Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

11 березня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини та зазначила, що дитина хворіє та потребує додаткового лікування, у зв'язку із чим просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та просив стягувати з нього аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його доходів, посилаючись на те, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, якому зазначила позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2010 року, однак з червня 2013 року разом не проживають. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері, позивачка працює палатною медичною сестрою в МОПТД, інших доходів не має та відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку, працює в Ольшанській виправній колонії №53 УДПтС України в Миколаївській області, що позивачкою не оспорюється, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial