overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 22.09.2017 року шлюб між сторонами розірваний. Позивач проживає разом із своїм малолінім сином. Вказує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, не може працювати та отримувати додатковий дохід. Вказує що її середньомісячний дохід становить 860 гривень, який складається з одноразової допомоги при народженні дитини. 14.08.2017 року Нововолинським міським судом видано судовий наказ, яким присуджено до стягнення з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги позивачу, хоча має таку можливість, оскільки працює контролером-приймальником ТОВ «Кроноспан УА», отримує заробітну плату, також отримує пенсію по інвалідності. Просить суд стягувати аліменти на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, що становить 842 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, та стягувати в її користь аліменти на її утримання в розмірі 842 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обємі. Відповідно до ч.2, ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задовольняє. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 04.09.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та вирішення сімейно-побутових питань, втрату почуття любові, поваги та довіри, що породжувало в сімї непорозуміння та конфлікти. З цих причин шлюбні відносини фактично припинено з липня 2016 року. Вона та чоловік проживають за різними адресами. Збереження шлюбу за викладених обставин вважає неможливим. Спору з приводу розподілу майна, місця проживання дитини немає. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Вказав, що на розірвання шлюбу згодний, час для примирення йому не потрібний. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області 4 вересня 2014 року, актовий запис № 123. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з липня 2016 року через несумісність характерів, втрату почуття любові, відсутність взаємоповаги, взаємодовіри, непримиренні протиріччя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 09.08.2013 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сімї неможливо. В судове засідання позивачка не зявилася подавши клопотання про розгляд позову без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду позову повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду позову від відповідача не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-СГ № 306270. Сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-СГ № 431948). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач клопотань про можливість збереження шлюбу не заявив, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 11.09.2017 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 11.07.1998 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. До суду вона вимушена звернутися, оскільки шлюб розірвати в добровільному порядку неможливо. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] 1998 року народження, яка проживає з нею. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2017 року, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 11 липня 1998 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Барвінківському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №33. Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом 853, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 230349. Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином рекомендованим повідомленням, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, посилаючись на те, що 24 серпня 1983 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO]. Від шлюбу мають двох дітей. Навесні 2014 року у звязку з військовими діями в м. Краматорськ [PERSON] прийняв рішення виїхати з м. Краматорськ. Через те, що між подружжям виникла сварка, [PERSON] виїхав у невідомому напрямку. Більше трьох років заявниця намагалася розшукати чоловіка. До теперішнього часу місцезнаходження [PERSON] невідомо. Заявниці необхідно зняти [PERSON] з реєстрації для отримання субсидії. Просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Росія, безвісно відсутнім. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши заявницю, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив: 24 серпня 1983 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 1124 (а.с.6). З копії витягу про державну реєстрацію прав та договору міни квартири на жилий будинок та земельну ділянку [PERSON], є власником житлового будинку в м. Краматорськ Донецької області, вул. Красноярська, 51 (а.с. 7-9). Відповідно до акту комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради № 01-17/482 від 04.09.2017 року [PERSON], [INFO], за адресою: м. Краматорськ Донецької області, вул. Красноярська, 51 з 2014 року не проживає (а.с. 23). З довідки Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 19297/02 від 23.10.2017 року, вбачається, що [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, інформація про працевлаштування та сплату страхових внесків за [PERSON] відсутня. Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], яких допитано у судовому засіданні 12.10.2017 року встановлено, що з 2014 року [PERSON] виїхати з м. Краматорськ і до теперішнього часу ніяких відомостей про його місцезнаходження немає. Відповідно ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце його перебування. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 234 ЦПК України, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, суд розглядає в порядку окремого провадження. У відповідності до ст. 246 ЦПК України про підсудність розгляду судом справ про визнання особи безвісно відсутньою, заява подається до суду за місцем проживання заявника. Оскільки в місці постійного проживання [PERSON] з 2014 року немає ніяких відомостей про його місце знаходження, тому його слід визнати безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася із позовом до суду та просить стягнути з [PERSON], 1977 народження, жителя [INFO] аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення двадцяти трьох років, у звязку з її навчанням по 30.06.2018 року (терміну закінчення навчального закладу), мотивуючи тим, що дочка на даний час навчається, матеріальної допомоги дочці відповідач не надає. Вона не працює так як є інвалідом 2 групи загального захворювання, одна утримує доньку, має тяжке матеріальне становище. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). На даний час [PERSON] навчається на 4 курсі Бердичівського педагогічного коледжу з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Форма навчання денна на неповному державному забезпеченні (безкоштовно), проживає в гуртожитку коледжу і плата складає 300 грн. в місяць, що підтверджується довідками Бердичівського педагогічного коледжу від 07.09.2017 року №570 та від 06.09.2017 року №559. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов»язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; досягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв»язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Слід зазначити, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості працювати та у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач є інвалідом 2 групи загального захворювання, про що свідчить посвідчення серії АГ №820416, а тому не може самостійно утримувати повнолітню дочку. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тому суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в заявленому розмірі. Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між їх матірю [PERSON] та [PERSON], які є рідними сестрами. 05.04.2018 року з Кобзарцівської сільської ради надійшов лист з заявою про розгляд справи за відсутності її представника. З листа не вбачається, що Кобзарцівська сільська рада заперечує проти задоволення заяви. 20.03.2018 року від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив задовольнити заяву про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка представника сільської ради та заявника [PERSON], за наявності вказаного листа і заяви, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, вислухавши [PERSON], суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З архівної довідки Державного архіву Миколаївської області від 27.06.2017 року вбачається, що є актовий запис про народження [PERSON] у 1938 році де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно посвідки про народження №0878080 від 19.06.1938 року батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва ІІ-ЯР №325100 від 31.01.1959 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження ЯС №695017 від 07.03.1949 року батьками [PERSON], [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва ЯР №857284 від 18.07.1953 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Крім того, вказані в заяві обставини підтвердив допитаний судом свідок [PERSON] Викладене в сукупності дає можливість встановити, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними сестрами. Встановлення даного факту необхідно для реалізації заявницею своїх прав щодо спадкового майна. У звязку з викладеним, заява [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

11.09.2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2012 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 355. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили у травні 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають, на даний час [PERSON] відбуває покарання за вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 27.09.2016 року. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дітей не мають. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 30.10.2012 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, а.с.4. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а.с. 5-7. Шлюбні відносини припинили у травні 2016 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дітей - не мають. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

11.09.2017 року ПАТ «ВБР» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що 10.07.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.132046.004. Відповідно до п.п. 2.2.2.8, 3.1., 3.4. зазначеного договору, банк зобов`язується протягом 60 днів з моменту укладення договору встановити кредитний ліміт у розмірі 2 000, 00 грн. на рахунок № [NUMBER] , який відкрито на підставі Анкети-договору на оформлення платіжної картки. Банк виконав умови кредитного договору. Однак, позичальник [PERSON] порушила строки повернення коштів, внаслідок чого станом на 06.09.2017 року має перед банком заборгованість у розмірі 16 515, 44 грн. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 515, 44 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 1 628, 33 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 3 678, 88 грн., заборгованості за РКО у розмірі 2, 00 грн., заборгованості за штрафами та пенею у розмірі 11 206, 23 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.09.2018 року замінено позивача ПАТ «ВБР» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти позову з підстав пропущення позивачем строків позовної давності. Так, 10.07.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.132046.004. За даними виписки по особовому рахунку з 10.07.2013 року по 06.09.2017 року, [PERSON] почала користуватися кредитними коштами 15.07.2013 року, останнє зняття кредитних коштів з карткового рахунку відбулося 27.11.2013 року. Відповідно до п.п. 2.3., 2.5. кредитного договору, банк нараховує відсотки у розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду; щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. Оскільки останнє зняття кредитних коштів з карткового рахунку мало місце 27.11.2013 року, [PERSON] .

Outcome: dismissed