overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

10 листопада 2015 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх спільної неповнолітньої дочки [PERSON], 04.03.2012 р. н. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. В судове засідання позивач не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду не зявився, надавши до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів для утримання його дочки у розмірі ?/ частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 2), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобовязані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Аналізуючи викладене, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в заявлених межах. Згідно ст.88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

10 листопада 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи ПН ХМНО [PERSON] , Реєстраційна служба Харківського МУЮ Харківської області. 12 листопада 2015 року [PERSON] надав уточнену позовну заяву та просить суд ухвалити рішення яким визнати договір дарування від 05 серпня 2015 року , укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1040, недійсним; застосувати наслідки недійсності цього договору; скасувати за [PERSON] зареєстроване за ним право власності на 372/600 частини будинку №10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв. м., загальною площею 113,3 кв. м., який заходиться в м. Харкові по вул. Воложановській ; визнати за [PERSON] право власності на 372/600 частину будинку №10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв. м., загальною площею 113,3 кв. м., який знаходиться за вказаною вище адресою, стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду в сумі 10\~000 грн.. 12 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення зазначеного вище позову, посилаючись на те, що таке прохання , спрямоване виключно на безперешкодне виконання судового рішення щодо визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на це майно за відповідачем 1 [PERSON] в разі задоволення позову [PERSON] судом. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що заява підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно п.п.1,2 ч.1, ч.2 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти що належать відповідачеві та забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову . Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову . Так, позивач просить су накласти заборону на відчуження на належні на даний час [PERSON] 372/600 частини будинку №10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв м., загальною площею 113,3 кв. м. , кий знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській. Викладені позивачем, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову , обставини , дають суду підстави зробити висновок, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеній справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

10 листопада 2015 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. Вимоги обґрунтовує тим, що 04 червня 2015 року помер його батько [PERSON] При житті 16 вересня 2011 року батьком був складений заповіт, згідно якого все своє рухоме та нерухоме майно він заповів заявнику та його сестрі в рівних частинах кожному. 29.10.2015 року приватним нотаріусом була зареєстрована спадкова справа, в якій спадкодавцем зазначений [PERSON] відповідно до його паспорта, виданого 12 вересня 1998 року Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області і в якому прізвище було зазначено також помилково - [PERSON] Разом з тим, у свідоцтві про народження заявника, виданого 24.06.1970 року Нововолинським бюро ЗАГСу Волинської області зазначено прізвище його батька - [PERSON] Зазначив, що він звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, яка повідомила, що для особи, яка не є родичами першого ступеня споріднення для спадкодавця, встановлюється ставка оподаткування в розмірі 5 відсотків від вартості успадкованого майна. Вважає, що він не зобовязаний сплачувати цей податок, тому що він є сином померлого [PERSON] Просить встановити факт, що [PERSON], який помер 04.06.2015 року, був його батьком. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є підставною і підлягає до задоволення. У заповіті, складеному [PERSON] 16 вересня 2011 року, державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори [PERSON] зазначено прізвище спадкодавця на підставі даних його паспорта - [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №174539, батько заявника, який помер 04 червня 2015 року, зазначений як [PERSON] (а.с.6). З копії будинкової книги видно, що померлий [PERSON] вказаний як [PERSON] Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявника [PERSON], батьком останнього записаний [PERSON] (а.с.10). Факт наявності родинних звязків заявника [PERSON] із [PERSON] підтверджується співставленням його прізвища у паспорті з прізвищем, яке зазначене у свідоцтві про народження заявника [PERSON] (в графі «батько»), а також іншими наведеними доказами. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд встановлює факт родинних відносин, а саме що [PERSON], який помер 04 червня 2015 року, був батьком [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

10 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., с. Першотравенка, вул.. Вишнева, 28. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2015р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2015р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «Магдалинівська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, агресивна, не виконує інструкції. Активно висловлює маячні ідеї переслідування, отруєння. Не критична до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

10 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Васильківський р-н, с. Катеринівка, вул.. Чапаєва, 12. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2015 р. о 09 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий несе суттєву шкоду здоровя внаслідок погіршення психічного стану, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 09.11.2015 р. о 09 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий неспокійний, місця не тримається, сам до себе розмовляє. Під час розмови зажмурює очі, мова прискорена. На запитання відповідає не завжди по суті. В особистості. Місці, часі орієнтований вірно. Мислення прискорене, дезорганізований. Емоційно напружений. Зявляється примусовий плач. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад. Маніакальний епізод з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

10 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Марянівка, вул. Молодіжна, 7/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2015р. о 11 год. 52 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2015р. о 11 год. 52 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Сєрчук лікарні КЗ „ДСШМД ДОС При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на запитання не відповідає, дезорієнтований, інструкції не виконує, не критичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлад особистості внаслідок епілепсії з генералізованими тоніко-клонічними припадками, вираженими змінами особистості. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

10 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Кіровський р-н, вул.. Вакуленчука, 4-в/54. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.11.2015 р. о 14 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 10.11.2015 р. о 14 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «МПНД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, злобний, місця не тримається, на запитання не відповідає. Нецензурно лається, ображає оточуючих. Інструкції не виконує. Пручається огляду. Голосно говорить, що „пораненный в ногу, коли „захищав оточуючих від зловмисників, „треба хірурга. Емоції парадоксальні. Критичні, прогностичні, адаптаційні здібності грубо порушені. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна фора, афективно параноїчний синдром. Інвалід 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

10 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, вул.. Метростроївська, 3/307. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2015 р. о 20 год. 58 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 09.11.2015 р. о 20 год. 58 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює маячні ідеї переслідування, ставлення на адресу матері, сина. Стверджує, що „из-под пола был неприятный запах и я стал срывать полы дома. Переконаний в тому, що „меня бьёт сын, а я вообще никого не трогаю. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

10 листопада 2015 року позивач [PERSON]\~\~звернувся\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає з ним і знаходиться на його утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти стягнення з неї аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2013 року (а.с.6), неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, яка працює, інших стягнень за виконавчими листами не має, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved