Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

11.07.2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Маріупольська міська рада, про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.05.2014 року по адміністративній справі № 263/11845/13-а за позовом МВП «Азовреле» УТОГ до Маріупольської міської ради про визнання рішення незаконним, рішення Маріупольської міської ради від 08.10.2013 року за № 6/30-3722 про дозвіл розробки проекту землеустрою по відводу земельної ділянки для обслуговування металевого гаражу по [ADDRESS] м. Маріуполя [PERSON] площею 0,0032 га було визнано незаконним та скасовано. Дана постанова набрала законної сили. Рішеннями виконавчого комітету Маріупольської міської ради народних депутатів від 24.04.1996 року за № 118/5, від 18.03.1998 року за № 85/1, від 20.02.2002 року за № 66/12 громадянам України, у тому числі відповідачу [PERSON], були надані земельні ділянки в тимчасове користування строком на три роки для встановлення металевих гаражів. Згідно вищевказаних рішень виконавчим комітетом Маріупольської міської ради надано дозвіл громадянам пільгової категорії земельні ділянки в тимчасове користування строком на три роки площею 32 м. кв. кожен, для встановлення металевих гаражів без права передачі іншим особам, без встановлення фундаменту та оглядової ями. На даний момент усі три гаражі, в тому числі гараж відповідача, розташовані на фундаменті. Строк користування земельними ділянками на даний час сплив, за продовженням строків користування земельними ділянками користувачі до міської ради не зверталися. На даний час, згідно державного акту на право постійного користування за № 332, право користування земельною ділянкою загальною площею 32 м. кв. набуло МВП «Азовреле» УТОГ, однак відповідач займає спірну земельну ділянку без правоустановчих документів. Зайняття спірної земельної ділянки порушує права та законні інтереси МВП «Азовреле» УТОГ, у зв'язку з чим вони були змушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просили суд визнати користування частиною земельної ділянки, яка належить МВП «Азовреле» УТОГ на праві постійного користування, загальною площею 32 м. кв. [PERSON] з 19.03.2001 року незаконним та зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0032 га. 24.10.2014 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати користування частиною земельної ділянки, яка належить МВП «Азовреле» УТОГ на праві постійного користування, загальною площею 32 м. кв. [PERSON] незаконним та зобов'язати [PERSON] звільнити вищевказану земельну ділянку. Представник позивача Ребенкова Я.Ю. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Представник третьої особи у судові засідання 10.12.2014 року та 26.12.2014 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.05.2014 року по адміністративній справі № 263/11845/13-а за позовом МВП «Азовреле» УТОГ до Маріупольської міської ради про визнання рішення незаконним, рішення Маріупольської міської ради від 08.10.2013 року за № 6/30-3722 про дозвіл розробки проекту землеустрою по відводу земельної ділянки для обслуговування металевого гаражу по [ADDRESS] м. Маріуполя [PERSON] площею 0,0032 га було визнано незаконним та скасовано /а.с. 18-19/.Дана постанова набрала законної сили. Згідно листа Головного управління архітектури і містобудування Маріупольської міської ради від 26.04.2013 року, рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради народних депутатів від 24.04.1996 року за № 118/5 та рішеннями виконавчого комітету міської ради від 18.03.1998 року за № 85/1 та від 20.02.2002 року за № 66/12 громадянам України (у тому числі відповідачу [PERSON]) були надані земельні ділянки в тимчасове користування для встановлення металевих гаражів /а.с. 15/. Згідно вищевказаних рішень виконавчим комітетом Маріупольської міської ради надано дозвіл громадянам пільгової категорії земельні ділянки в тимчасове користування строком на три роки площею 32 м. кв. кожен, для встановлення металевих гаражів без права передачі іншим особам, без встановлення фундаменту та оглядової ями. На даний час усі три гаражі, в тому числі гараж відповідача, розташовані на фундаменті. Строк користування земельними ділянками на даний час сплив, за продовженням строків користування земельними ділянками користувачі до міської ради не зверталися. На даний час, згідно державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН № 003645, право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,2637 га набуло МВП «Азовреле» УТОГ /а.с. 9-12/. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] займає спірну земельну ділянку без правоустановчих документів. Згідно п. б ч. 2 ст. 92 Земельного Кодексу України право постійного користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній та комунальній власності набувають громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації. Згідно ч. 2 ст. 95 ЗК України порушення права землекористувачів підлягає відновленню в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України землекористувач має право вимагати усунення порушення його права на землю. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист права на земельну ділянку може бути здійснений шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права, а також попередження у здійсненні дій, які порушують права, відшкодування нанесених збитків. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни несуть цивільну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки. Згідно ч. 2 ст. 212 ЗК України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельну ділянку. Таким чином, аналізуючи вищевказані нормативно-правові акти та правовідносини, які з них випливають, суд приходить до висновку, що права та законні інтереси МВП «Азовреле» УТОГ як законного користувача земельної ділянки, були порушені самовільним зайняттям її відповідачем [PERSON], який не мав на це правоустановчих документів, а тому підлягають захисту у судовому порядку, шляхом її звільнення та приведення у первісне становище. На підставі викладеного і

Outcome: approved