Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

10 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Семенівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин з тіткою [PERSON] , визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] . Вказав, що [INFO] померла його тітка - [PERSON] . Після її смерті він є спадкоємцем за законом, проте позбавлений можливості оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав тітці, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні відносини та будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання [PERSON] не з`явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримав. Представник Семенівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області 17 грудня 2008 року позивач [PERSON] народився [INFO] в с.Семенів Білогірського району Хмельницької області та батьками його були [PERSON] , [PERSON] . Мати заявника [PERSON] 25 листопада 1948 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00022977395 від 28.05.2019 року. 01 травня 1949 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00022977442 від 28.05.2019 року. Згідно інформації Білогірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області №2115/03.1.04-34 від 01 липня 2019 року актові записи про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] в архівах відсутні. Згідно даних погосподарського обліку, а саме погосподарських книг за 1947-1949 роки до складу сім`ї [PERSON] (голова домогосподарства) належали [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Згідно даних по господарського обліку за 1947-1949 роки до складу сім`ї [PERSON] (голова домогосподарства) належали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - сваха, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Згідно довідки Семенівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області № 425 від 05.09.2019 року по господарські книги в архіві сільської ради збереглися з 1947 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] також підтверджено і письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , було побудовано в 1972 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку рахувалася [PERSON] на підставі діючого на той час законодавства. Вказані обставини підтверджуються даними довідок Семенівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №316 від 14 червня 2019 року, №317 від 14 червня 2019 року та даними технічного паспорту на житловий будинок. [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із повного витягу із державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022977465 від 28.05.2019 року. Згідно довідки Семенівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №273 від 06 червня 2019 року [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] сама одна. [PERSON] , позивач по справі, фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Незважаючи на прийняття спадщини позивач не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу в Хмельницькій області Разумей Л.О. про відмову у оформленні спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав спадкодавцю [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (Закон №3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст.58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований в 1972 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте, право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , як власника, припинилося на підставі п.11 ч.1 ст.346 ЦК України у звязку із її смертю. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст.1216 цього ж Кодексу, перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , повинен належати позивачу, як спадкоємцю [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved