Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

12.02.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що згідно з договором без номеру від 25.11.2009, укладеним між Банком і відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 1700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного Договору він складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів Банку. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 15.01.2020 утворилася заборгованість в сумі 366828,82 грн, з якої заявляє до стягнення 139600,06 грн, з яких: 1598,63 грн заборгованість за кредитом, 138001,43 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 26.11.2009 по 30.11.2018. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.03.2020 (а.с.57-58) відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін. У судове засідання позивач АТ КБ «Приватбанк», повідомлений про дату, час і місце судового засідання у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, явку представника не забезпечив, за текстом позовної заяви просив про розгляд справи у відсутність представника (а.с.3 зворот). Відповідач, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті у спрощеному провадженні у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.11.2009 між АТ КБ ПриватБанк (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] був укладений Договір без номеру, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Картковий рахунок за цим Договором відкритий 25.11.2020. За довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] 25.11.2009 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн, 21.08.2010 660,00 грн, 22.12.2010 0,00 грн, 13.11.2012 1700,00 грн, 12.02.2014 1600,00 грн, 22.01.2020 0,00 грн (а.с.38). На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем кредитного договору відповідачем підписана «Заява», якою відповідач виявив бажання на оформлення на його ім`я кредитки (а.с.10), в якій базова процентна ставка по кредиту визначена на рівні 3% на місяць, а також зазначено, що відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. До «Заяви» позивач додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» із зазначенням базової процентної ставки (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) 3,0% в місяць (а.с.11), яка містить підпис позичальника датою 10.11.2009, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затв. наказом від 06.03.2010 №СП-2010-258 (а.с.12-17). На виконання укладеного сторонами Договору на ім`я відповідача позивачем 25.11.2009 був відкритий картрахунок зі строком дії кредитної картки 06/13, а також 04.09.2013 зі строком дії кредитної картки 09/16 (а.с.40). При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовано. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за Договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.01.2020 позивачем нарахована заборгованість в розмірі 366828,82 грн, яка складається з: - 1598,63 грн заборгованість за кредитом, - 360920,61 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, - 4309,58 грн заборгованість за пенею. До стягнення з відповідача позивачем заявлена сума заборгованості у загальному розмірі 139600,06 грн, яка складається з: - 1598,63 грн заборгованість за кредитом, - 138001,43 грн заборгованість за відсотками за період з 26.11.2009 по 30.11.2018. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком (а.с.5-9,46-50), приходить до такого: Виходячи зі змісту наданого позивачем розрахунку, а також виписки з карткового рахунку відповідача (а.с.41-44), суд вважає доведеним факт наявності заборгованості за кредитом у визначеному позивачем розмірі 1598,63 грн, що стороною відповідача не спростовано. Отже, в цій частині вимоги позивача суд уважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахування процентів: Згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом погоджена сторонами у розмірі 36,00% річних, чи 3,0% на місяць, про що зазначено у заяві про надання кредиту. З наданого позивачем Розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.04.2015 проценти за користування кредитними коштами нараховувалися позивачем, виходячи з процентної ставки, що не була погоджена сторонами при підписанні Договору. У відповідності до ч.1 ст.651 ЦК України в редакції, що діяла на час укладення сторонами договору, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт погодження з відповідачем як позичальником збільшення розміру процентів, позивачем не доведений. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем по 15.01.2020, до стягнення заявлена заборгованість по процентам за користування кредитом з 26.11.2009 по 30.11.2018. Проте, згідно із умовами Кредитного договору кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до 30.09.2016 (а.с.40). Нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору суд також уважає неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція відповідає висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року в цивільній справі №444/9519/12, який згідно з ч.4 ст.263\~ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами. З огляду на наведене, розмір заборгованості за цією складовою визначений судом в розмірі 3534,72 грн,\~виходячи з\~такого розрахунку:\~1598,63\~грн х\~0,1%\~(36,00%/360\~днів)\~х 548\~днів прострочки\~(з\~01.04.2015\~по 30.09.2016)\~=\~876,05\~грн +\~2658,67\~грн (проценти,\~нараховані до\~01.09.2015) = 3534,72 грн. Тож, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на 15.01.2020 визначений судом в розмірі 5133,35 грн, з яких: - 1598,63 грн заборгованість за кредитом, - 3534,72 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. Тож позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2102,00 грн.

Outcome: partial