Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

10 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись при цьому на наступні обставини. [PERSON] з 15 березня 2013 року є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY, правовідносини з використання якого врегульовані угодою користувача, що розміщена на сайті https://www.liqpay/com. При проведенні в web-інтерфейсі LIQPAY операцій в березні-травні 2014 року відповідач без наявної на те правової підстави набув грошові кошти ПАТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 43\~258,68 грн., внаслідок того, що поповнивши рахунок LIQPAY на суму 74 083,47 грн., ініціював та отримав виконання від Банка операцій з перерахування на власні рахунки та рахунки третіх осіб на загальну суму 117\~342,15 грн. Безпідставне отримання відповідачем грошових коштів стало можливим у звязку з тим, що в березні 2014 року було здійснено заміну старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технології обробки платежів. При цьому для перегляду архівних операцій користувачам нового web-інтерфейсу LIQPAY залишався доступним старий web-інтерфейс. Відповідачем було виявлено та використано вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, яка полягала в тому, що через архів операцій старого web-інтерфейсу LIQPAY користувач мав можливість ініціювати здійснення переказу саме в старому web-інтерфейсу LIQPAY. Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів, полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося онлайн, а в старому негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалось протягом 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсу LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсу LIQPAY. За результатами операцій, ініційованих клієнтом 17 березня 2014 року в новому та старому web-інтерфейсу LIQPAY був наявним залишок коштів в розмірі 1235,83 грн. (з яких поповнень на 1230 грн. та залишок з попередніх днів 5,83 грн.), ініційовано операцій в новому інтерфейсі на 2445 грн., списано банком 2445 грн., тобто списання в сумі 1210 грн. не було забезпечено залишком коштів клієнта на рахунку. Використовуючи часткову доступність старого web-інтерфейсу за непередбаченим для використання таким чином клієнт отримав можливість здійснити перекази, що не були забезпечені залишком коштів на його рахунку, на загальну суму 45\~121,25 грн. Оскільки Угода користувача, укладена між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем при початку користування web-інтерфейсу LIQPAY передбачає лише приймання розпоряджень користувача з переказу коштів, не встановлюючи можливість надання у користування коштів понад залишок коштів клієнта, то одержання таких коштів та здійснення за їх рахунок переказу коштів на користь третіх осіб є набуттям користувачем грошових коштів, що виходять за межі предмету регулювання Угоди користувача, а відповідно є безпідставним набуттям. Просили суд стягнути з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 43\~258,68 грн., відсотки за користування безпідставно набутими грошовими коштами у період з 17 березня 2014 року по 21 липня 2015 року в сумі 10011,08 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.43), просив також стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача (а.с.44-45), на підтвердження чого надав копію платіжного доручення (а.с.46). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.49-50). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 15 березня 2013 року є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY правовідносини з користування якого врегульовані угодою користувача, що розміщена на сайті https://www.liqpay/com/. (а.с.13-16). При проведенні в web-інтерфейсі LIQPAY переліку операцій в березні-травні 2014 року відповідач без наявної на те правової підстави набув грошові кошти ПАТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 43\~258,68 грн.(а.с.17-28). Згідно п.3.2.1 користувальної угоди, зареєстрованим клієнтом є будь-який клієнт, який хоча б один раз авторизувався на сайті www.liqpay.com, і виконав транзакцію верифікації платіжної карти. Відповідач погодився з умовами та правилами користування web-інтерфейса LiqPay та провів авторизування, про що свідчить наявність мерчанта. Відповідно до 6.1 умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язався не передавати карти, піни третім особам, не використовувати карти або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором або суперечить чинному законодавству. Протягом 10 днів після закінчення терміну дії картки, повернути для ліквідації карту, а також карти, випущені довіреною особою клієнта, крім загублених, украдених і віртуальних карток. У відповідності до п.6.2 умов і правил надання банківських послуг, власник карти погодився не використовувати картрахунки для операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Згідно з п.4.2.2 публічного договору про надання послуг в мережі Інтернет, банк зобов'язаний відшкодувати суми транзакцій, проведених в інтернет-магазині підприємства, за вирахуванням комісії банку за розрахункове обслуговування. Відповідно до п.7.1 публічного договору про надання послуг в мережі Інтернет, при невиконанні або неналежному виконанні своїх зобов'язань однією зі сторін, інша сторона має право вимагати від винної сторони виконання прийнятих на себе зобов'язання, а також відшкодування заподіяних збитків. Статтею 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму безпідставно набутих грошових коштів 43\~258,68 грн., відсотки за користування безпідставно набутими грошовими коштами у період з 17 березня 2014 року по 21 липня 2015 року в сумі 10011,08 грн.. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 532,70 грн. (а.с.1-2) та витрати, повязані з публікацією оголошення про виклик відповідача до суду у пресі в сумі 630,00 грн. (а.с.46).

Outcome: approved