overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

11 березня 2014 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання вказавши, що вона є донькою відповідача . В теперішній час вона навчається на 4 курсі « Криворізького національного університету « , період навчання до 30.06.2014 року , стипендію не отримує , у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги відповідача, який може надавати матеріальну допомогу . Тому просила суд стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання , тобто до 30.06.2014 року . Позивачка , третя особа у судове засіданні не з'явились , про день та час слухання справи повідомлені належно . причини неявки суду невідомі . Представник позивачки у судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляду справи у його відсутність . позовні вимоги підтримав в повному обсязі , наполягав на їх задоволені . Відповідач у судове не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви представника позивачки та відповідача , суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Батьками [PERSON] є,[INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Мати позивачки - [PERSON] вийшла заміж та прийняла прізвище чоловіка - [PERSON]. В теперішній час позивачка є студенткою 4 курсу факультету руд підготовки та обробки металів , денної форми навчання, за державним замовленням , ДВНЗ « Криворізький національний університет « , термін навчання з 01.02.2014 року по 30.06.2014 року , що підтверджується довідкою №04/04-237 від 21.02.2014 року , виданою ДНВЗ « Криворізький національний університет « . З виконавчого листа № 2-2805 від 14.05.2008 року , виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу вбачається , що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 1993 року народження , та сина [PERSON] , 1997 року народження в розмірі 1/3 частини його заробітку до досягнення дітьми повноліття . Згідно листа Дзержинського ДВС Криворізького МУЮ за вих. номером 57 від 20.02.2014 року , станом на 0.02.2014 року відповідач має борг по несплаті аліментів в сум 37748, 16 грн. З довідки про доходи УПСЗН виконкому Жовтневої райради м. кривого рогу за № 788 від 26.02.2014 року вбачається . що [PERSON] отримує допомогу по вагітності та народженні дитини . Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку із чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За таких умов суд вважає , що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню і вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до закінчення навчання в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку відповідача .. Крім того, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі в сумі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного й

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

11 березня 2014 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» - звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] був наданий кредит в розмірі 9 067, 65 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами Генеральної угоди від 15 листопада 2012 року [PERSON] погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчить його підпис. За умовами Генеральної угоди погашення заборгованості мало здійснюватися з 1 по 25 число кожного місяця. ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов'язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Однак, свою частину зобов'язань за вказаною угодою [PERSON] не виконав, у зв'язку з чим станом на 11 лютого 2014 року за ним утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 12 290,40 грн, яка склалася з 8 513, 62 грн - заборгованість за кредитом; 968, 35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 746, 98 грн. - штрафи за п.п. 2.2. Генеральної угоди; штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - фіксована частина; 561, 45 грн - штраф (процентна складова). Представник позивача Лихограй Ю.В. до судового засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

11 березня 2014 року Публічне Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, проте телефонограмою просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення (а.с.24) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з таких міркувань. 29 листопада 2007 року між Публічним Акціонерним Товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладено договір кредиту № АВТ0RX0488116, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 2448,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту, в повному обсязі. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань, станом на 20.02.2014р. виникла заборгованість в розмірі 16055 грн. 93 коп. Відповідачці надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦП України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 20.02.2014р. заборгувала Публічному Акціонерному Товариству «АКЦЕНТ-БАНК» 16055 грн. 93 коп., то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

11 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 23.02.2014р. відповідачка заборгувала 2846 грн. основного боргу за кредитним договором від 11.11.2007р., 12020,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 7150 грн. заборгованості по комісії та 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1100,80 грн. штрафу (процентна складова). Представник позивача Піх О. П. в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в справі можливо постановити заочне рішення, задовольнивши позовні вимоги повністю з таких міркувань. Встановлено, що 11.11.2007р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с. 13-25), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000 (три тисячі) грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов договору, відповідачка станом на 23.02.2014р. заборгувала позивачу 2846 грн. основного боргу, 12020,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 7150 грн. заборгованості по комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1100,80 грн. штрафу (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка станом на 23.02.2014р. заборгувала Банку 2846 грн. основного боргу за кредитним договором від 11.11.2007р., 12020,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 7150 грн. заборгованості по комісії та 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1100,80 грн. штрафу (процентна складова), то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

11 березня 2014 р. ухвалене рішення по зазначеній справі, яким позов задоволений частково. В мотивувальній частині суд вирішив питання щодо стягнення судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в сумі 243,60 грн. Проте, в резолютивній частині рішення судом помилково не зазначено про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору в розмірі 243,60 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За такого, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 30 липня 2010 року; шлюб зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 315. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з березня 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 30 липня 2010 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 315 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 6). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідачки (л.с. 13) вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Заява мотивована тим, що [PERSON] рідний дядько заявника, є інвалідом другої групи з 2005 року безстроково, має серйозні відхилення від звичайних норм поводження, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, не може правильно орієнтуватись та оцінювати прості життєві ситуації, самостійно здійснювати цивільно-правові дії, тому потребує постійного догляду за ним та опіки. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Краматорської міської ради Берегова І.В. в судове засідання не з'явилась, надала суду подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] і заяву про розгляд справи у її відсутності. Прокурор прокуратури м. Краматорська Рубльова Д.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за № 64 від 17 квітня 2015 року [PERSON], [INFO], хворіє параноїчною шизофренією, безперервно - прогредієнтний перебіг, із зростаючим змішаним дефектом особистості. За психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для задоволення вимог заявника [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Опікунська рада з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки Виконавчого комітету Краматорської міської ради звернулась до суду з поданням від 27 квітня 2015 року, згідно якого вважає за доцільне подати [PERSON] опікуном над [PERSON] у разі визнання його недієздатним. На підставі вищенаведеного суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2005 року, який був розірваний 22.01.2015 року рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області. Від даного шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги зменшила - просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на дитину, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.01.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 3). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 27.08.2008 року (а.с. 4), вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п.1 ч.1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З письмових пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що дитина перебуває на утриманні позивачки, проживає разом з нею, що стверджується також довідкою про склад сім'ї (а.с. 5), відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що 17 лютого 2015 року, у зв'язку з досягненням її дочкою повноліття, припинено стягнення з відповідача аліментів на її користь. У зв'язку зі своїм навчанням у ДПТНЗ «Синівський професійний аграрний ліцей» вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, яку у розмірі 500 грн. щомісячно і просить стягнути з батька [PERSON] на свою користь до досягнення нею 23 років. Позивач у судовому засідання позов підтримала, відповідач визнав позовну заяву у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], 1967 року народження, є батьком, а [PERSON] матір'ю повнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3). Позивач має п'ятеро дітей, батьком трьох старших з яких є відповідач, проживає в іншому шлюбі [ADDRESS] (а.с.6). [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення у ДПТНЗ «Синівський професійний аграрний ліцей», строк навчання з 01 вересня 2012 року по 01 липня 2016 року, отримує стипендію (а.с.5). Відповідач також проживає в іншому шлюбі по вул.Московській, 53 у с.Калінінське Липоводолинського району Сумської області, має 10-ти місячну дитину. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно з ч.1 ст.200 вказаного Кодексу, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Із матеріалів справи вбачається, що повнолітня дочка відповідача на період навчання до досягнення нею 23-річного віку потребує певних додаткових витрат і її батько повинен, може та добровільно погодився надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність у нього сталого регулярного доходу), наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем, має двох малолітніх дочок: [PERSON] та [PERSON], 2009 та 2012 років народження, котрі знаходяться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з боку батька. У зв'язку з цим, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримала, відповідач визнав позовні вимоги, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 30 вересня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружжя разом з дітьми зареєстровані та проживають по [ADDRESS] Відповідач працює у ТОВ «Беєве», його середня заробітна плата становить близько 2865 грн. на місяць. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітні діти сторін потребують матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України відповідач, як їх батько, може і зобов'язаний утримувати своїх дітей шляхом сплати щомісячно аліментів на користь їх матері. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дітей, платника аліментів (наявність сталого заробітку), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: approved