Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

10.07.2019 відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона являється власницею житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , в якому зареєстрована також і відповідачка, колишня дружина її онука - [PERSON] , хоча фактично вона не проживає за вищевказаною адресою більш ніж три роки. Реєстрація відповідачки у будинку позивачки перешкоджає їй у оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та порушує право на вільне розпорядження і користування майном. Тому позивачка звернулася до суду і просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою на номером 5 в житловому будинку за [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Приймаючи до уваги згоду сторони позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В судовому засіданні встановлені факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власницею [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 31.03.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-613 (а.с. 7,8) З довідки Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області від 09.07.2019 року № 02-20/747 (а.с. 12) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Алчевськ Луганської області, паспорт серії [NUMBER] виданий 19.05.2016 року Лебединським МС УДМС України в Сумській області, зареєстрована в [ADDRESS] з 22.04.2016 року по теперішній час, але за вказаною адресою не проживає більше трьох років. Вказаний факт також ствердили свідки [PERSON] , та [PERSON] , які кожна зокрема, повідомили, що живуть по сусідству з позивачкою, знають її досить давно. Пояснили, що [PERSON] вони бачили всього декілька разів, вона приїздила в гості разом з онуком позивачки. Вона у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживала. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved