Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

11.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі державного виконавця Матвієнко А.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 04.12.2006 року він уклав з відповідачем угоду щодо споживчого кредитування, оформивши відповідну заяву, та отримав споживчий кредит на суму 2688,40 грн. на строк 24 місяці, з 04.12.2006 року по 03.12.2008 року. Умовою забезпечення повернення кредиту була застава майна, розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Ольмінського, буд.1, максимальний розмір застави визначено у сумі 4526,16 грн. Він сплатив споживчий кредит, однак за зверненням відповідача приватним нотаріусом [PERSON] 23.06.2017 року було вчинено виконавчий напис на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, стягнено з нього загальну суму боргу в розмірі 48\~377,20 грн., яка складається із заборгованості по тіло кредиту 86,21 грн., заборгованості за відсотками 7400,16 грн., заборгованості по комісії 1174,77 грн., пені 36\~936,19 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., та штрафу (відсоткова частина) 2279,87 грн. Строк, за який проводиться стягнення складає 3816 днів, з 04.12.2006 року по 16.05.2017 року. Він вважає, що стягнення не може здійснюватися у безспірному порядку, а має вирішуватися в судовому порядку. Нотаріусом не враховано, що кредит надавався на строк з 04.12.2006 року по 03.12.2008 року, тобто вразі невиконання позивачем вимог кредитного договору, у відповідача виникло право звернення за примусовим стягнення з 04.12.2008 року. Позивач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. \~ Треті особи надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. \~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню.\~\~ Із матеріалів справи вбачається, що 23.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5985 про стягнення з [PERSON] заборгованість на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», що виникла за кредитним договором №КRP0RX02480060 від 04.12.2006 року, за період з 04.12.2006 року по 16.05.2017 року, в розмірі 48 377,20 грн., яка складається із заборгованості\~по тіло\~кредиту 86,21\~грн.,\~заборгованості за\~відсотками 7400,16\~грн.,\~заборгованості по\~комісії 1174,77\~грн.,\~пені \~36\~936,19\~грн.,\~штрафу (фіксована\~частина)\~ 500\~грн.,\~та штрафу\~(відсоткова\~частина)\~ 2279,87\~грн.\~ а.с.7. Статтею 18 ЦК України, визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником, що визначено Главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~року №\~1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В ході судового розгляду відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду доказів на підтвердження того, що ним було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, кредитний договір та виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, у суда відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, вказані обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц. Судовий збір згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь держави. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України суд, -

Outcome: approved