overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

10 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.09.2009 року [PERSON] 04.09.2009 року отримав кредит у розмірі 11600 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 04.09.2009 року [PERSON] станом на 31.10.2014 року має заборгованість - 12344,57 грн., яка складається з наступного: 5300,07грн. - заборгованість за кредитом; 4630,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1350,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 564,03 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 12344,57 грн. за кредитним договором № б/н від 04.09.2009 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

10 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.03.2011 року [PERSON] 28.03.2011 року отримала кредит у розмірі 10000 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 28.03.2011 року [PERSON] станом на 16.11.2014 року має заборгованість - 27219,63 грн., яка складається з наступного: 13391,31 грн. - заборгованість за кредитом; 10755,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1272,36 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 27219,63 грн. за кредитним договором № б/н від 28.03.2011 року та судові витрати у розмірі 272,20 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

10 грудня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 29 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги. Згідно вказаного договору відбулись продаж та відступлення на користь позивача права вимоги за кредитним договором №А/ІІ/141/416/08/Ф від 24 квітня 2008 року, що був укладений між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON]. У відповідності до п.2.1. кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 199601,25 грн. на термін до 23 квітня 2015 року. Відповідач зазначену суму отримав, що підтверджується меморіальним ордером від 24 квітня 2008 року. За п.3.2. кредитного договору відповідач за користування кредитом зобов'язувався сплачувати 16,99% річних. Згідно п.4.1. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 2377,00 грн. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань відповідач крм відшкодування збитків сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної у п.3.2. договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Відповідачем умови кредитного договору порушені. У відповідності до розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором складає 296766,83 гривень, що складається: заборгованість по кредиту (в тому числі прострочена) - 181806,05 гривень, заборгованість по відсотках - 44800,42 гривень; штрафні санкції - 70160,36 гривень. Посилаючись на ст.ст.526, 530, 536, 549, 553, 554 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 296766,83 гривень та судові витрати у розмірі 2968,67 гривень. Представник позивача надіслав до суду телеграму про підтримання позовних вимог, можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився втретє, не повідомив про причини неявки і від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за його відсутності. Від представника відповідача [PERSON], який теж не з'явився в судове засідання, вдруге надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що адвокат не зможе взяти участь у засіданні. До заяв представника відповідача [PERSON] не було додано будь-яких документів на підтвердження участі в справі адвоката на стороні відповідача [PERSON], не повідомлено про причини особистої неявки на розгляд справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

10 грудня 2014 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 21 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить доповнити вказане рішення та відновити її дошлюбне прізвище «Хилінська». Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, про місце і час його проведення повідомлялись судом належним чином. Суд визнав можливим розглядати питання виправлення описки у відсутність осіб, що не зявилась, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду даного питання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність виправлення описки в рішенні суду з таких підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо сторони якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу були задоволені. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд при ухваленні рішення не вирішував питання щодо відновлення дошлюбного прізвища відповідача, так як це не було нею заявлено в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким відновити дошлюбне прізвище відповідача «Хилінська».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] в інтересах [PERSON], заінтересована особа виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування, звернулась до суду з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що її тітка [PERSON], [INFO], страждає на хронічну ішемію головного мозку на грунті атеросклерозу судин головного мозку з розладом психіки. Внаслідок хвороби, [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та не може представляти свої інтереси в суспільному житті, а тому потребує опіки, яка не може бути встановлена без відповідного судового рішення про визнання її недієздатною. Просить в судовому порядку визнати [PERSON] недієздатною внаслідок психічного захворювання та призначити її опікуном останньої. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, а саме: довідку про склад сімї (а.с.2), копію епікризу, з якого вбачається, що [PERSON] страждає на хронічну ішемію головного мозку на грунті атеросклерозу судин головного мозку з розладом психіки (а.с.3), копію пенсійного посвідчення (а.с.4), копію паспорта [PERSON] (а.с.5), копію паспорта [PERSON] (а.с.7), висновок судово-психіатричного експерта №63 від 29.03.2016 року, з якого слідує, що [PERSON] виявляє ознаки деменції (недоумства) неуточненого генезу (а.с.42-43), суд дійшов висновку, що заява є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку №63 амбулаторної судово-психіатричної експертизи Волинської обласної психіатричної лікарні №1 від 29.03.2016 року [PERSON] виявляє ознаки деменції (недоумства) неуточненого генезу, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує сторонньої допомоги по догляду (а.с.42-43). З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, а тому суд визнає її недієздатною. Як вбачається із висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 16 березня 2016 року №02-50/504, орган опіки і піклування Нововолинської міської ради в разі визнання [PERSON] недієздатною просить призначити їй опікуна - заявника [PERSON] (а.с.51). Вирішуючи питання про призначення опікуна недієздатній [PERSON], суд, враховуючи вищевказаний висновок, бере до уваги, що [PERSON] перебуває в родинних відносинах з останньою, являється її племінницею, має можливість представляти її інтереси в суспільному житті, що повністю відповідає вимогам ст.63 ЦК України. Підстав, передбачених ст.64 ЦК України, щодо [PERSON] не встановлено. Таким чином, призначення недієздатній [PERSON] опікуна не суперечить закону та повністю відповідає її інтересам, а тому [PERSON]І слід призначити її опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 30 серпня 2002 року між ним та відповідачкою Видраницькою сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №03. У даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON]. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе через несумісність характерів та розбіжність у життєвих поглядах. Просить шлюб, зареєстрований між ним і [PERSON], розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, зазначених у заяві, пояснив, що протягом останніх двох років він проживає у іншому населеному пункті окремо від [PERSON] та дітей, однак свій батьківський обов'язок щодо утримання дітей виконує шляхом надання коштів та придбання товарів. Вважає, що шлюб не може бути збережений, зазначив, шо шляхів для примирення з відповідачкою не вбачає, таке примирення неможливе. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про відкладення провадження у справі не клопотала, заперечень проти позову не подала. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], що між [PERSON] та [PERSON]. 30 серпня 2002 року укладено шлюб, який зареєстрований Видраницькою сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №03. У шлюбі в сторін народилися [INFO] син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON], про що свідчать свідоцтва про їх народження [NUMBER] та [NUMBER]. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. Із пояснень позивача вбачається, що у наданий ухвалою суду від 29.12.15 за клопотанням відповідача строк, примирення між ними не відбулося. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Від стягнення з відповідача в свою користь понесених витрат із оплати судового збору позивач відмовився.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 15 вересня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 658. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з вересня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 вересня 2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 658 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з вересня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 29 серпня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №192. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 01 вересня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 29 серпня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №192. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 01 вересня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 29 березня 1986 року Виконавчим комітетом Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, актовий запис № 19. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначив в заяві, що він та відповідач [PERSON] з серпня 2000 року не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, в зв'язку з постійними суперечками, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнала, просила суд розірвати шлюб, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 29 березня 1986 року Виконавчим комітетом Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 19, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають від шлюбу неповнолітніх дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з серпня 2000 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved