Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою. Свої вимоги мотивує тим, що в 2014 році вона вселилася в спірну квартиру, яка належить на праві власності [PERSON], за згоди останньої, як дружина її сина, була в квартирі зареєстрована та в 2014 році народила доньку [PERSON], яка також зареєстрована в квартирі. [INFO] трагічно загинув її чоловік [PERSON] Після смерті чоловіка [PERSON] стала наполягати на тому, щоб вона виселилися з квартири разом з донькою. Сама [PERSON] в квартирі не проживає, проте періодично приходить в квартиру і влаштовує сварки. У результаті такого психологічного тиску вона позбавлена можливості нормально користуватися квартирою та виховувати дитину. Просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання дозволу на продовження проживання її з неповнолітньою дитиною [PERSON] та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Пояснили суду, що перешкоди в користуванні квартирою полягають в тому, що відповідач говорить про необхідність виселення та на позивача здійснюється моральний тиск з метою звільнення квартири. Відповідач та її представник вважають, що позов не підлягає задоволенню. Надали суду письмові заперечення. Пояснили суду, що вимоги про надання дозволу на проживання позивачу з дитиною в квартирі не є належним способом захисту порушеного права. [PERSON] є власником квартири. [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі. Відповідач у квартирі не проживає, і не чинить позивачу та її дитині перешкод в користуванні квартирою. Ніколи не порушувала питання про їх виселення, не міняла замки в квартирі, не зверталась до правоохоронних органів, не зверталась з таким позовом до суду. Вона не оспорює право позивача мешкати в квартирі, оскільки остання була там зареєстрована з її згоди як власника. Фактично між сторонами існує конфлікт через побачення з внучкою так як позивач майже не надає такої можливості відповідачу. Представник третьої особи підтримала заявлений позов в інтересах неповнолітньої дитини. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 січня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-22, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] [PERSON] підтвердила, що її син [PERSON] [INFO] трагічно загинув. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до наданих свідоцтв про шлюб та народження, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 21 листопада 2015 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Згідно з довідкою форми № 3 [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі з 29 квітня 2014 року, а її донька - [PERSON] - з 30 вересня 2014 року. Позивач просить суд ухвалити рішення суду, яким надати їй і неповнолітній дитині дозвіл на продовження проживання в спірній квартирі без обмеження строку такого проживання та зобов'язати власника квартири не чинити їм перешкод у користуванні квартирою. Суд вважає, що такі вимоги не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадку і в порядку, встановлених законом. [PERSON] визнала в суді, що [PERSON] вселилася в її квартиру за її згодою в якості члена сім'ї її сина та була зареєстрована в квартирі. На даний час вона постійно проживає в квартирі разом з неповнолітньою дитиною. Сама відповідач у квартирі не проживає та не порушує питання про виселення [PERSON] та дитини з квартири. Непорозуміння між ними виникають лише з приводу того, що [PERSON] позбавляє її можливості спілкуватися з внучкою. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач [PERSON], будучи власником квартири, чинить їй перешкоди в користуванні квартирою. Її доводи зводяться лише до того, що перешкоди в користуванні житлом носять характер психологічного тиску у вигляді пропозиції звільнити квартиру. Обраний спосіб захисту порушеного права - надання дозволу на продовження проживання в квартирі не є належним способом захисту, оскільки позивач і її донька зареєстровані в квартирі та в зв'язку з цим мають право користування квартирою. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed