Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

10 серпня 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник позивача [PERSON] із позовною заявою до відповідачки про визнання шлюбу недійсним. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що 24 лютого 2016 року відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №36. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2016 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено та шлюб між ними розірвано. Після набрання рішенням суду законної сили виникли нововиявлені обставини які були вказані [PERSON] при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину - [PERSON] [INFO]. Тобто, на момент коли приймалося рішення суду, [PERSON] була вагітна, що відповідно до ст.110 СК України позбавляло позивача можливості звертатися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а суддю приймати рішення про задоволення цього позову. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 11.07.2017 року вказане рішення суду було переглянуто за нововиявленими обставинами, у відкритті провадження за позовом [PERSON] відмовлено, позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу повернуто позивачу. Рішення суду набуло чинності 22 липня 2017 року. В кінці березня 2017 року, мати заявника, у речах, які залишила [PERSON], знайшла довідку про стан її здоров'я з якої вбачається, що при укладенні шлюбу відповідачка приховала від [PERSON] свою хворобу, яка пов'язана із її психічним здоров'ям, що відповідно до СК України є підставою для визнання шлюбу недійсним. Тому просив визнати шлюб, зареєстрований 24.02.2016 року відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №36, - недійсним. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований шлюб, актовий запис №36 (а.с.6). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2016 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено та шлюб між ними розірвано (а.с.7). Після набрання рішенням суду законної сили виникли нововиявлені обставини які були вказані [PERSON] при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину - [PERSON] [INFO]. Тобто, на момент коли приймалося рішення суду, [PERSON] була вагітна, що відповідно до ст.110 СК України позбавляло позивача можливості звертатися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а суддю приймати рішення про задоволення цього позову. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 11.07.2017 року вказане рішення суду було переглянуто за нововиявленими обставинами, у відкритті провадження за позовом [PERSON] відмовлено, позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу повернуто позивачу. Рішення суду набуло чинності 22 липня 2017 року (а.с.9-10). В кінці березня 2017 року, мати заявника, у речах, які залишила [PERSON], знайшла довідку про стан її здоров'я з якої вбачається, що при укладенні шлюбу відповідачка приховала від [PERSON] свою хворобу, яка пов'язана із її психічним здоров'ям, - а саме Направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 10.03.2016 року, видане КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки». Із вказаного направлення вбачається, що відповідачка [PERSON] хворіє на психіатричну хворобу з 2013 року. Періодично проходила стаціонарне лікування з 20.02.2013 року по 25.03.2013 року - у Обласній психіатричній лікарні, з 12.10.2015 року по 30.11.2015 року - у психіатричній лікарні м. Краматорська (а.с.8). Згідно відповіді Костянтинівського міського відділу ДРАЦС від 30.09.2017 року №15.18.-23-2392, під час подачі [PERSON] та [PERSON] заяви про реєстрацію шлюбу їм було роз'яснено про можливість здійснення медичного обстеження, але від даної пропозиції наречені відмовились (а.с.28). Відповідно до статті 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 1 статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Відповідно до статті 41 СК України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований: між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених частиною п'ятою статті 26 цього Кодексу; між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Шлюб не може бути визнаний недійсним у разі вагітності дружини або народження дитини у осіб, зазначених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, або якщо той, хто не досяг шлюбного віку, досяг його або йому було надано право на шлюб. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами. Таким чином, з урахуванням позиції відповідачки [PERSON], яка визнала наведені у позові доводи щодо наявності у неї психіатричного захворювання на час укладення шлюбу із позивачем, та необізнаність останнього про це захворювання, суд вважає, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягає задоволенню

Outcome: approved