Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

11 червня 2021 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні. Вимоги позову [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина на 12/25 часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Будучи спадкоємцями першої черги, вона та відповідач подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька та в подальшому отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, вона та відповідач успадкували після смерті батька по 12/50 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також позивач вказує, що їй в цьому будинку належить ще 13/25 часток на підставі договору дарування, а всього - 38/50. Наразі між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо користування та розпорядження спільним майном. Враховуючи що частка відповідача в спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, позивач вважає доцільним припинити право власності відповідача на частку у вищевказаному майні з виплатою їй відповідної компенсації. Наведене зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивач просить: припинити право [PERSON] на 12/50 часток в спільному спадковому майні - житловому будинку [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 25 570 гривень. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. 20 серпня 2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, відповідач не погоджується з розміром грошової компенсації та вважає, що вартість її частки в спільному майні має бути визначена з врахуванням ринкових цін на підставі висновку експерта. При цьому строк дії висновку про вартість об`єкту оцінки, який наданий позивачем до позовної заяви, закінчився. На думку відповідача, позивач не довела доказами того, що її частка не може бути виділена в натурі, а сам будинок з врахуванням належних їм часток, є неподільним. З огляду на наведене відповідач просить в задоволенні позову відмовити. 18 жовтня 2021 року від представника позивача адвоката Кобилинського А. О. надійшла заява про уточнення позовних вимог, якою просить припинити право власності на частку [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , визнати на [PERSON] право власності на припинену частку та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 43 808 гривень. Цією заявою представник позивача просить також здійснювати розгляд справи без його участі. Представник відповідача адвокат Міщук І. В. 18 жовтня 2021 року подала суду заяву про розгляд справи без її участі та повідомляє, що відповідач [PERSON] не заперечує щодо припинення її права власності на частку в спільному майні з виплатою їй грошової компенсації в розмірі 43 808 гривень У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 12/50 часток в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 03 грудня 2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О. А. (а. с. 7). Право власності на 12/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] зареєструвала за собою 03 грудня 2018 року Крім того, з копії договору дарування від 05 березня 1998 року, посвідченого Першою Луцькою держнотконторою, встановлено, що позивачу також належить 13/25 часток вищевказаного домогосподарства (а.с. 9). Суд встановив, що відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 12/50 часток в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами першою, другою і четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. У частині першій статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинене, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновком №744/5-2 будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2020 року підтверджується, що розподіл в натурі 12/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] без підсобних будівель і споруд між двома співвласниками в рівних частках, а саме: по 6/25 частин будинковолодіння з метою обладнання окремих ізольованих квартир не можливий. Ринкова вартість 6/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] становить 43 808 гривень. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, визначених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на частку у спірному об`єкті нерухомого майна з одночасною виплатою відповідачу грошової компенсації вартості цієї частки, яка внесена позивачем на депозитний рахунок суду в розмірі 43 808 гривень. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved