Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

10 жовтня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та 11 жовтня 2019 року передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою судді від 21 жовтня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку загального позовного провадження /а. с. 24-25/. Від представника відповідача Київської міської ради до суду 18 листопада 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що існує спір між спадкоємцями, а КМР не є належним відповідачем у справі, тобто інтереси не порушуються та не зачіпаються, тому представник просить слухати справу за відсутності КМР /а. с. 33-35/. Ухвалою судді від 27 листопада 2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду /а. с. 44/. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримуються в повному обсязі та просила задовольнити /а. с. 42/. Представник відповідача Київської міської ради, відповідач [PERSON] не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, заяви з процесуальних питань не надходили. Від третьої особи у справі приватного нотаріуса КМНО Куксової М. С. до справи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності /а. с. 27/. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , яка до шлюбу, зареєстрованого 29 листопада 1965 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 234, мала прізвище [PERSON] , як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00023929912 від 12 вересня 2019 року /а. с. 11, 12/. Встановлено, що шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 червня 1969 року, про що вчинено актовий запис № 759. У зв`язку із вказаним [PERSON] змінила прізвище на своє дошлюбне - [PERSON] /а. с. 13/. Згідно з договором дарування 19 липня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Буренко О. М., [PERSON] подарувала, а позивач прийняв у дар нерухоме майно, яким є 4/6 частки квартири [ADDRESS] . Реєстраційний напис на правовстановлювальному документі записаний у реєстрову книгу № 9-1114-183 за № 1709 /а. с. 16/. Як вбачається з інформаційної довідки від 10 вересня 2019 року, виданої КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована: 1/6 [PERSON] , 1/6 [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою від 01 червня 1999 року за № 1-346, та 4/6 [PERSON] - позивачу, на підставі договору дарування, посвідченого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою від 19 липня 2000 року № 4-49 /а. с. 14/. [INFO] мати позивача - [PERSON] - померла, згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 серпня 2019 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 14287 /а. с. 10/. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частки квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва № 206 про право власності на житло від 27 березня 1998 року, виданого Комісією по приватизації житлового фонду Міністерства економіки України /а. с. 15/. Таким чином строк, встановлений законом, на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 01 серпня 2019 року . 09 вересня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М. С., з метою подання заяви про прийняття спадщини, однак йому було повідомлено, що він пропустив строк для прийняття спадщини, який можливо за продовжити у судовому порядку /а. с. 21/. Як зазначено у позовній заяві, про смерть матері позивачеві стало відомо у серпні 2019 року. Так, 21 серпня 2019 року позивачеві зателефонувала сусідка матері і повідомила, що тривалий час її не бачила, наступного (22 серпня 2019 року) позивач прибув за місцем проживання матері - до квартири [ADDRESS] , проте двері йому ніхто не відчиняв і він викликав поліцію з бригадою швидкої допомоги. Після того, як двері були відчинені в аварійному порядку, у квартирі було виявлено труп [PERSON] . Причину смерті матері позивача та дату, коли вона настала, лікарями встановлено не було. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску встановленого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, стороною позивача вказано, що мати ( [PERSON] ) була проти одруження сина (позивача) і з 1993 року їхнє спілкування ускладнилося, психологічна обстановка у відношеннях стала вкрай напруженою, на неодноразові спроби сина поліпшити відношення з матір`ю, остання всіляко уникала з ним зустрічей та відмовлялась від будь-якої допомоги. В квартирі матері позивач перестав бувати, вкрай рідкі зустрічі відбувались на вулиці і навіть незважаючи на те, що син мав двох дітей, бабуся не бажала бачити своїх онуків та спілкуватись з ними. Незважаючи на небажання [PERSON] підтримувати стосунки з сім`єю позивача, він регулярно надавав матеріальну допомогу (платив за матір її комунальні платежі) і намагався отримувати інформацію про її стан здоров`я та невідкладні потреби, для чого залишив свої контактні дані у ЖЕКу, просив інформувати його у випадку погіршення стану матері чи якихось інших невідкладних ситуацій. Працівники ЖЕКу інформації про здоров`я матері позивачу не надавали, проте неодноразово використовували надану контактну інформацію для того, щоб попередити позивача про накопичення боргу за комунальні послуги, про що свідчать договори кладені у 2008, 2010, 2013 та 2017 роках) про реструктуризацію заборгованості, яку позивач повністю погасив у відведений термін /а. с. 18-20/. Також, як зазначено, саме через номер телефону, який залишив позивач у ЖЕКу його й знайшла сусідка, щоб повідомити про те, що вона вже довгий час не бачила його матір. Статтею 1268 Цивільного кодексу України, передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Так, встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті його матері сплив 01 серпня 2019 року , а до нотаріуса він звернувся 09 вересня 2019 року, при тому що про смерть [PERSON] стало відомо наприкінці серпня 2019 року, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин і він є незначним, тому позов підлягає задоволенню. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved