Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

10.12.2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги малозабезпеченим сім`ям. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач перебувала на обліку в Ленінському управлінні соціального захисту населення м. Дніпропетровська як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. У поданих відповідачем деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.11.2016 по 30.04.2017 року, відповідач зазначила, що вона не працювала та відповідного прибутку не отримувала. Позивачем було призначено відповідачу допомогу малозабезпеченим сім`ям в період з 01.05.2017 по 31.10.2017 року у розмірі 3089,47 грн./місяць. Проте 11.09.2017 року на адресу управління надійшов лист Дніпропетровського центру зайнятості від 01.09.2017 року, в якому зазначалось, що відповідачу з 31.08.2017 року припинено реєстрацію на підставі подання особистої заяви про зняття її з реєстраційного обліку як безробітної. Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача надміру сплачені бюджетні кошти, у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.05.2017р. по 31.10.2017р. в розмірі 3089,47 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином; письмово просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву, заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради та отримувала допомогу малозабезпеченим сім`ям. 04.05.2017 року [PERSON] звернулась із заявою про призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям, разом з якою надала декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.11.2016 по 30.04.2017 року, в яких зазначила, що вона не працювала та відповідного прибутку не отримувала (а.с. 4-6). Згідно довідки Новокодацького районного центру зайнятості від 04.05.2017 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 19.04.2017 року (а.с. 7). Позивачем було призначено відповідачу допомогу малозабезпеченим сім`ям в період з 01.05.2017 по 31.10.2017 року у розмірі 3089,47 грн./місяць. Проте 11.09.2017 року на адресу позивача надійшов лист Дніпропетровського центру зайнятості від 01.09.2017 року, в якому зазначалось, що відповідачу з 31.08.2017 року припинено реєстрацію на підставі подання особистої заяви про зняття її з реєстраційного обліку як безробітної (а.с. 9). [PERSON] було припинено виплату допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.09.2017 року на підставі розпорядження № 603745 від 12.09.2017 року (а.с. 10). Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям визначається Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначаються Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250. Згідно ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю) (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Згідно ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Відповідно до п. 25 Порядку (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу сім`ї, з причин, передбачених абзацами сімнадцятим (крім припинення реєстрації у разі працевлаштування самостійно), дев`ятнадцятим - двадцять другим підпункту 1 і підпунктом 2 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198, - з місяця, що настає за місяцем, в якому припинено реєстрацію безробітного за інформацією центрів зайнятості. Згідно п. 27 Порядку № 250 контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган праці та соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Пунктом 28 Порядку № 250 встановлено, що якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. За період з 01.09.2017 року по 30.09.2017 року переплачена сума бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям становить 3089,47 грн. (а.с. 15). Відповідачу було направлено повідомлення про припинення надання допомоги від 07.08.2018 року, від 21.01.2019 року та зобов`язання повернути переплачені кошти в сумі 3089,47 грн. (а.с. 12). Проте вказані кошти в добровільному порядку відповідачем не сплачені. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що відповідач в добровільному порядку не повернула незаконно виплачені кошти, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід також стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с. 16). На підставі викладеного та

Outcome: approved