Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

10.12.2015 р. [PERSON] (далі за тексом - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] (далі за текстом - відповідач) на його користь на час навчання спільної повнолітньої доньки - [PERSON] ([INFO] р. н.), щомісячно, в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 (шістсот) гривень 00 копійок, з дня пред'явлення позову до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2018 р. Посилаючись на те, що їх донька навчається у вищому навчальному закладі (далі за текстом - ВНЗ) «Одеська державна академія технічного регулювання та якості», відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити їх повністю. Позивач просив розглядати справу в його відсутність. У разі неприбуття в судове засідання відповідача, згоден на прийняття заочного рішення по справі (а. с. 24). Відповідач в судове засідання не з'явився; про дату, час та місце розгляду справи 2 (двічі) повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення щодо вручення судових повісток про виклик до суду. Однак до суду не з'являвся, клопотання про розгляд справи в його відсутність не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи згоду позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), прийняти рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним Кодексом України 9далі за текстом - СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження, копії паспорту громадянки України, [PERSON] народилася [INFO] р., в свідоцтві про народження батьком вказаний відповідач по справі - [PERSON] (а. с. 4, 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 28.10. 2003 р. розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 3). Зі змісту довідки №1485 від 08.12.2015 р., виданою виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що донька [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні (а. с. 9). Як вбачається з довідки №582 від 03.12.2015 р. [PERSON] є студенткою ІІ курсу денної форми навчання у ВНЗ «Одеська державна академія технічного регулювання та якості», закінчує навчання 30.06.2018 р.(а. с. 8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], яка досягла повноліття та навчається у ВНЗ «Одеська державна академія технічного регулювання та якості». Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 (двадцяти трьох) років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для виникнення вищезазначеного аліментного зобов'язання ст. 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: продовження навчання донькою, після досягнення нею повноліття; недосягнення донькою встановленого законом віку 23 (двадцяти трьох) років; потреба доньки у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] продовжує навчання після досягнення нею повноліття та навчається у ВНЗ на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги (а. с. 8). Як було вище наведено, зі свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] не досягла 23 (двадцяти трьох) років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки. Суд при визначенні розміру аліментів, виходить з положень ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд у відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище доньки; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 600,00 (шістсот) гривень 00 копійок, щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved