Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

12.08.2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначає, що їй, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого 23.02.2001 року Новошмідтівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області, належить земельна ділянка площею 6.31 га, розташована на території Новошмідтівської сільської ради. Однак, в Державному акті на право власності на землю було допущено помилку та її прізвище замість правильного - [PERSON] , помилково вказано, як [PERSON] . Дана обставина перешкоджає їй володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд, зокрема, отримати кадастровий номер на земельну ділянку, замовити та скласти землевпорядні документи для подальшого укладення Договору оренди землі. Заінтересованою особою заявник зазначила Новошмідтівську сільську раду Новоодеського району Миколаївської області, однак 23.09.2020 року надала уточнену заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій заінтересованими особами вказала: Новошмідтівський старостинський округ Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та Сухоєланецьку сільську раду Новоодеського району Миколаївської області. Судом було встановлено, що на І сесії сільської ради сьомого скликання рішенням від 23.07.2019 року, за № 13 на території Сухоєланецької сільської ради, було утворено Новошмідтівський старостинський округ з центром в с. Новошмідтівка, який складається з сіл Новошмідтівка та Степове. Таким чином, суд погоджується, що належною заінтересованою особою у справі за заявою [PERSON] є\~ саме Новошмідтівський старостинський округ Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. 04.09.2020 року на адресу суду надійшла заява від заінтересованої особи: Новошмідтівський старостинський округ Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, в якій зазначено, що при видачі зазначеного акту на землю, працівником сільської ради дійсно було допущено помилку в прізвищі власниці землі. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги з підстав викладених у заяві та просила про їх задоволення у повному обсязі. Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.5) ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У відповідності до п.6) ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перевіряючи обставини справи та аналізуючи наявні у справі письмові докази, судом встановлено, що згідно даних паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 14.07.2011 року Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області, правильним є прізвище ім`я та по батькові заявника [PERSON] (а.с. 5). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру також видана [PERSON] (а.с. 6). Однак, як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю від 23.02.2001 року виданого на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Новошмідтівської сільської\~ Ради народних депутатів від 22.12.2000 року за №129, земельна ділянка площею 6.31 гектарів розташована на території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у приватну власність [PERSON] (а.с. 4). На думку суду вказана розбіжність в написанні прізвища заявника у правовстановлюючих документах ймовірно виникла внаслідок різних транслітерацій при їх перекладі між українською та російською мовами. Дана обставина перешкоджає заявникові належним чином володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, зокрема замовити та скласти землевпорядні документи. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю. За змістом п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] , Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-МК № 026991 виданого Новошмідтівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 23.02.2001 року, виданого на ім`я [PERSON] .. А тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Частиною 7 ст. 294 ЦПК України визначено. що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved