Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

10 серпня 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 16911 грн. 26 коп. Обґрунтовано позов тим, що 30 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви про приєднання № 878248 (далі - Заява про приєднання) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір), а також заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 30 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке у подальшому змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви про приєднання № 878248 (далі - Заява про приєднання) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір), а також заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання, за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Так, відповідно до пункту 6.1 Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) (далі - Заява), підписанням цієї заяви клієнт погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору та підтверджує укладення між ним та банком кредитного договору. На підставі пункту 6.3 Заяви банком встановлено такі максимальні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту - 10000 грн., максимальний розмір кредиту - 50000 грн. Згідно із пунктом 6.6 Заяви, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 11 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс періоду у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування Кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Пунктом 6.7 Заяви передбачено, що клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлюється договором. Відповідно до пункту 1.7 розділу XXII Договору, кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Згідно з підпунктом 1.15.1 розділу XXII Договору, клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно до пунктів 1.17, 1.18 розділу ХХІІ Договору, за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). Проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту. Також, пунктом 1.34 розділу XXII Договору визначено, що клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по картковому рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по картковому рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. Крім того, згідно з пунктом 1.24 розділу XXII Договору, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Строк повернення кредиту є таким, що настав, і Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня, зокрема, у разі прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями та/або несанкціонованим овердрафтом) за кредитним договором на строк понад 58 календарних днів (Пункт 1.33 Договору). Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за договором станом на 08 травня 2020 року становить 16911 грн. 26 коп., до якої входить: 9983 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 4482 грн. 02 коп. - проценти за користування кредитом, 3 грн. 74 коп. - комісія, 1096 грн. 68 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 731 грн. 11 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 0 грн. 54 коп. - сума сплаченої пені, 252 грн. 43 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 134 грн. 27 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 144 грн. 99 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 83 грн. 08 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с. 13-14). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 та 2 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною 2 статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Також, статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач ознайомився та погодився з умовами кредитування банком, однак взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості та задоволення позову. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved