Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи - служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Опікунська рада при Зідьківській селищній раді Зміївського району Харківської області, в якому вказала, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідач по справі з 1995 року по 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого має двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON], [INFO], є неповнолітньою. [PERSON] проживала однією сім'єю зі своїм чоловіком [PERSON] та їх дітьми до 2000 року, потім вони розійшлися і почали проживати окремо. [PERSON], як бабуся, забрала своїх онучок - [PERSON] та [PERSON] до себе на виховання. Хоч відповідач юридично і була зареєстрована в будинку позивача, однак фактично вона з матір'ю та своїми доньками не проживала. Час від часу [PERSON] з'являлася, але це було вкрай рідко, інколи вона просто зникала: не приходила, не дзвонила, не писала, і лише з чуток, які ходили між людей, її близькі мали змогу дізнатися, що вона жива і з нею все гаразд. З того часу дітьми жоден із батьків не цікавився, участі у їх вихованні не брали, матеріально не забезпечували. Онучок виховувала [PERSON] сама, їх законні батьки жили окремо від них і один від одного та вели аморальний спосіб життя: часто вживали спиртні напої, наркотичні речовини, були помічені у компаніях із недоброю славою, в їх житті абсолютно не було місця для дітей. Вони не приїжджали їх провідати, не цікавилися фізичним та духовним розвитком, їх навчанням, не надавали не те що грошової, взагалі ніякої допомоги, навіть фізичної по господарству. 26.10.2003 року [PERSON] за попередньою змовою з [PERSON] вчинила злочини, передбачені ч. 4 ст. 187 та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також умисне вбивство з корисливих мотивів вчинене за попередньою змовою групою осіб. 01.10.2004 року Апеляційним судом Харківської області [PERSON] була засуджена до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Даний факт дуже сильно вплинув на психічний стан дітей: вони були замкнуті, протягом тривалого часу не розмовляли, постійно плакали. У зв'язку з вищевикладеною ситуацією, [PERSON] звернулася до Зідьківської селищної ради із заявою про призначення її опікуном своїх онучок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та закріплення за ними житла. Рішенням Зідьківської селищної ради від 28.03.2005 року позивача було призначено опікуном, а рішенням Зідьківської селищної ради від 28.03.2005 року № 22 за [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було закріплено житло за адресою: [ADDRESS]. Онучок позивач виховувала одна, грошей на їх життя катастрофічно не вистачало, вони виживали на одну бабусину невелику пенсію. Законний батько дівчат за життя декілька разів був засуджений за вчинення злочинів до позбавлення волі. Останній раз у березні 2002 року його було засуджено за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. За час знаходження його в місці відбування покарання, дітьми своїми він не цікавився та не піклувався. 05.03.2005 року [PERSON] був звільнений достроково, але до доньок не з'являвся, участі у вихованні не брав, матеріальної допомоги не надавав. У зв'язку з цим в жовтні 2005 року [PERSON] звернулася до суду з позов про стягнення аліментів на дітей до [PERSON], який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.10.2005 року було задоволено і присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], аліменти в 1/3 частині заробітку (доходу), але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян щомісячно, починаючи з 25.08.2005 року до досягнення дітьми повноліття. Однак, [PERSON] рішення суду не виконував, аліменти не сплачував, і не сплачує до цього часу, у зв'язку з чим 31.01.2006 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області останнього було позбавлено батьківських прав стосовно його доньок - [PERSON] та [PERSON] У 2006 році рішенням виконавчого комітету Зідьківської селищної ради від 24.03.2006 року № 36 було затверджено рішення опікунської ради від 15.03.2006 року та призначено опікуном [PERSON], над неповнолітніми онуками, а 16.12.2008 року Зідьківською селищною радою на підтвердження її повноважень позивачу було видано посвідчення опікуна над [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем 03.04.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до своєї доньки - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.04.2008 року було задоволено і стягнено з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання її дочок [PERSON] та [PERSON] в 1/4 частці від її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - починаючи з 03.04.2008 року і до повноліття дітей. 07.10.2014 року [PERSON] згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 3 дні була звільнена з Качанівської виправної колонії № 54. Звільнившись з установи відбування покарання [PERSON] лише раз з'явилася до своїх доньок, участі у їх подальшому вихованні категорично брати не хоче, взагалі не цікавиться дітьми, ніяким чином не допомагає, хоча добре знає, що вони обидві вже стали студентками та навчаються у місті Харкові, однак у неї своє життя, свої пріоритети та цінності. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації від 25.12.2014 року № 01-36/3988 про доцільність позбавлення батьківських прав: «Комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до неповнолітньої [PERSON], [INFO]». На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] ухилялася від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, [PERSON] просила позбавити відповідача батьківських прав у відношенні до її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Божко Д.О. на задоволенні позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки - [PERSON], [INFO], наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позові, вказували на те, що відповідач своїми дітьми не цікавиться, влаштовує особисте життя. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надійшла від останньої нотаріально посвідчена заява, в якій вказала, що позов [PERSON] вона визнає в повному обсязі, обставини, що викладені в ньому, не оспорює і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Справу [PERSON] просила розглядати за її відсутності, оскільки вона мешкає поза межами Харківської області. Представник Опікунської ради при Зідьківській селищній раді Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист в.о. Зідьківського селищного голови Сумцової І.Г., в якому повідомлялося, що Зідьківська селищнарада Зміївського району Харківської області просить розглянути справу за позовом [PERSON] без участі представника ради, з рішенням суду селищна рада буде згідна. Представник служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Вовк Д.С. у судовому засіданні позов [PERSON] вважала незаконним та необґрунтованим, оскільки, не зважаючи на висновок комісії з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації, [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі мала намір встановити контакт з дітьми, однак, бабуся - [PERSON] перешкоджала цьому. Відповідач спиртними напоями не зловживає, під час відбування покарання здобула 2 диплома швачки. Крім того, Вовк Д.С. неодноразово пропонувала [PERSON] позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньок, на, що позивач завжди відповідала відмовою. Представник третьої особи вважала, що [PERSON] переслідує намір матеріально збагатитися, оскільки у разі позбавлення [PERSON] батьківських прав позивач буде мати право на державні соціальні виплати. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Позивачем по справі є - [PERSON], [INFO] - копія паспорту, серія [NUMBER]. Позивач декілька разів перебувала у шлюбі з різними чоловіками, змінюючи своє прізвище. Так, 04.08.1973 року Зміївським рай бюро ЗАЦС було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 117. Крім того, 19.07.1991 року Зміївським відділом ЗАЦС Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 100 /а.с. 6, 13, 14/. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], актовий запис № 12 /а.с. 11/. Відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Шлюб було розірвано, про що 09.01.2015 року складено відповідний актовий запис № 1 - копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] /а.с. 32/. Також судом встановлено, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у них народилися дві доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 12/. Батьки [PERSON] та [PERSON], зокрема, мати дівчаток [PERSON] - відповідач по справі - участі у вихованні дитини не приймають. Так, [PERSON] неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, пов'язаних із незаконним обігом наркотичних засобів. Останній раз [PERSON] було засудженого у березні 2002 року за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. За час перебування в кримінально-виконавчій установі батько своїми доньками не цікавився та не піклувався. 05.03.2005 року [PERSON] був звільнений достроково, але до доньок не з'являвся, участі у вихованні не брав, матеріальної допомоги не надавав. У жовтні 2005 року [PERSON] звернулася до суду з позов про стягнення аліментів на дівчаток до [PERSON], який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.10.2005 року було задоволено і присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], аліменти в 1/3 частині заробітку (доходу), але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян щомісячно, починаючи з 25.08.2005 року до досягнення дітьми повноліття /а.с. 25/. [PERSON] рішення суду не виконував, аліменти не сплачував, і не сплачує до цього часу, у зв'язку з чим 31.01.2006 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області останнього було позбавлено батьківських прав стосовно його доньок - [PERSON] та [PERSON] /а.с. 27/. Мати [PERSON] та [PERSON] - відповідач [PERSON] також не приймає участі у вихованні доньок, не піклується про них, не здійснює догляд за ним та є особою з антисоціальною поведінкою. З матеріалів справи, а саме копії Вироку Апеляційного суду Харківської області від 01.10.2004 року, копії Довідки Качановської виправної колонії № 25, копії Довідки про звільнення, серія ХАР № 03165, вбачається, що [PERSON] була засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 (розбій) та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 (умисне вбивство) КК України, до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 07.10.2014 року відповідач була умовно-достроково звільнена на 1 рік 1 місяць 3 дні /а.с. 16, 18, 19-24/. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.04.2008 року з [PERSON] було стягнено аліменти на користь [PERSON] утримання доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 26/. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є особами, які мають судимості, вихованням дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не займались та не займаються, не піклуються про них, аліменти не сплачують, [PERSON] взагалі позбавлений батьківських прав відносно своїх доньок, рішенням виконавчого комітету Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області від 24.03.2006 року № 36 [PERSON] було призначено опікуном над неповнолітніми онуками - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачу видано посвідчення опікуна від 16.12.2008 року № 7. Крім того, рішенням виконавчого комітету Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області від 28.03.2005 року № 22 за неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] закріплено житло, зареєстроване за адресою [ADDRESS] /а.с. 28, 29, 30, 33/. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» у п.п. 15, 16 роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON], її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Взагалі, [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі мешкає за різними адресами із [PERSON], що підтверджується відповідними Довідками /а.с. 15, 34, 35/. Той факт, що відповідач не проявляє жодного інтересу до виховання доньки, також підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її племінницею, до засудження, а також після відбування покарання, про доньок не піклується, відповідач намагається влаштувати своє власне життя, покладаючи при цьому виховання дівчат на плечі своєї матері та тітки - [PERSON] та [PERSON] відповідно. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Комісією з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації Харківської області 25.12.2014 року було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки - [PERSON], [INFO]. При складанні вказаного висновку комісія враховувала інтереси дитини, а також керувалася тим, що дівчинка [PERSON], [INFO], перебуває під піклуванням бабусі [PERSON], навчається в Харківському коледжі Комунального закладу «Харківська гуманітарно-педагогічна академія». Бабуся достатньо уваги приділяє вихованню дитини, створила для неї належні умови для проживання. За інформацією Зідьківської селищної ради мати дитини не має можливості забезпечувати доньку та не має бажання її виховувати. На даний час [PERSON] не працевлаштувалась, в шлюбі не перебуває, має інвалідність ІІІ групи /а.с. 17, 31/. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом не приймаються до уваги твердження представника служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Вовк Д.С. про те, що [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі бажала встановити контакт з дітьми, однак, [PERSON] перешкоджала цьому, про те, що позивач відмовлялася раніше позбавити свою доньку батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а також посилання стосовно наміру [PERSON] матеріально збагатитися у разі задоволенні даного позову, оскільки вони не відповідають дійсності, є надуманими, представник, в порушення ст. 60 ЦПК України, не надала жодних доказів на підтвердження даних фактів. Крім того, не звернення [PERSON] до суду із аналогічним позовом раніше, не є підставою для відмови у задоволенні вказаного позову, оскільки, це є правом позивача, яким вона може скористатися та реалізувати його в будь-який час, до повноліття дітей. В той же час, у суду не викликає сумніву у добровільності визнання [PERSON] позову [PERSON] про позбавлення її батьківських прав, оскільки остання надала саме нотаріально завірену заяву про визнання позову. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини, [PERSON], [INFO], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не здійснює підготовку до самостійного життя, не надає фінансової допомоги, взагалі, зовсім не приймає участі у житті доньки. Даний факт розцінюється судом як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved