Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

12.09.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON], про звернення стягнення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № КТТ5640000007194 від 06.05.2008 року [PERSON] 06.05.2008 року отримав кредит у розмірі 75000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.05.2020 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованостям Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків Позивача, які мають вираз у залученні Позивачем вільних коштів до страхового резерву, створенного в забезпечення простроченної заборгованності позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 02.12.2013 року [PERSON] має заборгованість - 105048.64 грн., яка складається з наступного: 48941.98 грн. - заборгованість за кредитом; 29809.29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16747.49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 9549.88 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] (далі - Відповідач) 06.05.2008 року уклали договір іпотеки № КТТ5040000007194. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 54.00 м2, житловою площею 33.50 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КТТ5040000007194 від 06.05.2008 року, в розмірі 105048.64 грн. - звернути стягнення на квартиру загальною площею 54.00 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № КТТ5С40000007194 від 06.05.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також виселити Відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] та стягнути з Відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився але надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. У судове засідання відповідачка не з'явилася за невідомою суду причиною, про час розгляду справи належним чином повідомлялася, заперечень не надала. У зв'язку з чим згідно ст.224 ЦПК України суд на підставі наявних у справі доказів вважає можливим ухвалити заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання третя особа не з'явилася за невідомою суду причиною, про час розгляду справи належним чином повідомлявся, заперечень не надав. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність», Законом України «Про іпотеку». Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що згідно з договором про іпотечний кредит № КТТ5640000007194 від 06.05.2008 року [PERSON] 06.05.2008 року отримав кредит у розмірі 75000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.05.2020 року. (а.с.15-23). В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит позивач та відповідачка [PERSON] 06.05.2008 року уклали договір іпотеки № КТТ5040000007194 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 54.00 м2, житловою площею 33.50 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 100000 грн. (а.с.30-36). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 02.12.2013 року [PERSON] має заборгованість - 105048.64 грн., яка складається з наступного: 48941.98 грн. - заборгованість за кредитом; 29809.29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16747.49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 9549.88 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.10-13). Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятидений строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. 18.10.2013р. позивачем повідомлено третю особу та відповідача про суму заборгованості за кредитним договором та запропоновано у термін 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість(а.с. 14). Як вбачається з п. 4.2 розділу 4 іпотечного договору, звернення стягнення за цим договором здійснюється, зокрема за рішенням суду і може бути проведено шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Цим договором іпотекодавець уповноважує іпотекодержателя подавати та отримувати від його імені довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу (витяги з реєстру обтяжень, довідки з БТІ та таке інше), сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі-продажу, виконувати всі дії, пов'язані з продажем, отримувати кошти від продажу та спрямувати їх на погашення заборгованості. Згідно вимог ст. 39 Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки порушення зобов'язання завдає позивачу збитків. Разом з цим, позовні вимоги про виселення відповідачки та осіб, зареєстрованих у квартирі, не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до довідки про склад сім'ї та реєстрації, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.77). Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК. Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом. При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на викладене,

Outcome: partial