Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

12.01.2017 року [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою до Сумської митниці ДФС відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС, в якій він зазначив про те, що він [PERSON] 05.09.2016 року близько 22 години 30 хвилин пройшов митний та прикордонний контроль на території митного поста Юнаківка Сумської митниці ДФС по червоному коридору напрямком з Росії до України на вантажному автомобілі марки WOLKSWAGEN TRANSPORTER , реєстраційний номер [NUMBER], яким він керував за довіреністю серії ННА № 898480 від 22.01.2015 року та вже готувався здійснити виїзд з митного посту Юнаківка Сумської митниці ДФС, як його було затримано працівниками Державної прикордонної служби України та державної фіскальної служби, які йому повідомили про те, що його затримано для проведення переогляду працівниками митного органу. Після даної інформації, попередньо проконсультувавшись у свого адвоката, він попросив посадових осіб митниці (працівники ДФС) надати йому підставу для здійснення переогляду (Постанови КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України) , але йому сказали, що підстави для здійснення переогляду поки що немає, але буде потім і вони зазначать її в Акті митного огляду (переогляду) . Що через певний час коли зявиться підстава митний переогляд буде проведено на підставі орієнтування Держаної прикордонної служби (п. 14 Постанови КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного перелік підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України) . Жодних посвідчувальних документів, орієнтувань чи доручень на 22 годину 40 хвилин йому надано не було щодо проведення переогляду чи його затримання. І лише о 02 годині 09 хвилин 06.09.2016 року до даного посту надійшло орієнтування № 5/5/207 від 06.09.2015 року по факсу (час та дата даного надсилання даного орієнтування присутня на факсовому папері, а саме: надпис сен. 06.2016 02:09 ) . Після цього йому йому було повторно повідомлено про те, що буде здійснено переогляд транспортного засобу. Через годину працівники ДФС (митники) почали наполягати на проведенні переогляду, але він знову попросив назвати причину згідно Постанови КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України, оскільки огляд проводився б в зоні митного контролю митного поста Юнаківка Сумської митниці. Працівники митних органів почали посилатися на п. 14 даної постанови. Заперечуючи працівникам і говорячи про те, що в п. 14 передбачено тільки такий документ як доручення , а ні як не орієнтування і що дії працівників ДФС є незаконною вимогою і що виконувати її він не буде. Погрожуючи, що він простоїть тут ще добу, а то і дві, та побоюючись за своє життя та здоровя, так як інспектори діяли всупереч закону (на власний розсуд зі слів адвоката, якому він постійно телефонував) , він проїхав в поглиблений пункт огляду транспортних засобів. Враховуючи те, що згідно чинного законодавства не передбачені, як підстава для переогляду, орієнтування та інші листи, крім документів, передбачених Постановою КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України, він вважає, що переогляд здійснили з порушенням законодавства України, що грубо порушувало його конституційні та інші права. В Акті митного огляду 805020100/2016/000099 від 06.09.2016 року вказано час проведення переогляду (п. 12) та підставу для проведення переогляду (п. 2 дана підстава не являється законною, так як не передбачена жодним нормативним актом) . Таким чином, посадові особи митної служби шляхом умисного вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, завдали істотної шкоди його інтересам шляхом здійснення безпідставного та незаконного затримання та безпідставного тримання у період часу з 22 години 40 хвилин 05.09.2016 року по 08 годину 40 хвилин 06.09.2016 року на території митного посту Юнаківка Сумської митниці ДФС, незаконно здійснили переогляд транспортного засобу та склали протокол про порушення митних правил. В процесі проведення переогляду транспортного засобу, а саме: зливу пального, використовувалося не сертифіковане обладнання, а саме: саморобні насоси та особисті ємності (каністри) , переміряючи безліч разів, працівники Сумської митниці ДФС склали протокол про порушення митних правил від 06.09.2016 року за номером 0484/80500/16 по статті 483 ч. 1 та вилучили автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER , реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 680638 та все пальне. Не дивлячись на всі його зауваження стосовно порушень нормативно-правових актів, посадові особи митних органів звинуватили його у присутності тайників у вигляді паливного баку та що він переміщує більше дизельного палива ніж дозволено по свідоцтву про реєстрацію. У подальшому, а саме: 11.11.2016 року суддею Ковпаківського районного суду м. Суми Алфьоровим А. М. у справі за № 592/10071/16-п було ухвалено постанову, якою справу про порушення митних правил відносно нього [PERSON] закрили за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МКУ, а автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER , реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 680638 та дизельне пальне, що зберігаються на складі Сумської митниці ДФС повернули. Крім того, 09.12.2016 року постановою Апеляційного суду Сумської області у справі № 592/10071/16-п, постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.11.2016 року залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Сумської митниці ДФС без задоволення. В свою чергу в період часу з 06.09.2016 року на ґрунті неправомірних дій Сумської митниці ДФС з вищевказаного приводу погіршилося здоровя. Так, відшкодування моральної шкоди (немайнової) є одним із засобів захисту прав і свобод громадян, гарантованих ст. ст. 32, 56, 62 [PERSON] України. Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. У звязку з вищевказаними подіями у нього на нервовому ґрунті сильно погіршився слух, тому, починаючи з 08.11.2016 року, він почав проходити медичні комісії (в КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Суми ) з метою підтвердження вказаного факту та можливості лікування щоб пролікувати та унеможливити втрати слуху. Наведені вище обставини підтверджуються копією із медичної картки на амбулаторного хворого [PERSON] . На даний час він продовжує подальший огляд у медичних закладах. Як передбачено ст. 1167 ЦК України. 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Верховний Суд України в п. 2 Постанови Пленуму Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Тобто йому спричинено немайнові втрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та погіршення стану здоровя, важкість виконання повсякденних обовязків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоровя. В подальшому він був вимушений проходити амбулаторне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього цього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення) . Крім того, вказаним автомобілем № ВМ 0718ВС, кузов № [NUMBER], який у нього конфіскували, він керує за довіреністю, тобто він не являється його власником, що також вказувалося на його негативному психологічному стані, оскільки у нього була емоційна напруга щодо того яким саме чином розраховуватися з власником автомобіля в разі його конфіскації, а вартість його на даний час є немала 4000 доларів США. Також даний транспортний засіб є єдиним засобом пересування та його конфіскація призвела до незручностей, оскільки він не міг їздити на ньому до своєї матері, яка проживає в [INFO] та у звязку з похилим віком потребує постійного догляду, тому на протязі 3-х місяців він змушений їздити на автобусах. Таким чином, внаслідок обставин здійснення щодо нього протиправних дій з боку Сумської митниці ДФС він досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. Дотепер продовжуються проблеми зі здоровям, а саме: із слухом. На даний час вирішується питання щодо направлення його на МСЕК. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів) , обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Крім того, згідно практики ЄСПЛ Сумською митницею ДФС порушено його право, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, що виразилося в незаконному втручанню в його право власності, а саме: користування та володіння автомобілем, яким він був позбавлений, оскільки конфіскація (вилучення) автомобіля була неправомірною, що в свою чергу є порушення розумного балансу між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння майном (справа Ісмаїлов проти Російської Федерації ) . Крім того, у звязку з правовою неосвіченістю ним був укладений договір з фахівцем в галузі права про надання правової допомоги із [PERSON] від 02.01.2017 року з метою надання йому правових консультацій та складання позовної заяви. Вказаним фахівцем в галузі права було надано йому правову допомогу відповідно до умов договору, у звязку з чим ним понесені витрати у розмірі 2000 гривень 00 копійок. Усі витрати документально підтверджені. Ст. 59 [PERSON] України закріплює право кожної людини на правову допомогу, а також право вільного вибору захисника своїх прав. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 [PERSON] України (справа про право вільного вибору захисника) , положення частини першої статті 59 [PERSON] України про те, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав , треба розуміти як конституційне право особи з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; 4) витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ч. 1 ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік , розмір прожиткового мінімуму плати встановлений на 1 січня 2017 року складає 1600 гривень. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у даній справі становить: - по пункту першому: 1600 грн. х 40 % х 1 год. = 640 грн. 00 коп. . По пункту другому: 1600 грн. х 40 % х 6 год. = 3840 грн. 00 коп. . Всього граничний розмір компенсації на правову допомогу по даній справі не повинен перевищувати суму розміром 4480 грн. 00 коп. . Таким чином, сума, сплачена ним за надання правової допомоги фахівцю у галузі права [PERSON], не перевищує встановлений законом граничний розмір компенсації на правову допомогу по даній справі, і відповідає чинному законодавству України. Крім того, він на даний час має статус безробітного, що підтверджується його трудовою книжкою. Тобто на даний час він не отримує жодного доходу. Також, ним понесені витрати для надання йому правової допомоги та складанням вказаної позовної заяви в розмірі 2000 грн. , що являється для нього істотною сумою. З цих причин він позбавлений здійснювати захист своїх прав шляхом звернення до суду, адже в разі сплати судового збору він не зможу сплачувати комунальні послуги та залишиться без їжі та ліків. У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЦПК України правосуддя здійснюється на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від майнового стану. Натомість необхідність сплати судового збору до моменту подання позовної заяви, розмір якого для нього є непомірно великим, позбавляє його доступу до правосуддя. Крім того, він опинився у нерівному становищі із відповідачем, який може захищати свої права без сплати судового збору аж до вирішення справи по суті. У таких випадках для забезпечення фактичної рівності учасників цивільного процесу у доступі до правосуддя ЦПК України та Законом України Про судовий збір передбачено процедуру звільнення від сплати судового збору, а також механізм відстрочення або розстрочення його сплати, якщо майновий стан сторони цивільного процесу є перешкодою для звернення за судовим захистом. Зокрема, за змістом ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих же підстав, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Аналогічні правила встановлені в ст. 8 Закону України Про судовий збір , якою суду надано право, враховуючи майновий стан сторони, зменшувати розмір судового збору, звільняти від його сплати, розстрочувати чи відстрочувати сплату судового збору. З огляду на викладене, з метою отримання доступу до правосуддя, він вимушений подавати клопотання про звільнення від сплати судового збору (чи відстрочення його сплати) . З огляду на викладене та

Outcome: dismissed