Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

10.10.2014 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. За позовом, посилаючись на ст..ст.11, 509, 525, 526, 549, 553,554, 623-625 ЦК України, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 836 253,04 грн. та судові витрати. Представник позивача направив разом з позовом до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з»явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладеного договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від божників, всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей, стають дійсним для фактора та вважаються наданим фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів. 28.11.2012 р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданим фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 0703/0707/88-221 від 11.07.2007 р. позичальником згідно якого є [PERSON] Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11.07.2007 р. ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 0703/0707/88-221, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного договору кредитор зобов»язується надати відповідачу кредит в сумі 40 000 доларів США. Згідно умов договору, відповідач зобов»язалась в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом та перевірено доказами, відповідач [PERSON] в період дії договору свої зобов'язання за договором виконувала невчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 28.07.2014 року має заборгованість: за кредитом - 406 173,33 грн., еквівалент 34 252 долари США; за відсотками - 323 875,56 грн., що еквівалентно 27 311,95 долару США. Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов»язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов»язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеню). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума та інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. На час звернення до суду, з врахуванням норм ст.ст.266, 258 ЦК України, розмір неустойки (пені) становить 106 204,62 грн. В забезпечення виконання зобов»язань позичальника [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 11.06.2007 р. ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір поруки № 0703/0707/88-221-Р-1. Відповідно до договору поруки [PERSON], як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов»язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За умовами договору поруки, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем за порушення обов»язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Вищевикладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір підтверджений документально. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: approved