Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

11.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування квартирою шляхом вселення її у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що з 16.08.1993 року по 26.10.2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. 13.11.1999 року, у період шлюбу, було придбано квартиру [ADDRESS]. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.04.2013 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Їй (позивачу) також належить на праві власності 1/2 частина цієї квартири. Після ухвалення судового рішення про визнання за відповідачем права власності на 1/2 частину квартири, він створив нестерпні умови для проживання у ній позивача та їх дітей, через що вони були змушені покинути своє місце проживання. У 2016 році вона разом з дітьми повернулася до квартири, однак виявилося, що [PERSON] змінив замок у вхідних дверях, чим унеможливив їй доступ до квартири. Декілька разів вона намагалася вселитися до квартири, однак відповідач чинить у цьому перешкоди: змінює замки у вхідних дверях, не відчиняє двері та не пускає її до квартири, у зв'язку з чим вона змушена винаймати житло у смт Донець Балаклійського району Харківської області. З метою досудового врегулювання спору вона декілька разів зверталася до відповідача. Крім того, 15.03.2017 року та 01.06.2017 року вона зверталася до Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області щодо припинення протиправних дій відповідача та вселення її до квартири, однак їй було рекомендовано звернутися до Балаклійського відділу ДВСУ ГТУЮ у Харківській області. Відповідач до цього часу порушує її право користування квартирою, зокрема право на проживання у належному їй житловому приміщенні, тому вона звернулася до суду із даним позовом до відповідача. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити позовні вимоги та повідомила, що після судового засідання 02.02.2018 року вона прийшла до спірної квартири та побачила, що дійсно коридор, який восени 2017 року самочинно збудував відповідач відкритий, однак в неї залишився доступ тільки до однієї кімнати.До інших кімнат доступу немає. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що не чинить перешкод позивачу у користуванні належною їй частиною квартири, вхід до квартири є вільним, про що свідчить акт обстеження від 12.01.2018 року, однак позивачка проживає за іншою адресою та не сплачує комунальних послуг за спірне житло. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, суд приходить висновку про задоволення позову, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16.08.1993 року по 26.10.2010 року перебували у шлюбі (а.с. 12, 13). 13.11.1999 року за договором купівлі-продажу, посвідченим завідуючою Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області Скляр О.М., зареєстрованим у реєстрі за № 1-1880, позивачем у період шлюбу з відповідачем було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.04.2013 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеної квартири [ADDRESS] (а.с. 13). Позивач зазначає, що відповідач під час її проживання у квартирі створив нестерпні умови для проживання у квартирі її та дітей, тому вини покинули житло. З 2016 року відповідач перешкоджає їй у вселенні до квартири. Позивач 22.02.2017 року надсилала відповідачу листа із вимогою про усунення перешкод у користуванні нею належною їй частиною квартири, однак конверт із зазначеною вимогою не був вручений відповідачу за закінченням терміну зберігання. (а.с. 16, 17). За інформацією Балаклійського відділу поліції ГУНП у Харківській області від 24.11.2017 року, [PERSON] у 2017 році двічі зверталася до відділу поліції: перший раз - щодо поділу з [PERSON] спільного майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (СО № 1003 від 15.03.2017 року), вдруге - з проханням вжити заходів до [PERSON], який перешкоджає вселенню до зазначеної квартири (СО № 2238 від 01.06.2017 року) (а.с. 18). Допитані у судовому засіданні за клопотанням позивача свідки: [PERSON] та [PERSON], які є рідними дітьми сторін та повідомили, що в спірній квартирі майже не бувають, коли останній раз приходили, щоб перевірити, чи є доступ до житла, то бачили замок на дверях. Свідок [PERSON] пояснила, що є рідною тіткою позивачки, влітку 2017 року вона з позивачкою та [PERSON] була присутньою при спробі позивачки вселитися в квартиру. А в осени 2017 року бачила, як відповідач будує пристройку до спірної квартири, та бачила, як висів навісний замок на дверях. Аналогічні показання дав свідок [PERSON] Свідок [PERSON], яка є сусідкою відповідача та повідомила, що була тричі присутня при намаганні позивачки вселитися в спірну квартиру. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. А тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 383 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 358 ЦК України установлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Позивачка не має доступу до квартири, у неї відсутні ключі від вхідних дверей, крім того між сторонами склалися неприязні відносини. На підставі наявних у справі доказів та пояснень сторін суд вважає доведеним факт, що позивачу чиняться перешкоди у вільному доступі до квартири, що призвело до порушення її прав з боку відповідача на вільне користування належною їй частиною майна, тому належним способом захисту порушеного права є вселення позивачки у спірну квартиру. Доводи відповідача про те, що позивач проживає за іншою адресою та не сплачує комунальних послуг за спірне житло, не мають правового значення для обмеження іншого власника у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належним майном. Крім того, пояснення відповідача про вільних вхід до квартири суд не бере до уваги, так як відповідачем самочинно у вересні 2017 року побудована прибудова через яку позивачка має доступ лише до частини належного їй майна, що підтверджено копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 12.09.2017 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved