Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

12.03.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 108408,94 грн. за кредитним договором №б/н від 16.07.2010 р. та судові витрати. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.07.2010 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строкудії картки. Згідно умов\~укладеного договору\~він складається\~із заяви\~позичальника,\~«Умов та\~правил надання\~банківських послуг»,\~«Правилами користування\~платіжною карткою»\~та «Тарифами\~банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті у\~мережі інтернет.\~Відповідно до\~умов укладеного\~між сторонами\~договору відповідач\~належним чином\~зобовязання не\~виконує,\~у зв`язку\~з чим\~утворилася вищевказана\~заборгованість,\~у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно з правилами ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова \~від 18.03.2019\~р.\~вказану позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача Савіхіної А.М., про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України (а.с.45). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином (а.с.49, 51). Відповідно до ухвали суду від 16.05.2019 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 16.07.2010 р. між позивачем та відповідачем у формі публічної оферти, шляхом приєднання відповідача до умов надання кредиту позивачем, був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.28 на звор.) Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №б/н від 16.07.2010 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит. Згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (а.с.15 на звор.). Сторонами Договору про надання банківських послуг було визначено, що засобами доступу до карткового рахунку є кредитна карта клієнта [PERSON] та його фінансовий телефон, чому передує п. 1.1.1.16 зазначеного договору. Тобто позивач надав відповідачу можливість доступу до карткового рахунку та можливості погашення кредиту різними можливими шляхами, які передбачені кредитним договором, а саме п. 2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картковий рахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору про надання банківських послуг. Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 договору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на договірних умовах. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік за п. 2.1.1.12.6 договору. За кредитними правовідносинами між банком та [PERSON] . пеня розраховуються згідно «Тарифів банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватися за умовами п. 1.1.3.2.3 договору про надання банківських послуг. Згідно з п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів, клієнт повинен сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. плюс 5,00% від суми позову (а.с.31) [PERSON] своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, та до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов`язання і заборгованість не погашає. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором про надання банківських послуг відповідач станом на 31.01.2019 року має заборгованість 108408,94 грн., з яких: - 5211,22 грн. - заборгованість за кредитом; - 94069,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3489,68 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 5138,52 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-9). Відповідно до ст.\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України\~у встановлений строк. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Сторони п. 1.1.7.42 вищевказаних Умов визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед фінансовою установою, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. В\~ст. 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Між тим, судом критично оцінені доводи представника позивача про встановлення штрафних санкцій у вигляді штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 5138,52 грн., відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня, у задоволенні вимог про стягнення штрафу необхідно відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що на час розгляду справи відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не подано будь-яких зустрічних позовних вимог або заяв і будь-яких клопотань з боку відповідача стосовно розміру заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5211,22 грн., по процентам за користування кредитом 94069,52 грн.; за пенею та комісією 3489,68 грн. підлягають задоволенню повністю, правові підстави щодо стягнення фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 5138,52 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн., що підтверджується платіжним дорученням №PROM2BBH7T від 22.02.2019 р. (а.с.2). Пред`явлений ним позов задоволений на 95%. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1824,95 грн. (1921 : 100% х 95%). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial