Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

11 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою з 06 січня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований виконкомом Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, за актовим записом № 01. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку із тим, що вони мають різні погляди на життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з березня 2016 року. Спільних дітей сторони не мають. Спільне господарство між ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. У зв'язку із викладеним, просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Згідно із повідомленням відділення з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов'янської міської ради Донецької області, в реєстрі територіальної громади м. Слов'янська, відомості щодо [PERSON], [INFO] - відсутні. Тому, згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», а також у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», відповідно розпорядження КМУ від 16 грудня 2015 року №1333-р. Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачки не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 06 січня 2015 року виконкомом Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: [NUMBER](а.с. 4). Спільних дітей сторони не мають та спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Спільне життя сторін не склалося у зв'язку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2016 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Як видно із витягу газети «Донеччина» та «Урядовий Кур'єр», дійсно, було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідачки до суду, загальна вартість яких, згідно із наданими позивачем квитанціями, склала - 760 грн. 00 коп. Також, як видно з платіжного доручення, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із чим, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати пов'язані з оплатою оголошення в пресі у розмірі 760 грн. 00 коп. На підставі наведеного

Outcome: approved