Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

12.04.2018 року позивач звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період навчання, починаючи з дня подання позову до суду і до припинення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.05.2006 року шлюб, укладений з відповідачем по справі, розірваний. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], який навчається на 2 курсі денної форми навчання в Прилуцькому гуманітарно-педагогічному коледжі ім. І.Я.Франка 1-2 рівнів акредитації за спеціальністю 061 журналістика. Син [PERSON] проживає разом із нею, перебуває на її утриманні потребує матеріальної допомоги у звязку з його навчанням. Відповідач аліменти сплачував, тому позивач вважає, що він має можливість сплачувати у звязку з навчанням без погіршення свого матеріального стану. На підставі вищевикладеного, позивач і звернулась до суду з вказаним цивільним позовом. Ухвалою судді від 12.04.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дій, визначених ст.178, ч.7, ст.279 ЦПК України\~сторонами не вчинено. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд підготовчого та судового засідання справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання,хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, повернене на адресу суду з відміткою про вручення відправлення особисто та поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «через не запит». У зв'язку з цим, суд на підставі\~ст.280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] народився 10.04.2000 року. Відповідно до Свідоцтва про народження батьками зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.5/. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.05.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕЛ № 009928, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області /а.с.7/. [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання в Прилуцькому гуманітарно-педагогічному коледжі ім. І.Я.Франка 1-2 рівнів акредитації за спеціальністю 061 журналістика. Термін навчання з 01.09.2017 р. по 30.06.2020 р., що підтверджується довідкою №265 від 06.04.2018 року, виданою Прилуцьким гуманітарно-педагогічним коледжем ім. І.Я. Франка /а.с.9/. Довідкою про склад сімї №024/7-09№1264 від 02.05.2018 року підтверджується склад сімї позивачки, яка має сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] /а.с.24/. Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положеннями ч.ч.8,9 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також, при визначенні розміру аліментів (матеріальної допомоги) враховуються, як стан здоровя, матеріальне становище дитини, так і стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у звязку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обовязки по утриманню повнолітньої доньки, та той факт, що визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, відповідно до вимог ст.183 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дати предявлення позову - 12.04.2018 року і до закінчення ним навчання 30.06.2020 року, але не більше, ніж до досягнення сином 23 років, що є адекватним та співрозмірним з урахуванням всіх обставин справи, що були всебічно досліджені під час судового засідання. Визначений судовим рішенням розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку, якій вочевидь бракує коштів, а після сплати аліментів в розпорядженні відповідача залишаються кошти достатні для забезпечення його нормальної життєдіяльності. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved