Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

11.02.2019 р. позивач [PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду Київської області із зазначеним позовом, в якому просить: поновити пропущений з поважної причини передбачений ст.233 КЗпП України строк звернення до районного суду за вирішенням трудових спорів; визнати протиправними та скасувати накази про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, якими їй оголошені догани, а саме: наказ № 31-В від 26.07.2018 р. та № 32-В від 13.08.2018 р.; стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач викладає наступні обставини. В період часу з 25.04.2018 року до 13 серпня 2018 року позивач працювала на посаді головного бухгалтера Консорціуму «Військово-будівельна індустрія». На вказану посаду вона була прийнята з випробувальним терміном 1 місяць. Наказом від 13.08.2018 р. № 42-К її звільнено згідно п. 3 ст.40 КЗпП України, який 13.09.2018р. було оскаржено позивачем до Солом`янського районного суду м. Києва (провадження №2-760/6883/18) шляхом подання позовної заяви про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. 07.11.2018 р. до відповідача подано заяву з вимогою направити копії наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (у випадку існування зазначених наказів), а також повідомити, чому її не було ознайомлено з вказаними наказами. 12.01.2019 р. позивач отримала відповідь з Головного управління майна та ресурсів МО України, відповідно до якої вона дізналась, що 26.07.2018 р. та 13.08.2018 р. до позивача було застосовано стягнення у виді доган, а також, що вона відмовилась розписатись про їх отримання, про що було складено відповідні акти. Позивач посилається на те, що оскільки про існування наказів про притягнення її до дисциплінарної відповідальності від 26.07.2018 р. № 31-В та 13.08.2018 р. №32-В їй стало відомо лише 12.01.2019 р. після отримання відповіді від начальника Головного управління майна та ресурсів МО України Бікчантаєва О.Б., тому просить суд відповідно до ст.234 КЗпП України поновити пропущений з поважної причини передбачений ст.233 КЗпП України строк звернення до районного суду за вирішенням трудових спорів. З приводу догани від 26.07.2018 р., яка оголошена за несвоєчасне подання фінансового плану, який потрібно було подати до 1 червня 2018 року до Концерну «Військессетменеджмент» зазначає наступне. Концерн «Військессетменеджмент» є проміжною ланкою між консорціумом «Військово-будівельна індустрія» і головним управлінням майна та ресурсів МО України, який здійснює контроль за забезпеченням діяльності консорціуму. При цьому, на думку позивача, фінансовий план на 2019 рік після затвердження Концерном «Військессетменеджмент» повинен бути поданим до головного управління майна та ресурсів МО України до 1 вересня 2018 року. Вказаний план вона не надала до 1 червня 2018 року до Концерну, тому що знала, що він зроблений в електронному вигляді, а також у паперовому, і знаходиться у т.в.о генерального директора [PERSON] . З початку її роботи і до 22.06.2018р. включно (дата складання доповідної записки юрисконсульта [PERSON] ) позивач не отримувала від [PERSON] вказівок щодо подання до Концерну «Військессетменеджмент» фінансового плану. 20.06.2018 р. від концерну «Військессетменеджмент» до консорціуму «Військово-будівельна індустрія» надійшов лист №05/02-156 про необхідність подати фінансовий план до 1 червня 2018 року. Вказаний лист є нагадуванням та носить рекомендаційний характер, він адресований всім керівникам державних підприємств-учасників концерну «Військессетменеджмент» (за списком), як вже зазначалось, граничний термін його подачі -1 вересня 2018 року. Таким чином, на думку позивача, саме керівник несе персональну відповідальність за своєчасність подання фінансового плану. При цьому, як зазначає позивач, при виданні наказу від 26.07.2018 р. № 31-В відповідачем порушені вимоги ст.148 КЗпП України, згідно яких дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Тому враховуючи, що факт несвоєчасного подання фінансового плану на 2019 рік виявлений 22.06.2018 р., що підтверджується доповідною запискою юрисконсульта [PERSON] , наказ № 31-В від 26.07.2018 р. є незаконним, тому що виданий пізніше одного місяця з дня виявлення проступку. Також зазначає, що 13.08.2018 р відповідно до наказу № 32-В позивачу оголошено догану на підставі висновків комісії, яку створено наказом від 16.07.2018 р. 13-Г по факту зникнення з кабінету бухгалтерії табелів обліку використання робочого часу і які викладені в акті від 18.07.2018 р. та висновків комісії, яку створено наказом від 09.08.2018 р. 18-Г з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства аудиторського звіту за 2017 рік, які викладені в акті від 09.08.2018 р. Крім того, відповідно до акту від 13.08.2018 р. позивач нібито ознайомившись з наказом про притягнення до дисциплінарно відповідальності № 32-В, відмовилась ставити підпис про ознайомлення без пояснення причин. Позивач вважає, що догана, нібито оголошена їй 13.08.2018 р. відповідно до наказу 32-В є надуманою, тому що не зрозуміло взагалі за що конкретно вона отримала стягнення у виді догани. При цьому зазначає, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності за №32-В від 13.08.2018 р. для ознайомлення їй не надавався. Позивач посилається на те, що відповідальність за збереження документів підприємства покладається на керівника підприємства, в даному випадку на відповідача. При цьому, документи минулих років повинні зберігатись в архіві, чи у відведеному для цього приміщенні, керівник зобов`язаний забезпечити належні умови для зберігання документів. Згідно посадової інструкції, до обов`язків головного бухгалтера Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» не входить ведення архіву. З моменту працевлаштування позивача і до моменту її звільнення ніяких документів згідно акту передачі їй не надавались. Зазначає також те, що табелі обліку робочого часу за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 року зникли з 01.04.2018 року, а позивач працювала на посаді головного бухгалтера з 25.04.2018 р. Що стосується пропажі аудиторського звіту, позивач зазначає, що в поясненнях від 09.08.2018 р. вона пояснила, що 27.07.2018 р. в приміщенні Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» проводилась перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства. В ході зазначеної перевірки один з членів комісії - [PERSON] витребував в позивача аудиторський звіт за 2017 рік. Про вказану вимогу вона повідомила відповідача, який дав згоду в наданні [PERSON] аудиторського звіту за 2017рік. 11.02.2019 р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Пархоменко О.В. 13.02.2019 р. ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. 04.07.2019 р. постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2019 р. та дану цивільну справу направлено на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. 12.07.2019 р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. 19.07.2019 р. ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 27.09.2019 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому остання просить застосувати строк позовної давності та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, представник відповідача посилається на наступне. Відповідно до вимог наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 р. №205 «Про затвердження Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки» відповідач, як учасник Концерну «Військессетменеджмент», мав подати останньому до 01.06.2018 р. проект фінансового плану на 2019 рік у паперовому та електронному вигляді. Однак, як зазначає представник відповідача, у визначений термін фінансовий план позивачем не був підготовлений. 22.06.2018 р. [PERSON] було запропоновано надати відповідні пояснення щодо несвоєчасного подання фінансового плану. Проте, позивач відмовилася це робити, про що було складено відповідний акт від 22.06.2018 р. Зазначеними вище діями позивач порушила свої безпосередні службові обов`язки, передбачені пунктами 1.5; 3.1-3.3; 3.6 посадової Інструкції, та порушила вимоги, передбачені п.2.3 Колективного договору. За порушення трудової дисципліни через ненадання фінансового плану, тобто невиконання покладених на [PERSON] трудових обов`язків, передбачених п. 3.6 посадової Інструкції, наказом №ЗІ-В від 26.07.2018р. її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. [PERSON] ознайомилась із цим наказом, відмовилась його підписувати без пояснення причин, про що було складено відповідний акт від 26.07.2018 р. Крім того, представник відповідача зазначає, що згідно з наказом №13-Г від 16.07.2018р. була створена комісія з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства табелів обліку робочого часу. На підставі акта про проведення службового розслідування від 18.07.2018р. комісія відповідача запропонувала у зв`язку із зникненням документів звернутися до поліції та через службову недбалість притягнути до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера [PERSON] та заступника головного бухгалтера [PERSON] . Представник відповідача посилається також на те, що наприкінці липня 2018 року під час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства зник аудиторський звіт за 2017 рік, у зв`язку з чим, на підставі наказу від 09.08.2018 р. № 18-Г була створена комісія з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії аудиторського звіту. На підставі акта від 09.08.2018 р. про проведення службового розслідування щодо зникнення аудиторського звіту комісія дійшла до висновку, що документи зникли через службову недбалість головного бухгалтера, в результаті чого було запропоновано керівнику підприємства винести [PERSON] догану. За порушення трудової дисципліни, з огляду на висновки комісії по факту зникнення з бухгалтерії табелів обліку використання робочого часу та зникнення аудиторського висновку було видано наказ №32-В від 13.08.2018 р. про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, при цьому позивач відмовилась ставити свій підпис про ознайомлення з наказом, про що було складено відповідний акт від 13.08.2018 р. Таким чином, за порушення трудової дисципліни до позивача правомірно було застосовано заходи дисциплінарного стягнення з додержанням порядку застосування дисциплінарних стягнень визначених ст.149 КЗпП України. Зважаючи на це, вимоги позивачки про визнання наказів протиправними та їх скасування є безпідставними. Крім того, представник відповідача вважає, що позивач пропустила строк позовної давності, і це є підставою для відмови в позові, оскільки позивачу було відомо про застосування до неї дисциплінарного стягнення, адже на це було посилання в наказі про звільнення №42-К від 13.08.2018 р. який вона отримала під розпис. Це означає, що вона саме на момент ознайомлення з наказом (13.08.2018р.) дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. 21.10.2019 р. позивачем подано відповідь на відзив, в якому остання відхиляє наведені відповідачем у відзиві заперечення, аргументуючи це наступним. З початку її роботи і до 22.06.2018р. включно вона не отримувала від т.в.о. керівника [PERSON] абсолютно ніяких вказівок щодо подання до концерну «Військессетменеджмент» фінансового плану. Враховуючи, що фінансовий план відповідно до затвердженої форми бланку підписується лише керівником підприємства, на думку позивача слідує, що саме керівник несе персональну відповідальність за своєчасність подання фінансового плану. 10.08.2018 позивачем подано до Управління майна та ресурсів в електронному виді фінансовий план на 2019 рік. Крім того вважає, що наказ № 31-В від 26.07.2018 р. та акт від 26.07.2018 р., згідно якого позивач нібито відмовилась поставити підпис про ознайомлення з зазначеним наказом є вигадкою і фальсифікацією. При цьому, на думку позивача, при виданні наказу № 31-В від 26.07.2018 р. порушені вимоги ст.148 КЗпП України, згідно яких дисциплінарне стягнення застосовується власником або вповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, тобто якщо факт несвоєчасного подання фінансового плану на 2019 рік виявлений 22.06.2018 р., що підтверджується доповідною запискою юрисконсульта [PERSON] , тому, на думку позивача наказ № 31-В від 26.07.2018 р. в будь-якому випадку є незаконним, тому що виданий пізніше одного місяця з дня виявлення проступку. Крім того вважає, що догана, оголошена їй 13.08.2018 р. відповідно до наказу 32-В є надуманою. Посилається на те, що відповідальність за збереження документів на підприємстві покладається на керівника підприємства, в даному випадку на т.в.о. генерального директора консорціуму «Військбудіндустрія» Щерилю С.В., який зобов`язаний забезпечити належні умови для зберігання документів. При цьому, посадовою інструкцією головного бухгалтера консорціуму «Військово-будівельна індустрія» до обов`язків головного бухгалтера не входить ведення архіву та його зберігання, а з моменту її працевлаштування і до моменту звільнення ніяких документів згідно акту-передачі їй не надавалось. Також зазначає, що 27.07.2018 р. в приміщенні консорціуму «Військово-будівельна індустрія» проводилась перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства, в ході проведення якої член комісії [PERSON] витребував в позивача аудиторський звіт за 2017 рік. Про вказану вимогу позивач доповіла т.в.о. генерального директора Щерилі С.В., який дав згоду в наданні аудиторського звіту за 2017рік. При цьому позивач домовилась з [PERSON] про те, що зазначений аудиторський звіт за 2017 рік він поверне позивачу, коли вона приїде до Головного управління майна та ресурсів у робочих справах. 06.11.2019 р. представником відповідача подано заперечення щодо відповіді на відзив, в якому останній відхиляє наведені позивачем у відповіді на відзив заперечення, аргументуючи це наступним. Твердження позивача про готовність фінансового плану на 2019 рік станом на квітень 2018 року не відповідають дійсності, оскільки вимога про його складання була викладена у листах концерну «Військессетменеджмент» №05/02-87 від 26.04.2018 р. та №05/02-116 від 23.05.2018 р. Позивачка заявила, що через повернення фінансового плану Головним управлінням майна Міністерства оборони України переробляла його, який остаточно був нею поданий до зазначеного вище управління 10.08.2018 року. Представник відповідача зазначає, що твердження позивача про те, що накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а також акти про відмову від підписання наказів не видавалися, не відповідає дійсності, оскільки, в матеріалах справи є витяги з журналів реєстрації наказів, з яких вбачається, що такі накази видавалися, жодні виправлення до записів не вносилися, журнали прошиті, пронумеровані. 07.10.2021 р. ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судово-технічної експертизи у даній цивільній справі. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та надані докази. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив у повному обсязі посилаючись на підстави, викладені у відзиві, запереченні щодо відповіді на відзив та надані докази. Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що згідно наказу Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» від 24.04.2018 р. № 28-К [PERSON] з 25.04.2018 р. призначено на посаду головного бухгалтера Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» з випробувальним строком терміном в один місяць (т. 1 а.с. 8). Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності. Відповідно до пункту 1.2. Посадової інструкції головного бухгалтера консорціуму «Військово-будівельна індустрія», затвердженої т.в.о. генерального директора консорціуму 02.04.2018 р., головний бухгалтер вживає всі необхідні заходи для збереження оброблених документів, регістрів і звітності (т. 1 а.с. 9). Відповідно до пунктів 3.2., 3.6., 3.9 Посадової інструкції головного бухгалтера консорціуму «Військово-будівельна індустрія», затвердженої т.в.о. генерального директора консорціуму 02.04.2018 р., головний бухгалтер відповідає за своєчасну здачу звітності та інших довідок, складає річні фінансові плани, несе персональну відповідальність за належне ведення бухгалтерського обліку, за несвоєчасне складання первинних та зведених документів і регістрів бухгалтерського обліку, недостовірність відображених у них даних, за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків (т. 1 а.с. 10). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] 25.04.2018 року була ознайомлена з посадовою інструкцією. Згідно з п. 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 р. №205 проект фінансового плану підприємства, підписаний керівником підприємства, з пронумерованими та прошнурованими сторінками у двох примірниках разом з пояснювальною запискою в паперовому та електронному вигляді подається суб`єкту управління об`єктами державної власності (далі - суб`єкт управління) до 01 червня року, що передує плановому. Судом також встановлено, що 25.05.2018 р. Концерн «Військессетменеджмент» листом № 05/02-116 повідомило керівника Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про необхідність подання до 01.06.2018 р. проекту фінансового плану на 2019 рік, який 25.05.2018 р. було передано до виконання головному бухгалтеру [PERSON] та її заступнику [PERSON] (т. 1 а.с. 162-165). 20.06.2018 р. Концерн «Військессетменеджмент» листом № 05/02-156 повідомило керівника Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про неподання до концерну в строк до 01.06.2018 р. проекту фінансового плану на 2019 рік відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 р. №205 «Про затвердження Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки». Крім того, надана вимога про термінове подання фінансового плану до концерну. З даного листа також встановлено, що Концерн «Військессетменеджмент» інформував відповідача про необхідність подання проекту фінансового плану листами від 26.04.2018 № 05/02-87 та від 23.05.2018 р. № 05/02-116 (т. 1 а.с. 166). 22.06.2018 р. службовою запискою № 112 юрисконсульт консорціуму [PERSON] повідомив т.в.о. генерального директора Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Щерилю С.В. про те, що 25.05.2018 р. головний бухгалтер [PERSON] та її заступник [PERSON] отримали до виконання лист Концерну «Військессетменеджмент» від 23.05.2018 р. № 05/02-116 про подання проекту фінансового плану на 2019 рік, проте не підготували проект фінансового плану у строк до 01 червня 2018 року (т. 1 а.с.25). Відповідно до акту від 22.06.2018 р. за підписом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач відмовилась надавати письмові пояснення щодо несвоєчасного подання фінансового плану (т. 1 а.с. 168). 26.07.2018 р. наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 31-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », головному бухгалтеру [PERSON] оголошено догану. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було порушення нею виконавчої дисципліни, а саме, ненадання головним бухгалтером [PERSON] до Концерну «Військессетменеджмент» проекту фінансового плану підприємства на 2019 рік у паперовому та електронному вигляді до 01 червня 2018 року, відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 р. №205 та листів Концерну «Військессетменеджмент» від 23.05.2018 р. № 05/02-116 та від 20.06.2018 р. № 05/02-156 (т. 1 а.с. 33). Як встановлено з акту від 26.07.2018 р. підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач ознайомилась з наказом від 26.07.2018 р. № 31-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », однак ставити підпис про ознайомлення відмовилась без пояснення причини (т. 1 а.с. 34). Отже, саме позивач, як головний бухгалтер консорціуму, відповідальний за складання проектів фінансових планів, у тому числі на 2019 рік. Судом також встановлено, що 16.07.2018 р. наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 13-Г, з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства табелів обліку використання робочого часу за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 року створено відповідну комісію (т. 1 а.с. 26-27). 17.07.2018 р. в письмових пояснення позивач повідомила, що з приводу зникнення табелів обліків робочого часу за 2017 рік нічого повідомити не може, оскільки з ними не працювала з 25.04.2018 р. (т. 1 а.с.28). Відповідно до акту службового розслідування від 18.07.2018 р. на виконання наказу відповідача від 16.07.2018 р. № 13-Г, комісія прийшла до висновку про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера [PERSON] та її заступника [PERSON] через службову недбалість у зв`язку із зникненням табелів обліку використання робочого часу за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 року (т. 1 а.с. 168). 08.08.2018 р. службовою запискою № 145 юрисконсульт консорціуму [PERSON] повідомив т.в.о. генерального директора Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Щерилю С.В. про те, що 27.07.2018 р. головний бухгалтер [PERSON] отримала від нього аудиторський звіт за 2017 рік, який постійно мав знаходитись в бухгалтерії, проте станом на 08.08.2018 р. дані документи не були знайдені (т. 1 а.с. 42). 09.08.2018 р. наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 18-Г, з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства аудиторського звіту за 2017 створено відповідну комісію (т. 1 а.с. 44). 09.08.2018 р. у письмових пояснення по факту зникнення аудиторського звіту за 2017 рік позивач повідомила, що 27.07.2018 р. вона передала даний аудиторський звіт члену комісії з перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства на виконання доручення т.в.о. начальника Головного управління майна та ресурсів від 26.07.2018 р. № 116 - [PERSON] , який обіцяв його повернути позивачу пізніше (т. 1 а.с. 43). Відповідно до акту службового розслідування від 09.08.2018 р. на виконання наказу відповідача від 09.08.2018 р. № 18-Г, комісія прийшла до висновку про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера [PERSON] у виді догани, оскільки аудиторський звіт за 2017 рік зник через службову недбалість головного бухгалтера [PERSON] (т. 1 а.с. 172). 13.08.2018 р. наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 32-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », головному бухгалтеру [PERSON] оголошено догану. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були висновки комісії, яку створено наказом № 13-Г від 16.07.2018 р. по факту зникнення з кабінету бухгалтерії табелів обліку використання робочого часу і які викладені в акті від 18.07.2018 р. та висновки комісії, яку створено наказом № 18-Г від 09.08.2018 р. з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства аудиторського звіту за 2017 рік, які викладені в акті від 09.08.2018 р. (т. 1 а.с. 53). Як встановлено з акту від 13.08.2018 р. підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач ознайомилась з наказом від 13.08.2018 р. № 32-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », однак ставити підпис про ознайомлення відмовилась без пояснення причини (т. 1 а.с. 54). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2018 році виконував обов`язки генерального директора Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», звільнився з консорціуму в січні 2020 року. Зазначив, що ним було доведено до відома головного бухгалтера [PERSON] необхідність підготувати фінснсовий план на 2019 рік до 01.06.2018 року. 21.06.2018 року надійшов лист-нагадування від Концерну «Військессетменеджмент» про неподання в строк до 01.06.2018 року фінплану та необхідність терміново надати фінплан. Головному бухгалтеру [PERSON] було встановлено строк подання фінансового плану на 2019 рік до 27.06.2018 року. Наказом від 26.07.2018 року [PERSON] оголошено догану, оскільки фінплан не було підготовлено. З кабінету бухгалтерії зникли табелі робочого часу, що встановлено актом комісії від 18.07.2018 року. Також головним бухгалтером втрачено аудиторський звіт за 2017 рік, що встановлено актом службового розслідування від 09.08.2018 р. Він дозволу не давав на передачу аудиторського звіту іншим особам. 13.08.2018 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану. З наказами [PERSON] знайомили в його присутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює на посаді бухгалтера. В травні 2018 року надійшов лист Концерну «Військессетменеджмент» про подання в строк до 01.06.2018 року фінплану, в червні 2018 року надійшло нагадування про необхідність подання фінплану, листи передані до виконання головному бухгалтеру [PERSON] . Фінплан було подано позивачем тільки в серпні 2018 року. Табелі робочого часу зберігались в бухгалтерії, в травні 2018 року вона робила копії табелів за 2017 рік для подачі до суду в справі за позовом [PERSON] . Пізніше табелі за 2017 рік втрачено, їй та головному бухгалтеру оголошено догану. Свідок [PERSON] пояснила, що працює начальником відділу кадрів. Були видані накази про притягнення [PERSON] до дисципілнарної відповідальності у виді догани за несвоечасне складання фінансового плану на 2019 рік та втрату табелів робочого часу, аудиторського звіту. [PERSON] пропонувалось дати пояснення за несвоєчасне складання фінплану, відмовилась, про що складено акт. Директором Консорціуму надавався строк складання фінплану до 27.06.2018 року. [PERSON] ознайомлено з наказами про притягнення до дисципланірної відповідальності. На підприємстві ведеться журнал реєстрації наказів, в якому зареєстровано накази про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст.148 КЗпП України). За правилами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Тобто, до порядку застосування дисциплінарного стягнення встановлені такі обов`язкові вимоги: виявлення дисциплінарного проступку; отримання від порушника письмового пояснення; додержання строків накладення дисциплінарного стягнення - один місяць із дня виявлення дисциплінарного проступку і шість місяців із дня його вчинення працівником; видання власником наказу чи розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення; доведення наказу (розпорядження) під розписку до відома працівника. Відповідно до чинного законодавства підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни, яке визначається в п. 24 Типових правил як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Таким чином, під порушенням трудової дисципліни мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на працівника трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Насамперед, роботодавець має встановити, чи немає обставин, які виключають дисциплінарне провадження щодо працівника, до яких зазвичай відносяться: відсутність події або складу дисциплінарного проступку; вина або дії особи у стані крайньої необхідності; наслідки порушення; закінчення терміну, передбаченого для накладення дисциплінарного стягнення. Закон не вимагає, щоб порушення обов`язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Водночас вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Критерієм, за яким визначається наявність вини діях працівника, є належна турбота працівника про виконання трудових обов`язків. Разом з тим, частина друга ст. 149 КЗпП надає право власникові вибирати вид стягнення, але зобов`язує його враховувати при цьому цілу низку факторів: 1) ступінь тяжкості вчиненого проступку, яка включає форму вини; 2) заподіяну порушенням шкоду; 3) обставини, за яких вчинено проступок; 4) попередню роботу працівника. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2020 р. справі № 554/9493/17 зазначено, що: «Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності». Крім того, у постанові Велика Палата Верховного Суду від 11.12.2018 р. справі № 810/1224/17 зазначено, що: «У чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення». Разом з тим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення». В судовому засіданні встановлено, що Концерном «Військессетменеджмент» повідомлялось Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про необхідність подання до 01.06.2018 р. проекту фінансового плану на 2019 рік, лист за резолюцією керівника передавався до виконання позивачу, прете позивачем не був підготовлений у визначений строк, тобто до 01 червня 2018 року, а також в строк погоджений з керівником Консоціуму до 27.06.2018, що свідчить про неналежне виконання з вини позивача покладених на нього трудових обов`язків. Як зазначає сама позивач даний звіт було подано 10.08.2018 року. Таким чином, суд вважає, що наказ від 26.07.2018 р. № 31-В було винесено відповідачем з дотриманням правил і порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень, передбачених статтями 147-149 КЗпП України. Суд відхиляє доводи позивача щодо пропуску відповідачем строку накладення дисциплінарного стягнення, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що дане порушення носить триваючий характер, враховуючи, що неналежне виконання позивачем обов`язку головного бухгалтера щодо подання проекту фінансового плану на 2019 рік тривало до 10.08.2018. При цьому, судом встановлено, що саме з вини позивача з кабінету бухгалтерії підприємства зник аудиторський звіт за 2017 рік, що підтверджується власними письмовими поясненнями позивача, а також матеріалами службових розслідувань. Таким чином, суд вважає, що наказ від 13.08.2018 р. № 32-В було винесено відповідачем з дотриманням правил і порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень, передбачених статтями 147-149 КЗпП України. Судом також встановлено, що листом начальника Головного управління майна та ресурсів Бікчантаєва О. від 17.12.2018 р. № 503/4/11798 позивачу були направлені копії оскаржуваних наказів, а саме від 26.07.2018 р. № 31-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » та від 13.08.2018 р. № 32-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » (т. 1 а.с.19-20, 23). Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 233 КЗпП України). Таким чином, оскільки позивач з позовом до суду звернулась 11.02.2019, тому заява про вирішення трудового спору подана в межах тримісячного строку, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, аналіз положень законодавства України, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в судовому засіданні було доведено додержання відповідачем передбачених статтями 147-149 КЗпП України правил і порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень.

Outcome: dismissed