Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

10 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що з 11 лютого 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через зловживаня останнім спиртними напоями, внаслідок чого виникали постійні сварки та конфлікти, в результаті яких [PERSON] ображав позивача нецензурною лайкою та бив, що призвело до втрати почуття поваги та любові. З березня 2020 року вона проживає разом з дітьми у своїх батьків. Оскільки подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, вважає що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 12 липня 2021 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати та шлюб розірвати, оскільки з вересня 2020 року разом не проживають. Вказала, що спору щодо проживання дітей після розірвання шлюбу сторони не мають, сини проживають разом з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив строк на примирення не надавати та шлюб розірвати, оскільки з вересня 2020 року разом не проживають. Зазначив, що діти проживатимуть з позивачем, спору щодо цього у сторін не має. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11 лютого 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №27. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих 26 червня 2012 року виконавчим комітетом Хролинської сільської ради Шепетівського району Хмельницьклої області та 18 червня 2013 року виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області відповідно. Крім того, судом також встановлено, що сторони з вересня 2020 року сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння можуть негативно відобразитись на вихованні дітей. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхніх дітей, що має істотне значення. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачем, спору щодо цього у сторін немає. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved