Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

10 серпня 2015 року позивач звернулась до суду позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку квартири, як на частку в спільному майні подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.10.1983 року перебуває у шлюбі з відповідачем. В 2009 році на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради у приватну власність [PERSON] було передано квартиру за адресою: [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю 95360 грн. На той час відносини сторін були погіршені, але питання про розірвання шлюбу вони не ставили. Проте, між ними виникали спори з приводу спільного майна. Відповідач заявляє, що придбана ними квартира є його особистою власністю, в зв'язку з тим, що саме так зазначено в свідоцтві про право власності на квартиру. Позивач не погодується з такою позицією відповідача, оскільки квартира придбана ними за час спільного подружнього життя, під час перебування в зареєстрованому шлюбі, за спільні подружні кошти, в зв'язку з чим сторони набули права спільної сумісної власності на спірну квартиру, частки в ній є рівними. Підставою придбання квартири за адресою: [ADDRESS] стало укладання договору № 1114-Л про інвестування в будівництво житла від 28 квітня 2008 року, укладеного [PERSON] з TOB Виробничо-комерційною фірмою «Побутсервіс»; додаткова угода № 1 від 30 вересня 2009 року до цього договору; договір купівлі-продажу цінних паперів 655/8-Б-223/8/71-Е від 25.04.2008 року. На підставі зазначених договорів сторони інвестували власні кошти в будівництво житла, а після побудови житлового будинку, їм на підставі акту приймання-передачі квартири від 30.09.2009 року згідно укладених договорів на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Сумської міської ради, у приватну власність [PERSON] було передано квартиру за адресою: 40004, [ADDRESS]. Проведеність розрахунків в повному обсязі за придбану квартиру підтверджується довідкою ТОВ ВКФ «Побутсервіс» про розрахунки в повному обсязі згідно укладеного договору про інвестування. Те, що квартира придбавалась за спільні кошти подружжя та в інтересах сім'ї, підтверджується тими обставинами, що з часу придбання квартири сторони разом зробили в ній ремонт, вселились в квартиру разом з доньками, весь час мешкають та зареєстровані в цій квартирі. В зв'язку з тим, що договори укладались [PERSON], свідоцтво про право власності на спірну квартиру було видано на його ім'я. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала суду письмову заяву згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та не заперечує щодо ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням доказів, що є у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 01.10.1983 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с.8). 28 квітня 2008 року, укладено договір № 1114-Л про інвестування в будівництво житла між [PERSON] з TOB Виробничо-комерційною фірмою «Побутсервіс»(а. с. 17-20), додаткова угода № 1 від 30 вересня 2009 року до цього договору(а.с. 21), договір купівлі-продажу цінних паперів 655/8-Б-223/8/71-Е від 25.04.2008 року(а.с. 22-24). На підставі зазначених договорів сторони інвестували власні кошти в будівництво житла, а після побудови житлового будинку, їм на підставі акту приймання-передачі квартири від 30.09.2009 року згідно укладених договорів на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Сумської міської ради у приватну власність [PERSON] було передано квартиру за адресою: [ADDRESS](а.с. 9). Згідно довідки наданої КП «Сумижитло» СМР від 29.07.2015 року № 1464 в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані чотири особи: власник - [PERSON], дружина - [PERSON], донька - [PERSON], донька - [PERSON](а.с. 5) П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спального майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 60 СК Укаїни майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК Укаїни дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік має право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим визнати право власності за [PERSON] на ? частку квартири, оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими доказами.

Outcome: approved