Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

12.01.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості де посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором від 24.02.2010 року, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24.02.2010 року в сумі 48537 грн. 41 коп. і судові витрати в сумі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~\~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судового повідомлення, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Дійсно між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] 24 лютого 2010 року був укладений кредитний договір на відкриття карточного рахунку та обслуговування платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до якого Банк відкриває держателю картковий рахунок в національній валюті України гривні з кредитним лімітом у розмірі 1000 грн., оформляє та надає в користування держателю картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в заяві та довідці про використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а саме зі сплатою за користування кредитною лінією 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із розрахунку 360 днів в році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», держатель зобовязаний щомісяця в строки до 25 числа кожного місяця, вносити щомісячний платіж, розмір щомісячного платежу складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складає 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць. Згідно п.1.1.3.2.4 умов і правил надання банківських послуг, Банк вправі змінювати розмір встановленого кредитного ліміту в односторонньому порядку за власним рішенням та без попереднього повідомлення позичальника. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплати Винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору, що відповідає вимогам п.2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг та довідки про тарифи обслуговування кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Тобто, суб'єкти цивільного права можуть укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд. Статтями 526, 625 ЦК України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами, необхідність виконання зобов'язань належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Частина 1 ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 48537 грн. 41 коп., так відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов'язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Заборгованість по кредитному Договору відповідачем не погашено, тому відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 24.02.2010 року станом на 19.12.2017 року сума заборгованості складає 48537 грн. 41 коп. у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5098 грн. 04 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 1232 грн., заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобовязання у розмірі 39419 грн. 87 коп., заборгованість по штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафу (процентна складова) у розмірі 2287 грн. 50 коп. Крім того, визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованих Банком штрафів, оскільки має місце подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору (довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»), передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний випадок прострочення платежу. У той самий час, п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлюється тарифами договору (довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду») у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 р. Виходячи з наведеного у задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення неустойки слід також врахувати наступне. За змістом ст.611\~ЦК України\~в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 546 ЦК України\~передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.\~\~ За правилами\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Разом з тим, за положенням ч.3 ст.551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими, зокрема, може бути ступень виконання зобовязань боржником, майновий стан чи інші інтереси позичальника. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який перевищує заборгованість спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України. Враховуючи те, що діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин та це питання повинно вирішуватися на підставі аналізу конкретної ситуації, а також враховуючи вимоги норм конституційного та міжнародного законодавства, суд вважає можливим зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 7000 грн. відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України\~та з врахуванням принципів розумності і справедливості, закріплених у\~ст.3 ЦК України. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 13330 грн. 04 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5098 грн. 04 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 1232 грн., заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобовязання у розмірі 7000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 483 грн. 85 коп. (13330,04 грн. х 100 : 48537,41 = 27,46%, 1762 х 27,46% = 483 грн. 85 коп.).

Outcome: partial