Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

12.04.2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася з позовом [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 2013 року. З 2014 року між позивачем та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини через втрату взаєморозуміння. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя немає. Дітей від шлюбу не мають. Просила після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON] [PERSON]» залишити без змін. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 09 лютого 2013 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 70 від 09 лютого 2013 року). Позивач [PERSON] [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 09 лютого 2013 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], (актовий запис № 70 від 09 лютого 2013 року). (а. с. 3) Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2014 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Дітей подружжя не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, позивач та відповідач мешкають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved