Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, посилаючись на наступні обставини. Згідно особового рахунку № 146164-0 відповідач станом на 01.12.2018 року має заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в розмірі 12173 грн.07 коп., з яких: заборгованість, що склалась станом на 01.11.2012 року в розмірі 2516,42 грн.; за період з 01.11.2012 року по 01.09.2014 року в розмірі 1723,45 грн.; за період з 01.09.2014 року по 01.12.2016 року в сумі 3892,09 грн., була стягнута за рішеннями суду від 18.01.2013 року, 06.03.2015 року, 05.04.2017 року, але сплачена частково. Заборгованість, що утворилась за період з 01.12.2016 року по 01.12.2018 року в розмірі 5307,20 грн. необхідно стягнути за рішенням суду, так як добровільно відповідач борг не повертає. Комунальне підприємство БМР «Білоцерківтепломережа» надіслало боржнику претензію № 411 від 21.08.2018 року про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, але боржник не відреагувала на дану претензію та не сплатила заборгованості. Своїми діями відповідач порушила статті 525, 526 ЦК України, у відповідності до яких, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст.. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статей 67, 68 та 162 ЖК України та у відповідності до «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, наймач або власник житла зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги (водопостачання, теплова енергія) береться за затвердженими рішеннями виконавчого комітету Білоцерківської міської ради в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання, з підстав передбачених законодавством по сплаті послуг за опалення та підігрів води на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа». Просили суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 5307 гривень 20 копійок за централізоване опалення та послуги централізованого постачання гарячої води та 1762,00 гривень витрати на оплату судового збору (а.с. 3). Ухвалою судді від 11 січня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18). 06 лютого 2019 року за вх. № 5033 судом отримано відзив [PERSON] на позовну заяву позивача, в якому просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі обґрунтовуючи наступним. В липні 2007 року вона придбала квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу, посвідченого Білоцерківським міським нотаріусом. При придбанні даної квартири, ніякого договору про надання послуг з позивачем не укладала і не мала наміру укладати, так як не збиралась користуватися їхніми послугами та проживати в даній квартирі. Відповідно до договору оренди житла, укладеного 01.08.2007 року, вона наймала житлове приміщення в [ADDRESS], строком з 01.07.2007 року до 31 грудня 2010 року. Потім, 12.01.2011 року її було взято від варту і вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг 15.11.2012 року було засуджено до 5-ти років позбавлення волі. Її мама зверталася з заявою до К ПБМР «Білоцерківтепломережа» про не нарахування оплати, так як в квартирі ніхто не проживає, але їй було відмовлено. 24.06.2014 року її було амністовано і [PERSON] знову уклала угоду на оренду житла з тим же господарем у [ADDRESS], починаючи з 15.07.2014 року по 30.11.2018 року. Тобто ніякого наміру на отримання послуг та на їх замовлення від позивача КП БМР «Білоцерківтепломережа» відповідач [PERSON] не мала і таких послуг не отримувала, і не замовляла, бо у квартирі [ADDRESS], не проживала і ніхто там не проживав, хоча не заперечувала, що мала дану квартиру на праві власності. Крім того позивач звертається до суду про стягнення заборгованості не застосувавши при розрахунку навідь строки позовної давності, згідно ст. 257 ЦК України. Позивач знав про існування заборгованості з 2007 року, але не мав наміру надавати до суду позов, а тому всі строки позовної давності витекли, позивач звернувся до суду лише 11.12.2018 року. Тим паче, що 07.12.2018 року квартира [ADDRESS], продана, згідно договору купівлі - продажу від 07.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] і вона не є власником даної квартири. В судове засідання представник позивачаКП БМР «Білоцерківтепломережа» не з'явився, 05.02.2019 року за вх. № 4792 судом отримано заяву за підписом т.в.о. директора комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» [PERSON], в якій просив справу розглянути за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, отримана судом 06.02.2019 року за вх. № 4878, в якій просила справу за позовом КП БМР «Білоцерківтепломережа» розглядати у її відсутність, позовні вимоги не визнає повністю та просила відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з'явились в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача КП БМР «Білоцерківтепломережа» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно особового рахунку № 146164-0 відповідач [PERSON] станом на 01.12.2018 року має заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в розмірі 12173 грн. 07 коп., з яких: заборгованість, що склалась станом на 01.11.2012 року в розмірі 2516,42 грн.; за період з 01.11.2012 року по 01.09.2014 року в розмірі 1723,45 грн.; за період з 01.09.2014 року по 01.12.2016 року в сумі 3892,09 грн., яка була стягнута за рішеннями суду від 18.01.2013 року, 06.03.2015 року, 05.04.2017 року, але сплачена частково. Заборгованість, що утворилась за період з 01.12.2016 року по 01.12.2018 року становить в розмірі 5307,20 грн., яку відповідач добровільно не повертає (а.с. 3). За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС в Київській області від 26.12.2018 року, отримано судом 04.01.2019 року за вх. 248, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 16 ). Встановлено, що КП БМР «БЦТМ» боржнику було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, але боржник не відреагувала на дану претензію та не сплатила заборгованості (а.с. 5), направлення зазначеної претензії підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення особисто Созонік. Квартира [ADDRESS] по якій нараховано КМ БМР «Білоцерківтепломережа» вищевказана заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, належить [PERSON], відповідно до договору купівлі - продажу 2-3014 від 20.07.2007 року; форма власності - приватна, частка власності - 1/1. Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 6). Згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 23.12.2005 року № 388 КП БМР «Білоцерківтепломережа» визначена виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки. Частиною 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги ( централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води ) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому поряду тарифами та вноситься щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії ( теплопостачальна організація ). Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Отже, посилання відповідача [PERSON] на те, що між нею та відповідачем відсутній договір, а тому не може бути спору про стягнення заборгованості, то такі посилання не заслуговують на увагу з урахуванням вищенаведеного. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами відсутні чинні договори про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, однак відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є власником зазначеного нерухомого майна, отже суд вважає доведеним, що останній надані вищезазначені послуги на вищезазначену суму, що підтверджується розрахунковим листом абонента за особовим рахунком 146164-0, який закріплений за відповідачем ( а. с. 4 ). В свою чергу, відповідач не надав до суду доказів сплати ним вказаних коштів, відключення його від системи центрального опалення. З наявної в матеріалах справи заяви від 15.01.2011 року вбачається, що [PERSON] зверталася до директора КП «Білоцерківтепломережа» з проханням припинити нарахування за гаряче водопостачання та опалення по квартирі [ADDRESS], де власником є її донька [PERSON], оскільки остання з 12.01.2011 року перебуває під вартою, і 15.11.2011 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області засуджена до позбавлення волі строком на 5 років, і в вказаній квартирі ніхто не проживає, та й ще до того не проживав, бо донька наймала інше житло в іншій області. Однак, відповідачем не надано належного та допустимого доказу того, що позивачем здійснено відключення її квартири від системи центрального опалення. Згідно наявного в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу від 07.12.2018 року, який додано відповідачем до відзиву вбачається, що [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] та з 07.12.2018 року не є власником вищезазначеної квартири. Встановлено, що заборгованість у сумі 5 307,20 гривень, яку просить стягнути позивач, утворилася за період з 01.12.2016 року по 01.12.2018 року, тобто в період, коли відповідачка [PERSON] ще була власником зазначеного нерухомого майна. Стосовно посилання відповідача [PERSON], що позивачем пропущено строк позовної давності, а сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові, то з цього приводу судом враховується наступне. Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд.Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦКУ). Посилання відповідача не те,що позивач звертаючись до суду про стягнення заборгованості не застосував при розрахунку строки позовної давності, згідно до ст. 257 ЦК України не заслуговує на увагу, оскільки звертаючись з даною позовною заявою позивачем КП БМР «Білоцерківтепломережа» було враховано строки позовної давності, а суму яку просить стягнути позивач з відповідача у сумі 5 307,20 гривень утворилася в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.12.2016 року по 01.12.2018 року. Посилання відповідача [PERSON] на те, що остання не мешкала у вищевказаній квартирі починаючи з 15.07.2014 року по 30.11.2018 року, що підтверджується наявною копію договору оренди, а тому не користувалася послугами не може бути враховано судом, так як у відповідності до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Отже, будучи власником вищезазначеного майна, відповідач повинна утримувати його в належному стані та нести витрати. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1762,00 грн. судових витрат, що складаються із судового збору та понесення яких документально підтверджується наявним платіжним дорученням на вищезазначену загальну суму (а.с. 2). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved