Заперечувала проти зустрічного позову з наступних підстав. Представник позивача зазначила, що [PERSON] вказує на те, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання по включенню малолітньої дитини в правовстановлюючі документи на заставлене майно за кредитним договором, що на думку [PERSON] є обманом, а тому остання бажає визнати договір поруки недійсним. Однак вказані обставини не є умовами кредитного договору або договору поруки, а можливо є особистими домовленостями між членами сім`ї, однак це жодним чином не стосується договору поруки або кредитного договору. Ніхто не змушував позичальника та поручителя укладати договори, він укладався на підставі вільного волевиявлення сторін та усвідомлення своєї відповідальності. Крім того, у 2010 році між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до договору поруки і тоді поручитель [PERSON] не заперечувала щодо кредитного договору та договору поруки, погоджувалася з усіма його умовами, хоча вже на той час поручителю було відомо про те, що позичальник [PERSON] не виконує належним чином їх сімейні домовленості та умови кредитного договору. А тому невиконання позичальником своїх зобов`язань не є підставою для визнання договору поруки недійсним. Крім того, представник позивача зазначила, що [PERSON] пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання договору поруки недійсним, оскільки спірний договір був укладений 28.02.2008 року, а із зустрічним позовом [PERSON] звернулася лише 25.09.2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. У зв`язку з викладеним, представник позивача просила суд застосувати до зустрічних позовних вимог [PERSON] позовну давність та відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 160 т. 1). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, у котрому просила відмовити позивачеві у задоволенні позову та задовольнити в повному обсязі її зустрічний позов. Також відповідач направила на адресу суду письмові заперечення проти позову ПАТ «ОТП Банк», у котрих зазначила, що не визнає позовні вимоги Банку з наступних підстав. По-перше, 11.02.2010 року у зв`язку зі зміною основного зобов`язання за кредитним договором без її згоди, внаслідок чого збільшився розмір її відповідальності, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою. По-друге, [PERSON] вважає договір поруки припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки 03.11.2010 року позивач у зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору направив останній вимогу щодо погашення упродовж 30 днів зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі. Отже, строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором припадає на 03.12.2010 року і саме з цієї дати починається відлік шестимісячного строку на пред`явлення позову до поручителя в разі пред`явлення до нього вимоги. Натоміть, позивачем жодної вимоги на її адресу направлено не було, у зв`язку з чим вказаний шестимісячний строк сплив 03.06.2011 року, а отже договір поруки є припиненим. По-третє, відповідач зазначила, що позивачем на її адресу вимога про дострокове погашення заборгованості позичальника за кредитним договором не надходила, що обумовлює відсутність порушеного права позивача з боку поручителя та свідчить про відсутність правових підстав для звернення банку до суду з вимогами до поручителя про стягнення заборгованості. У зв`язку з викладеним, просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з неї (а.с. 13-16 т. 2). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № CM-SME307/080/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 64 200 доларів США (а.с. 7-20 т. 1). Зобов`язання [PERSON] були забезпечені шляхом укладання між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договору поруки від 28.02.2008 року № SR-SME307/080/2008, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом (а.с. 29-33 т. 1). Позичальник [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 02.06.2016 року виникла заборгованість за період з 28.10.2010 року по 02.06.2016 року у розмірі 58964,29 доларів США (що еквівалентно 1\~471\~847,74 грн.), що складається з: 55023,76 доларів США заборгованості за кредитом; 3940,53 доларів США заборгованості за відсотками; та пеня у розмірі 6863,64 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 27-28 т. 1). Судом встановлено, що 03.11.2010 року Банк направив позичальнику [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості, однак добровільно заборгованість за кредитом погашена не була (а.с. 122 т. 1). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2019 року залучено по справі правонаступником позивача ПАТ «ОТП Банк» Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». Ухвалою суду від 25.05.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] Н [PERSON] М. по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, котра не була проведена у зв`язку з нездійсненням оплати вартості експертизи відповідачем (а.с. 72, 138 т. 2). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи те, що позичальник [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суд вважає, що солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає заборгованість за період з 28.10.2010 року по 02.06.2016 року у розмірі 58964,29 доларів США (що еквівалентно 1\~471\~847,74 грн.), що складається з: 55023,76 доларів США заборгованості за кредитом; 3940,53 доларів США заборгованості за відсотками; та пеня у розмірі 6863,64 грн. Суд ставиться критично до посилань відповідача [PERSON] про те, що договір поруки від 28.02.2008 року № SR-SME307/080/2008 є припиненим у зв`язку зі збільшенням обсягу відповідальності за кредитним договором та за договором поруки без її згоди з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 559 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з п. 3 Додаткового договору № 1 до договору поруки № SR-SME307/080/2008 від 28.02.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] погодили доповнення п. 2.2 договору поруки п. 2.2.1 наступного змісту: в разі зміни розміру Боргових зобов`язань після укладення цього Договору, такі боргові зобов`язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору (а.с. 32 т. 1). За таких обставин, хоча й підписанням 11.02.2010 року Додаткового договору № 3 до кредитного договору Банком та [PERSON] було збільшено розмір щомісячних платежів за кредитним договором, а отже і обсяг відповідальності [PERSON] , з урахуванням внесених Додатковим договором № 1 до договору поруки змін, згода останньої на таке збільшення обсягу відповідальності не потребувалася. Стосовно посилань відповідача [PERSON] на те, що договір поруки є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки Банк у передбачені цієї статтею строки вимогу до неї не пред`являв, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Як встановлено судом, вимогу про дострокове повернення кредиту позивач пред`явив до позичальник [PERSON] 03.11.2010 року, надавши їй місячний строк для погашення боргу та змінивши таким чином строк виконання основного зобов`язання, а до суду з цим позовом до позичальника та до поручителя Банк звернувся 10.12.2010 року, тобто в межах встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Отже посилання [PERSON] на те, що договір поруки № SR-SME307/080/2008 від 28.02.2008 року є припиненим є безпідставними.

Outcome: approved