Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

11 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що земельна ділянка площею 3,51 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Красноставської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності його бабусі, [PERSON], яка померла 26 листопада 2011 року. Позивач вказує, що бабуся заповіла йому все своє майно на випадок смерті, але оформити свої спадкові права після її смерті він не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,51 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Красноставської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач подав заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. З Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області до суду надійшла заява про визнання позову та з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача. В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та у зв'язку із визнанням відповідачем позову ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.3\~ ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього \~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що земельна ділянка площею 3,51 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Красноставської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 282215, виданий 14.08.2007 року). [PERSON] померла 26 листопада 2011 року (свідоцтво про смерть І-ЕГ № 119450, видане 27.11.2011 року виконавчим комітетом Красноставської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, актовий запис № 10). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту, посвідченого 20.01.2004 року секретарем виконавчого комітету Красноставської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, за реєстром\~№ 02,\~[PERSON] на\~випадок своєї\~смерті все\~належне їй\~майно заповідала онукові [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач звертався до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат». У зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на предмет спадкування, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення данного питання за правилами позовного провадження. Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому, в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, протее спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5\~ст.1268 ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідноіз ч.3\~ст.1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.392,1217,1218,1223,1269,1273 ЦК України,

Outcome: approved