Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

12.08.2017 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання 4-х дітей в розмірі 7 108 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2017 р. і до повноліття дітей, та аліментів за минулий час за період з 01.05.2014 р. по [INFO] р. в сумі 60 982 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебували в шлюбі, який між ними вже розірвано. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на її утриманні, при цьому відповідач ухиляється від сплати аліментів. Відповідач заперечував щодо позовних вимог, посилаючись на те, що аліменти сплачував до 2014 року в розмірі 1400 грн. щомісяця, а в подальшому близько 1 000 грн. щомісяця. Зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі вказаному позивачем, оскільки на його утриманні знаходиться ще одна дитина від іншого шлюбу-син [PERSON], [INFO] р. Вказав, що його заробітна плата становить близько 2 500-3000 грн. на місяць та є недостатньою для утримання всіх дітей та нової дружини. Крім вказаного він має хворобу серця, потребує операції та постійного лікування, зокрема й стаціонарного. Відповідачем надані суду та долучені до матеріалів справи копія свідоцтва про народження, копія довідки про доходи, копії виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Інших клопотань, заяв до суду від сторін не надходило. В процесі розгляду були здійсненні наступні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2017 р. вказана цивільна справа розприділена судді [PERSON]. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.09.2017 р. відкрито провадження у вказаній справі. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018 р. цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2018 р. вказану цивільну справу прийнято до свого провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак зазначив, що по можливості буде сплачувати аліменти. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази та аргументи сторін, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали однією сім'єю без реєстрації. шлюбу з 2 000 року. 21.02.2003 р. уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 217, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2012 р. шлюб між сторонами розірвано. Мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, у відповідності до яких батьками останніх вказані позивач та відповідач. Діти перебувають на утриманні позивача. Встановлено, що на утриманні відповідача також перебуває син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, у відповідності до яких батьками останнього вказані відповідач та [PERSON]. Вказані обставини підтвердженні відповідними доказами та визнані сторонами по справі, у зв'язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Будь-яких сумнівів щодо достовірності вказаних обставин або добровільності їх визнання судом не виявлено. У відповідності до довідки про доходи № 1 від 02.02.2018 року відповідач працює менеджером зі збуту в ТОВ «Преміум контакт» з 14.07.2017 р. та отримує заробітну плату в розмірах від 2 576 грн. до 3 018, 75 грн. Щодо аргументиів позивача щодо стягнення аліментів за минулий час, суд зазначає. Згідно ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів за період останніх трьох років, а саме вчинення позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги. Крім вказаного, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 7 108 грн. щомісячно, тобто по 1 777 грн. на кожну дитину, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо. При цьому, позивачем не надано суду доказів, що вказаний розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов'язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. При цьому суд вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення аліментів саме з 01.05.2017 р., оскільки вони не підтверджені позивачем. Зокрема, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються від дня пред'явлення позову. При цьому, посилання відповідача на відсутність достатніх доходів та наявність дитини від іншого шлюбу не звільняє останнього від покладеного на нього законом обов'язку утримання дітей. Посилання сторони відповідача на те, що ним сплачувались кошти на утримання дітей в добровільному порядку, суд не приймає, оскільки останнім, всупереч вимогам ст.ст.76-81 ПК України, не надано суду жодного доказу вказаних обставин. Критичній оцінці підлягає посилання сторони відповідача на те, що останній не має можливості знайти іншу роботу та отримувати більшу заробітну плату, у зв'язку з хворобою серця. Суд вважає обґрунтованими та доведеними посилання позивача на наявність у відповідача обов'язку по утриманню своєї доньки. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований офіційно, отримує заробітну плату, яка не перевищує 3 000 грн., має на утриманні ще одного сина [PERSON], має захворювання серця. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки сукупний розмір аліментів значно перевищує заробітну плату останнього, що позбавляє захисту та належного утримання інших дітей відповідача, а також ставить відповідача в критичне матеріальне становище. При цьому, вказане не звільняє відповідача від обов'язку по утриманню всіх своїх дітей. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 12.08.2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд також зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,8 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial