Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

12.10.2016 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, які заявою від 19.12.2016 року уточнили та просять визнати за ними, як спадкоємцями, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 23, свої вимоги мотивує тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] та [PERSON]. 10.04.2014 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 23. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого все своє майно заповіла [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем. 13.10.2015 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 23. Позивачі прийняли спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам було відмовлено, у звязку із тим, що документ, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами на імя спадкодавця, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 23 належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 337 від 18.09.2000 року, виданого Матроською сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстровій книзі за № 2/365. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 373362 від 11.04.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 10.04.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроська, вул. Партизанська, 23. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 30.01.1998 року секретарем Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 14, [PERSON] заповіла усе її майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46042580 від 06.12.2016 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 30.01.1998 року, зареєстрований за № 14 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 02/11-1558 від 28.11.2016 року, наданою виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, який фактично прийняв спадщину. 13.10.2015 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 431438, виданим 15.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроська, вул. Партизанська, 23. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 45200092 від 24.09.2016 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 13.10.2015 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-АГ № 645032, виданим 07.04.1970 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії VІІ УР № 0951359, виданим 14.10.1965 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖД № 403035, виданим 29.09.1985 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Стогнієнко». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, що підтверджено відповідними заявами, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] від 24.09.2016 року за № 1658/02-14 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що документ, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами на імя спадкодавця, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved