Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

11 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ПАТ «МК «Азовсталь» про стягнення заборгованої індексації по заробітній платі, моральної шкоди та компенсації. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що з 26.10.1976 по 28.06.2006 року працював на ПАТ «МК «Азовсталь». З 06.10.2006 по день його звільнення, при виплаті йому заробітної плати не проводилася передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація заробітної плати, яка за вказаний період становить 2643,47 гривень. Крім того вважав, що через не виплату йому заборгованості з індексації, він повинен отримати середній заробіток за час затримки виплати заборгованості індексації, сума якого становить 147282,14 гривень. Також зазначив, що вказаними незаконними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 2000,00 гривень. Посилаючись, зокрема на ст.ст.95, 116, 117, 2371 КЗпП, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням їх виплати», просив суд: зобов'язати ПАТ «МК «Азовсталь» провести розрахунок та виплатити йому нараховану індексацію заробітної плати за період з 06.03.2003 по 28.06.2006 року, в сумі 2643,47 гривень; стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на його користь середній заробіток (компенсацію) за час затримки виплати заробітної плати з 29.06.2006 року по день винесення рішення суду, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 147282,14 гривень; стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на його користь моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі та прийняти рішення на його користь. Представник відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» Бузівська Н.М., що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності. Будучі раніше присутньою у судовому засіданні, позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач не надав суду доказів про існування якої-небудь заборгованості відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» перед позивачем. Наданий позивачем розрахунок індексації є необгунтованим та не відповідає порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2013 року. Індексація заробітної плати позивача [PERSON] здійснювалася відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь» випереджаючим шляхом. Факт несвоєчасної виплати працівнику заробітної плати відсутній, а тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку, про який просить позивач [PERSON] Крім того, позивач [PERSON] був звільнений 28.06.2006 року, для нього це був неробочий день, тому як був останнім днем відпустки, а тому позивач [PERSON] до ПАТ «МК «Азовсталь» з вимогою про остаточний розрахунок при звільненні не звертався. Зазначила, що у 2014 році позивач отримав суму добровільної виплати в розмірі 127,39 гривень, яка була виплачена на підставі заяви позивача [PERSON] про виплату індексації заробітної плати від 12.03.2014 року. У разі задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, при визначенні його розміру просила застосовувати принцип співмірності, передбачений п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Щодо стягнення моральної шкоди, зазначила, що ПАТ «МК «Азовсталь» не було допущено порушення трудових прав позивача, сама по собі заборгованість з виплати заробітної плати не може бути підставою для стягнення моральної шкоди без підтвердження наслідків цієї шкоди (втрата нормальних життєвих зв'язків, прикладання додаткових зусиль для організації життя). Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд, з,ясувавши думку сторін відносно до позову, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] у період з 26.10.1976 по 28.06.2006 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «МК «Азовсталь» (а.с.16). За цей період йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.6 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (надалі - Закон про індексацію) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. N 1078 (надалі - Порядок). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 ст.2 Закону про індексацію, п.2 Порядку). Відповідно до ч.1 ст.4 Закону про індексацію, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Відповідно до ст.5 Закону про індексацію, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Пункт 11 Порядку передбачає, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. При цьому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону про індексацію. Абзац 5 цього пункту також передбачає, що для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд відкидає доводи відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» про сплату суми індексації заробітної плати позивачу [PERSON] випереджаючим шляхом, так як можливість підвищення грошових доходів населення з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом (індексація випереджаючим шляхом) була встановлена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» від 25.03.2005 року шляхом внесення відповідних змін до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказані зміни набули чинності 31.03.2005 року. А у Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, зміні щодо індексація випереджаючим шляхом, були внесені лише у травні 2006 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 р. №690 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Таким чином, суд критично оцінює заперечення ПАТ «МК «Азовсталь» щодо виплати позивачу [PERSON] за період з 01.03.2003 по 28.06.2006 індексації заробітної плати у розмірі 65,87 гривень випереджаючим шляхом (а.с.30). Крім того, відповідно до ст.110 КЗпП України, ст.30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Проте, відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь» не надано суду доказів, з яких вбачається, що позивачу [PERSON] проводилася індексація заробітної плати. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що індексація заробітної плати відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь» позивачу [PERSON] не проводилася. Щодо визначення конкретної суми індексації заробітної плати, то на думку суду, її визначення можливо після вивчення та перевірки документів, що містять відомості про нарахування позивачу [PERSON] заробітної плати. Тобто постає питання про наявність спеціальних знань у відповідній сфері, яким суд не володіє. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості) та диспозитивності (особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд). Відповідно до ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Під час судового розгляду, сторони не заявляли клопотань про призначення відповідної експертизи. У зв'язку з цим, відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суду надана довідка-розрахунок індексації заробітної плати колишньому працівнику ПАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] за період з 01.03.2003 по 28.06.2006 рік, яку було складено працівниками ПАТ «МК «Азовсталь» (зам.директора-начальником УМП Варламовою та начальником планово-аналітичного відділу УМП Китриш) (а.с.30-31). Відповідно до вказаного розрахунку, сума індексації за період з 01.03.2003 по 28.06.2006 рік складає 65,87 гривень. В той же час, з розрахунку суми індексації за період з 01.03.2003 по 28.06.2006 рік, який було надано позивачем [PERSON] не вбачається, яким фахівцем його було складено та відповідно до яких вимог. При цьому, суд вдруге наголошує, що він не володіє спеціальними знаннями у сфері нарахування та визначення індексації заробітної плату. А тому, розрахунки надані відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь», суд вважає більш переконливими та такими, на підставі яких може бути визначена сума індексації, яка повинна бути сплачена на користь позивача [PERSON], а саме - 65,87 гривень. Відповідно до теоретичного розрахунку компенсації працівнику ПАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] за період з 01.03.2003 по 28.06.2006 рік, наданого відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь», який було складено працівниками ПАТ «МК «Азовсталь» (зам.директора-начальником УМП Варламовою та начальником планово-аналітичного відділу УМП Китриш) сума компенсації складає 77,34 гривень. (а.с.53-54). Тобто загальна сума становить до сплати на користь позивача [PERSON] становить 143,21 гривень. З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2014 року позивач [PERSON] звертався до відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» із заявою про нарахування та виплату йому індексації та компенсації по заробітній платі (а.с.47,48). Відповідно до листа відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» від 15.10.2014 року №05/312, позивачу [PERSON] відповідно до вищезгаданої заяви 30.05.2014 року були сплачені грошові кошти у розмірі 127,39 гривень (а.с.47). Суд приходить до висновку, що ця сума є сумою індексації та компенсації заробітної плати за вирахуванням необхідних податків та зборів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення індексації заробітної плати за період з 06 березня 2003 року по 28 червня 2006 року, не підлягають задоволенню, оскільки сума індексації та компенсації заробітної плати за вирахуванням необхідних податків та зборів за вказаний період виплачена позивачу у розмірі 127,39 гривень, тобто у повному обсязі. Частина 1 ст.116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З матеріалів справи вбачається, що в день звільнення позивач [PERSON] не працював, тому як перебував у відпустці (а.с.50,51). Доказів того, що позивач [PERSON] звертався до відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» раніше 12.03.2014 року з проханням провести з ним остаточний розрахунок по заробітній платі після звільнення, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що обов'язок по здійсненню остаточного розрахунку по заробітній платі з позивачем [PERSON] у відповідача ПАТ «МК «Азовсталь» виникло 12.03.2014 року. Натомість, остаточний розрахунок було проведено 30.05.2014 року. Відповідно до ст.117 КЗпП України, п разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначалося вище, судом до уваги прийнятий розрахунок індексації наданий відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь». Таким чином, суд вважає, що визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку повинно співвідноситься з сумою, на яку позивач [PERSON] реально мав право, а також залежати від середнього заробітку позивача [PERSON] Відповідно до довідки відповідача ПАТ «МК «Азовсталь», середньогодинна заробітна плата позивача [PERSON] за останні два місяця роботи складала 16,11 гривень (а.с.52). Сума заробітної плати, що підлягала індексації складала 64938,06 гривень (а.с.30-31). Період роботи з 12.03.2014 по 30.05.2014 рік налічує 471 робочих часів, отже сума середнього заробітку цей період становить 7587,81 гривень. Сума несвоєчасно проведеного розрахунку по заробітній платі становить 143,21 гривень, або 0,22% від суми заробітної плати, яка підлягає індексації (143,21 х 100 / 64938,06). Таким чином, суд вважає, що сумірним розміром середнього заробітку, яка повинна бути стягнута на користь позивача [PERSON] за затримку розрахунку при звільненні є сума у розмірі 16,69 гривень (7587,81 х 0,22% / 100). Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з того, що відповідно до частини 1 ст.23 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що відповідачем ПАТ «МК «Азовсталь» під час проведення остаточного розрахунку при звільненні були порушені права позивача [PERSON] Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди є законною та обгрунтованою, в той же час, суд не може цілком погодитися з сумою заявленої моральної шкоди, так як вважає її завищеною. На думку суду, розумною є сума моральної шкоди у розмірі 100,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Частина 3 ст.88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial