Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

12.03.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № SAMDN20000004243362 від 17.08.2005 року відповідач 17.08.2005 року отримав кредит у розмірі 4700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2013 року має заборгованість - 24697.86 грн., на підставі чого просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у сумі 24697.86 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі та проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.76). Відповідач в судові засідання 13.11.2013р. та 16.12.2013р. з'явився, позов не визнав, надалі в судові засідання не з'являвся, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, надав через канцелярію суду 05.12.2013р. заперечення проти позову, в яких вказав, що позовні вимоги позивача заявлені безпідставно та необґрунтовано, оскільки Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2008р. у справі № 2-1298/2008 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.08.2005р. було стягнуто з нього на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту в розмірі 8348.32 грн. та судовий збір. Рішення суду набрало чинності та було виконано. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того, позов заявлено з пропуском загального строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК Цкраїни сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, у зв»язку з чим, просить винести ухвалу про закриття провадження у справі. Заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду, на підставі Ухвали суду від 03 березня 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 17.08.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № SAMDN2000004243362, відповідно до якого, позивач 17.08.2005 року отримав кредит у розмірі 4700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 11-19). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. (а.с.11-12). Згідно даних позивача, відповідач 17.08.2005 року отримав кредит у розмірі 4700 грн., проте відповідач не виконав своїх зобов'язань за Кредитним договором, не повернув основну суму кредиту та не сплатив проценти, штраф, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість станом на 31.01.2013 року має заборгованість в сумі - 15749,54 грн., яка складається з наступного: - 14097,26 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), - 1152,28 гривень - штраф (процентна складова), (а.с. 5-9). Але, Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнено заборгованість за вищевказаним договором в сумі 8948.32 грн., а саме: - 4583.34 грн. - заборгованість за кредитом; - 4364.98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, що підтверджується копією рішення (а.с.50-51). Тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів погашення відповідачем кредиту суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню - судовий збір в розмірі 246 (двісті сорок шість) гривень 98 копійок.

Outcome: partial