Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

12.11.2019 р. [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, вимоги за яким збільшив в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначив, що 30.12.2005 р. між ним та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Спільне життя у них з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим рішенням Шевченківського районного суду шлюб було розірвано. Спільна донька [PERSON] є дитиною з інвалідністю до 18 років підгрупи А. 03.11.2017 р. рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання дитини-інваліда [PERSON] до її повнолітття у розмірі ј частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. 15.05.2018 р. постановою Апеляційного суду Запорізької області рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя змінено в частині мінімального розміру аліментів, зазначено, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання винесеного рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 56674299. На даний час Шевченківським ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було стягнуто з відповідача суму заборгованості, яка утворилась з моменту відкриття виконавчого провадження та кожного місяця стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1013,50 грн. [PERSON] є дитиною з інвалідністю до 18 років підгрупи А та потребує постійного додаткового догляду та коштовного лікування (медикаментозна терапія та реабілітаційне лікування). [PERSON] має наступний діагноз: дитячий церебральний параліч, лівосторонній спастичний гемінарез, алалія, психоорганічний синдром, симптоматичні епілептичні напади, що підтверджується медичним висновком № 153/14 про дитину з інвалідністю до 18 років підгрупа А. У відповідності з витягом з протоколу засідання психо-медичного-педагогічної консультації від 28.03.2017 р. № 120/1248 [PERSON] має важкі порушення опорно-рухового апарату, систематичне порушення пізнавальної діяльності і комунікативних функцій, порушення розумового розвитку у формі помірної розумової діяльності, не сформованість мовних засобів. Згідно довідки № 01-22/1247 від 26.06.2017 р., виданої Запорізьким міським територіальним центром соціального обслуговування [PERSON] проходила курс реабілітації у відділенні соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Шевченківського району в період з 29.01.2015 р. - 09.09.2015 р.; 19.12.2016 р. - 19.06.2017 р. З 09.04.2019 р. по 23.04.2019 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячій лікарні № 1 з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт середнього ступеня важкості, що підтверджено випискою № 1402 від 23.04.2019 р. із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. З метою лікування та направлення [PERSON] до стаціонару позичачем було витрачено понад 2610,64 грн. З метою лікування ротової порожнини [PERSON] під загальним знеболенням, на підставі направлення від 18.01.2019 р. ЗОЗ «ДМСП», консультаційного висновку спеціаліста від 08.02.2019 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.06.2019 р. по 19.06.2019 р. в КУ «ЗОКДЛ» ЗОР, під час лікування було витрачено понад 1109,93 грн. З метою проведення 19.03.2019 р. лабораторних досліджень на «тиреотропний гормон ТТГ» [PERSON] була надана медичній лабораторії БРайт-Біо кров на відповідне дослідження, вартість якого становила 1195,00 грн. На підставі направлення КУ «ОКПЛ» ЗОР на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 01.05.2019 р. [PERSON] перебувала в «Обласній клінічній психіатричній лікарні» ЗОР на стаціонарному лікуванні з 27.05.2019 р. по 14.06.2019 р., в період лікування було витрачено понад 1230,72 грн. Випискою з історії хвороби [PERSON] , яка була видана Міжнародною клінікою відновного лікування (м.Трускавець), підтверджується проходження курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації з 27.06.2016 р. по 09.07.2016 р. за діагнозом: G80.4 ДЦП, астатично-атактична форма. З метою оздоровлення [PERSON] позивачем купувалась путівка до пансіонату «Металург» в серпні 2018 р., вартість якої склала 11070 грн. З метою підтвердження встановленого діагнозу [PERSON] перебувала з 05.08.2019 р. по 16.08.2019 р. в КУ «ЗМБДЛ № 5», що підтверджено випискою № 7794 від 16.08.2019 р., задля лікування та з метою проведення лабораторних досліджень позивачем було витрачено понад 1472,96 грн. Виданий КНП «ЦПМСД № 2» корінець медичного висновку № 153/14 від 22.08.2019 р. про дитину з інвалідністю віком до 18 років підтвердив інвалідність з дитинства [PERSON] до [INFO] . Окрім того, [PERSON] постійно необхідно купувати засоби гігієни, одяг, взуття, ліки. На зазначені цілі позивачем витрачаються значні грошові кошти, а саме: на засоби гігієни позивачем витрачено 1359,07 грн.; на одяг та взуття витрачено - 7821,98 грн.; на ліки витрачено - 844,20 грн. та за період з листопада по лютий 2020 р. - 4238,75 грн. За позовом [PERSON] , посилаючись на ст.ст.150, 180-185, 192, 196 СК України, просить збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, та щомісячно стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою повнолітття; стягнути з [PERSON] на його користь понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 32 953,25 грн. Ухвалою від 20.11.2019 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 28.01.2020 р. 28.01.2020 р. розгляд справи відкладено на 03.03.2020 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 03.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 06.04.2020 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 06.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 13.05.2020 р. за клопотанням представника позивача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 13.05.2020 р. розгляд справи відкладено на 28.07.2020 р. через зайнятість судді у кримінальному провадженні. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.129-131). Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала позов з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.108-111). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2017 р. у справі № 336/843/17-ц, яке було змінено постановою Апеляційного суду Запорізької області від 15.05.2018 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини (а.с.20-24, 25-30). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. ст.12, 18 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2017 року, при вирішенні питання про розмір аліментів, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки від її заробітку (доходу), позов в цій частині було задоволено, рішення набрало законної сили. Належних і допустимих доказів зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що є підставою для збільшення розміру аліментів та зміни порядку їх стягнення, позивачем суду не надано, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування. Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах. Аналізуючи положення ст.185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність потреби у таких витратах має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. В обґрунтування позову в цій частині позивачем надано медичний висновок № 153/14 про дитину з інвалідністю до 18 років підгрупа А, відповідно до якого [PERSON] має наступний діагноз: дитячий церебральний параліч, лівосторонній спастичний гемінарез, алалія, психоорганічний синдром, симптоматичні епілептичні напади (а.с.16). У відповідності з витягом з протоколу засідання психо-медичного-педагогічної консультації від 28.03.2017 р. № 120/1248 [PERSON] має важкі порушення опорно-рухового апарату, систематичне порушення пізнавальної діяльності і комунікативних функцій, порушення розумового розвитку у формі помірної розумової діяльності, не сформованість мовних засобів (а.с.45). Згідно довідки № 01-22/1247 від 26.06.2017 р., виданої Запорізьким міським територіальним центром соціального обслуговування [PERSON] проходила курс реабілітації у відділенні соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Шевченківського району в період з 29.01.2015 р. - 09.09.2015 р.; 19.12.2016 р. - 19.06.2017 р. (а.с46, 47, 48, 49). З 09.04.2019 р. по 23.04.2019 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячій лікарні № 1 з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт середнього ступеня важкості, що підтверджено випискою № 1402 від 23.04.2019 р. із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. З метою лікування та направлення [PERSON] до стаціонару позичачем було витрачено понад 2610,64 грн. (а.с.50-51, 53, 54). З метою лікування ротової порожнини [PERSON] під загальним знеболенням, на підставі направлення від 18.01.2019 р. ЗОЗ «ДМСП», консультаційного висновку спеціаліста від 08.02.2019 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.06.2019 р. по 19.06.2019 р. в КУ «ЗОКДЛ» ЗОР, під час лікування було витрачено понад 1109,93 грн. (а.с.55-59). З метою проведення 19.03.2019 р. лабораторних досліджень на «тиреотропний гормон ТТГ» [PERSON] була надана медичній лабораторії БРайт-Біо кров на відповідне дослідження, вартість якого становила 1195,00 грн. (а.с.60, 61). На підставі направлення КУ «ОКПЛ» ЗОР на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 01.05.2019 р. [PERSON] перебувала в «Обласній клінічній психіатричній лікарні» ЗОР на стаціонарному лікуванні з 27.05.2019 р. по 14.06.2019 р., в період лікування було витрачено понад 1230,72 грн. (а.с.62, 63, 64). Випискою з історії хвороби [PERSON] , яка була видана Міжнародною клінікою відновного лікування (м.Трускавець), підтверджується проходження курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації з 27.06.2016 р. по 09.07.2016 р. за діагнозом: G80.4 ДЦП, астатично-атактична форма. З метою оздоровлення [PERSON] позивачем купувалась путівка до пансіонату «Металург» в серпні 2018 р., вартість якої склала 11070 грн. (а.с.65, 66, 67). З метою підтвердження встановленого діагнозу [PERSON] перебувала з 05.08.2019 р. по 16.08.2019 р. в КУ «ЗМБДЛ № 5», що підтверджено випискою № 7794 від 16.08.2019 р., задля лікування та з метою проведення лабораторних досліджень позивачем було витрачено понад 1472,96 грн. (а.с.68-70, 71-73). Виданий КНП «ЦПМСД № 2» корінець медичного висновку № 153/14 від 22.08.2019 р. про дитину з інвалідністю віком до 18 років підтвердив інвалідність з дитинства [PERSON] до 17.11.2020 р . Окрім того, відповідно до копій квитанцій та чеків (а.с.78, 167-172), позивач поніс витрати на лікування доньки на загальну суму 5082,95 грн. Оцінюючи надані позивачем докази и в обгрунтування заявлених вимог, у відповідності до положень ст.ст.12, 80 ЦПК України, судом не встановлено підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які понесені позивачем та склали 23772,20 грн. Виходячи із принципу рівності обов`язку батьків по утриманню дитини, суд стягує з відповідача на користь позивача Ѕ частину цих витрат, що становить 11886,10 грн. Витрати на придбання одягу, взуття та засобів гігієни (а.с.74-77), в розумінні положень ст.185 СК України, не є додатковими витратами, а є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися за рахунок доходу позивача та аліментів на утримання дитини, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача, оскільки судом задоволено позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial