Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

11.09.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що проживала з відповідачем у цивільному шлюбі від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Добровільно досягти згоди щодо визначення місця проживання дитини та встановити графік зустрічей з сином не вдалося. Дитина не хоче проживати з відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, відзиву, заяв чи клопотань не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 31.01.2019 р. № 10. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах наданого державним виконавцем Червоноградського міського ВДВС ГТУЮ у Львівській області, станом на 16.08.2018 року заборгованість [PERSON] становить 6183, 82 грн. Згідно до копії довідки Відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області № 24304 від 21.08.2017 року, позивач та її син [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] [PERSON] працює у ПАТ «ВАТ Калина» на посаді учениці швачки з 01.12.2015 року, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років з 20.06.2016 року по 23.03.2019 року, що підтверджується копією довідки від 23.01.2018 року №7. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 31.01.2019 р. № 10 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] є доцільним. Як зазначено у ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зі змісту ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому суд приймає до уваги вимоги ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 -ХІІ від 27 лютого 1991 року, відповідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи наведене та те, що малолітній [PERSON] постійно проживає з матір'ю, яка йому забезпечує належні умови проживання, суд вважає, що на даний час існують обставини для визначення місця проживання дитини з матір'ю, а не батьком і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам його проживання, гармонійного розвитку та виховання, належному матеріальному забезпеченню. Враховуючи задоволення позову, відстрочення позивачу сплати судового збору при подачі позовної заяви до винесення рішення по справі, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved