Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

10 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1962. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Разом з тим, подружнє життя не склалось через різні погляди на шлюб, сім`ю та її матеріальне утримання зі сторони відповідача. У зв`язку із цим, між ними часто у присутності дитини виникали конфлікти, які негативно впливали на її психічний стан та спричиняли їй (позивачці) душевні страждання. Всі ці обставини призвели до втрати між ними почуття поваги, любові та виникнення неприязних відносин. На даний час їхня сім`я існує формально, так як вони більше півроку не підтримують шлюбних відносин та кожен із них живе своїм особистим життям. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Просила шлюб розірвати та строк на примирення не надавати. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80грн. 01 вересня 2020 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Не заперечував щодо розірвання шлюбу. Однак він категорично не погоджується з викладеними [PERSON] у позові обставинами, які, на його думку, є надуманими та неправдивими. Так, дійсно, впродовж шести місяців вони з позивачкою проживають окремо. При цьому ініціатором їхнього розлучення була саме [PERSON] , яка пред`являла йому різні претензії та вимоги, які неможливо було реалізувати. Неприязних відносин він до дружини не має, а навпаки поважає її. Просив суд під час ухвалення рішення врахувати наведені ним обставини щодо розірвання шлюбу та шлюб з позивачкою розірвати. Розгляд справи відбувався у відсутність сторін. 11 серпня 2020 року до суду від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив, жодних клопотань, заяв до суду не подав. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1962 (а.с.4). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] (а.с.8). Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час вони припинили подружні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 % сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду, що становить 420,40грн., а інших 50% сплаченого нею судового збору слід повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved