Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказала, що з 28 жовтня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різними поглядами на спільне життя. Фактично вже тривалий час вони не підтримують сімейних стосунків та їх шлюб існує формально. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначила, що через відсутність взаєморозуміння, небажання чоловіка дослухатися до її порад, думки між ними часто виникали сварки. 28 грудня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо один від одного. Заперечила проти надання часу на примирення, зазначивши, що розірвання шлюбу це їх спільне з чоловіком рішення. Після розірвання шлюбу просила відновити її дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно з 2006 року він перебуває з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільну дитину - доньку [PERSON]. Визнав, що через різні погляди на життя, ведення спільного господарства між ним та дружиною часто виникали сварки; за весь період сімейного життя вони так і не змогли знайти спільну мову, не зійшлися характерами. З 28 грудня 2015 року вони стали проживати окремо один від одного. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Заперечив проти надання часу на примирення, вважав що воно є не можливим. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 2006 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис за №2267. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 26 грудня 2007 року, за серією [NUMBER] На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони втратили почуття кохання один до одного. З 28.12.2015 року вони фактично припинили сімейні стосунки, стали проживати окремо. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін, щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved