Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

12.06.2013 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пожежі, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності за договором дарування від 18.06.1998 р. належить квартира [ADDRESS]. 07.11.2012 р. в житловому будинку по [ADDRESS] сталася пожежа, зареєстрована в журналі обліку Охтирського районного відділу Управління Держтехногенбезпеки у Сумській області за №142. Внаслідок пожежі в її квартирі було пошкоджено стелю площею більше 2 кв.м та стіну площею більше 1 кв.м. Згідно довідки від 12.11.2012 р. Ймовірною причиною пожежі було визнано несправність пічного опалення у частині житлового будинку (квартири), що належить відповідачам. До цього часу шкода ними не відшкодована. Тому позивачка і звернулась в суд з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 10000 грн. та моральну шкоду в розмірі 7000 грн. в дольовому порядку по 3500 грн. з кожного. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися, не заперечували, щоб справу було розглянуто за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, з 04.01.2013 р. і по даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні в КЗ СОР «ОСПЛ №2». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, в судовому засіданні від 16.07.2013 р. пояснив, що ніякого відношення до пожежі він не має, з 1991 року він проживає за адресою [ADDRESS], а [PERSON] - його матір, яка постійно проходить лікування у КЗ СОР «ОСПЛ №2», тому з позовними вимогами щодо себе він не погоджується, так як пожежа сталася не з його вини. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи без участі сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до договору дарування від 18.06.1998 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2007 р. позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З матеріалів інвентарної справи, наданої суду КП «Охтирське МБТІ» вбачається, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] Відповідно до акту про пожежу від 07.02.2012 року, вбачається, що 07.11.2012 року орієнтовно о 13 год. 42 хв. виникла пожежа за адресою: [ADDRESS], при пожежі було пошкоджено стелю та стіни. Пожежа ймовірно виникла через несправність пічного опалення, що знаходиться в квартирі [ADDRESS]. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 20.09.2013 р. про визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] внаслідок пожежі, що сталася 07.11.2012 р. з боку квартири [ADDRESS], встановлено, що розмір матеріальної шкоди становить 949 грн. 50 коп. (а.с.41-59). Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування заподіяного йому не тільки майнового, але й морального збитку. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч.ч. 1, 4, 5 ст. 319 ЦК України). Враховуючи наведене суд вважає, що при розгляді справи було встановлено, що пожежа 07.11.2012 року за адресою : [ADDRESS] сталася з вини власника квартири [ADDRESS] вказаного будинку - відповідача [PERSON], а тому матеріальна шкода, заподіяна позивачу - власнику квартири [ADDRESS] даного будинку [PERSON] - має бути відшкодована саме [PERSON], а не [PERSON], який згідно довідки Охтирської міської ради від 16.07.2013 р. №253 з 1991 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.28), а тому він не має нести відповідальність за шкоду, спричинену майну позивача. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню у розмірі, визначеному висновком будівельно-технічної експертизи, з відповідача [PERSON] Що стосується позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення ї прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди суд враховує, що мала місце пожежа, внаслідок якої було пошкоджено майно позивача, однак в той же час позивачем не було доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а саме тих обставин, що істотно вплинули на звичайні умови її життя, адже відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, суд також враховує стан здоров'я відповідача [PERSON], яка більше року перебуває на стаціонарному лікуванні, є людиною похилого віку. А тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 319, 1166, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України [ADDRESS] від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами та доповненнями,

Outcome: partial