Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

1. 09.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - відповідачі) про стягнення з відповідачів грошової суми в розмірі 21440 грн 14 коп., що складається з 3% річних та інфляційних, які нараховано в зв`язку з тривалим невиконанням постанов Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18.07.2013, від 16.12.2011, від 17.06.2013 та від 25.02.2011. В якості матеріально-правової підстави позову послалась на положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо невиконання судових рішень». 2. Позивач і представник співвідповідача у судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи сповіщались належним чином. Представник відповідача (Державної казначейської служби України) позов не визнала, зазначивши, що чинне законодавство України встановлює правило за яким, виконання рішень судів, по яким боржником є орган державної влади, виконується в порядку черговості та в межах відповідного бюджетного фінансування. 3. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 3.1. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18.07.2013 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - УПСЗН) нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію вартості санаторно-курортного лікування в сумі 2500 грн. На підставі цієї постанови, судом видано виконавчий лист № 733/1486/13-а, на підставі якого 16.05.2014 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження за № 43344426 (а.с. 14-17). Листом від 29.06.2016 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області повідомив позивача про направлення виконавчого листа № 733/1486/13-а для виконання до Державної казначейської служби України на підставі пункту 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок; а.с. 18). Як випливає з позовної заяви (а.с. 1), фактично вказане судове рішення було виконано 26.04.2019. 3.2. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.12.2011 зобов`язано УПСЗН відшкодувати позивачеві вартість квитків у розмірі 149 грн 84 коп. На підставі цієї постанови, судом видано виконавчий лист № 2-А-6218/11, на підставі якого 01.04.2013 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження за № 37275860 (а.с. 19-22). Як випливає з позовної заяви (а.с. 2), фактично вказане судове рішення було виконано 26.04.2019. 3.3. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.06.2013 зобов`язано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачеві грошові кошти в сумі 1100 грн. На підставі цієї постанови, судом видано виконавчий лист № 733/1325/13-а, на підставі якого 24.04.2014 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження за № 43127054 (а.с. 23-27). Листом від 29.06.2016 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області повідомив позивача про направлення виконавчого листа № 733/1325/13-а для виконання до Державної казначейської служби України на підставі пункту 7 Порядку (а.с. 27 зв.). Як випливає з позовної заяви (а.с. 2), фактично вказане судове рішення було виконано 26.04.2019. 3.4. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25.02.2011 зобов`язано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачеві щомісячну допомогу на [PERSON] у розмірі 50% заробітної плати незалежно від інших виплат, з урахуванням виплачених сум за період з 29.10.2010, і проводити перерахунок виплат в зв`язку із збільшенням заробітної плати. На підставі цієї постанови, судом видано виконавчий лист № 2-А-768/11, який знаходиться на виконанні у відповідача (а.с. 28-31 зв.). Як випливає з позовної заяви (а.с. 3), фактично вказане судове рішення було виконано 26.04.2019. 3.5. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс), на яку позивач посилається як на підставу цього позову, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд констатує, що за вказаними в позові судовими рішеннями боржником є УПСЗН; відповідачі в різний час лише виконували функцію органів, що уповноважені законом здійснювати примусове виконання судових рішень. За таких обставин, вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних з підстав, передбачених частиною другою статті 625 Кодексу, пред`явлена до неналежних відповідачів. 3.6. За приписом статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон), на яку в позові також посилається позивач, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Вказаний Закон є спеціальним правовим актом, який не визначає строки виплати компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, а також виплату інфляційних. Водночас, за приписом пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку, виплату компенсації може бути здійснено лише в порядку черговості. Як убачається з відзиву Державної казначейської служби України на позовну заяву та підтверджено в самій позовній заяві, відповідач нарахував позивачеві компенсацію за порушення строку перерахування коштів за вказаними в позові рішеннями судів про стягнення коштів з УПСЗН, проте вказану компенсацію фактично не виплатив, через потребу дотримання черговості виконання інших судових рішень. Виходячи з викладеного, відповідачем не порушено вимоги Закону. 4. З урахуванням встановлених судом обставин та зроблених висновків, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed