Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

11.08.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтуванні своєї позовних вимоги позивач зазначає, що 29.04.2013 року між ним та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договорі. 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було винесено виконавчий напис № 3721. На підставі вказаного виконавчого документа 04.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем було відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що вчинений із грубим порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оскільки як вбачається із виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом стягнення заборгованості здійснюється поза межами строків визначених ст.88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України зокрема стягнення заборгованості здійснюється в період із 03.11.2020 року по 22.04.2021 року тобто із порушенням трирічного строку. Отже право примусового стягнення боргу виникло значно раніше у зв`язку із чим нотаріус не мав права видавати виконавчий лист. Крім того нотаріус може вчиняти виконавчий напис лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотриманням строків звернення. Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса. Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча була належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до абзац 2 п.4 ч.4 ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису вчинений приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна від 06.05.2021 року № 3721 в якому зазначено, що [PERSON] уклав кредитний договір 29 квітня 2013 року 110892/0005ХSGF із ПАТ «Платинум Банк» право наступником всіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги від 22 березня 2018 року № 147 якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева» правонаступник всіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги від 03 листопада 2020 року № 03/11-01-П є ТОВ «Вердикт Капітал», боржником за кредитним договором 110892/0005ХSGF від 29 квітня 2013 року допущено заборгованість. Стягнення заборгованості проводиться з 03 листопада 2020 року по 22 квітня 2021 року, сума заборгованості складає 38 576,61 грн., з яких: 4 000 грн., - прострочена сума заборгованості за кредитом; 48,47 грн., - прострочена сума заборгованості за комісією; 6 656,88 грн., - прострочена сума заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом; 162,92 грн., - строкова заборгованість за комісією; 27 708,34 грн., - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредиту та 650 грн., - за вчинення виконавчого напису. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження виданої Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович від 04.06.2021 року № 65689538 якою виконавець відкриває виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість по кредиту у розмірі 39 226,61 грн., на підставі виконавчого напису № 3721 від 06.05.2021 року який вчинений приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна. В свою чергу позивач вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним, так як суми, у тому числі пеня, проценти, зазначені в оскаржуваному виконавчому документі (виконавчому написі нотаріуса) не є безспірною заборгованістю та нотаріус може вчиняти виконавчий напис лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотриманням строків звернення. Так, судом встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. При цьому, судом встановлено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, як встановлено судом, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, нотаріусом не було повідомлено боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, на що відповідно останній не міг відреагувати жодним чином, тим більше надати заперечення проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус мав би вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме: в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Інших відомостей та доказів, станом на час розгляду справи, які б спростували вказаний факт, відповідачем до матеріалів справи не додано. Також суд враховуючи позицію Верховного суду України від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц де Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд, встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, що встановлено законом відповідна процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно матеріалів справи, заборгованість обчислюється за період 03 листопада 2020 року по 22 квітня 2021 року, виконавчий договір позики, на якому було вчинено виконавчий напис нотаріусом, не був нотаріально посвідчений. При цьому, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить висновку про те, що суми, у тому числі пеня, проценти, зазначені в оскаржуваному виконавчому документі (виконавчому написі нотаріуса) не є безспірною заборгованістю, а тому з наданих обставин, слід вважати, що виконавчий напис № 3721 від 06.05.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій же постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) також зазначила, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Крім того ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 285 ЦК України загальна позовна давність встановлюється три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, нотаріус не може вчиняти виконавчий напис на право вимоги на не нотаріально посвідченому договорі, після спливу більше трьох років та не переконавшись у безспірності заборгованості не повідомивши боржника про наявність в нього заяви звернення від стягувача, що унеможливлює право боржника подати заперечення чи пояснення тим самим обмеживши його права. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, та аналізуючи зібрані докази в справі, суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, вчинив виконавчий напис на підставі не нотаріально посвідченому договорі із спливом трьох річного строку та не повідомивши боржника про надходження до нього заяви від стягувача про винесення виконавчого напису. Зазначене дає підстави вважати, що нотаріус не упевнився безспірності характеру правовідносин сторін, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що повністю не підлягає примусовому виконанню з моменту його вчинення. А отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved