Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

11 липня 2018 року позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення боргу із [PERSON]. В своїй заяві позивач вказує, що в кінці 2015 року та протягом 2016 року відповідач по справі брала у неї в борг грошові кошти на загальну суму 4000 грн. 08 липня 2016 року свій борг підтвердила, про що надала позивачу розписку, однак грошові кошти не повернула. Оскільки відповідач добровільно борг не сплатила, позивач прохає суд стягнути з відповідача 4000 грн. боргу та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 26.07.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що за станом здоровя до суду прибути не зможе, а тому прохає розглянути справу без її участі. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, розглянувши\~ та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Позивач, [PERSON] надала суду копію розписки, згідно якої [PERSON] 08.07.2016 року підтвердила, що має заборгованість перед [PERSON] в сумі 4000 грн., які зобовязалась сплатити щомісячно по 600 гривень до погашення боргу (а.с.5). Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року по справі № 532/1581/16-ц позов [PERSON] задоволено повністю. Стягнуто із [PERSON] борг за договором позики від 08.07.2016 року в сумі 4000 грн (а.с.7-8). Відповідно\~ до\~ ч.1 ст.1046\~ ЦК України,\~ за\~ договором\~ позики\~ одна\~ сторона\~\~\~ ( позикодавець) передає у власність іншій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язуться повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої\~ ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей\~ або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На утвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Оскільки сума позики зі слів позивача складає 4000 грн., то договір позики повинен був бути укладений у письмовій формі. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи про стягнення боргу за договором позики підлягає доказуванню факт укладення такого договору та факт невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, тому суд не має можливості встановити факт укладення договору позики і факт передачі грошової суми позивачем позичальнику (відповідачу), а тому оскільки позивач не надала суду доказів щодо укладення договору позики між нею та [PERSON], то в задоволенні позову слід відмовити. Надану позивачем розписку суд не бере до уваги, оскільки з неї вбачається, що боржником є [PERSON], а в даній цивільній справі відповідачем є [PERSON]. Крім цього, судом встановлено, що рішенням суду від 17 жовтня 2016 року по справі № 532/1581/16-ц позов [PERSON] задоволено повністю. Стягнуто із [PERSON] борг за договором позики від 08.07.2016 року в сумі 4000 грн. Рішення суду набрало законної сили та [PERSON] отримала виконавчий лист для звернення до виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, то сплачений нею судовий збір стягненню із відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed