Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

11 травня 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], дочка, дитина) та стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2007 р. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON]. Протягом шлюбу відповідач не допомагав позивачу у догляді за дитиною, мав постійні проблеми з роботою через безвідповідальність, приходив додому п'яним, влаштовував скандали при дитині. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2010 шлюб сторін було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відмовився брати участь в матеріальному забезпеченні дитини, натомість обіцяючи відкрити банківський рахунок на ім'я дочки, відкладаючи на нього по 500 грн. в місяць, проте на цей час у позивача немає жодної інформації про наявність такого рахунку. Після припинення шлюбних відносин відповідач не бере жодної участі в утриманні і вихованні дитини, крім рідкісних випадків, не спілкується з нею, не цікавиться її навчанням, успіхами, ніколи не відвідував дитячого садка, школи гуртків, не робив жодних спроб сприяти розвитку культурних та духовних потреб дочки. Приблизно через рік після припинення шлюбу відповідач уклав новий шлюб, після чого раз на місяць-півтора почав приїжджати з новою дружиною для спілкування з дочкою. Спілкування обмежувалось прогулянками в парку чи візитами з дитиною за місцем його тодішнього проживання. Однак після того як одного разу дитина повернулася хворою на інфекційне захворювання, позивач заборонила відповідачеві забирати дочку на ніч. Після цього батько з дочкою бачився раз на 2-3 місяці. Приїжджаючи до дитини, батько ніколи нічого не купував. З моменту припинення спільного проживання батько вітав дочку лише на день народження та Новий рік, при цьому у 2015 р. на святкування дня народження не приїхав, натомість привітав по телефону, а у 2016 р. не приїздив і не вітав. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, наявні підстави для позбавлення його батьківських прав. На обґрунтування вимог про стягнення аліментів [PERSON] зазначила, що батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття, і оскільки місце та характер роботи відповідача їй невідомі, доцільно визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснила, що за наявною у позивача інформацією, [PERSON] є єдиною дитиною відповідача, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї у нього немає. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмові заперечення на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статей 224-226 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування надала до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав як такого, що свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про стан її здоров'я. Заслухавши представників позивача і третьої особи, допитавши свідків та дослідивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З 26 жовтня 2007 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] (а.с. 13). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2010 р. шлюб сторін розірвано (а.с. 15-16). Малолітня дочка сторін проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В суді встановлено, що відповідач [PERSON] своїх батьківських обов'язків не виконує, дитиною не цікавиться, останній раз бачив дочку 1 вересня 2015 р., участі у її вихованні він не приймає, не піклується про її здоров'я, фізичний духовний та моральний розвиток, коштів на утримання дитини не надає, а всю необхідну турботу, піклування та матеріальне забезпечення [PERSON] надає мати [PERSON], її батьки, баба та теперішній чоловік [PERSON] Вказані обставини доводяться даними, які містяться в довідці школи № 111 імені С.А. Ковпака Дарницького району м. Києва, яку відвідує [PERSON] (а.с. 19), у нотаріально посвідчених заявах класного керівника дитини [PERSON] та лікаря-педіатра ДМЦ «Кіндерлаб» [PERSON] (а.с. 18, 17), в акті обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного спеціалістами служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, а також показаннями свідків. Баба позивача [PERSON] пояснила в суді, що після припинення шлюбних відносин колишній чоловік її онуки приходив до дитини зрідка і то лише після її телефонних дзвінків, а їх спілкування обмежувалось нетривалими прогулянками. До садка, а потім до школи, відповідач жодного разу не приходив, здоров'ям і навчанням дочки не цікавиться, коштів на її утримання не надає. Вже досить тривалий час відповідач з дочкою не бачився, [PERSON] його забула і вважає батьком другого чоловіка матері [PERSON] Вона намагалася зв'язатися з відповідачем по телефону, але він не відповідає, його батьки онукою також не цікавляться. Мати позивача [PERSON] в судовому засіданні надала аналогічні показання. Додатково пояснила, що її колишній зять останній раз бачився з дитиною 1 вересня 2015 р., коли дівчинка пішла у перший клас. Після того відповідач зник, на зв'язок не виходить, дитиною не цікавиться, кошти на її утримання не надає. Подруга позивача [PERSON] пояснила, що приблизно 5 років дружить з позивачем і є хрещеною матір'ю її молодшої дочки [PERSON]. Протягом цього часу вона відповідача жодного разу не бачила, хоча буває у подруги щотижня, відвідує більшість сімейних свят, в тому числі і дні народження [PERSON]. Коли [PERSON] було 6 років, її мати зламала ногу, і тоді дитину водила до садка вона або баба. Жодної згадки про рідного батька вона від [PERSON] ніколи не чула. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Доказів, які б свідчили про намагання відповідача приймати участь у вихованні і утриманні дочки чи створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, суду не надано, до органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини він не звертався. При вирішенні цього спору суд в першу чергу враховує інтереси дитини, які мають визначальне значення, вважаючи, що відсутність будь-якої участі батька у житті дочки є фактором, що травмує її психіку. Окрім того суд бере до уваги ту обставину, що збереження батьківства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов'язків, призведе до порушення прав та інтересів [PERSON]. Отже враховуючи встановлені обставини, які свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вбачає підстави для позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи вимоги [PERSON] про стягнення аліментів, суд керується відповідними положеннями сімейного законодавства. Так, за приписом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно частини 2 статті 166 цього Кодексу особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). З огляду на те, що відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дитини, і при цьому він є здоровим працездатним чоловіком і у нього немає інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він повинен утримувати, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у заявленому позивачем розмірі. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого за вимогу про позбавлення батьківських прав. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved