Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

11 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до [PERSON] , Ізюмської міської ради Харківської області, заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] про надання дозволу вчинити певні дії по захисту порушених прав та законних інтересів, про припинення дії, яка порушує право. В обґрунтування позовних вимог зазначила, їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18 липня 1988 року, видане рішенням виконкому Ізюмської міської ради за № 418 від 21 червня 1988 року замість договору дарування від 24 березня 1964 року за № 861 на 3/20 частки, у зв`язку з перерозподілом долей, реєстраційний запис № 757 від 18 липня 1988 року Ізюмським міськінвентар бюро, належить право власності на 9/50 ч. житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час її співвласниками зазначеного двоповерхового будинку [ADDRESS] є слідуючі: [PERSON] , займаюча квартиру № З на 2 поверсі, котра розташована над моєю квартирою, поверхом вище, [PERSON] , займаючий квартиру № 2 , та [PERSON] , займаючий квартиру № 1. Вказаний двоповерховий будинок, розташований на земельній ділянці в центрі міста Ізюма, в землях Ізюмської міськради, котра була поділена в користування виконкомом Ізюмської міськради за трьома власниками квартир, а саме квартири № 1,2 та №4. Навесні 2013 року власниця квартири № 3 - [PERSON] розпочала свої протиправні дії, а саме: самостійно захопила земельну ділянку зі сторони дороги [ADDRESS] та з боку від входу в мій двір, та до стіни моєї квартири, огородив вказану ділянку шиферним парканом та стіною із шлакоблоку висотою 2 метри, завезла землі та піску, засипала стіну житлового приміщення моєї квартири, що призвело до затікання дощової води в мою квартиру, руйнування стелі, підлоги, стін, в зв`язку з чим моє житлове приміщення вражено грибком та вже чотири роки не висихає. [PERSON] самовільно зруйнувала сходи, металеву конструкцію самовільно зняла та здала на вторчермет, цеглу розібрала. [PERSON] утворила зливну яму з житлового приміщення, квартири, а також зчинила перешкоди у користуванні власною оселею. На неодноразові вимоги усунути перешкоди в здійсненні прав, привести самовільно захвалену нею земельну ділянку в належний стан та звільнити від землі стіну моєї квартири, ніяк відповідач не реагувала. За таких обставин [PERSON] зі скаргою на неправомірні дії [PERSON] неодноразово зверталась до Ізюмського відділу поліції, до головного архітектора м.Ізюма, до інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської області, до Ізюмського міського голови Марченко В.В. Вище вказані обставини змусили [PERSON] звернутися до суду за захистом своїх майнових прав в зв`язку з власністю та користуванням житловим приміщенням, своєю квартирою [ADDRESS] її відновленню. 14 листопада 2018 року у справі відкрито загальне провадження та справу призначено у підготовче судове засідання. У відзиві на позовну заяву [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, оскільки аналогічний позов вже був розглянутий у суді з винесенням рішення у справі від 25 квітня 2017 року. Зазначила, що вона не перешкоджає у проведенні відновлюваних та ремонтних робіт позивачці у справі. Просила провадження у справі закрити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтвердила, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог [PERSON] , просила у їх задоволенні відмовити, оскільки виконання зазанчених робіт призведе до пошкодження будинку, крім того, позбавить її можливості вільного проходу в її частину будинку. Відповідач представник Ізюмської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересовані особи у справі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначили, що їх права та інтереси не порушено. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18 липня 1988 року, видане рішенням виконкому Ізюмської міської ради за № 418 від 21 червня 1988 року замість договору дарування від 24 березня 1964 року за № 861 на 3/20 частки, у зв`язку з перерозподілом долей, реєстраційний запис № 757 від 18 липня 1988 року Ізюмським міськінвентар бюро, належить право власності на 9/50 ч. житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] .(а.с.18). В теперішній час співвласниками зазначеного двоповерхового будинку [ADDRESS] є слідуючі: [PERSON] , займаюча квартиру № З на 2 поверсі, котра розташована над квартирою позивача, поверхом вище, [PERSON] , займаючий квартиру № 2 , та [PERSON] , займаючий квартиру № 1 . Рішенням від 25 квітня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області цивільної справи №623/2746/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Ізюмської міської ради Харківської області, заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, відшкодування (збитків) шкоди - задовольнив позовні вимоги, а саме: Зобов`язав [PERSON] прибрати незаконно зведений паркан, розташований біля стін будинку квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і до дороги [ADDRESS] та звільнити незаконно захоплену земельну ділянку від будівельного сміття, та стягнув з відповідачки матеріальні збитки в сумі 28 600 грн. відповідно експертної оцінки вартості відновлюваного ремонту квартири.(а.с.22-23) Судова палата у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області своєю ухвалою від 04 жовтня 2017 року дане рішення суду, котре набрало законної сили 04 жовтня 2017 року, залишила без змін.(а.с.25-29) Відповідно Заключення про технічний стан будівельних конструкцій та інженерних систем квартири по [ADDRESS] , «Виявлені порушення здатні привести до вичерпання несучих здібностей основних будівельних конструкцій та аварійному стану будівлі в цілому, непридатною до безпечної експлуатації».(а.с.36-40) Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року [PERSON] не виконала. Відповідно до приписів ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Уст. 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Матеріали справи містять заключення про технічний стан будівельних конструкцій та інженерних систем квартири по [ADDRESS] , де виявлені порушення здатні привести до вичерпання несучих здібностей основних будівельних конструкцій та аварійному стану будівлі в цілому, непридатною до безпечної експлуатації. Відповідно до ст. ст.2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право, зокрема, вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушених своїх невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свобода чи законні інтереси таких осіб, і залежно від цього вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Разом із цим, за ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В межах розгляду даної справи відповідачем [PERSON] не спростовані доводи позивача та зібрані докази у справі щодо створення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, яке є власністю [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] щодо захисту її права власності від порушень та надання дозволу на вчинення певних дій по захисту порушених прав та законних інтересів по відновленню квартири задоволенню не підлягає, оскільки дана форма захисту не передбачена законодавством. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при зверненні до суду з даною позовною заявою [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1409, 60 гривень, то відповідно до частково задоволених позовних вимог з [PERSON] необхідно стягнути половину сплаченого судового збору на користь позивача.

Outcome: partial