Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

11 квітня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № 354411/6580/0075-8, за яким відповідач отримав кредит в сумі 14500 доларів США строком на 120 місяців до 11 квітня 2018 року зі сплатою 14% річних. Додатковою угодою № 1 від 11 квітня 2009 року строк кредиту визначений у 235 місяці до 11 листопада 2027 року, а також на період з 11 лютого 2009 року по 11 лютого 2010 року відсоткова ставка встановлена в розмірі 11% річних. 18 серпня 2014 року відповідачу направлено повідомлення про дострокове погашення кредиту через порушення умов договору. Позивач просить стягнути з відповідача борг станом на 9 грудня 2014 року в загальній сумі 16072,72 долара США, що еквівалентно 250373,06 грн., а саме: 12692,31 долара США, що еквівалентно 197714,67 грн. - тіло кредиту, з яких 208,17 доларів США, що еквівалентно 3242,77 грн. прострочене тіло кредиту, 1329,12 доларів США, що еквівалентно 20704,39 грн. - заборгованість по відсотках, з яких 1192,81 долара США, що еквівалентно 18581,02 грн. прострочені відсотки, 2051,29 долар США, що еквівалентно 31954,0 грн. - пеня за прострочення кредиту та відсотків, так як останній кредит не погашає та не реагує на попередження щодо дострокового його погашення через невиконання його умов. Також представник позивача просив стягнути на користь банку сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач з квітня 2014 року припинив проводити щомісячні платежі в зв'язку з чим виникла заборгованість. Пеня нарахована за період з 12 грудня 2011 року по 9 грудня 2014 року, оскільки п. 16.7 кредитного договору передбачено, що за домовленістю сторін по всіх вимогах встановлюється загальний строк позовної давності. Відповідач позов визнав повністю, хоча пояснив, що з 19 березня 2014 року по червень 2014 року він був мобілізованим державою та перебував на військовій службі, про що банку було відомо, а тому не міг проводити погашення кредиту. На даний час він продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, проте через економічний стан держави він отримує значно менший прибуток, що впливає на його можливість виконувати зобов'язання за кредитним договором. Крім того на це істотно впливає значне підвищення курсу долара по відношенню до національної валюти. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах договору, а останній зобов'язується їх повернути та сплатити проценти. Позивач умови договору виконав та надав позивачу грошові кошти у необхідній йому сумі. За умовами договору кредиту (п.п. 2.1,3.5) позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування ним та комісії, виконати інші зобов'язання, визначені цим договором, а також здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами в розмірі згідно графіка. Судом встановлено, що даний кредит було надано для споживчих цілей. До квітня 2014 року відповідач сплачував кошти за кредитом, проте в подальшому він припинив будь-які виплати позивачу, що визнав у судовому засіданні. Хоча на період мобілізації він мав поважні причини невиконання умов за договором. Відповідно до п.п. 9.1, 9.3 договору Банк має право вимагати дострокового виконання ним зобов'язань за договором, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій, пені, штрафів та інших платежів згідно договору, а в разі невиконання цих вимог позичальником кредитор має право вжити всіх заходів для стягнення заборгованості, які не суперечать чинному законодавству. Умови договору відповідають вимогам закону, а саме ч. 2 ст. 1050 ЦК України, за якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно п. 16.3 за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за вказаним договором позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,0 % від простроченої суми за кожен календарний день прострочення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач за з 12 грудня 2011 року по 9 грудня 2014 року допускав незначну затримку щомісячних платежів, а з квітня 2014 року припинив взагалі їх вносити, що дало право позивачу нарахувати пеню за вказаний період. Крім того за п. 16.7 кредитного договору сторони встановили, що по всіх правовідносинах, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору, встановлюється загальний строк позовної давності у 3 роки. Таким чином станом на 9 грудня 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення вимог банку. З відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 16, 514, 516, 525, 526, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved