Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

10 грудня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати із нею. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2013 року в її користь з відповідача на утримання [PERSON] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак розмір аліментів на теперішній час, не відповідає законодавчо встановленому мінімальному розміру. Крім того, в силу віку дитини збільшились витрати на її утримання, зросли ціни та товари першої необхідності, одяг, взуття, а тому стягуваних аліментів не вистачає на забезпечення дитини усім необхідним. Батько дитини - відповідач [PERSON] є працездатним, працює за кордоном, отримує високий дохід, в той час як вона отримує періодичні доходи і утримувати дитину допомагають батьки. З огляду на вищевикладене, просить збільшити розмір аліментів, що стягується з [PERSON] в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] з 500 грн. до 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача в свою користь 3500 грн. понесених нею витрат за надання правничої допомоги адвоката. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, вона та її представник [PERSON] подали до суду письмові заяві, в яких просили суд проводити розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили його задоволити, не заперечили щодо заочного розгляду справи (а.с. 33,36). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що у шлюбі позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Також, судом встановлено, що неповнолітній син після розірвання шлюбу між сторонами (а.с.5) залишився проживати разом із матір'ю - позивачем [PERSON], що підтверджується актом, складеним комісією Благодатної селищної ради від 18 вересня 2018 року та довідкою Виконавчого комітету Благодатної селищної ради м. Нововолинська Волинської області від 18 вересня 2018 року (а.с.9-10). За рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі по 600 грн. щомісячно, починаючи з 31 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на вищевикладені норми закону, суд приходить до висновку, що розмір присуджених до стягнення аліментів є незначним і не задовольняє мінімальних потреб дитини, а тому, беручи до уваги вік дитини, прожитковий мінімум для дитини такого віку та те, що відповідач є працездатним, зобов'язаний утримувати сина нарівні з позивачем і з врахуванням матеріального стану позивача, яка на даний час не працює (а.с.7-8), а на спростування тверджень останньої про наявність неофіційного високого доходу у відповідача, [PERSON] жодних належних доказів суду не надав, інших виконавчих документів де він значиться стягувачем у базі АСВП, станом на 01 листопада 2001 року, немає (а.с.15), а тому суд збільшує розмір аліментів, що стягуються за рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2013 року з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми по 500 грн. до твердої грошової суми по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. та користь позивача [PERSON] 3500 грн. витрат понесених на правничу допомогу адвоката, що підтверджуються документально (а.с.16-19).

Outcome: approved