Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

10.11.2020 представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» адвокат Мартиняк М.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором №333885 від 27.04.2016 по рахунку № [NUMBER] , яка станом на 05.03.2020 становить 29280, 10 грн. та судовий збір у сумі 2102 грн. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що заявою про приєднання № 333885 від 27.04.2016 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжна картка) [PERSON] приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка діяла на день підписання заяви про приєднання. За заявою [PERSON] на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) останній встановлено кредит на споживчі потреби в національній валюті, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту) № [NUMBER] в сумі 45000 грн. строком на 36 місяців зі ставкою 11% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду. Станом на 05.03.2020 заборгованість [PERSON] за договором №333885 не погашена та становить 29280, 10 грн. з яких: 23870, 45 грн. - основний борг по кредиту; 4590, 95 грн. - проценти за користування кредитом; 45 грн. - комісія; 337, 44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 235, 43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 129, 85 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 70, 98 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від 18.02.2021 про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, будучи повідомленою про день та час розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик на вебпорталі Судова влада України, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. 27.04.2016 між позивачем та відповідачкою укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до умов якого відповідачка приєдналася, підписавши заяву №333885 від 27.04.2016 про приєднання, а також заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), в якій просила надати їй кредит на споживчі потреби в національній валюті. Зі змісту вказаного договору, а саме з розділу Вид та предмет сукупніх послуг видно, що сукупна вартість кредиту, що може бути отримана відповідачкою за цим договором становить 6946, 29 грн. Також в матеріалах справи наявне повідомлення про умови кредитування, які відповідачкою підписані 27.04.2016, та в яких відображено суму наданого кредиту - 6946, 29 грн., процентна ставка за користування кредитом - 11% річних, обсяги та періодичність здійснення платежів - щомісячна сплата процентів 709, 29 грн., а також інформація по комісії. Разом з тим, 24.11.2017 відповідачка подала позивачу заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою відповідачка погодилася на одержання кредиту та його умов, в результаті чого банк встановив останній відновлювальну кредитну лінію у сумі 45000 грн. на строк 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк з процентною ставкою 11% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду, а протягом останнього - 0, 001% річних. Також в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, який надався відповідачці до укладення договору про споживчий кредит, та в якому відображено інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, що стверджується її підписом в такому. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з положеннями якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із заявою про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії складає між нею і Банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві, а також її підпис на повідомленні про умови кредитування. Підписуючи зокрема заяву встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідачка була проінформована про обов`язок щомісячного здійснення часткового повернення кредиту в розмірі мінімального платежу; про обов`язок надання банку коштів для погашення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом тощо. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань, відповідно до розрахунку заборгованості наявного в матеріалах справи, станом на 05.03.2020 заборгованість [PERSON] за договором №333885 не погашена та становить 29280, 10 грн. з яких: 23870, 45 грн. - основний борг по кредиту; 4590, 95 грн. - проценти за користування кредитом; 45 грн. - комісія; 337, 44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 235, 43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 129, 85 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 70, 98 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. При цьому з виписки по картковому рахунку № [NUMBER] видно, що відповідачкою здійснювалося використання коштів, наявних на такому. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, матеріалами справи доведено, що відповідачка, підписавши зокрема заяву про приєднання №333885 та заяву на встановлення (збільшення) кредитної лінії, погодилася зі встановленням відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань, при цьому була ознайомлена з умовами кредитування, оскільки відповідне повідомлення було підписане нею. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачки заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування кредитом, пені, а також, оскільки доведеним є факт ухилення відповідача від виконання грошового зобов`язання, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, 3 % річних, а також комісії. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Тож, у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі, з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved