Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

11 вересня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що його дід [PERSON] помер 21 травня 1996 року в с. Жовтневе, Гребінківського району Полтавської області. На час своєї смерті він мав право на земельну частку (пай) в КСП «Ульяновске» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 га згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134978. Отже після смерті діда позивача відкрилася спадщина на земельну частку (пай). У нотаріальному порядку позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки ним пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач є внуком спадкодавця, а тому згідно законодавства відноситься до пятої черги спадкоємців за законом. Причиною несвоєчасного звернення до нотаріуса та пропуску ним 6 ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його діда стала юридична необізнаність в спадковому праві, оскільки маючи у володінні та користування майно діда він вважав, що таким чином спадщину прийняв. Окрім цього дід позивача по віку протягом останніх років свого життя потребував сторонньої допомоги, позивач проживав з дідом в одному с. Жовтневе та по одній вулиці Жовтнева, тому постійно допомагав йому по господарству, продуктами харчування, тощо. Окрім позивача інших спадкоємців, які б претендували на спадщину або прийняли її не має, оскільки син спадкодавця (батько позивача) [PERSON] помер 24.12.2010 року. З огляду на вказане просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача подав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача подав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, позов визнає. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 354148 [PERSON] помер 21 травня 1996 року /а.с. 6/. На час смерті [PERSON] мав право на земельну частку (пай) згідно отриманого ним сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Ульянівське» згідно рішення Гребінківської РДА за № 404 від 24.12.1996 року, розмір якої становить 3,39 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області та на даний час ніким не успадкована. Про даний факт свідчить лист Держгеокадастру у Гребінківському районі Полтавської області № 23 від 01.08.2017 року /а.с.7/. Згідно з ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З письмового розяснення в.о. завідувача Гребінківської ДНК за вих. № 439/01-16 від 09.09.2017 року вбачається, що згідно алфавітної книги спадкова справа на майно померлого 21 травня 1996 року [PERSON] не відкривалася, заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не подавалися, а тому про інших спадкоємців крім внука [PERSON], не відомо. Заява про приняття спадщини від [PERSON] не надходила, отже, він не прийняв спадщину ні шляхом подання заяви про прийняття спадщини, ні шляхом проживання разом з померлим на момент його смерті /а.с. 4/. Згідно копії довідки Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 366 від 31.07.2017 року /а.с. 9/ вбачається, що останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON], який помер 21.05.1996 року було с. Жовтневе (Сотницьке), Гребінківського району Полтавської області, вул. Жовтнева (Центральна), № 95, на час його смерті за цією адресою він був зареєстрований один. Невизнане позивача право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно змісту ст. 1272 ЦК України підлягає захисту судом, оскільки у судовому засіданні доведено, що ніхто спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України не прийняв. Також з цих підстав нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] /а.с. 4/. Судом встановлено, що причинами пропуску строку прийняття спадщини позивачем було те, що він вступив в управління та користування спадковим майном [PERSON], продовжує ним володіти, а тому вважав, що таким чином, спадщину прийняв. Суд наведені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважними з огляду на наступне. Суд бере до уваги рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року № 6, згідно яких поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Водночас, судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] вступив в управління та користування спадковим майном, продовжує ним володіти. Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування»/ «законні сподівання» вчиняти певні дії. Зокрема, у рішенні у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X, що згодом відображено і у рішенні «Сук проти України», заява № 10972/05, пункт 22, ECHR 2011, встановлено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. Зважаючи на те, що позивач володіє та користується майном відкрито, таким чином, відповідні дії позивача є правомірними, а тому у нього виникли правомірні очікування щодо відповідного спадкового майна. Власне наявність саме таких очікувань суд визнає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Суд вважає, що достатнім для подання заяви про прийняття спадщини буде три місяці. На підставі викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. ст. 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved