Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

12.03.2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до територіальної громади в особі Київської районної в м.Полтаві ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позов тим, що 20.10.2016 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, садибний (індивідуалиний) житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул.. Некрасова,10, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5310136400:14:006:0073 площею 783 кв.м., яка перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. 27.10.2015 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. 07.12.2017 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на садибний (індивідуалиний) житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Некрасова,10, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5310136400:14:006:0073. 29.01.2018 року він отримав постанову нотаріуса, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частину земельної ділянки, кадастровий номер: 5310136400:14:006:0073, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 783 кв.м., що знаходиться за адресою м. Полтава, вул.. Некрасова, 10, що належала померлій [PERSON] на праві спільної власності, оскільки не визначена частка земельної ділянки. В звязку з чим, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 20.10.2016 року, яке складається із 12/29 частини земельної ділянки, кадастровий номер: 5310136400:14:006:0073, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 324кв.м. В судове засідання [PERSON] не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник територіальної громади в особі Київської районної в м.Полтаві ради [PERSON] судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.10.2016 року померла [PERSON]. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося а також усе те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спадкове майно, яке на день смерті [PERSON] належало останній складалося з: садибний (індивідуалиний) житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Некрасова,10, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5310136400:14:006:0073. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 07.12.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на садибний (індивідуалиний) житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Некрасова,10, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5310136400:14:006:0073 (а.с.15). Крім того, судом встановлено, що 29.01.2018 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, кадастровий номер: 5310136400:14:006:0073, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 783 кв.м., на праві спільної власності, оскільки не визначена частка земельної ділянки (а.с.29). З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №668224 вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер: 5310136400:14:006:0073, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 783кв.м. належала померлій [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності без визначення розміру часток (а.с.28). З висновку №6 судової земельно-технічної експертизи від 01.02.2018 року, проведеної судовим експертом [PERSON] вбачається, що земельна ділянка (кадастровий номер 5310136400:14:006:0073) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Некрасова, 10 у м.Полтаві у відповідності до фактичного користування земельною ділянкою (померлої) [PERSON]С, складає 12/29 що відповідає площі 783м2 (а.с. 65-71). Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3\~ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до територіальної громади в особі Київської районної в м.Полтаві ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved