Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

11.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з посиланням на встановлені судовими рішеннями обставинами, а саме: щодо отримання ним від працівників МВС України тяжких тілесних ушкоджень він втратив 60% професійної працездатності та йому вперше визначено розмір відшкодування шкоди рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 року. Останнім рішенням у справі № 766/3370/19 від 25.09.2019 стягнуто суму недоплаченого відшкодування за період 01.01.2017 року до 31.01.2019 р. та з 01.02.2019 р. стягнуто щомісячне відшкодування 12519,00 грн. безстроково. Вказав, що середньомісячна заробітна плата докера-механізатора є меншою п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому просив: стягнути з відповідача на його користь 365034,00 грн. в рахунок недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди втраченого заробітку (доходу) за період з 01.02.2019 року по 31.03.2021 року; збільшити розмір щомісячного відшкодування шкоди втраченого заробітку (доходу) з відповідача на його користь, починаючи з 01.04.2021 року до 18000,00 грн., стягнути щомісячно безстроково відшкодування втраченого заробітку у розмірі 18000,00 грн. починаючи з 01.04.2021 року. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.05.2021 року року відкрито провадження у справі та призначене підготовче засідання. 11.06.2021 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в задоволенні якого просили відмовити через його необґрунтованість. Зауважували, що позивачем вказані різні підстави, оскільки ст. 1208 ЦК України передбачає перерахунок у разі збільшення мінімальної заробітної плати збільшення розміру відшкодування за рішенням суду, а ст. 1197 ЦК України встановлює визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва. Остання норма не підлягає застосуванню, розмір відшкодування був вже визначений. Звертали увагу на перебування юридичної особи в процесі ліквідації та пропонували позивачеві капіталізацію за ст. 1205 ЦК України. Крім того, 22.06.2021 року від представника позивача - адвоката Салівонського О.М. надійшла відповідь на відзив, де зазначено про непогодження із відзивом. Підготовче провадження закрите ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2021 р. та призначено справа до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Салівонський О.М. позов підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, підтримала відзив в повному обсязі, аргументуючи тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, зазначила щодо ліквідації юридичної особи. Суд, заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 жовтня 1996 року у справі за позовом [PERSON] до РВВС Комсомольського району м. Херсона УМВС Херсонської області про відшкодування шкоди встановлені наступні обставини, які не підлягають доказуванню: -25.03.1993 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження в черговій частині РВВС Комсомольського району м. Херсона; -на час спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] працював докером механізатором ІІІ класу Херсонського морпорта; -25.05.1993 р. [PERSON] визнаний інвалідом ІІ групи та йому призначена пенсія, розмір якої на час розгляду справи в суді складав 49,86 грн.; розмір середньомісячної заробітної плати докера-механізатора 3 класу складав 374,1 грн. Враховуючи ступень втрати працездатності 60%, втрата середнього заробітку складала 175, 74 грн. /24,64 грн. (60% від 374,41 грн.) - 49,86 грн. (пенсія). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2019 року у справі № 766/3370/19, визнане дане рішення як належний та допустимий доказ, оскільки позивачем в судовому засіданні надано на огляд його копію, яка містить «мокру» печатку Комсомольського районного суду м. Херсона. Крім того, зазначено у даному рішенні у справі № 766/3370/19, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 668/1820/16-ц від 12.12.2017 р., яке набрало законної сили 13.03.2018 р. встановлено, що: - з 1996 року судами неодноразово були задоволені позови [PERSON] про збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у зв`язку із підвищенням рівня вартості життя, підвищенням коефіцієнтів і відповідно заробітної плати; - рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2013 року стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь [PERSON] з 01 березня 2013 року щомісячно 3490,75 грн безстроково. Розмір компенсації було встановлено, виходячи з розміру заробітної плати докерів-механізаторів ІІІ класу у розмірі 6216,48грн. Зазначеним вище рішенням у справі № 668/1820/16-ц вирішено стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь [PERSON] 21898,38 грн. в рахунок недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди за період з 01.03.2013 року по 01.01.2016 року, а з 01.01.2016 року щомісячно по 4134,82 грн. безстроково. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2019 року у справі № 766/3370/19 у справі за позовом [PERSON] до УМВС України в Херсонській області про стягнення недоплачених сум відшкодування, збільшення щомісячного відшкодування, стягнення щомісячно відшкодування задоволено частково. А саме: -стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди втраченого заробітку (доходу) за період з 01.01.2017 року до 31.01.2019 року 158376 (сто п`ятдесят вісім тисяч три сімдесят шість) грн. 50 (п`ятдесят) коп. -збільшити розмір щомісячного відшкодування втраченого заробітку (доходу) на користь [PERSON] з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, починаючи з 01.02.2019 р. до 12519 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп.; стягувати щомісячно безстроково з 01.02.2019 р. з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди втраченого заробітку (доходу) у розмірі 12519 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп. Управлінням Міністерства внутрішніх справ України вказане рішення в частині виплати з 01.02.2019 рок. відшкодування шкоди в розмірі 12519,00 грн. грн. виконується, що вбачається з розрахунку на виконання рішення суду. Відповідно до даного розрахунку зазначені виплати відбулися у період з 01.02.2019 року по 31.05.2021 року. Як вбачається з довідки ДП «Херсонський морський торгівельний порт» від 22.04.2021 року розмір середньомісячної заробітної плати докерів-механізаторів 3 класу 2 бригади за період з 01.02.2019 року по31.03.2021 року складає 15010,14 грн. Згідно відомостей, наданих Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Херсонській області позивач отримує з 25.05.1993 року пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання з: - 01.12.2016 р. - 1317,79 грн.; - 01.05.2017 р. - 1382,79 грн.; - 01.10.2017 р. - 1969,96 грн.; - 01.12.2018 р. - 1973,72 грн.; - 01.03.2019 р. - 2284,06 грн. Позивач на обґрунтуванням своїх вимог зазначив ту обставину, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду, що визначено ст. 1208 ЦК України. Відбулося збільшення мінімальної заробітної плати. Питання збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я врегульовано ст.1208 ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування завданої шкоди є доволі тривалим у часі процесом. Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, особа має право на його (відшкодування) збільшення у разі підвищення вартості життя, збільшення мінімальної заробітної плати. Одночасно позивач посилається на ст. 1195 ЦК України, за приписами частини першої якої юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності тощо. Частина третя статті 1195 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. З огляду на вказані норми закону з розміру відшкодування не підлягає відрахуванню пенсія, що отримується позивачем. Згідно з п п. 8 п.1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік. За ч.4 ст. 273 ЦПК України у випадку, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Розмір щомісячної виплати відшкодування позивачу з 01.02.2019 р. за судовим рішенням, що набрало законної сили складає 12519,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням вироблених шляхом переговорів пропозицій спільного представницького органу об`єднань профспілок і спільного представницького органу об`єднань організацій роботодавців на національному рівні. Так, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривень. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень. Тобто, розмір мінімальної заробітної плати за період з 2019 по 2021 роки змінювався, зростав. Зростання мінімальної заробітної плати свідчить, про підвищення вартості життя. Фактично позивач ставить питання про збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку з 01.01.04.2021 року, оскільки частиною 1 ст. 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з наданої довідки, судом математичним розрахунком встановлено, що розмір відшкодування через втрату позивачем 60% працездатності з 01.02.2019 р. є значно меншим п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому застосуванню підлягає саме друге речення абзацу другого частини першої ст. 1197 ЦК України, внаслідок чого розмір відшкодування з 01.02.2019 р. до 31.12.2019 р. повинний складати 12519,00грн. щомісячно (4173 Х 5 Х 60 %); з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. - 14169,00,00 грн. (4723 грн. Х 5 Х 60%); з 01.01.2021 р. - 18000,00 грн. (6000 Х 5 Х 60 %). У період 2019 року позивач отримав відшкодування у повному обсязі, оскільки воно відбувалось щомісячно у розмірі 125519, грн. Тобто позовні вимоги в частині відшкодування недоплаченого відшкодування за період з 01.02.2019 року по 31.12.2019 року є безпідставними. Збільшення мінімальної заробітної плати відбулося у період з 01.01.2020 року по день звернення до суду, що дає підстави визначитись, враховуючи вище зазначений розрахунок, що позивачу не доплачене відшкодування матеріальної шкоди за період з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року. Таким чином, позивачеві за період з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року виплачено, відповідно до розрахунку на виконання рішення суду, - 212823,00 грн. (12519,00 грн. Х 17 міс.), а підлягало виплаті - 260028,00 грн. (14169,00 Х 12 міс. + 18000,00 Х 5 міс.). Враховуючи, що за вказаний період позивач отримував відшкодування в розмірі 212823,00 грн., зазначена сума підлягає вичитанню з суми 260028,00 грн., яку мав право отримати позивач. Так, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у рахунок недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди втраченого заробітку за період з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року 47205,00 грн. (260028,00 грн. - 212823,00 грн.). З огляду на викладене вище, з врахуванням другого речення другого абзацу частини першої ст. 1197 ЦК України, враховуючи права, визначені ч.2 ст. 1208 ЦК України та ч.4 ст. 273 ЦПК України, ст. 5 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення вимоги щодо визначення розміру відшкодування шкоди позивачеві, починаючи з 01.06.2021 року. в розмірі 18000,00 грн. безстроково. Тобто позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки виплату за травень 2021 року позивач отримав, й питання щодо доплати невиплаченої суми зазначено вище. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді стягнення є найбільш ефективним та відповідає ст. 16 ЦК України, оскільки стягуються щомісячні платежі. Є юридично неспроможними доводи відповідача в частині капіталізації судом платежів на підставі ст. 1205 ЦК України через процес ліквідації УМВС України в Херсонській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС», оскільки на час розгляду справи УМВС України в Херсонській області не ліквідовано. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає сплаті судові витрати (судовий збір), оскільки позов задоволений частково, а позивач звільнений від сплати судового збору, в розмірі 908,00 грн. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі ст. ст. 1195, 1197, 1208 ЦК України,

Outcome: approved