overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

11.07.2018 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.06.1996 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу є дитина [PERSON], [INFO]. Фактичні відносини між ними припинені давно, спільне господарство не ведеться. Між ними виникали суперечки та різні погляди на життя та виховання дитини, які призвели до того, що спільне життя та збереження шлюбу стало можливим, між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. У зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу у підготовчому засіданні за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач надав заяву, в якій просив розглядати справу у підготовчому засіданні, позов підтримав, просив задовольнити. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 08.06.1996 у Черняківській сільській раді Чутівського району Полтавської області, актовий запис №3. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

11.07.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 06.02.2009 він з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис за № 01. До цього вони проживали у цивільному шлюбі. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони мають різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Просить розірвати шлюб, судові витрати по справі залишає за собою. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище «[PERSON]», неповнолітнього сина просить залишити проживати з нею. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 06.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис за № 01. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати суд за клопотанням позивача залишає за ним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

11.07.2018 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісяця та до досягнення ним повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2015 року, від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Син проживє з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

11.07.2018р. [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 19.09.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2503. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них є дитина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, часті сварки в присутності дитини. Відповідач не приділяє належної уваги сім`ї, вихованням доньки займається позивачка. Їх шлюбні відносини фактично припинені. Сторони тривалий час проживають окремо. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. Позивачка у судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просила задовольнти. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст.247 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 19.09.2009 року. Даний факт стверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №129670 від 19.09.2009 року. Від подружнього\~життя у\~них є\~дитина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою. Суд встановив, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Їх шлюб існує формально. Можливість примирення позивачка категорично заперечує. Майнового спору між сторонами та спору про визначення місця проживання\~ дитини не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний, підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки 704,80 грн. судового збору. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

11.07.2018р. заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO], державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], яка заповіла йому земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,213га, розташовану на території Неділківської сільської ради, що вказана у цьому державному акті, посилаючись на те, що в ньому помилково зазначено ім'я померлої «[PERSON]» замість «[PERSON]». Дана обставина унеможливила оформлення заявником спадщини у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим він звернувся до суду з цією заявою. Заявник в судове засідання не з'явився, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Неділківської сільської ради - в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій не заперечує проти вимог заявника, а справу просив розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що різниця в написанні імені спадкодавця в державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] «[PERSON]» від імені, яке вказане у свідоцтві про її смерть [NUMBER], - «[PERSON]», сталася внаслідок недоліків перекладу її імені з російської мови на українську.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

11.07.2018р. заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності її померлій матері - [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], посилаючись на те, що в указаному державному акті помилково зазначено по батькові її матері «[PERSON]» замість «[PERSON]». Дана обставина унеможливила оформлення заявником спадщини у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з цією заявою. Заявник в судове засідання не з'явилася, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Неділківської сільської ради - в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій не заперечує проти вимог заявника, а справу просив розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що різниця в написанні по батькові померлої матері заявника в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] «[PERSON]» від по батькові, яке вказане у свідоцтві про її смерть серії [NUMBER] - «[PERSON]», сталася внаслідок недоліків перекладу її по батькові з російської мови на українську.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

11.07.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] (далі відповідач) таким, що втратив право користування квартирою № 46 в будинку № 207 по проспекту Миру в місті Чернігові з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що відповідач з грудня 2011 року не проживає у вказаній квартирі без поважних причин і не сплачує за комунальні послуги. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач позов не визнав. Він пояснив, що натепер проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач стверджує, що він має бажання жити в спірній квартирі із своєю цивільною дружиною, проте позивач створює перешкоди в цьому (влаштовує сварки, викликає поліцію тощо); крім того, в його кімнаті зараз проживає повнолітній син позивача, а тому фактично йому немає де проживати. Допитана судом в якості свідка [PERSON] (співмешканка відповідача) підтвердила, що проживає з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу в її квартирі за адресою: [ADDRESS]; свідок вказує, що вона не має наміру надавати згоду на реєстрацію відповідача в її квартирі та не визнає на відповідачем рівне з нею право користування квартирою. Свідок підтвердила, що відповідач позбавлений можливості проживати в спірній квартирі, через перешкоди, які йому створює позивач, вказуючи на те, що одного разу в її присутності позивач не впустила відповідача в спірну квартиру. \~ \~ \~ \~Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивач проживає в двокімнатній квартирі [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON], [INFO] (далі Квартирі); за вказаною адресою зареєстровано й місце проживання відповідача (а. с. 6, 7). \~ \~ \~ \~Відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР (далі Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Як убачається з матеріалів справи та визнається відповідачем (а.с. 7, 8), з грудня 2011 року відповідач у Квартирі не проживає; натепер він створив сімю з [PERSON] і проживає за адресою: [INFO]. \~ \~ \~ \~По справі доведено, що відповідач не має наміру втрачати право користування Квартирою, але фактично позбавлений цього права з вини позивача, яка створює відповідачу перешкоди в користуванні нею. Крім того, відповідач обєктивно не може проживати в Квартирі й через те, що в його кімнату вселився повнолітній син позивача. \~ \~ \~ \~Зазначене дає суду підстави для висновку про те, що тривала відсутність відповідача в Квартирі не вважається неповажною, а обумовлена, насамперед, перешкодами, які створено позивачем і членом її сімї (сином), що виключає можливість визнання його таким, що втратив право користування нею. \~ \~ \~ \~За таких обставин, предявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

11.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений 19.10.2007 року між ним та відповідачем; після розірвання залишити прізвище «Головченко». Як на підставу позову посилається на те, що з 2007 року він з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Ухвалою суду від 30.10.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. В підготовче засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, фактичні шлюбні відносини припинені з 2015 року, після розірвання шлюбу син [PERSON] залишиться проживати з нею. Відповідач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, фактичні шлюбні відносини припинені з 2015 року, після розірвання шлюбу син [PERSON] залишиться проживати з матірю. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 19 жовтня 2007 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб. Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони погодили, що син [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає,\~що підстави,\~на які\~посилається позивач,\~наполягаючи на\~розірванні шлюбу,\~є обґрунтованими,\~збереження сім'ї\~неможливо,\~шлюб фактично\~розпався та\~існує формально,\~тому позов\~підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

11.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.В обґрунтування позову позивач вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В будинку крім неї, зареєстрований її син - [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з 2003 року, перебуває за межами України, місцезнаходження його їй невідоме. Реєстрація відповідача змушує нести додаткові комунальні витрати по оплаті за комунальні послуги та позбавляє права оформити житлову субсидію. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, позов підтримує повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений через офіційний веб-сайт судової влади України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, щозгідно витягу з про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.06.2009 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] - а.с.20, відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживала там з 2003 року, що підтверджується актом від 08.07.2018 року та довідкою квартального комітету № 33 від 06.06.2018 року - а.с.8,14. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Оскільки відповідач в спірному будинку не проживає, житло за призначенням не використовує понад один рік без поважних причин, будь-якої домовленості між сторонами щодо користування житлом немає, відповідно може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved