Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

11.09. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач просить стягувати з [PERSON], [INFO] аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 01.03. 2013 року сторони розірвали шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народи син [PERSON] [INFO] року народження. Позивачеві самостійно, лише за власні кошти, надзвичайно важко утримувати дитину. На теперішній час відповідач не допомагає позивачеві у вихованні та утриманні дитини, весь тягар матеріального утримання малолітньої дитини ліг на позивача, тому вона змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. В процесі судового розгляду справи відповідачем скеровано до суду заперечення проти позову у якому останній вказує, що заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до вимог ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: сторони у справі є батьками [PERSON] [INFO] року народження, що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.01. 2011 року. Встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом із позивачем та перебувають на її утриманні, що стверджується Довідкою № 1087 від 07.09. 2015 року, видана Старосліькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком обох батьків - як і позивача так і відповідача. Причому є обов'язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обов'язок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підставні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із довідки про доходи [PERSON], доходи останнього за період грудень 2014 року - листопад 2015 року складає 50 547,43 грн., тому останній має змогу забезпечувати утримання свого сина. За вказаних вище обставин, аналізуючи зазначені норми закону, беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від утримання своєї малолітньої дитини; те, що статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено наступний прожитковий мінімум: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі зокрема у частині стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 727, 50 грн., щомісячно, тобто половину відповідно до прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Згідно вимог ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved