overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2013 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №163. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини остаточно припинили з січня 2015 року з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 15.06.2013 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.6. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], а.с. 7. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. Спір про місце проживання дитини і щодо майна відсутній. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася, зберегти її неможливо, тому, відповідно до ст.ст.100, 112 СК України, позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі 27.04.2012 року було укладено шлюб, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що з 27.04.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а.с. 8, відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 9. [PERSON], а.с. - 18, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина Ярослава, [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. [PERSON] зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі 17.11.2001 року було укладено шлюб, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач, [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дітей не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому Законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 17.11.2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а.с.-4, відповідач [PERSON] є батьком дітей позивача, сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, а.с.-3,4. Діти проживають з позивачкою та знаходитяться на її утриманні, що підтверджується довідкою НОВА-Ком, а.с.-5. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинилися з вересня 2013 року, тому подальше перебування в шлюбі не має сенсу. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Майнового спору не заявлено. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, в своїй позовній заяві просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, у своїй письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2002 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 324. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл майна не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сімї фактичне припинення шлюбних відносин. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. Судові витрати, повязані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011 року. В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, інших аліментних зобовязань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 9, 10 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що сторони з 24 грудня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовим запис № 737 ( а.с. 4 копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька: [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення донькою повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

11.08.2016 року до Волноваського районного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом, з урахуванням уточнень, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1975 року, який розірвано ВДРАЦС Волноваського РУЮ 30.08.2013 року.\~ Під час перебування у шлюбі, а саме 20 липня 1999 року, вони придбали на підставі договору купівлі-продажу будинок №27 по вулиці Челюскіна у місті Волноваха Донецької області. Договір та право власності зареєстрували на її чоловіка відповідача у справі. У звязку з тим, що будинок було придбано в період шлюбу, вважає, що даний\~ будинок є спільною сумісною власністю та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку\~ № 27 по вул. Челюскіна у місті Волноваха Донецької області, загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., разом з господарськими будівлями та спорудами. \~\~\~ Представник\~\~позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні уточненої позовної заяви. \~\~\~ Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що позивач з 2006-2007 року не проживає в даному будинку. Відповідачем було здійснено добудування в будинку в результаті чого житлова площа збільшилась та зараз складає 31,5 кв.м. Крім того, самочинно добудовано господарські будівлі. Оскільки право власності на самочинно зведені будівлі не набувається, самочинно зведений спірний будинок не є обєктом спільної власності подружжя, а тому розподілу не підлягає. \~\~ Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ \~\~\~\~ Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

11.08.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявоюдо [PERSON], третя особа: Словянський районний Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про оскарження батьківства. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

11.08.2016 року до суду надійшла заява завідуючого 10-м відділенням Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням Білопільського місцевого суду від 25.11.2002 року був визнаний недієздатним. 22.03.2012 року [PERSON] був госпіталізований до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» згідно вимог ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». У звязку з рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. З метою визначення психічного стану особи, комісією лікарів-психіатрів було проведено огляд [PERSON] та прийнято рішення про необхідність продовження примусової госпіталізації. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав. Заінтересована особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не зявився. Захисник, прокурор не заперечували проти задоволення заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Білопільського місцевого суду від 25.11.2002 року [PERSON] було визнано недієздатним (а.с. 3). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 10.08.2016 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність)», внаслідок чого неспроможний самостійно задовольняти основні життєві потреби та може завдати значної шкоди своєму здоровю, без подальшого надання медичної допомоги. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

11.08.2016 року Драбівським районним судом Черкаської області винесено заочне рішення, яким задоволено повністю позову заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Проте, судом не вирішено питання про на користь держави судові витрати з відповідача. Суд з власної ініціативи вирішив ухвалити додаткове рішення по цивільній справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів не оплатила судовий збір у сумі 551 грн. 2 0 коп., оскільки звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674. Ч.3 ст.88 ЦПК України передбачено, що якщо позивач звільнений від сплати судового збору, то разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволених вимог. Відтак, оскільки позов задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

11.08.2016 року КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], 1971 року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON] госпіталізований в психіатричний заклад за заявою опікуна. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2001 року визнаний недієздатним, призначена опікуном мати хворого - [PERSON] [PERSON] - є інвалідом 1-ї группи по псіхіатричному захворюванню - безстроково. Діагноз - «шизофренія, проста форма». У зв'язку з госпіталізацією за даним діагнозом та відсутністю згоди особи на лікування в добровільному порядку в медичному закладі, КУ «ООМЦПС», звернулась до суду з заявою про вирішення питання про доцільність госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. У судовому засіданні лікар психіатр психіатричного відділення КУ «ООМЦПЗ» Ложечка С.І. наполягав на тому, щоб [PERSON] було госпіталізовано, у зв'язку з тяжким захворюванням. Законний представник [PERSON] - [PERSON] підтримала думку лікаря. У судовому засіданні [PERSON] назвав своє прізвище ім'я та по батькові, дату народження, де проживає. Прокурор у судовому засіданні висловив думку про те, що зазначена заява підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представника КУ «Одеський обласний медичний центр психіатричного здоров'я», прокурора, особи, відносно якої подана заява, його законного представника, вивчивши надані документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. Особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. У зв'язку з тим, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять небезпеку для себе та оточуючих, то суд прийшов до висновку про доцільність його госпіталізації у примусовому порядку в умовах КУ «ООМЦПЗ». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

11.08.2016 року КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], 1971 року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON] госпіталізований в психіатричний заклад за заявою опікуна. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2014 року [PERSON] визнаний недієздатним, призначений опікуном двоюрідний брат хворого - [PERSON] [PERSON] - інвалід 1-ї группи по псіхіатричному захворюванню- безстроково. Діагноз - «шизофренія, маячна форма, . Маячний тип дефектом». У зв'язку з госпіталізацією за даним діагнозом та відсутністю згоди особи на лікування в добровільному порядку в медичному закладі, КУ «ООМЦПС», звернулась до суду з заявою про вирішення питання про доцільність госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. У судовому засіданні лікар психіатр психіатричного відділення КУ «ООМЦПЗ» Зеляско К.Ю. наполягав на тому, щоб [PERSON] було госпіталізовано, у зв'язку з тяжким захворюванням. Законний представник [PERSON] двоюрідний брат хворого - [PERSON] підтримав думку лікаря. У судовому засіданні [PERSON], мовному контакту не піддавався. Ані законний представник, ані лікар не навели жодних підстав в обґрунтування своїх вимог щодо необхідності примусового лікування [PERSON] в умовах стаціонару КУ. Прокурор у судовому засіданні також не знайшла жодних підстав для задоволення заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] Вислухавши пояснення представника КУ «Одеський обласний медичний центр психіатричного здоров'я», прокурора, особи, відносно якої подана заява, його законного представника, вивчивши надані документи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Однак, в судовому засіданні, не виявлено будь-яких фактів, які б вказували на вчинення реальних дій [PERSON], що являють собою небезпеку для нього чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на даний момент часу. Суд вважає, що дії лікарів-психіатрів по госпіталізації [PERSON] були правомірними, оскільки на початок огляду у нього виявлялися ознаки психічного захворювання, однак факти, вказані в історії хвороби та заяві в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

11.08.2016 року Оболонським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 2-н-765/150/16 про стягнення з [PERSON] на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квазар-10» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з травня 2015 року по червень 2016 року на загальну суму 7 601, 91 грн., пені у розмірі 553, 74 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та судових витрат у розмірі 689 грн. 31.08.2016 року боржник [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу від 11.08.2016 року, зазначаючи, що про наявність судового наказу про стягнення з нього заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги йому стало відомо 20.08.2016 року, у зв'язку з чим боржником не було пропущено строк звернення до суду з зазначеною заявою. Зазначає, що заявлені стягувачем вимоги по стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги є спірними, з врахуванням того, що на його думку розрахунок наданий стягувачем містить математичні помилки, які й стали підставою для нарахування йому, як споживачу наданих послуг неіснуючої заборгованості, що у свою чергу потягло за собою безпідставне нарахування стягувачем пені. На його думку в зазначений період він вчасно сплачував житлово-комунальні послуги та не має заборгованості перед стягувачем, що підтверджується копіями платіжних документів. А отже заявник вважає, що між сторонами існує спір про право. З огляду на зазначене вважає заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги спірною, у зв'язку з чим заявник просить скасувати судовий наказ та вважає, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Заявник, та його представник у судовому засіданні підтримали подану заяву у повному обсязі, та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник стягувача просив суд відмовити у задоволенні заяви у зв'язку з її безпідставністю та необґрунтованістю. Заслухавши пояснення заявника та представників сторін, суд вважає, що докази, на які посилається боржник свідчать про часткову необґрунтованість вимог стягувача, а тому суд вважає правильним скасувати судовий наказ від 11.08.2016 року в справі № 2-н-765/150/16 про стягнення з [PERSON] на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квазар-10» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. На підстав викладеного,

Outcome: approved