Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

1. 24 липня 2020 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.04.2017 сталося зіткнення автомобіля марки «Mazda» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням відповідача та автомобіля марки «Opel» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду подія сталася з вини відповідача, яким не було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згодом позивач сплатив власникові автомобіля марки «Opel» страхове відшкодування в сумі 17 036,64 грн. У добровільному порядку відповідач не відшкодовує позивачеві понесені витрати, що стало причиною звернення останнього до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу (а.с.а.с. 2 - 7, 42). 2. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2020 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 46). 3. 23 вересня 2020 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 4. Відзив на позов у справі не подано. 5. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 6. Судом було встановлено, що 14.04.2017, близько 2240, у м. Дніпрі, на перехресті вул. Титова і пр. Богдана Хмельницького, сталося зіткнення автомобіля марки «Mazda» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням відповідача та автомобіля марки «Opel» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 7. 18 травня 2017 року судовим експертом Пилипенком О.С. був складений висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріальної шкоди, заподіяної володільцю КТС №78/17А, за яким матеріальна шкода, заподіяна власникові автомобіля марки «Opel», становить 48 826,64 грн (а.с.а.с. 18 - 32). 8. 08 червня 2017 року власник автомобіля марки «Opel» у зв`язку з тим, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та сплату страхового відшкодування (а.с.а.с. 9 - 11). 9. 13 вересня 2017 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленою за вказаним вище фактом, було встановлено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 8). 10. 20 жовтня 2017 року позивач сплатив власникові автомобіля марки «Opel» страхове відшкодування загальною сумою 17 036,64 грн (а.с.а.с. 33 - 36). 11. Крім того, за збір документів у справі та огляд пошкодженого транспортного засобу позивачем було понесено витрати в сумі 1 300,00 грн (а.с. 37). 12. Відповідно до статті 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 13. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону №1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 14. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 15. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК). 16. Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. 17. Спеціальний Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 18. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. 19. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. 20. Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і його вина встановлена постановою апеляційного суду Дніпропетровської області. 21. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. 22. Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, до нього, у розумінні статті 1191 ЦК, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки. 23. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 24. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 №62948871 (справа №761/6313/14-ц), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягає урахуванню судом. 25. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 2 102,00 грн (а.с. 1). 26.

Outcome: approved