Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~12.07.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі відповідач) про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 16.11.2017 року (реєстровий № 20751), яким з позивача стягнуто на користь відповідача заборгованість за кредитним договором від 07.10.2004 року, що виникла за період з 07.10.2004 року по 13.09.2017 року, в сумі 11016 грн 83 коп., а також стягнення з відповідача утриманих з її пенсії на підставі цього виконавчого напису грошових коштів в сумі 740 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що в приватного нотаріуса [PERSON] не було законних підстав для вчинення виконавчого напису, через пропуск відповідачем встановленого законом трирічного строку позовної давності для стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача позов не визнав, при цьому висловив позицію про те, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса повністю відповідає вимогам закону та, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки вимога про скасування виконавчого напису може бути заявлена лише до нотаріуса, а не до стягувача. Представник третьої особи при вирішенні спору послалася на розсуд суду та повідомила, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса з пенсії позивача фактично стягнуто 540 грн 90 коп., які відповідачу ще не перераховані та зберігаються на депозитному рахунку відділу, а також 45 грн 05 коп. в рахунок погашення виконавчого збору. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини: 16.11.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчив виконавчий напис (реєстровий № 20751) про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 07.10.2004 № 2515-1004, що виникла за період з 07.10.2004 року по 13.09.2017 року, в сумі 11016 грн 83 коп. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Оскаржуваним позивачем виконавчим написом приватного нотаріуса стягнуто заборгованість поза трирічним строком її виникнення, що суперечить приписам статті 88 Закону України «Про нотаріат», при цьому є безумовною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Суд вважає, що сформульована позивачем вимога про скасування виконавчого напису нотаріуса за своїм правовим змістом є значно ширшою вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, що дозволяє суду захистити порушені права позивача, яка є інвалідом І групи, та визнати оскаржуваний позивачем виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Водночас, вимога позивача про стягнення з відповідача утриманих з її пенсії грошових коштів у сумі 740 грн є такою, що спростовується приєднаними до справи письмовими доказами, зокрема, довідкою третьої особи про те, що утримана з пенсії грошова сума в розмірі 540 грн 90 коп. фактично відповідачу не перерахована та зберігається на депозитному рахунку відділу, а тому її слід відхилити. Таким чином, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial