Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

10.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду з відповідним цивільним позовом до відповідачки [PERSON] згідно з яким, посилаючись на ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання їх спільних малолітніх дітей, синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що проживають разом з ним, просив ухвалити судове рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно зазначених дітей, а також про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дітей та понесені ним судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що в шлюбі з відповідачкою [PERSON] у них народилося згаданих вище двоє синів. Однак подружнє життя між ними не склалося, що стало наслідком розірвання їх шлюбу згідно рішення Новобузького районного суду від 17.04.2014 року. Після розірвання шлюбу відповідачка залишила його з дітьми і стала проживати за іншою адресою, яка йому не відома. За час окремого проживання [PERSON] , жодного разу так і не відвідувала своїх малолітніх дітей, не телефонувала їм, жодним чином не цікавилася їхнім станом здоров`я, розвитком, зважаючи на те, що діти часто хворіли. При цьому мати також не надавала жодної допомоги на утримання синів, яке повністю лягло на нього та його батьків. Таким чином, зазначені обставини змусили його звернутися до суду з вказаним позовом. 19.09.2019 року за ухвалою суду зазначений позов залишено без руху. 08.10.2019 року на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, позивачем, в тому числі, було подано позов у новій редакції, згідно якого він відмовився від вимог до відповідачки про стягнення з неї аліментів, оскільки за рішенням Новобузького районного суду від 11.07.2014 року з [PERSON] вже присуджено до стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання цих дітей. 12.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов від третьої особи Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, згідно якого останній не заперечує проти задоволення позову. Вказав, що відповідачка [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, яка станом на 01.11.2019 року складає 81 724,68 грн. 20.11.2019 року за ухвалою суду витребувано від органу опіки та піклування Новобузької РДА висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] під час судового розгляду справи, посилаючись на обставини викладені у позові, заявлені довірителем вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Новобузької РДА, [PERSON] , підтримала висновок зазначеного органу щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н., не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] , посилаючись на достатність для цього підстав. Третя особа без самостійних вимог Новобузький РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, втім направив до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника відділу. Не заперечував проти задоволення позову [PERSON] . Вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтв про народження (копії), серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , є батьками двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.27, 28). Згадані діти у сторін народилися в період їхнього шлюбу, який було розірвано за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.04.2014 року (а.с.17). Крім того матеріалами справи, а саме: довідкою Новополтавської ЗОШ від 19.08.2019 року (а.с. 20), актом обстеження матеріально побутових умов проживання та довідками Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 16.08.2019 року (а.с.21, 22, 67) встановлено, що після розірвання шлюбу сторін, відповідачка [PERSON] залишити позивача та спільних дітей на нього і вибула з с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області у невідому напрямку. Життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Малолітні [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н. залишилися проживати з батьком, позивачем у справі, [PERSON] , у родині його батьків [PERSON] та [PERSON] , у будинку, що розташований по [ADDRESS] і здебільшого знаходяться на їх утриманні та вихованні. Діти навчаються у Новополтавській ЗОШ у 6-му та відповідно 3-му класах. Для належного утримання дітей позивач [PERSON] періодично виїжджає на заробітки за кордон. [PERSON] , як видно з довідки Новобузької ЦРЛ від 15.11.2019 року, потребує оперативного втручання через загострення пахової грижі (а.с.64) Відповідачка, з часу відокремленого проживання від дітей, будь-якої матеріальної допомоги останнім не надавала, що стало наслідком ухвалення рішення Новобузького районного суду від 11.07.2014 року за відповідним позовом [PERSON] , згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 28 травня 2014 року і до повноліття дітей (а.с.29). Станом на 01.11.2019 року, як видно з розрахунку, складеного державним виконавцем Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] перед [PERSON] становить 81 724,68 грн. На протязі усього періоду стягнення аліментів божником не внесено жодних сум в рахунок погашення вказаного боргу (а.с.55). Зазначені обставини підтверджені також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА від 18.02.2019 року, відповідачка [PERSON] тривалий час зі своїми дітьми [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н. не проживає, місце її фактичного перебування чи проживання не відоме. З 2013 року діти проживають разом з батьком та бабою у с. Новополтавка Новобузького району. Мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Не спілкується з дітьми, не цікавиться їхніми справами, успіхами у школі та здоров`ям, матеріальної допомоги не надає. Між матір`ю та її дітьми відсутній психологічний зв`язок, тому позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх синів [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н., є доцільним і буде відповідати інтересам дітей (а.с. 76). Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідачка [PERSON] , яка являється матір`ю малолітніх [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н., умисно самоусунулася від виховання своїх дітей та в порушення вимог ст.150 СК України протягом тривалого часу при наявності реальної можливості не проявляла щодо синів батьківського піклування, не вчиняла дій щодо участі у їх вихованні, утриманні, піклуванні про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав. Крім того, суд вважає за необхідне пояснити відповідачці, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. На стягненні з відповідачів судових витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи, остання не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved