Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

12 березня 2014 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала та зменшувала, та в остаточній редакції якого про зменшення позовних вимог від 01.06.2016 р. просила суд, припинити право власності [PERSON] на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Роксолани, вул. Центральна, 79, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за вказану належну їй частину будинку у розмірі 25120 грн. з депозитного рахунку Овідіопольського р/с, на який були внесені вказані кошти, що становить ринкову вартість частки [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на вказану 1/8 частину зазначеного будинку та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати за проведення експертизи. Приймаючи участь в судових засіданнях, представниця позивачки підтримала зменшені позовні вимоги [PERSON] в редакції від 01.06.2016 р. та просила їх задовольнити, однак в подальшому, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду заяву, в якій підтримала зменшені позовні вимоги [PERSON] в редакції від 01.06.2016 р., просила їх задовольнити та слухати справу без її участі (а.с. 84,88,91). Представник відповідачок [PERSON] та [PERSON], приймаючи участь в судових засіданнях зменшений позов [PERSON] в редакції від 01.06.2016 р. не визнав повністю, просив суд відмовити у його задоволенні, однак в подальшому, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду заяву, в якій просив суд, відмовити у задоволенні позову і слухати справу без його участі (а.с. 99). Представниця 3-ої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА Одеської області в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надавши до суду свою заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутності (а.с. 97,98,100). Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши матеріали справи, висновок судової будівельно-технічної експертизи № 2369/24 від 02.12.2014 р., суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до умов ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У відповідності до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - зокрема передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо - якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація, яка визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи і при відсутності згоди власника, що виділяється зобовязати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обовязковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Вказана позиція була відображена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.12.2010 р. у справі «Руденко проти України» (заява № 35041/05), в якому зокрема зазначено, що положення ст. 365 ЦК є достатньо чітким, не дає підстав для суперечливого тлумачення і відображає конституційну гарантію попередньої компенсації за будь-яке позбавлення власності, за винятком умов воєнного чи надзвичайного стану, і як свідчить відповідна практика національних судів вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена Законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею ? частин житлового будинку № 4 та ? частин земельної ділянки по вул. К. Маркса в с. Роксолани, Овідіопольського району Одеської області, ? частин житлового будинку № 79 по вул. Центральній в цьому ж селі, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га за вказаною адресою, яка не приватизована і перебуває у фактичному користуванні співвласників цього житлового будинку (а.с. 10-23 т. 1). Відповідачка [PERSON] була власницею ? частини житлового будинку та ? частини земельної ділянки по вул. К. Маркса, 4 в с. Роксолани, Овідіопольського району Одеської області, яку за договором дарування від 17.03.2015 р. вона подарувала малолітньому [PERSON], [INFO], від імені якого діяла мати [PERSON] (а.с. 246-254 т. 1). Відповідачка [PERSON] є власницею 1/8 частини житлового будинку № 79 по вул. Центральній в с. Роксолани, Овідіопольського району Одеської області (а.с. 193 т. 1). З урахуванням зменшених позовних вимог [PERSON] від 01.06.2016 р., предметом даного спору є припинення права власності [PERSON] на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Роксолани, вул. Центральна, 79 та відповідно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсацію за вказану належну їй частину будинку і визнання за [PERSON] права власності на вказану 1/8 частину зазначеного будинку. Тобто між сторонами існує спір щодо користування спільною частковою власністю. Згідно висновку судово-технічної експертизи, проведеної ОНДІСЕ № 2369/2444/2445/24 від 02.12.2014 р. ринкова вартість ? частини від успадкованої ? частини жилого будинку № 79 по вул. Центральній в с. Роксолани складає 1668 дол. США та включає в себе частину будинку площею 17,37 кв.м, вартість господарських будівель і споруд. Провести поділ спадкового майна у вигляді ? частини вказаного будинку з виділом спадкоємцю [PERSON] ? її частини, як ізольованої квартири з можливістю самостійного функціонування у складі необхідних жилих і підсобних приміщень, які б відповідали нормативно-технічним і санітарним вимогам, діючим на території України не уявляється можливим та виділення на долю у справі власності на будинок тільки споруджень господарського значення є неприпустимим. Сума грошової компенсації за невиділену ? частину будинку площею 17,37 кв.м та ? частину від спадкового майна у вигляді ? частини надвірних будівель і споруд, розташованих по вул. Центральній, 79 в с. Роксолани становить 1668 дол. США (а.с. 85-107 т. 1). У звязку з чим, з урахуванням клопотань представниці позивачки, задоволених ухвалами Овідіопольського райсуду від 01.07.2015 р. та від 01.06.2016 р. представниці позивачки [PERSON] було дозволено перерахування на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області суму грошової компенсації за неподільну в натурі 1/8 частину вищевказаного спірного будинку у розмірі 25120 грн. згідно платіжної квитанції від 08.07.2015 р. та у розмірі 15000 грн. згідно платіжної квитанції від 08.06.2016 р. з урахуванням зміненого курсу НБУ (долар- гривня), в загальному розмірі 40120 грн., що відповідає гривневому еквіваленту грошового розміру 1/8 частки спірного будинку, що належить [PERSON] визначеного вказаним вище висновком експертизи і яку належить стягнути з позивачки, яка внесла вказану суму у розмірі 40120 грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області на користь [PERSON] як грошову компенсацію за належну їй 1/8 частку зазначеного житлового будинку з припиненням її права власності на вказану частку будинку і визнання на неї права власності за позивачкою [PERSON] відповідно до ст. 365 ЦК України, яка передбачає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється на депозитний рахунок суду), що мало місце в даному випадку (а.с. 202,219 т. 1, 93,96 т. 2). З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням зменшених позовних вимог та обставин справи, встановлених судом, з урахуванням висновку вказаної вище будівельно-технічної експертизи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON], з урахуванням зменшених позовних вимог, належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 2000 грн., а разом 2243 грн. (а.с. 1,84 т. 1).

Outcome: approved