Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

12.03.2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] та подавши 27.05.2015 року заяву про уточнення позовних вимог (а.с.26), в їх обґрунтування посилається на те, що 11.10.2013 року між позивачем - ПрАт «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0632304 (надалі Договір страхування), предметом якого є страхування транспортного засобу Фольксваген, реєстраційний номер [NUMBER] (надалі застрахований ТЗ). 28.01.2014 року о 15 годині 50 хвилин по вул. Волгоградській в м. Кривий Ріг відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного застрахованого транспортного засобу, під керуванням [PERSON] та автомобілем Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. За результатом проведеного огляду та згідно складеного акту і рахунку вартість пошкодженого автомобіля Фольксваген, реєстраційний номер [NUMBER], складає 143 440,86 грн. 14.03.2014 року позивачем за вказаним страховим випадком здійснено виплату страхового відшкодування на користь Вигодонабувача (ПАТ «ПУМБ») у розмірі 105 775,82 грн., виходячи з того, що процент виплати = 75%, а розмір франшизи 1 804,83 грн. ((143 440,86 х 75%) - 1 804,83 = 105 775,82). Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ «СК «ПРОВІТА» згідно полісу АС/0350527, позивач звернувся до останнього з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 105 775,82 грн., проте згідно даних МТСБУ по полісу АС/0350527 ліміт відповідальності ТДВ «СК «ПРОВІТА» за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн., а відтак розмір страхового відшкодування, який ТДВ «СК «ПРОВІТА» має виплатити як страхувальник відповідача складає 49 000,00 грн. Таким чином, 56 775,82 грн. - сума, яка перевищує ліміт відповідальності і не відшкодовується ТДВ «СК «ПРОВІТА», а відтак підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 1194 ЦК України. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивачем було надіслано відповідачу претензію на вищевказану суму, однак вказана вимога залишається без виконання, у звязку з чим позивач і просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАт «СК «Альфа Страхування» матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 56 775,82 грн., а також судовий збір - 567,76 грн. В судове засідання представник ПрАт «Страхова компанія «Альфа Страхування» не зявився, подавши до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами (а.с.26). Відповідач [PERSON], її представник адвокат [PERSON] (а.с.46), будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи правом на участь в судовому засіданні не скористалися. Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував. Свою позицію обґрунтовує тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «ПРОВІТА» згідно полісу АС/0350527. Крім того, цивільна відповідальність відповідача як володільця спірного транспортного засобу була застрахована її матірю [PERSON] в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС», на підставі Договору страхування цивільної відповідальності власника ТЗ № 00431/31351 від 21.04.2013 року, строком дії з 23.04.2013 року по 22.04.2014 року. Страхувальник повідомив страховика про настання страхової події. Враховуючи викладене, відповідальність за шкоду у сумі 56 775,82 грн., яка не покривається лімітом відповідальності ТДВ «СК «ПРОВІТА», повинен нести страховик - ТДВ «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС», а не [PERSON], тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача (а.с.38,71). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача в судове засідання також не зявилися. [PERSON] та [PERSON] довірили представництво своїх інтересів в суді адвокату [PERSON], позиція якого викладена вище (а.с. 47, 72). Представник третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС» [PERSON] у своїй заяві посилається на письмові пояснення від 20.11.2015 року (а.с.61-65), в яких заперечуються взаємовідносини між ТДВ «СК «МЕГАПОЛІС» та контрагентом [PERSON], зазначається про відсутність реєстрації Договору страхування цивільної відповідальності ТЗ № 00431/31351 від 21.04.2013 року з [PERSON] в базі укладених договорів бухгалтерської програми 1С. Посилаючись на положення пункту 21.2 розділу 21 спірного Договору страхування та ст. 18 Закону України «Про страхування», згідно яких набрання чинності договором страхування повязується з моментом внесення страхувальником першого страхового платежу, представником заперечується надходження на розрахунковий рахунок страхового товариства у період з 21.04.2013 року по 20.11.2015 року страхової премії (страхового платежу) в сумі 450,00 грн. від [PERSON] У звязку з чим, доводи відповідача щодо притягнення до цивільно-правової відповідальності ТДВ «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС» вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на доказах (а.с.66). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2013 року між позивачем - ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0632304.066, обєктом страхування якого став транспортний засіб «VOLKSWAGEN TIGUAN», реєстраційний номер [NUMBER], вигодонабувачем по якому виступило ПАТ «ПУБМ». Розмір страхової суми (КАСКО) становить 360 966,00 грн. Період дії договору з 11.10.2013 року по 11.10.2014 року (а.с.4). 28.01.2014 року о 15:50 годин по вул. Волгоградській біля електричної опори №363 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Фольцваген», д.з. АЕ 5919 НІ під керуванням [PERSON] та «Хюндай», д.з. АЕ 7958 СО під керуванням [PERSON] Винуватою у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] з притягненням її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказане підтверджується постановою Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 року (а.с.6) та сторонами не оспорювалось. За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили не підлягають доказуванню. Згідно акту огляду колісного транспортного засобу від 06.02.2014 року автомобіль «VOLKSWAGEN TIGUAN», реєстраційний номер [NUMBER], отримав значні механічні пошкодження, вартість пошкоджень згідно рахунку ТОВ «ГРАНД АВТО» № КС00004049 від 06.02.2014 року оцінено у 143 440,86 грн. (а.с. 8,9) 14.03.2014 року позивачем на користь вигодонабувача ПАТ «ПУМБ» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 105 775,82 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №6116 від 14.03.2014 року (а.с. 14). Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Під страховим випадком розуміється подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ст. 8 Закону «Про страхування»). При укладенні договору страхування страхувальник має право призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування (ч.2 ст. 985 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Предявляючи вимоги до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 56 775,82 грн., позивачем враховано та самим відповідачем не оспорюється, що на момент вчинення спірної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «ПРОВІТА», з установленим лімітом відповідальності - 50 000,00 грн. та розміром франшизи 1 000,00 грн., відповідно до чого розмір страхового відшкодування, на отримання якого розраховує позивач від ТДВ «СК «ПРОВІТА», складає 49 000,00 грн. Таким чином, 56 775,82 грн. - це сума, яка перевищує ліміт відповідальності ТДВ «СК «ПРОВІТА», а тому, на думку позивача, підлягає стягненню з [PERSON] відповідно до ст.1194 ЦК України (105 775,82 - 49 000,00 = 56 775,82). Проте в даному випадку з позицією позивача щодо застосування положень ст. 1194 ЦК України суд погодитися не може з огляду на таке. Комплексний аналіз норм чинного законодавства приводить суд до переконання, що подання регресного позову безпосередньо до водія транспортного засобу (винної особи) є обґрунтованим у тому випадку, якщо останній не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 38.2.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») або фактичний розмір шкоди не покривається страховою виплатою (страховим відшкодуванням) страховика, в протилежному випадку обовязок по здійсненню страхової виплати відходить до страховика (ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування»). До цього власне і зводиться суть самого страхування, що має на меті захист майнових інтересів страхувальника та мінімізацію для останнього негативних ризиків. В даному випадку для [PERSON] У справі, що розглядається судом, крім іншого, встановлено, що на момент вчинення спірної ДТП, діяв Договір страхування цивільної відповідальності власника ТЗ № 00431/31/351 від 21.04.2013 року, укладений між ТДВ «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС» та страхувальником [PERSON], відповідно до якого автомобіль HYUNDAI, реєстраційний номер [NUMBER], визнано забезпеченим транспортним засобом, що експлуатується особою, відповідальність якої застрахована на законних підставах. (а.с. 40-44). Зазначеним договором спростовуються заперечення ТДВ «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС» проти існування взаємовідносин між ним і [PERSON] Вигодонабувачами за даним договором є потерпілі внаслідок настання страхового випадку треті особи. Страховим випадком визнається нанесення збитків майну третіх осіб внаслідок ДТП з вини водія, що керував забезпеченим транспортним засобом на законних підставах. Тобто в розумінні даного договору спірну ДТП можна вважати страховим випадком. Розмір страхової суми складає 150 000,00 грн. Статтями 983 ЦК України, 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Пункт 21.2 Договору страхування № 00431/31/351 також повязує набрання ним чинності зі сплатою страхувальником страхової премії. На виконання своїх зобовязань за договором страхування страхувальником [PERSON] було сплачено перший страховий платіж, що підтверджується квитанцією від 21.04.2013 року № 20/20 (а.с. 45). Таким чином, зазначений договір набрав чинності, а відтак відповідно до статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами, зокрема страховиком. Враховуючи викладене, і те, що розмір страхової суми дозволяє ТДВ «Страхове товариство «МЕГАПОЛІС» здійснити відшкодування матеріальної шкоди в сумі 56 775,82 грн., суд приходить до висновку про передчасність предявлення позовних вимог до [PERSON] Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. З матеріалів справи вбачається, що суд розяснював позивачу право на залучення в якості відповідача іншу особу в порядку ст. 33 ЦПК України (а.с.49), однак правом на предявлення позову до ТДВ «СК «МЕГАПОЛІС» позивач не скористався, після чого останнє залучене до справи в якості третьої особи. Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач надав суду докази, якими він обґрунтовує свої заперечення і вони є належними. Усупереч вказаним нормам, позивач не надав доказів, які спростовують заперечення відповідача та обґрунтовують його позовні вимоги, у звязку з чим суд відмовляє ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» в задоволенні позову. У звязку з цим, не підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача і понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 567,76 грн. (ст. 88 ЦПК України).

Outcome: dismissed