Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

11 червня 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Свою позицію обґрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . До смерті тітка та двоюрідний брат проживали в квартирі [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав на її користь заповіт. В подальшому виявилось, що тітка ще 03 лютого 2014 року також склала на її ім`я заповіт, яким заповіла заявниці 1/2 частку квартири [ADDRESS] , належну їй на праві власності. Про існування зазначеного заповіту вона не знала та виявила його випадково на початку березня 2020 року. Звернувшись до приватного нотаріуса Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області з метою отримання спадщини, отримала відмову, в зв`язку з тим, що пропустила строк звернення з заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що станом на сьогоднішній день вона не може реалізувати своє право на спадкове майно. Вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась. До суду надійшла заява від представника позивача з проханням здійснювати розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в підготовче судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши надані докази в сукупності, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки. Останні були зареєстровані в зазначеній квартирі, та як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) були матір`ю та сином. 03 лютого 2014 року [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй на праві власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . [INFO] у м. Южноукраїнську Миколаївської області [PERSON] померла у віці 65 років . [INFO] м. Южноукраїнську Миколаївської області помер [PERSON] у віці [INFO] . 20 травня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , в зв`язку з тим, що з часу відкриття спадщини до спливу шести місячного строку з дня смерті [PERSON] , [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не зверталась, а тому вважається такою, що її не прийняла. Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданого 05 червня 2020 року, за параметрами запиту [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначив, що однією з таких поважних причин може бути визнано необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, інформація щодо відкриття спадкової справи внаслідок смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня, та відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик [PERSON] , як спадкоємця за заповітом, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На думку суду, строк у два місяці буде достатнім для прийняття спадщини позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved