Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

11.06.2021 позивач звернулась з позовом до відповідачів, в якому з уточненням позовних вимог просить дозволити без згоди та участі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подати заяву на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та провести державну реєстрацію згаданих земельних ділянок на їх співвласників: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також просить дозволити без згоди та участі [PERSON] , [PERSON] подати заяву на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та провести державну реєстрацію згаданих земельних ділянок на їх співвласників: [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову покликається на те, що вона, [PERSON] , [PERSON] є співвласниками будинків по [ADDRESS] та [ADDRESS] . На даний час вона не може провести реєстрацію належного їм майна з огляду на відсутність згоди відповідачів на виготовлення технічної документації щодо встановлення для них меж земельних ділянок. Відповідачі безпідставно жодної згоди на таке не надають, а технічну документацію на належні їм на праві приватної власності частки земельної ділянки у встановленому законом порядку не оформляють. Представник позивача адвокат Попів-Кішко Р.Й. позовні вимоги підтримала. Доповнила, що позивачка звернулась у відділ Держгеокадастру для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутня згода одного з співвласників, а саме [PERSON] . Місце перебування [PERSON] невідоме, останній виїхав за кордон та протягом тривалого часу не з`являється по місцю своєї реєстрації. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, без фіксування судового засідання технічними засобами. Позовні вимоги визнає, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, а тому суд визнав його неявку неповажною та розглянув справу у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити таке. Так, відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно з п. 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок) передбачено алгоритм дій реєстратора у разі проведення реєстраційних дій для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або об`єднання майна, що перебуває у спільній власності. Пунктом 56 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: -договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; - документи (документ), що посвідчує право власності на земельну ділянку до її поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); витяг з Державного земельного кадастру про новосформовану земельну ділянку), крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. Позивач вказав, що відповідачі безпідставно жодної згоди на таке не надають і відповідно технічну документацію на належні їм на праві приватної власності частки земельної ділянки у встановленому законом порядку не оформляють. Однак, доказів про ненадання такої згоди позивач не надав. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За змістом частини першої та другої статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України). Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Іншими словами, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Отже, сторона самостійно повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень і саме така сторона повинна нести ризик настання наслідків, пов`язаних із не наданням доказів. Однак, у справі яка розглядається взагалі відсутні будь-які докази про те, що позивач зверталась до відповідачів та в різні органи з питань, про які згадується в позовній заяві. Позивач не долучила до матеріалів справи жодного документа, який би підтверджував цю обставину. Зрештою, до позовної заяви взагалі не долучено жодного доказу, а сам зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач при підготовці позову по суті обмежилась виключно єдиним твердженням про неможливість проведення державної реєстрації належного їм майна з огляду на відсутність згоди відповідачів на виготовлення технічної документації щодо встановлення для них меж земельних ділянок, після чого процитувала чинне законодавство та судову практику. На думку суду, такі обставини свідчать про недоведеність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed