Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

12.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 2,113 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив №7,8 земельна ділянка [NUMBER] площею 0,826 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №35, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,544 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №71, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,722 га, кадастровий номер [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вказане майно належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 2,113 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив №7,8 земельна ділянка [NUMBER] площею 0,826 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №35, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,544 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №71, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,722 га, кадастровий номер [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10.03.2011 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла - [PERSON]. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з тим, що відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: ... склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказані земельні ділянки (виданий уповноваженим органом 03.11.2006 року, на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області № 755/А-2005 від 31.10.2005 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00334), відсутній. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,113 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив №7,8 земельна ділянка [NUMBER] площею 0,826 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №35, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,544 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №71, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,722 га, кадастровий номер [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 03.11.2006 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00334, що підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 2048/126-18 від 23.06.2018 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,113 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив №7,8 земельна ділянка [NUMBER] площею 0,826 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №35, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,544 га, кадастровий номер [NUMBER]; масив №71, земельна ділянка [NUMBER] площею 0,722 га, кадастровий номер [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 10.03.2011 року секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Триколич Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 78, [PERSON], усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52438272 від 27.06.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіт [PERSON] від 10.03.2011 року, зареєстрований за № 78, не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], що підтверджено відповідною заявою в матеріалах спадкової справи, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 619/02-14 від 26.05.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: ... склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказані земельні ділянки (виданий уповноваженим органом 03.11.2006 року, на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області № 755/А-2005 від 31.10.2005 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00334), відсутній. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв'язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved