Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

10 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 28 травня 2010 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №2. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час з сім'єю не проживає, добровільно матеріальної допомоги дітям не надає, хоча має дохід. В зв'язку з викладеним [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до їх повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 28 травня 2010 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 2 ( а.с.5). Згідно свідоцтв про народження дітей, виданих виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Відповідно довідки про склад сім'ї, виданої Сергіївською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 03.02.2017 року № 51, діти проживають з позивачкою, а отже перебувають на її утриманні (а.с.8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України передбачає, що аліменти на двох і більше дітей стягуються до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З позовної заяви вбачається, та не оспорюється відповідачем у заяві, що він є працездатним, хоча офіційно і не працює, проте має дохід. Доказів про наявність у нього інших утриманців окрім малолітніх дітей та його неспроможність надавати матеріальну допомогу відповідач не надав. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved