Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

11.11.2015 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просила суд: припинити право частки на спадщину [PERSON] у розмірі 1/3 від квартири загальною площею 35,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; компенсувати за рахунок позивача на користь [PERSON] суму у розмірі 150704 гривні, яка є компенсацію за 1/3 частини квартири за вказаною адресою з депозитного рахунку суду; визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 35,8 кв.м. (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Бориспільською міською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер 01.08.2010 року, була відкрита спадкова справа. До складу спадщини увійшла також зазначена однокімнатна квартира №83 в м.Борисполі по вул.Горького, 48. Позивач стверджує, що отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки вказаної квартири, а свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири на імя відповідача не видавалось. Позивач також стверджує, що з моменту відкриття спадщини відповідач одноосібно незаконно користується вказаною квартирою та здає її в оренду та перешкоджає у користуванні 2/3 частинами квартири позивачу та орендарю, з яким позивач уклала договір оренди квартири, внаслідок чого 21.10.2015 року між відповідачем та представником позивача [PERSON] під час встановлення системи охоронної сигналізації виник конфлікт та відповідач здійснила напад на представника позивача, шляхом облиття його одягу їдкою невідомою речовиною. Позивач стверджує, що дії відповідача свідчать про неможливість мирного улагодження конфлікту та подальшого спільного використання майна. Позивач зазначає, що позбавлення відповідача частки на спадкування не буде наслідком порушення її конституційного права на житло, оскільки у власності позивача є квартира [ADDRESS], що майже вдвічі більша за квартиру, щодо якої виник спір, а також, що в спірній квартирі ніхто не прописаний, та згідно довідки КП Бориспільського бюро технічної інвентаризації виділити в натурі 1/3 частки є неможливим. Позивач зазначає, що оскільки відповідач реалізувала своє право на отримання спадкового майна, до спірних правовідносин можливо застосувати положення ст.365 ЦК України. Позивач зазначає, що з метою визначення ринкової вартості квартири була проведена оцінка майна сертифікованим спеціалістом, та що вона бере на себе зобовязання до винесення рішення у справі внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 150704 гривні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, в тому числі, що при спробі встановити сигналізацію в спірній квартирі, були замінені замки у вхідних дверях і позивач в його особі отримала доступ до квартири, в якій в подальшому було проведено обстеження та складений звіт про її оцінку. Він стверджує, що відповідач, яка була присутня в квартирі, в зазначений ним день, його як представника позивача, до квартири не допустила, вчинила на нього напад, зіпсувавши одяг невідомою речовиною. Він не заперечує, що позивач на час смерті спадкодавця проживала у спірній квартирі та продовжувала нею користуватися, той час, як позивач такої можливості позбавлена. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та стверджує, що відповідач за життя спадкодавця, її чоловіка, вселилась у спірну квартиру та продовжує в ній проживати, так як в належній їй на праві власності квартирі, про яку зазначила в свої позовні заяві позивач, проживають близькі родичі відповідача. Представник відповідача зазначає, що відповідач не чинила позивачу перешкод в оформленні права на спадщину та сприяла в цьому, надавши необхідні документи, а також стверджує, що до відповідача позивач особисто, або через своїх представників не зверталась з проханням встановити порядок користування спадковою квартирою, а також не зверталась з цього приводу до суду. Відповідач сплачує комунальні послуги за квартиру, піклується про її стан та збереження, а спадщину не оформляє через відсутність необхідних коштів та оскільки це є правом відповідача в будь-який час отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину. Вона також зазначає, що конфлікт, про який зазначено в позовній заяві, виник виключно з представником позивача, який, не маючи будь-яких прав щодо спадкової квартири, намагався без дозволу відповідача вселити в квартиру сторонніх осіб. Вона також зазначає, що відповідач не визнає проведеної позивачем оцінки, враховуючи, що оцінка проводилась від імені відповідача, проте без її згоди та відома, та яку відповідач вважає заниженою. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, за зареєстрованим місцем знаходження. Бориспільська міська державна нотаріальна контора Київської області направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника (а.с.184). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі спадкову справу №356/2010, відкриту 21 вересня 2010 року щодо майна померлого 01 серпня 2010 року [PERSON], суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними і задоволенню не підлягають з таких підстав. Сторонам у справі та їх представникам судом було розяснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. В тому числі розяснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що 01 серпня 2010 року помер [PERSON] у віці 40 років, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої в тому числі увійшла спірна квартира загальною площею 35,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №196970,виданим 11 серпня 2010 року відділом РАГС Бориспільського МРУЮ Київської області (а.с.75), та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №9789 від 15.01.2007 року, виданим Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області (а.с.119). Позивач та відповідач є спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги та прийняли спадщину, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до Бориспільської міської державної нотаріальної контори (а.с.67,84). Батько спадкодавця та чоловік позивача [PERSON], відмовився від своєї частки у спадщині за законом після померлого сина [PERSON] на користь матері померлого (своєї дружини) [PERSON], про що подав відповідну заяву до Бориспільської міської державної нотаріальної контори від 21.09.2010 року, тобто у визначений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини (а.с.71). Також встановлено, що 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори було видано та зареєстровано в реєстрі за №1-2474 Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON], [INFO], що зареєстрована в [INFO], в розмірі 1/3 частки спадщини, та його мати [PERSON], [INFO], що зареєстрована в [INFO], в розмірі 2/3 частики у спадщини, в тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився батько померлого [PERSON], та спадщина, на яку в указаних частках видане це свідоцтво складається з квартири №83, що знаходиться в будинку під №48 по вул.Горького в м.Борисполі Київської області. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири видано на імя [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири ще не видано (а.с.130). Встановлено, що позивач зареєструвала право власності на належні їй в порядку спадкування за законом 2/3 частки спірної квартири в КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» 13.02.2012 року (а.с.9) Представником відповідача в судовому засіданні визнано, що відповідач на дату ухвалення судового рішення, свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку у спадковій квартирі не отримала та у встановленому законом порядку своє право власності не зареєструвала. Проте, суд враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А також враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також встановлено, що відповідач [PERSON] утримує спірну квартиру, про що свідчить та обставина, що вона протягом грудня 2013, а також 2014 -2015 року сплачувала комунальні послуги: квартплату та послуги з опалення, що підтверджується наданими суду рахунками з відмітками про проведену оплату (а.с.190-193). Ця обставина представником позивача в судовому засіданні не заперечувалась. За змістом ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч.2 вказаної статті суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з довідкою від 09.11.2015 №1523, виданою КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації», виділ в натурі 1/3 частини квартири [ADDRESS], належної на праві власності [PERSON] неможливий (а.с.52). Позивач також надала докази того, що від її імені [PERSON] було внесено на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 150704 гривні, що підтверджується оригіналом долученого до матеріалів справи платіжного доручення №608778 від 04 лютого 2016 року (а.с.247). Згідно замовленого позивачем [PERSON] про оцінку майна- 1/3 частини спірної однокімнатної квартири, складеного ЗАТ «КОНСАЛТИНГЮРСЕРВІС», ринкова вартість 1/3 частини однокімнатної квартири площею 35,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], станом на 28 жовтня 2015 року становить 150704 гривні (а.с.194-234). При цьому у звіті була допущена помилка, та помилково зазначено, що замовником є не позивач [PERSON], а відповідач у справі [PERSON], що підтверджується додатковим поясненням ЗАТ «КОНСАЛТИНГЮРСЕРВІС» до звіту (а.с.247). За змістом вищевказаного [PERSON] про оцінку майна, визначення ринкової вартості квартири відбувалось в тому числі з проведенням візуального огляду квартири та її фотографуванням (а.с.210,223) в день укладення договору з його замовником 28.10.2015 року (а.с.196), що спростовує доводи позивача про те, що відповідач шляхом вчинення неправомірних дій створює перешкоди для користування позивачем майном, належним їй на праві власності. Щодо доводів позивача та її представника про створені відповідача перешкоди при спробі представника позивача облаштувати квартиру охоронною сигналізацією та вселити орендаря, судом встановлено, що за змістом долученої до позовної заяви нотаріально посвідченої довіреності від 04 вересня 2015 року реєстровий номер 1247, виданої позивачем в тому числі на імя [PERSON], позивач уповноважила довірену особу представляти її інтересах у визначених в довіреності органах та установах, в тому числі судових органах, а не у відношеннях із іншим співвласником спадкового майна, та містить застереження: без права отримання присудженого майна (а.с.45). Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За таких обставин суд вважає доводи позивача її представника щодо створюваних відповідачем перешкод у користуванні належною позивачем часткою спадкової квартири необґрунтованими та безпідставними, а також не доведеними належними і допустимими доказами. Не є таким доказом і наданий представником позивача витяг з кримінального провадження №12016110100000022 від 18.01.2016 року, про реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідування кримінального провадження за ознаками ст.162 ч.2 КК України, а саме за фактом незаконного виселення позивача 21.10.2015 року з квартири [ADDRESS] (а.с.189). Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами та обставина, що їх спільне з відповідачем володіння і користування спірною квартирою є неможливим, а також що припинення права відповідача на частку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Так, та обставина, що у власності відповідача є інше належне їй на праві власності нерухоме майно, в тому числі квартира в [ADDRESS] (а.с.39-42), не може бути визнана належним і достатнім доказом того, що припинення права на частку і спірній квартирі не завдасть відповідачу істотної шкоди, оскільки за твердженням представника відповідача, відповідач проживає у вказаній квартирі, утримує її, сплачуючи комунальні послуги, і ці доводи позивачем та її представником не спростовані належними і допустимими доказами. При цьому суд також враховує вимог ч.2 ст.264 ЦК України, відповідно до якої компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою, а також враховує, що відповідач проти припинення її права у праві спільної часткової власності на спірну квартиру заперечує, та не згодна на отримання зазначеної позивачем компенсації, а будь-які докази того, що позивач вживала заходи щодо встановлення порядку їх спільного з відповідачем користування спірною квартирою, а також доказів того, що відповідачем створювались перешкоди позивачу в реалізації права власності на належні їй 2/3 частки спірної квартири, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. З урахуванням наведеного, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, в звязку з чим відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору (а.с.1) відшкодуванню не підлягають. Враховуючи, що сума компенсації від імені позивача внесена [PERSON] (а.с.247), відомості щодо якого в матеріалах справи відсутні, питання щодо повернення внесеної на рахунок суду компенсації в розмірі 150704 гривні в даному судовому засіданні не розглядалось. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed