Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

10 січня 2017року позивач звернулася до суду з позовом до Новоодеської міської ради Миколаївської області, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], який на протязі двадцяти п'яти останніх років перед смертю проживав однією сім'єю без укладення шлюбу із матір'ю позивача [PERSON], яка померла [INFO]. За час спільного проживання матір позивача та [PERSON] за спільні кошти побудували житловий будинок, якому присвоєно номер [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] Після смерті [PERSON] мати позивача постійно проживала у вказаному будинку, а після її смерті позивач заволоділа цим будинком і фактично ним володіє до цього часу. Спадкоємців після [PERSON] немає, спадщину ніхто не прийняв. Житловий будинок відумерлою спадщиною не визнавався. Позивач вказує, що на даний момент житловий будинок формально є безхазяйним майном, але питання про визнання такого безхазяйним орган місцевого самоврядування не порушує, так як позивач фактично є власником цього будинку на протязі останніх тринадцяти років. Посилаючись на вищевикладене, а також те, що у вона на протязі останніх тринадцяти років по теперішній час часу відкрито, безперервно володіла та користувалася житловим будинком [ADDRESS], проживала в ньому, проводила його ремонт, сплачувала комунальні послуги, позивач на підставі статті 344 ЦК України просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на вказаний житловий будинок. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність та вказав що позов визнає. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. [INFO] помер [PERSON] (повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 16.10.2007року.) На протязі двадцяти п'яти останніх років свого життя [PERSON] проживав однією сім'єю без укладення шлюбу з [PERSON] (матір'ю позивача). За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти побудували житловий будинок, якому присвоєно номер [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] (свідоцтво про право власності особистої власності на житловий будинок видане 24.04.1995року Новоодеською міською радою Миколаївської області) [PERSON] постійно проживала у вищевказаному будинку після смерті [PERSON] до своєї смерті [INFO], що підтверджується будинковою книгою та свідоцтвом про смерть [PERSON] Позивач виходячи з того, що вона є спадкоємцем [PERSON], а та в свою чергу спадкоємцем після смерті [PERSON], після смерті матері заволоділа будинком за адресою [ADDRESS], добросовісно вважаючи, що він належить їй у порядку спадкування. Вищевикладені обставини підтверджуються також поясненнями свідків. Так свідок [PERSON] пояснила суду, що вона виросла з позивачем в одному дворі і їй відомо, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] побудували будинок за адресою [ADDRESS], після їх смерті позивач продовжила проживати в ньому. Пізніше за сімейними обставинами позивач виїхала до іншого населеного пункту, але продовжувала доглядати за будинком сплачувала поточні комунальні платежі, час від часу проводила поточний ремонт. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] побудували будинок за адресою [ADDRESS], позивач допомагала їм будувати цей будинок, а після їх смерті заволоділа цим будинком та утримує його. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сином позивача, [PERSON] та [PERSON] спочатку проживали в [ADDRESS], але згодом побудували будинок за адресою [ADDRESS] та переїхали туди. Після смерті її батьків позивач фактично заволоділа цим будинком, всіляко утримує його як власник. Як видно із наданих позивачем доказів, вона неодноразово намагалася вирішити питання з прийняття спірного будинку в спадщину, проте через різні труднощі їй це не вдалося. Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав. Відповідно до ст. 344ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач, дійсно, відкрито і добросовісно володіє житловим будинком [ADDRESS] з 27.11.1995року, утримує його, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується наданими доказами, що свідчить про те, що позивач є добросовісним набувачем. Судом також не встановлено, що існують інші особи, які б претендували на будинок. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем, у відповідності до ст. 344 ЦК України, за набувальною давністю підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved