overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

11.09.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання та на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1-4), мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем шлюб розірвано 12.07.2013 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. У судовому засіданні позивачка позов (а.с.1-4) підтримала за вимогами в ньому викладеними. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини та на дружину - 1/8 частину. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, які проживають окремо, є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач від цього ухиляється. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню у судовому порядку в силу ст. 181 СК України. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитини (а.с.5), має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З відповідача необхідно стягнути користь позивачки: аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 11.09.2014 р., і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 11.09.2014 р. до досягнення дитиною 3-ох років, тобто до [INFO] року включно, і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; у задоволенні решти позовних вимог відмовити. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

11.09.2014р. до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області від 14 липня 2005 року, актовий запис № 35. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності про, що до суду подала відповідну заяву. Належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду відповідач (про що на а. с. 11, 14 є розписки про вручення судових повісток) до суду не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, що з урахуванням позиції позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, дає підстави для її розгляду у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення з вказаної квартири [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з їх малолітньою донькою [PERSON], 2008 р.н. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником вищезазначеної квартири згідно договору дарування від 29.01.2010 року. В 2008 році, ще до укладання договору дарування, його мати, за усною домовленістю, дозволила проживати у вказаній квартирі відповідачам, разом з їх малолітньою донькою. При цьому, відповідачі обіцяли звільнити квартиру за першою вимогою. На сьогоднішній день відповідачі продовжують проживати в належній позивачу квартирі, комунальні послуги не сплачують, на його вимоги, добровільно звільняти приміщення відмовляються, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості користуватися належним йому майном. В судовому засіданні позивач підтримав позов з наведених у ньому підстав. Відповідачі проти задоволення позову заперечували, вказавши, що у 2010 році відповідач [PERSON] надав позивачу у борг 10000 доларів США. За усною домовленістю між сторонами, у випадку неповернення боргу, [PERSON] обіцяв передати вищевказану квартиру у власність відповідачів з певною доплатою з їх боку. Оскільки [PERSON] борг не повернув, вони продовжують проживати в його квартирі. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування серії BMM № 360866 від 29.01.2010 року (а.с. 7-8). На сьогоднішній день у вказаній квартирі проживають [PERSON], [PERSON], разом з їх малолітньою донькою [PERSON] При цьому договори оренди, а також інші договори, які б підтверджували право відповідачів на користування займаним приміщенням, між сторонами не укладалося. Вказані обставини сторонами не заперечувались. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі користуються квартирою [ADDRESS] без належних на то правових підстав, а відтак порушують право позивача, як власника, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову посилається на те, що він з відповідачкою одружилися 09.10.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю з відповідачкою вони не проживають з грудня 2013 року. Сімейне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на шлюб, сім'ю. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує повністю. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.10.2009 року у виконкомі Біленьківської селищної ради м. Краматорськ Донецької області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 52 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 671, зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 9). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову посилається на те, що він з відповідачкою одружилися 18.03.2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Однією сім'єю з відповідачкою вони проживали до 2011 року, після чого їх спільне проживання фактично припинено. Причиною стало те, що у них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує повністю. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.03.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 189 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 702, зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с. 10). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, внаслідок чого до фактичного припинення шлюбних відносин. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про час, місце та день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 1992 року в Палаці урочистої реєстрації актів цивільного стану Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів, актовий запис №974. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні відповідачки. Шлюбні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння у сім'ї, різних поглядів на шлюб та сім'ю що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Встановлене свідчить, що сім'я сторін розпалася, спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї є неможливим. Таким чином, суд вважає, що згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за законом. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, так як оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку було втрачено, про що було подано оголошення у районну газету «Колос». В судове засідання позивач не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав відповідну заяву. Очеретнянська сільська рада Погребищенського району Вінницької області просила розгляд даної справи провести без участі їхнього представника, про що до суду повідомили відповідною заявою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померлий [INFO]. [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 6) був власником земельної ділянки, яка розташована на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 8), після смерті спадкодавця позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5), позивач має намір успадкувати майно померлого батька. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., був власником земельної ділянки, яка розташована на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON], як спадкоємець за законом має намір успадкувати майно померлого батька, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку, яка належала його померлому батьку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду цією заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Заявник посилається на те, що з 1994 року по даний час він проживає з [PERSON] однією сім'єю в [ADDRESS]. Вони разом пов'язані спільним побутом, ведуть спільне господарство.Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] Факт їхнього спільного проживання однією сім'єю підтверджується довідкою Черемошненської сільської ради, свідоцтвом про народження їхнього сина та іншими доказами. Даний факт йому необхідно встановити з метою розподілу спільного майна , яке є спільною сумісною власністю. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги підтримав в повному обсязі та вимагав встановити факт проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення факт проживання з [PERSON] з 1994 року однією сім'єю , без реєстрації шлюбу. Заслухавши пояснення заявника, зацікавлену особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 15.12.1994 року подружжя [PERSON] та [PERSON] проживають разом, без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою сільської ради за № 455 від 22.08.2014 року ( а.с. 8), від спільного життя у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а.с.6). Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю , але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно з п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та що передбачено п.5 ч.1, ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). В обґрунтуванні позову вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 180, 183 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача на одну дитину аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що 07.10.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), довідкою з місця мешкання позивачки про склад сім'ї. (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved