Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

12.09.2014 року представник Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ [PERSON]» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03 березня 2008 року між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73, згідно умов якого надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 880 000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів (Ліміт Кредитування) на рефінансування заборгованості перед АКІБ «УкрсибБанк» та ВАТ «ВіЕйБІ» перед АКІБ «Укрсиббанк» в сумі 397 211,00 (триста девяносто сім тисяч двісті одинадцять) дол. США та на розвиток бізнесу в розмірі 482 789,00 (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят девять) дол. США, із терміном повернення 02.03.2033 року, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів. Пунктом 1.2 Кредитного договорупередбачено: кредит надається Позичальнику Траншами, при цьому мінімальний розмір кожного Траншу повинен бути не менше ніж 20% (двадцять) від суми ліміту не відновлювальної кредитної лінії і в будь-якому разі не менше ніж мінімальна сума кредиту (тобто 5 000,00) долар США або еквівалент в іншій валюті, в межах Ліміту Кредитування, розмір якого визначається відповідно до зазначеного нижче визначення Ліміту Кредитування. Надання кредитних коштів здійснювалось наступним шляхом: з кредитного рахунку 22039400618501 на транзитний рахунок 29097840000509, а в подальшому на поточний рахунок [PERSON] 26201400840501 було перераховано 880 000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США у відповідності до валютних меморіальних ордерів № 73 та № 200. Сторонами договору було погоджено, що [PERSON] сплачує щомісячну проценту винагороду: в період з 03.03.2008 р. по 30.04.2008 р. 12 % (дванадцять процентів), у відповідності до п. 4.2.1 .Кредитного договору; в період з 01.05.2012 р. до 30.04.2013 р. включно 10 % (десять процентів), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 8 від 03.05.2012 р. до Кредитного договору; за період з 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р. 12 % (дванадцять процентів) , у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 8 від 03.05.2012 р. до Кредитного договору; за період з 01.06.2013 р. до 31.05.2014 р. включно 9,5 % (девять цілих пять десятих процента), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 9 від 17.06.2013 р. до Кредитного договору; в період з 01.06.2014 р. процент за користування кредитом нараховуються за ставкою 12 % (дванадцять процентів), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 9 від 17.06.2013 р. до Кредитного договору. Вказаним доведено, що [PERSON] взяті на себе кредитні зобовязання у відповідності до ст. 1054 ЦК України- виконав, проте [PERSON], як сторона по договору, зобовязання не виконує і всіма способами ухиляється від його виконання. Відповідно до п. 10.1.1. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з Боргових Зобовязань Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. З метою забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором: 03 березня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 73/1/2; 13 березня 2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 73/1/3. Пунктом 1.2. Договорів порукипередбачено: сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором по зобовязанням Позичальника, які виникають в останнього з умов Кредитного договору щодо повернення в повному обсязі наданого позичальнику кредиту в сумі 880 000,00 дол. США, сплати відсотків та інших платежів (в тому числі пені, штрафи), що передбачені Кредитним договором. 13 серпня 2014 року Банком на адресу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за вихідним номером 52100-895 було надіслано вимогу про дострокове виконання зобовязань за Кредитним договором, однак дана вимога у передбачений 3-х денний строк, з дня отримання, виконана не була. Розмір заборгованості за Кредитним договором згідно поданої 15.03.2018 року заяви про уточнення позовних вимог становить 701\~585 (сімсот одну тисячу пятсот вісімдесят пять) доларів США 90 центів та 1\~438\~422 (один мільйон чотириста тридцять вісім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 25 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту. 25 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КРЕДІ [PERSON]», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 березня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «Креді [PERSON]», з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 73. Згідно положення Статті 1 Кредитного договору, п. 1.1. Банк зобовязувався надати та надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 880 000 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів - Ліміт кредитування. Цією ж Статтею 1 та п. 1.1. Кредитного договору встановлено строк надання кредиту із 03.03.2008 р. по 02.03.2018 р. Сума кредитування надавалася позичальнику траншами, які не могли бути меншими ніж 20% ліміту кредитування. П. 5.1. Статті 5 Кредитного договору було встановлено порядок повернення отриманих коштів згідно графіку погашення що є Додатком № 1 Кредитного договору - з чого випливає, що як отримання так і повернення розміру кредиту повинно було здійснюватися саме у іноземній валюті - доларах США. Кредит видавався із цільовим призначенням - рефінансування заборгованості перед АКІБ «УкрСибБанк» та ВАТ «ВіЕіБі Банк» в розмірі 397 211 (триста девяносто сім тисяч двісті одинадцять) доларів США 00 центів та на розвиток бізнесу в сумі 482 789 (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят девять) доларів США 00 центів (Стаття 2 Кредитного договору, п. 2.1.1.), зі сплатою відсотків в розмірі 12% річних (Стаття 4 п. 4.2.1.). Відповідно до п. 3.1.3. Статті 3 Кредитного договору виконання зобовязань Позичальника за ним повинно забезпечуватися. Договір поруки із [PERSON] № 73/1/3 у забезпечення даного Кредитного договору було укладено 13 березня 2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» (Кредитор), [PERSON] (Поручитель) та [PERSON] 3.1. (Позичальник), згідно якого Поручитель поручався перед АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» за виконання взятих на себе [PERSON] 3.1. кредитних зобовязань. Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.0.2015 року у справі №\~918/173/15 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи [PERSON], визнано вимоги ініціюючого кредитора, ТОВ «АРМ-ЕКО» до боржника у сумі 394 330 грн. 65 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів фізичної особи Ханаса 3.І. Постановою господарського суду Рівненської області від 17.03.2015 року визнано фізичну особу Ханаса 3.І. банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру фізичної особи Ханаса 3.І. строком на 12 місяців. Статтею 52 ЦК України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За заявою ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» вимоги останнього були включені до реєстру вимог кредиторів в сумі - 15 619 641,04 основний борг, 1 438 422,25 пеня та 1 218,00 судові витрати. В ході ліквідаційної процедури за погодженням із іпотеко держателем, ПАТ «КРЕДІ [PERSON]», було реалізовано все іпотечне майно - будівлю складу-холодильника літ. «Ш- 2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); складське приміщення літ. «2Г-1» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); будівлю холодильника літ. «Г-2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); земельну ділянку, кадастровий номер 5610100000:01:028:0101 (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а) - за ціною 2 123 099,76 грн. Згідно ухвали господарського суду Рівненської області у справі № 918/173/15 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП [PERSON], припинено підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] та встановлено використання коштів від реалізації іпотечного майна на часткове погашення кредиторських вимог ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» в сумі 1 229 163,02 грн. Вищевказаною ухвалою господарського суду Рівненської області встановлено, що ліквідатором вчинено належні дії по виявленню активів та пасивів боржника, внаслідок вжитих ліквідатором заходів доведено неможливість відновлення платоспроможності боржника та необхідність його ліквідації. Поданий на затвердження ліквідаційний баланс підтверджує неплатоспроможність підприємця, що унеможливлює проведення розрахунку з кредиторами. Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. Резолютивною частиною ухвали господарського суду Рівненської області у справі №918/173/15 визначено - вимоги всіх кредиторів визнати погашеними; виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. З [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13 березня 2017 року вбачається, що підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено 25 лютого 2016 року згідно ухвали господарського суду Рівненської області від 16.02.2016 року в звязку з визнання особи банкрутом. Статтею 609 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Згідно ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, використовується в розумінні зобовязальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобовязання, отже припинення юридичної особи чи фізичної особи-підприємця у звязку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобовязання за кредитним договором припинилося. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.11.2012 року у справі № 6-129цс12. Пунктом 2 Розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути повязана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобовязання та іншими умовами договору. Тому, припинення основного зобовязання тягне припинення і додаткового (акцесорного) обовязку поручителя. Кредиторські вимоги ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» до позичальника, [PERSON], вирішені в порядку господарського судочинства у справі про банкрутство згідно з вимогами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом». Таким чином, в звязку з припиненням основного зобовязання, забезпеченого порукою, у звязку з припиненням (ліквідацією) боржника в процесі банкрутства, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припиненим є і зобовязання за договором поруки № 73/1/3 від 13.03.2009 року. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, свої заперечення обґрунтував наступним - приймаючи до уваги Правовийвисновок Верховного Сулу України у справі про визнання припиненим зобовязання за іпотечнимдоговором від 4 грудня 2013 року № 6-125пс13, предметом якоїбув спір про визнання припинення зобовязання за іпотечним договором, в якому вказано, що з огляду на положення ст. ст. 51. 52. 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Провідновлення платоспроможності боржника або визнання\~його\~банкрутом»\~однією\~із\~особливостей підстав припинення зобовязань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєктапідприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницькоїдіяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею якфізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємецьвідповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майномта оскільки основне зобовязання за кредитним договором не припинилося. Вважає, з огляду на вказане, немає підстав дляприпинення й похідних від основного договору договорів забезпечення. Відповідно

Outcome: partial