Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

11 липня 2016 року позивач [PERSON] академія внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31 липня 2009 року № 568 [PERSON] з 01 вересня 2009 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в [PERSON] академію внутрішніх справ. 29 вересня 2009 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем укладений договір про підготовку фахівця, який пізніше було доповнено додатковими договорами № 1 від 25 липня 2012 року та № 784 від 21 листопада 2012 року, що стали невідємною його частиною. Відповідно до договору, [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі. Враховуючи, що відповідачу на момент підписання договору не виповнилося 18 років, його батько [PERSON] надав письмову згоду на укладення відповідачем договору, що є його невідємною частиною. З 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом [PERSON] академії внутрішніх справ від 14 червня 2013 року № 604 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти [PERSON] відповідно до умов договору направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Івано-Франківській області. Навчальним закладом умови договору виконані у повному обсязі. 25 лютого 2015 року на адресу [PERSON] академії внутрішніх справ надійшов лист від УМВС України в Івано-Франківській області про те, що наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 24 квітня 2014 року № 223 о/с відповідача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням. В порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився з органів внутрішніх справ до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] академії внутрішніх справ вартість витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 37\~411,54 грн. та судовий збір у сумі 1\~378,00 грн. 07 листопада 2016 року позивачем до суду надана заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 37\~411,54 грн., судовий збір у сумі 1\~378,00 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у сумі 420,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, тоді як про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач був викликаний у судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення у газеті «Урядовий курєр» від 29 жовтня 2016 року № 203 (5823). Проте відповідач не повідомив про причини своєї неявки і не подав заяв про розгляд справи за його відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини девятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved