Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

12.10.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сновської міської об`єднаної територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] і була зареєстрована в [ADDRESS] , державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 784356, розміром 0,76 га, виданого на підставі розпорядження голови Щорської райдержадміністрації від 19 червня 2008 року № 170; визнання права власності на земельну ділянку площею 0,76 га наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Рогізківської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 7425885500:02:000:1488 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнання права власності на земельну ділянку площею 3,05 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рогізківської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 7425885500:02:000:0121 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 3,05 га та 0,76 га. Позивач звернулася до Сновської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 04.07.2020 р. нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а також Сновським відділом Держгеокадастру було відмовлено у видачі державного акту. Ухвалою від 19.10.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 12.11.2020. 03.11.2020 р. до суду надійшло клопотання Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності її представника, зареєстроване за вх. № 3041. У клопотанні зазначено про повне визнання позовних вимог. Ухвалою від 12.11.2020 р. призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2020 р. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Позивач є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного імені № 00027964361 від 29.09.2020 р. (а. с. 10). Як вбачається із довідки Сновської міської ради від 11.03.2020 р. № 253, згідно записів погосподарської книги за [ADDRESS] станом на 01.01.2016 р. були прописані та проживали [PERSON] , [INFO] , прописана з 29.01.2005 р. і виписана 02.10.2016 р. в зв`язку зі смертю; [PERSON] , [INFO] , прописана з 25.06.1980 р. і по даний час (а. с. 11). [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,76 га, на території Рогізківської сільської ради, видана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7425885500:02:000:1488, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 784356, який видано [PERSON] на підставі розпорядження Щорської районної державної адміністрації від 19 червня 2006 року № 170 (а. с. 12). Також [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Рогізківської сільської Ради народних депутатів від 21 березня 2001 р. належала земельна ділянка площею 3,05 га на території Рогізківської сільської ради. У вказаному акті містяться виправлення: « [PERSON] » закреслено, поряд написано « [PERSON] ». Також зазначено «Закреслене « [PERSON] » не читати, виправленому « [PERSON] » вірити. Вказане підтверджується копією державного ату на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 087360 (а. с. 13). Як вбачається з копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 60514297 від 11.06.2020 р. до майна [PERSON] [INFO] , місце народження: Російська Федерація, Псковська область, Бельський район, с. Шамилівка, померлої [INFO] , заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі 65950008, номер у нотаріуса 78/2020 (а. с. 40). 04.07.2020 р. нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно (а. с. 15). Згідно копії сторінки газети «Промінь» за 11.09.2020 р. у ЗМІ розміщено оголошення про те, що загублені державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 764356 на ім`я [PERSON] , та державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 037360 на ім`я [PERSON] , вважати недійсними (а. с. 24). Надаючи оцінку позовним вимогам суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі змісту статей 1261-1264, ч. 1 ст. 1265 вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ч. ч. 3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви позивача в частині встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] і була зареєстрована в [ADDRESS] , державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 784356, розміром 0,76 га, виданого на підставі розпорядження голови Щорської райдержадміністрації від 19 червня 2008 року № 170, оскільки позивач довела факт родинних відносин між нею та її матір`ю та факт належності правовстановлюючих документів, враховуючи наявність у позивача документів, в яких її ім`я, по батькові, дата та місце народження повністю збігаються, а у прізвищі матері має місце різниця лише у одній голосній літері, що пов`язана з його перекладом з російської мови, а також з урахуванням повного визнання відповідачем позовних вимог та відсутності заперечень відповідача про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, зокрема, але не виключно, з огляду на те, що Сновська міська рада є розпорядником інформації щодо того, чи проживала в с. Рогізки Сновського району [PERSON] або [PERSON] . Вказане цілком узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 вересня 2020 року у справі № 641/6925/19. Також з огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи інших суперечностей та протиріч, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем правомірно. В той же час, правовстановлюючим документом на час звернення до нотаріуса повинен був бути оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 784356 та оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 037360. Відсутність таких оригіналів стала перешкодою для позивача у визнанні за ним права власності в порядку спадкування за законом. Натомість, виділення земельної ділянки на місцевості із присвоєнням їй кадастрового номеру 7425885500:02:000:0121 (розмір - 3, 0541 га всупереч розміру земельної ділянки, зазначеному у державному акті - 3, 05 га) відбулося після виникнення спірних правовідносин. Крім того, як вбачається з копії технічної документації, підставою для її виготовлення зазначено державний акт від 28.03.2001 ІІІ-ЧН 037360, оригінал якого за доводами позивача втрачено. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в межах існуючого спору на момент отримання позивачем відмови у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2020 р. № 320/02-31 та їх задоволення безвідносно до розміру земельної ділянки з кадастровим номерам, що на момент звернення до нотаріуса визначені не були. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial