overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком 67 по вул.Луганській у м.Павлограді, посилаючись на те, що вона є власником названого будинку, відповідач колишній чоловік її дочки [PERSON], зареєстрований в будинку, але з вересня 2017 року в ньому фактично не проживає. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з її дочкою, потім вони розійшлися, зять виїхав до родичів у Росію, приблизно у вересні 2017 року і з того часу в будинку не проживає. Вони спілкувались з [PERSON] по телефону, він не заперечував проти того, щоб його було знято з реєстрації в будинку і пояснив, що можливо до України більше не повернеться. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст.\~405\~ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що право власності на будинок 67 по вул.Луганській у м.Павлограді зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.05.1985 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 2229. В будинку зареєстровані позивач та члени її сім'ї, в тому числі дочка [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] (а.с.12). Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають по сусідству з позивачкою, у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], колишній зять позивачки, в будинку 67 по вул.Луганській в м.Павлограді не проживає та не з'являється протягом останнього року. Таким чином пояснення позивача про те, що відповідач не проживає в будинку більше одного року без поважних причин знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Судові витрати по справі слід покласти на позивача за її згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання на біологічному факультеті Харківського національного університету імені [PERSON]. У судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. \~ \~ \~Як передбачено\~ст.199\~Сімейного кодексу\~України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв'язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов'язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.9) [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Довідкою № 175/1601 від 24 жовтня 2018 року (а.с.13) підтверджується, що [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання. Термін закінчення навчання 30 червня 2019 року. Таким чином повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки є студенткою навчального закладу з денною формою навчання. Відповідно до \~ст.198, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку чи сина суд має взяти до уваги можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідач має можливість надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу, оскільки має стабільний щомісячний дохід у вигляді пенсії за віком та відшкодування втраченого заробітку. Зважаючи на те, що сторони у судовому засіданні фактично дійшли згоди щодо утримання повнолітньої дочки, відповідач погодився сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, у якій просить позивач, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки право повнолітньої дочки на утримання невід'ємно пов'язане з навчанням, слід стягнути аліменти, починаючи з дня пред'явлення позову 10 жовтня 2018 року до дня закінчення навчання 30 червня 2019 року. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області із позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/ 4 частини його доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення аліментів позивач вказувала, що син перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зменшила розмір первинних вимог щодо стягнення аліментів розмірі 1/ 3 частини доходу відповідача та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу до повноліття дитини. Справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про час, місце та дату судового засідання повідомлений належно та завчасно, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення (а.с. 11). Враховуючи зазначене, а також з урахуванням вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Відповідно до положень ст.161 ЦПК України та ч.2 і ст. 182, ч.5 ст.183 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину становить 1 / 4 частину від доходу відповідача і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який за відомостями Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, проживає з матірю [PERSON] (а.с. 6). З урахуванням вище наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання його сина в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4, п. 3 ч. ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивач звернулася до Миколаївського районного суду м. Миколаєва до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 25 жовтня 2018 року матеріали справи були передані за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. 27.11.2018 р. матеріали справи були передані судді Гуденко О. А. для розгляду. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 травня 2014 року, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З лютого 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 5). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач визнав його. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 14.08.2015 року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис 633) (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] Богдановича, [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 6). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від 05.10.2018 року сторони не веду ть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 05 жовтня 2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина знаходяться на повному утриманні матері. Батько малолітнього матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим мати вирішила узаконити процедуру сплати аліментів, та просить стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута заочно, у відсутності відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №325131 виданого 05 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №737. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що відображено у свідоцтві про народження №0804011/00/AU/2017/879702 від 21 лютого 2017 року. На даний час дитина проживає разом з матірю. Згідно зі ст.180, ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з чим, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів у вигляді ј частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 27 грудня 2011 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано 04 березня 2015 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина знаходяться на повному утриманні матері. Батько малолітньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим мати вирішила узаконити процедуру сплати аліментів, та просить стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута заочно, у відсутності відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 грудня 2011 року [PERSON] з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 04 березня 2015 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що відображено у свідоцтві про народження [NUMBER], виданому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №1550 від 18 грудня 2012 року). На даний час дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180, ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з чим, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів у вигляді ј частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

10 жовтня 2018 року представник відповідача [PERSON]- [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі 623/2433/17, номер провадження 2/623/95/2018 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання\~заповіту недійсним, яким просив скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року а саме скасувати заборону Барвінківській державній нотаріальній конторі ( 64701 Харківська область м. Барвінкове, вулиця Центральна, 3) видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] померлого 09 лютого 2017 року. 02 жовтня 2018 року рішенням Ізюмського міськраойнного суду Харківської області у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено в повному обсязі. Сторони у справі до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] надав до суду заяву, де просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити до набрання чинності рішення суду. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч. 4\~ст. 270 ЦПК України\~у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено, що ухвалою Ізюмського міськрайонного суду від 09 жовтня 2017 року по даній справі було вжито заходи забезпечення позову, а саме: заборонено Барвінківській державній нотаріальній конторі ( 64701 Харківська область м. Барвінкове, вулиця Центральна, 3) видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] померлого 09 лютого 2017 року.(а.с.24-25). Відповідно до ч.3 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача [PERSON]- [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

10 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 22 липня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №255. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з листопада 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 липня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №255 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved