Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

11 листопада 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180, 181 СК України, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, який було розірвано згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 04 червня 2009 року. Під час шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач, матір`ю - відповідач. На підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 квітня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі 300 гривень щомісяця на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 22 лютого 2011 року, до його повноліття. [INFO] [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2013 року, актовий запис № 173, що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10 листопада 2017 року № 00019011924 , ЕКО № 577255. Під час їх спільного проживання відповідач стала зловживати спиртними напоями, внаслідок чого з 27 січня 2010 року її поставили на облік у лікаря-нарколога ДЗ «СМСЧ № 5». На даний час відповідач свідомо, зовсім не займається вихованням їх сина, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зовсім не дбає про матеріальне становище дитини. Крім того, відповідач ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання їх спільного сина, внаслідок чого станом на 01.10.2019 року наявна заборгованість в розмірі 30975 гривень. З кінця березня 2010 року їх син постійно проживає з позивачем. Він повністю взяв на себе виконання всіх батьківських обов`язків. На даний час він дбає про здоров`я, розвиток, навчання дитини, його виховання, утримання. Ухвалою судді від 21 листопада 2019 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 грудня 2019 року. У підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що з кінця березня 2010 року їх спільний син проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В квартирі ним створені всі умови для нормального проживання та навчання дитини. Відповідач не займається вихованням їх сина, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не відвідує батьківські збори в школі, не цікавиться навчанням сина. Не сплачує аліменти на утримання сина, визначені рішенням Славутицького міського суду Київської області, в зв`язку з чим має заборгованість в сумі 30975 гривень. Зазначені обставини є підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До канцелярії суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила позбавити її батьківських прав по відношенню сина [PERSON] , а також проводити судове засідання за її відсутності. Представник третіх осіб Дудинська В.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не виявляє бажання спілкуватися з сином, тому її необхідно позбавити батьківських прав. Аліменти на її утримання не сплачує, станом на 01.10.2019 року має заборгованість в розмірі 30975 гривень. З бесіди про позбавлення її батьківських прав встановлено, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 82, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 04 червня 2009 року, яке набрало законної сили 15 липня 2009 року (а. с. 21-22). Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, складено відповідний актовий запис № 57 про народження [INFO] [PERSON] . Батьками в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 19). Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07 квітня 2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 300 гривень щомісяця на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 22 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 18). З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Славутицьким міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що [PERSON] аліменти відповідно до виконавчого листа № 2-169/2011, виданого 07.04.2011 року Славутицьким міським судом Київської області, не сплачувались. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2019 року становить 30975 гривень (а. с. 14). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 11 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 11 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 173. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а. с. 17). Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] , позивач у справі, проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання № 01-19/62 від 18 вересня 2019 року, складеного в ході обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що на час обстеження санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Кімнати облаштовані необхідними меблями. Мають окрему кімнату, де знаходиться спальня батьків, спальня дітей та санвузол. Окремо, у власному користуванні, кухня. Також є окрема кімната для навчання та відпочинку [PERSON] .. Для дитини створені всі умови для проживання, навчання, дозвілля та гармонійного розвитку (а. с. 12-13). З довідки про доходи № 675 від 17.10.2019 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді старшого майстра дільниці 1 групи ДСП «Чорнобильська АЕС». Загальна сума доходу за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року становить 314317,62 гривень (а. с. 11). Враховуючи положення ст. 3 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 18.12.2019 року № 693, [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради та органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради у відповідності до пункту 73 постанови КМУ від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», ст. 158 Сімейного кодексу України з питань участі її у вихованні сина, а також з будь-яких інших питань не зверталась. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої загальноосвітнім закладом І-ІІІ ступенів № 3 від 11.12.2019 року, з`ясовано, що матір [PERSON] участі у навчально-виховному процесі сина не брала, поведінкою та навчанням сина не цікавилась, в навчальному закладі жодного разу не з`являлась. Згідно з матеріалами виконавчого провадження [PERSON] не сплачує аліменти, заборгованість становить 30975 гривень. Враховуючи заяву [PERSON] від 03.12.2019 року, в якій вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, орган опіки та піклування прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків і вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 38-39). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 384 гривні 20 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved