Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

11 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до комунального підприємства «Очаківводоканал» (далі - КП «Очаківводоканал»). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 01 жовтня 2012 року по 05 вересня 2014 року та з 01 липня 2015 року по 31 березня 2016 року він працював у відповідача на посадах слюсаря-ремонтника та електромонтера по ремонту і обслуговуванню електроустаткування. Колективним договором даного підприємства передбачено додержання в оплаті праці вимог Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України. Проте затверджений штатними розписами підприємства його посадовий оклад був визначений без врахування умов Галузевої угоди, а саме - без врахування коефіцієнта співвідношення мінімальної тарифної ставки за підгалузями, видами робіт у розмірі 1,35. Таким чином, за період його роботи на підприємстві не була нарахована та виплачена заробітна плата, розмір якої, з урахуванням відрахувань на податок з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, складає 21633 грн. 70 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Позивач [PERSON] з 01 жовтня 2012 року по 05 вересня 2014 року та з 01 липня 2015 року по 31 березня 2016 року працював у відповідача на посадах слюсаря-ремонтника та електромонтера по ремонту і обслуговуванню електроустаткування, що підтверджується копією його трудової книжки. За змістом ст. 2 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, право громадян України на працю передбачає оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру. З метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст. 10 КЗпП України, укладається колективний договір, в якому, у відповідності до ст. 7 Закону України від 01 липня 1993 року № 3356-ХІІ «Про колективні договори і угоди» (далі - Закон України № 3356-ХІІ), встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг. Згідно зі ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Частиною 2 ст. 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Відповідно до частин 3, 4 ст.97 КЗпП України, конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд у разі вирішення спорів з цих питань має з'ясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм гарантій , передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами. Згідно з ч.3 ст.3 3акону України № 3356-ХІІ, сторонами угоди на галузевому рівні є власники, об'єднання власників або уповноважені ними органи і профспілки чи об'єднання профспілок або інших представницьких організацій трудящих, які мають відповідні повноваження, достатні для ведення переговорів, укладення угоди та реалізації її норм на більшості підприємств, що входять у сферу їх дії. За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України № 3356-ХІІ, угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці. Статтею 9 цього ж Закону визначено, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Після закінчення строку дії колективного договору, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою. Як вбачається з матеріалів справи, на КП «Очаківводоканал» діє колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом КП «Очаківводоканал» на 2012-2014 роки, зі змінами та доповненнями, що схвалений загальними зборами трудового колективу КП «Очаківводоканал», протокол № 2 від 17 вересня 2012 року, який 10 жовтня 2012 року зареєстрований в управлінні праці та соціального захисту населення Очаківської міської ради (далі - Колективний договір). У п. 6.8 Колективного договору сторонами встановлено коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за видами робіт та окремими професіями до встановленої мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду згідно з Додатком № 2. Відповідно до п. 6.10 Колективного договору розміри тарифної ставки і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням міжрозрядних, міжкваліфікаційних співвідношень, визначених галузевою угодою - додатки № 1, № 2, № 2 а та ст. 96 КЗпП України за погодженням з профкомом. Відповідно до розділу першого Галузевих угод, останні поширюються на усіх найманих працівників та роботодавців, що перебувають у сфері дії угод. Як вбачається з п. 1.1.3 Галузевої угоди на 2010-2012р.р., п. 3.1.1, Галузевої угоди на 2013-2015р.р., мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту кваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду - у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Згідно з Додатками № 2 до Галузевих угод - коефіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, коефіцієнт співвідношення за видом робіт - експлуатація та обслуговування систем водозабезпечення та водовідведення, становить 1, 35. Законами України «Про державний бюджет України» на 2012-2016 роки, мінімальну заробітну плату встановлено: у 2012 році - з 01 січня 1073 грн., з 01 квітня - 1094 грн., з 01 липня - 1102 грн., з 01 жовтня - 1118 грн., з 01 грудня - 1134 грн.; у 2013 році: з 01 січня - 1 147 грн, з 01 грудня - 1 218 грн.; у 2014 році - 1 218 грн.; у 2015 році: з 01 січня - 1 218 грн., з 01 вересня - 1 378 грн., у 2016 році - з 01 січня -1378 грн., з 01 травня 1450 грн. Встановлений спеціальним законом і закріплений в договорі розмір мінімальної заробітної плати є базою обчислення посадового окладу з урахуванням положень галузевої угоди та колективного трудового договору. За змістом вищезазначених норм, встановлені галузевими угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов'язковим для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії угоди. Отже, посадовий оклад робітника обчислюється з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, а також встановлених Галузевою угодою та колективним трудовим договором коефіцієнтів співвідношення мінімального посадового окладу робітника до мінімальної заробітної плати (мінімальний розмір заробітної плати х 1,2 х 1,35). Включаючи до Колективного договору норми Галузевої угоди, а саме Додатку №2 до неї, сторони, таким чином, погодилися, що норми Додатку №2 до Галузевої угоди є для них обов'язковими, а відтак, у разі порушення, підлягають захисту, в тому числі в судовому порядку. Таким чином, в порушення положень Галузевих угод, заробітна плата позивача [PERSON] у період з 01 жовтня 2012 року по 05 вересня 2014 року та з 01 липня 2015 року по 31 березня 2016 року визначена без врахування коефіцієнту співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за підгалузями, видами робіт до встановленої угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду на рівні 1,35, тобто посадовий оклад позивача визначено на заниженому рівні порівняно з гарантіями Галузевих угод та умовами Колективного договору, що призводить до порушення законодавства про оплату праці. З урахуванням наданих позивачем розрахунків та довідок Очаківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Миколаївської області від 19 вересня 2016 року № 5213/07 та від 21 жовтня 2016 року №5744/07 про нарахування заробітної плати [PERSON] за період роботи з 01 жовтня 2012 року по 05 вересня 2014 року та з 01 липня 2015 року по 31 березня 2016 року на підприємстві КП «Очаківводоканал», сума недоплаченої позивачеві заробітної плати з урахуванням відрахувань на податок з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, становить 21633 грн. 70 коп. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп.

Outcome: approved