Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

12.02.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що на підставі акту про проведення прилюдних торгів, нею було 02.04.2008 придбана квартири [ADDRESS]. Після придбання квартири, позивач одразу звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з метою реєстрації у відповідному реєстрі та видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Після видачі приватним нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів ВКЕ №185017 від 09.04.2008, позивач звернулась до комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації» з метою реєстрації права власності на нерухоме майно. 17.07.2008 право власності на придбану позивачем квартиру було зареєстроване, про що свідчить витяг №19573637 реєстраційний номер 21389524. На теперішній час позивач має намір продажу належної їй квартиру, але при підготовці до угоди, було виявлено, що на вищевказану квартиру постановою державного виконавця Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №953652 від 20.07.2007 було накладено арешт. У звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить суд зняти арешт з належної їй квартири [ADDRESS], накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №953652 від 20.07.2007 державного виконавця Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON], реєстраційний номер обтяження 5344116, зареєстрований Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою 21.07.2007. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206\~цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки представник відповідача позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються нормою ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7, 8). Але до набуття позивачем права власності на вищезазначену квартиру, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №953652 від 20.07.2007 державного виконавця Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] було накладено арешт на цю квартиру, власником якої на той час був [PERSON]. Оскільки представник відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення питання доведеності неправомірності накладеного арешту, з розясненням відповідачу правових наслідків такого визнання відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, та в разі згоди вважає можливим ухвалити рішення про зняття арешту з нерухомого майна. У звязку з визнанням представником відповідача позову, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. Крім того, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 352,40 грн. На підставі ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved