Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

11.02.2016р. ПАТ «Фортуна Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. № 3-5). Ухвалою суду від 18.07.2016р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати) у відповідності до вимог ст. 36 ЦПК України було залучено до участі у справі у якості третьої особи ТОВ «Деміс Канц» ( а.с. №81). В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві посилався на те, що 16.07.2014р. між ПАТ «Фортуна Банк» та ТОВ «Деміс Канц» був укладений кредитний договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/30/2014ЮР. Відповідно до даного договору, надання кредиту здійснюється в гривнях, окремими частинами згідно графіку, визначеного договором, зі сплатою 24% проценти річних. Відповідно до додаткової угоди № 01 від 20.07.2015р. до договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/30/2014ЮР від 16.07.0214р. строк на повернення кредитних коштів та процентів було встановлено до 14.07.2016р. Відповідно до п.4.2.5. кредитного договору визначено право банку, у разі порушення позичальником умов обслуговування кредиту, вимагати повернення суми кредиту, нарахованих процентів, сплати неустойки. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 04П/30/2014ЮР від 16.07.0214р. відповідно до якого поручитель зобовязався солідарно з боржником у повному обсязі відповідати перед кредитором за умовами кредитного договору, з усіма додатковими угодами до нього, у такому ж обсязі, як і позичальник. Крім того, [PERSON] погодився нести повну відповідальність також за зобовязань, які виникли внаслідок укладення додаткових угод до кредитного договору. Згідно до п.4 договору поруки відповідальність поручителя є безумовною та безвідкличною і поширюється на суму кредиту, нараховані відсотки та можливі штрафні санкції. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, в результаті, станом на 26.01.2016р. перед позивачем виникла заборгованість, у розмірі 3\~875\~712 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 3\~250\~000 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті процентів 260\~712 грн. 34 коп., заборгованість по пені на суму боргу по кредиту 286\~532 грн. 65 коп., заборгованість по пені та несплачені відсотки 22\~956 грн. 50коп., нараховані 3% річних 21\~079 грн. 00 коп., інфляційні втрати, відповідно до ст. 625 ЦК України 29\~531грн. 62 коп., сума штрафу 5\~000 грн. 00 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка(а.с. № 82).В наданій до суду 13.09.2016р. заяві, в.о. голови правління ПАТ «Фортуна Банк» [PERSON] просив розглядати справу без участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20.09.2016р. не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка представника відповідача [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18.01.2015р. а.с. № 72) про завчасне отримання судової повістки. До суду, 20.09.2016р. представник відповідача [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.12.0215р. а.с. № 62) надала письмові заперечення, в яких просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а також розглядати справу без її участі та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 97-99). Представник третьої особи ТОВ «Деміс Канц» в судове засідання, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про що в матеріалах справи є відповідні докази, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся. Враховуючи належне повідомлення сторін по справі про розгляд справи, суд розглянув справу за відсутністю сторін по справі. З урахуванням того, що в матеріалах справи маються письмові заперечення представника відповідача від 20.09.2016р., з яких вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги, отже позиція відповідача та його аргументи будуть враховані при винесенні рішення суду поряд з іншими доказами по справі, а тому суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України (не заочне). Розгляд справи відбувався за правилами ст. 169 ЦПК України та ч. 2 ст. 197 ЦПК України без сторін по справі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 16.07.2014р. між ПАТ «Фортуна Банк» та ТОВ «Деміс Канц» був укладений кредитний договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/30/2014ЮР., ліміт кредитної лінії складає 3\~300\~000 грн. (а.с. № 7-13). 20.07.2015р. між ПАТ «Фортуна Банк» та ТОВ «Деміс Канц» було укладено додаткову угоду № 01 до договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/30/2014ЮР від 16.07.0214р., в якій строк повернення кредитних коштів та процентів було встановлено до 14.07.2016р. (а.с № 14-15). На забезпечення виконання умов кредитного договору від 16.07.2014р. між ПАТ «Фортуна-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 04П/30/2014ЮР від 16.07.0214р., відповідно до якого поручитель зобовязався солідарно з боржником у повному обсязі відповідати перед кредитором за умовами кредитного договору з усіма додатковими угодами до нього у такому ж обсязі, як і позичальник (а.с. № 16-19). На забезпечення виконання умов кредитного договору від 16.07.2014р. між ПАТ «Фортуна-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень в договір поруки № 04П/30/2014ЮР від 16.07.0214р. (а.с. № 20). У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань, станом на 12.02.2016р. у ДП «Нексус-ВКК» виникла заборгованість за кредитним договором, яка складає 65\~616, 37 доларів США, що в гривневому еквіваленті є 1\~711\~515грн. 61коп. 26.01.2016р. перед позивачем виникла заборгованість, у розмірі 3\~875\~712 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 3\~250\~000 грн., заборгованість по сплаті процентів 260\~712 грн. 34 коп., заборгованість по пені на суму боргу по кредиту 286\~532 грн. 65 коп., заборгованість по пені та несплачені відсотки 22\~956 грн. 50коп., нараховані 3% річних 21\~079 грн., інфляційні втрати, відповідно до ст. 625 ЦК України 29\~531грн. 62 коп., сума штрафу 5\~000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 21 договору поруки від 16.07.2014р. сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) за договором 3роки., а порука припиняється, якщо кредитор протягом десяти років від дня настання строку виконання зобовязань, не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до додаткової угоди № 01 від 20.07.2015р. до договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/30/2014ЮР від 16.07.0214р. строк на повернення кредитних коштів та процентів було встановлено до 14.07.2016р. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що строк предявлення вимоги до поручителя, встановлений ст. 559 ЦК України не сплинув, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд критично оцінює заперечення проти позову з боку відповідача, які містяться в запереченнях від 20.09.2016р., стосовно того, що позивач не довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, оскільки відсутні докази, які обґрунтовують наявність заборгованості позичальника ТОВ «Деміс Канц», не надано виписок банку з позичкового рахунку та/або підписанні сторонами кредитного договору, а саме позивачем та третьою особою, акти звірки взаємних розрахунків, а рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2016р. у справі № 910/31454/15 (надане позивачем), не може бути доказом наявності заборгованості, оскільки відсутня відмітка про набрання рішенням законної сили. Дані заперечення не можуть бути підставою для відмови у задоволені позову, оскільки в матеріалах справи мається розрахунок заборгованості станом на 26.01.2016р., підписаний уповноваженими особами, що є належним доказом наявності заборгованості. Будь - яких клопотань щодо витребування документів на підтвердження наявності заборгованості, ані відповідачем, ані його представником не було заявлено, крім того на спростування розміру грошового зобовязання, яке позивач просить суд стягнути з відповідача також не було надано. В матеріалах справи наявне рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2016р. у справі № 910/31454/15 про стягнення з ТОВ «Деміс Канц» заборгованості за кредитним договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/30/2014ЮР від 16.07.0214р. Представником відповідача не було надано жодного документу, який би підтверджував що дане рішення оскаржувалось або виконано третьою особою в повному обсязі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При винесенні рішенні судом також враховано, що нараховані, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем 3% річних та інфляційні втрати не є подвійним стягненням, оскільки нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника саме за прострочення грошового зобовязання, тоді як заборгованість по пені на суму боргу та несплачені проценти, нараховані за користування кредитними коштами. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 58 135 грн. 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved