Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

11 січня 2018 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору б/н від 15 лютого 2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, станом на 30 листопада 2017 року його заборгованість, з урахуванням рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 січня 2016 року, склала 100269,79 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не зявився, відзиву на позовну заяву не направив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту, в розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою за користування кредитом 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості (30 % на рік), обовязковим щомісячним платежем 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн.), з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів (а.с.9-34). Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його. У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. За умовами п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобовязань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 30 листопада 2017 року йому нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, в розмірі 109646,77 грн., з яких 2277,00 грн. заборгованість за кредитом, 101899,77 грн. заборгованість за відсотками, 5470,00 грн. пеня, з відрахуванням від цієї суми 14627,92 грн., стягнутих з відповідача за виконавчим листом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року. Крім того відповідачу нараховано 500,00 грн. штраф фіксована частина та 4750,94 грн. штраф процентна складова, а загальна заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, складає 100269,79 грн. (а.с.6-8). При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що відсоткова ставка за кредитом з 01 вересня 2014 року позивачем збільшена до 34,8 %, з 01 квітня 2015 року до 43,2 %, а відповідач з 28 вересня 2012 року операцій по картрахунку та погашення кредиту не здійснював. Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, обґрунтованою до стягнення є лише заборгованість за кредитом, в розмірі 2277,00 грн. та штраф 500,00 грн. (фіксована частина). Разом з тим, суд вважає що позивач збільшив розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачає, що розмір процентів та порядок їх сплати, визначаються в кредитному договорі. Відповідно до п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг позивач має право проводити зміну тарифів, при цьому він повинен не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати відповідача, зокрема у виписці по картковому рахунку згідно п.1.1.3.1.9. договору. За приписами вказаного пункту, позивач зобовязаний не рідше одного разу на місяць надавати відповідачу виписки про стан карткового рахунку та проведені за минулий місяць операції. Будь-яких доказів повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки позивачем суду не надано, а тому обґрунтованою до стягнення є заборгованість за відсотками за період з 10 березня 2012 року по 28 вересня 2012 року, в розмірі 393,36 грн. (згідно розрахунку заборгованості позивача), а за період з 28 вересня 2012 року по 30 листопада 2017 року, в розмірі 3537,8 грн. за відсотковою ставкою 30 %, виходячи з наступного розрахунку: 2277,00 грн. заборгованість за тілом кредиту х 30 % річних : 360 днів у році = 1,9 грн. відсотки за 1 день х 1862 дні. Загальний розмір заборгованості за відсотками, який є обґрунтованим до стягнення, складає 3931,16 грн. (393,36 грн. + 3537,8 грн.). Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2\~ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~ щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15. Умови та правила надання банківських послуг п.2.1.1.7.6. та п. 2.1.1.12.6.1. і тарифи обслуговування кредитної карти «Універсальна», передбачають стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, тобто одне й те саме порушення зобовязання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, в розмірі 5470,00 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, обґрунтованими до стягнення є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу процентна складова (5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій), а саме в розмірі 310,41 грн., оскільки обґрунтована заборгованість за кредитом з урахуванням розміру відсотків, становить 6208,16 грн. Загальна сума, яка є обґрунтованою до стягнення по даному кредитному договору, складає 7018,57 грн., однак за даними виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 21 січня 2016 року, з відповідача на користь позивача вже стягнуто за рішенням третейського суду по даному кредитному договору 14627,92 грн. (а.с.5), а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed