Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

10 березня 2020 року позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач працюючи підземним машиністом електровозу шахти «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є відповідач, з ним 27.01.2006 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді синдрому тривалого здавлення нижніх кінцівок. Больовий синдром. Актом розслідування нещасного випадку від 30.01.2006 нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 24.05.2006 позивачу при первинному огляді встановлено 15% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. 23.05.2007 при повторному переогляді позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва безстроково. Наслідки нещасного випадку викликають у позивача фізичні страждання оскільки він постійно відчуває болі, обмеження руху у лівому плечовому суглобі. Однак крім фізичних страждань він переносить й моральні страждання: порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 70 835 гривень. Ухвалою суду від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 19 березня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що позивач отримав виробничу травму 27.01.2006, а тому відшкодовувати шкоду повинен Фонд соціального страхування вів нещасних випадків на виробництві. Зазначив, що в період роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів була відсутня норма Закону, яка передбачає обов`язок роботодавця щодо відшкодування моральної шкоди поряд з Фондом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача шахті «Родіна» на посаді підземного машиніста електровозу, 15.07.2006 звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 24-32) Згідно копії Акту № 01 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 27 січня 2006 року, 27 січня 2006 року о 07.20 годині на дільниці №26, орт-заїзд 136 осі горизонту 1315 м на шахті «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» внаслідок обрушення породи стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді синдрому тривалого здавлення нижніх кінцівок. Больовий синдром. Крім того, актом про нещасний випадок № 01 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є [PERSON] - гірничий майстер дільниці №26, який допустив знаходження людей у виробці за обводненим люком, що є порушенням ПОР, чим порушив п.п.2.4.9; 2.4.11 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці №26 (ВШТ) (а.с. 12-15) Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії ДНА-02 №09583 від 24.05.2006, [PERSON] при первинному огляді встановлено 15% втрати професійної працездатності з 24.05.2006 по 01.06.2007, без встановлення групи інвалідності, акт від 27.01.2006 №01 (а.с.9) Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії ДНА-02 № 09980 від 23.05.2007, [PERSON] при повторному огляді встановлено 15% втрати професійної працездатності з 01 червня 2007 року, без встановлення групи інвалідності, безстроково, акт від 27.01.2006 №01 (а.с.10-11) Після отриманої травми позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами (а.с.20-23). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 27 січня 2006 року, [PERSON] первинно була встановлена втрата професійної працездатності 15% - 24 травня 2006 року, та в подальшому 15% - 23 травня 2007 року, безстроково без встановлення групи інвалідності, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 10 березня 2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно та повторно у розмірі 15%, без встановлення групи інвалідності, безстроково, що свідчить про неможливість покращення стану його здоров`я в майбутньому, відсутність вини позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 30 000 гривень , оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Outcome: partial