Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Товарна біржа «Прінцепс», в якому просив суд ухвалити рішення про визнання дійсною угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеної між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованої 25.04.1996 року в Товарній Біржі «Прінцепс» та ММБТІ року за реєстровим №18258. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.04.1996 року придбав у відповідача вказане нерухоме майно. Договір купівлі-продажу було посвідчено Товарною Біржею «Прінцепс» та зареєстровано за №12. Позивачу стало відомо, що такі договори підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, що і стало причиною звернення до суду. До судового позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надсилав. Представник третьої особи - Товарної Біржі «Прінцепс» до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надсилав. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.04.1996 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON], згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив належне продавцю на праві власності майно - квартиру [ADDRESS]. Договір зареєстровано Товарною Біржею «Прінцес» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №12. Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі її істотні умови та виконали всі зобов'язання одна перед одною за цим договором. Договір було зареєстровано Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 25.04.1996 року в реєстрову книгу за реєстровим №18258. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), договір купівлі-продажі квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України. Реєстрація за позивачем права власності на спірну квартиру в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації унеможливлює у теперішній час посвідчення укладеного між сторонами договору нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Спірний біржовий договір купівлі-продажу нерухомості підлягав нотаріальному посвідченню, однак нотаріальна форма при його укладенні дотримана не була. В той же час, як було встановлено вище, позивачем, як покупцем були виконані всі умови договору в повному обсязі, зокрема він: оплатив продавцю вартість квартири, прийняв її у власність та, на виконання вимог норм, що діяли на час виникнення права власності, зареєстрував біржовий договір у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Оскільки факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить протизаконних умов, на даний час квартира, з приводу якої виник спір не значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved