Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

11 грудня 2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивували свої вимоги тим, що їм на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 лютого 2017 року, виданого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області та свідоцтва про право власності, виданого 08 квітня 1994 року керівником КП «Сервіскомуненерго» належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований син [PERSON] [PERSON] , [INFO] , який з 2014 року за вказаною адресою не мешкає, оскільки виїхав до Російської Федерації та перебуває на теперішній час там. З моменту його відсутності відповідач не несе витрат, пов`язаних з утриманням житла, крім того, вони позбавлені можливості скористатися своїм законним правом на отримання субсидії. У зв`язку з викладеним, просять суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягали. Представник [PERSON] [PERSON] , яка діє на підставі ордеру серії ДН № 126812 від 04 грудня 2020 року, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву, посвідчену нотаріусом Пермського міського нотаріального округу Російської Федерації 15 лютого 2021 року, в якій зазначив, що йому відомо про перебування в суді вказаної справи щодо визнання його таким, що втратив користування житлом, проти задоволення позову не заперечує, просить розгляд справи провести без його участі. Суд,\~дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності, виданого 19 травня 2009 року керівником КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Вказане право власності на квартиру зареєстроване у КП «БТІ» м. Слов`янськ за реєстраційним № 27791037, номер запису 829 в книзі 5а-146 (а.с.7-8). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори, [PERSON] , [INFO] на підставі заповіту після смерті [PERSON] , належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] (а.с.9-10). Право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , про що свідчить витяг № 80274652 від 14 лютого 2017 року (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 11-11/08-01/2083 від 02 грудня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до Акту № 3974 від 04 грудня 2020 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який не проживає за вказаною адресою з 2014 року (а.с. 13). Як вбачається з копії паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 23 січня 2010 року Дзержинським МВ ГУМВС України в Донецькій області, вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У сенсі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає можливість дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України, частиною 2 якої встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням. Згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає в будинку який належить позивачам понад один рік, договірні відносини між позивачами та відповідачем щодо винаймання спірного житла відсутні, а реєстрація [PERSON] за вказаною адресою створює перешкоди в реалізації позивачами своїх прав як власників майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved