Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

11 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22 грудня 2016 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони дітей не мають. Зазначає, що спільне життя не склалось, так як спроба створити сім`ю виявилась невдалою, сторони фактично не реалізували взаємні права та обов`язки подружжя, не мали спільного побуту, жодного дня не вели спільного господарства. Тому позивач просить розірвати шлюб та не надавати строк на примирення, оскільки це не має сенсу. Представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вказує, що позивач позов підтримує, просить не надавати строк на примирення, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, будь-яких заяв, відзиву чи заперечень від відповідача до суду не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника позивача, суд ухвалює - розглядати справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 22 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1230, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 10). Спільних дітей сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не реагує на повідомлення суду, що свідчить про відсутність з його боку інтересу до вказаного шлюбу. Враховуючи, що подружні відносини між сторонами фактично відсутні, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved