Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

11 травня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 24 березня 1990 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Миколаєва, актовий запис № 314. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 24 березня 1990 року. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо з 2016 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро дату, час і місце судового засідання належним чином. Відзив відповідачем не подано. На підставі ухвали суду від 09 вересня 2021 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого 24 березня 1990 року, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 24 березня 1990 року, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Миколаєва, актовий запис №314. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 05 жовтня 1990 року, серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 01 грудня 2000 року, серії [NUMBER] (а.с. 6). Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У своїй позовній заяві, поданій до суду, позивачка просить розірвати шлюб, відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання та після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved