Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

11 лютого 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 22.06.2018 він сплачує аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 08.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 13.11.2018 на користь [PERSON] з нього стягнуто заборгованість по несплачених аліментах та неустойка (пеня) у розмірі 15627,33 грн. Рішенням Київського апеляційного суду від 28.12.2018 на користь [PERSON] з нього стягнуто аліменти на утримання двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по ј частці з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття та на утримання [PERSON] - 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення [PERSON] трьох років. Враховуючи викладене, вважає, що розмір стягнень сладає 91 відсоток щомісячно. Крім того, він повинен сплачувати за надані комунальні послуги, здійснювати утримання будинку та нести витрати на лікування дітей. Оскільки розмір відрахувань перевищує 70 відсотків його заробітної плати, тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього на користь [PERSON] за рішенням суду від 22.06.2018 на сина [PERSON], [INFO], до 1/6 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, та на користь [PERSON] - за рішенням Київського апеляційного суду від 28.12.2018 - на двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до 1/6 частки всіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відзиві на позов уповноважений представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечує проти задоволення позову повністю, посилаючись на те, що Київський апеляційний суд, переглядаючи рішення Згурівського районного суду у справі № 365/373/18, у якій третьою особою без самостійних вимог є [PERSON], визначив розмір аліментів на двох дітей позивача [PERSON] та [PERSON] з урахуванням й того, що [PERSON] є платником аліментів на сина [PERSON] у розмірі ј частки його доходу. При визначенні розміру аліментів на дітей суд врахував наявність у боржника грошових коштів, рухомого та нерухомого майна. Позивач має власний житловий будинок із земельною ділянкою, транспортні засоби, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності (торгівля на ринку без державної реєстрації), постійне місце роботи та постійний дохід у вигляді заробітної плати, яка є достатньою. Вагомих доказів щодо погіршення свого матеріального становища не надав, як і не надав доказів у цій справі про свій дохід. Наявність на утриманні інших дітей не позбавляє його обов'язку утримувати сина [PERSON], аліменти на якого він неналежно сплачував, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 13598,58 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідач [PERSON] позов визнає повністю, представник відповідача [PERSON] позов не визнає повністю. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Також уточнила, що позивач просить зменшити розмір аліментів на кожного з трьох його дітей до 1/6 частки його всіх видів заробітку (доходу). Вважає, що постановою Київського апеляційного суду від 28.12.2018 стягнуто із позивача аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по ј частці на кожного. Відтак з нього фактично стягуються аліменти у загальному розмірі 91 відсоток його заробітної плати, у зв'язку з чим матеріальний стан позивача різко погіршився та він позбавлений засобів для свого належного існування. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], який проживає з матір'ю. Рішенням Згурівського районного суду Київської області 22.06.2018, яке набрало законної сили 26.07.2018, із позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 08.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20-24, 31 - копії рішення, постанови). Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 13.11.2018, яке набрало законної сили 21.12.2018, із позивача на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по несплачених аліментах та неустойка (пеня) у розмірі 15627,33 грн (а.с.15-19 - копія рішення). Батьками дітей [PERSON] та [PERSON] є позивач та його співмешканка [PERSON], зазначені особи проживають однією сім'єю (а.с.14 - довідка). Рішенням Київського апеляційного суду від 28.12.2018, яке набрало законної сили 28.12.2018, із позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття та на утримання [PERSON] - 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення [PERSON] трьох років (а.с.25-27 - копія рішення). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При пред'явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн, який підлягає стягненню із відповідача. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно достатті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд у постанові від 09.08.2018 у справі № 640/10064/16-ц зазначив, що факт народження та утримання ще однієї дитини не повинен автоматично призводити до зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що у позивача погіршився його матеріальний стан після ухвалення судового рішення Київським апеляційним судом та не надано відповідних доказів. Отже відсутні підстави для зменшення розміру аліментів. Вбачається, що позовна вимога про зменшення розміру аліментів на двох дітей [PERSON] та [PERSON] заявлена внаслідок невірного розуміння позивачем та його представником змісту прийнятого рішення постановою Київського апеляційного суду від 28.12.2018, відповідно до якої суд визначив розмір аліментів у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) на двох дітей. При цьому на кожну дитину визначив не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У разі, якщо позивач та його представник вірно розуміють зміст зазначеної постанови суду та фактично просять збільшити розмір аліментів на користь дітей [PERSON] та [PERSON], за рахунок [PERSON], враховуючи, що позивач та відповідач [PERSON] проживають однією сім'єю та разом виховують своїх дітей, то вірогідно, що вони мають намір погіршити матеріальне становище дитини [PERSON] Проте, коли позивач заявляє про збільшення розміру аліментів, що підлягають до стягнення з нього, а відповідач [PERSON] визнає позов, то відсутній спір. Відтак не вбачається перешкод для добровільної сплати позивачем аліментів у заявленому розмірі на їхніх спільних дітей. Крім того, позивач, посилаючись на те, що загальний розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати її 50 відсотків, просить визначити загальний розмір аліментів на трьох дітей та на [PERSON] у розмірі приблизно 70 відсотків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed