Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

11.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.08.2011 року спадкодавець [PERSON] отримав кредит у розмірі 7100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 09.05.2014 року спадкодавець, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.05.2014 року. 08.01.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори. 22.01.2016 року позивачем було отримано відповідь Першої Синельниківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого [PERSON], який звернувся із заявою про прийняття спадщини є [PERSON]. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Станом на дану смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 03.08.2011 року становить 5995,56 грн., яка складається з наступного: 5995,56 заборгованість за кредитом. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5995,56 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. До початку судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася по невідомим суду обставинам, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Існування договірних зобовязань між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] підтверджується Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 03.08.2011 року. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання дійсного Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним Договором. При порушенні Клієнтом строків платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій ( п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг ). За користування кредитом, наданого Держателю, при наявності пільгового періоду, Держатель сплачує відсотки за пільговою відсотковою ставкою ( 0,01% річних ) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції ( п.2.1.1.12.2 Умов та Правил ). Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема : припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно копії свідоцтва про смерть від 12.05.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер у віці 54 роки 09 травня 2014 року. Таким чином судом встановлено, що первісний відповідач з яким у позивача виникли договірні відносини помер. Так згідно, ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). З повідомлення державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори вбачається, що після [PERSON], померлого 09.05.2014 року, заведена спадкова справа та спадкоємцем є [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], вулю Леніна, 185а кв. 29. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як розяснено у п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року (із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойки тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Отже, суду не надано розрахунку боргу станом на день смерті боржника [PERSON] яка сталася 09.05.2014 року, так як у результаті спадкування до спадкоємця переходять лише права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойки тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нарахування зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. У заявленому позові зазначено, що заборгованість спадкодавця станом на дату смерті на 09.05.2014 року складає 5995,56 грн., хоча дана обставина суперечить розрахунку заборгованості наданому позивачем станом на 31.03.2016 року, де залишок заборгованості у розмірі 5995,56 розраховано станом на 31.03.2016 року. Суд не приймає до уваги інші розрахунки та виписки по рахунку, надані позивачем, де сума заборгованості спадкодавця [PERSON] по кредитному договору, також розрахована станом на 31.03.2016 року, але вже значно збільшилась та складає 6704,91 грн., так як позовні вимоги позивачем не збільшувались. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Оскільки позивачем, не було надано розрахунку боргу станом на день смерті боржника [PERSON] яка сталася 09.05.2014 року та документальних підтверджень щодо наявності спадкового майна, одержаного у спадщину, та його вартість, що позбавляє суд, законних підстав ухвалити рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. У звязку з цим згідно ст. 88 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.526,527,611,612,623,625,1054,1218, 1282, ЦК України,

Outcome: dismissed