Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

11 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в якій просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га. Для обслуговування індивідуального житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS] та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії МК №06859 від 17 липня 1996 року. В обґрунтування позову позивач вказував, що придбав у [PERSON], [PERSON] житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці. Угода була укладена 10 липня 2001 року на Універсальній біржі «Південь» та зареєстрована за №2628. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2013 року зазначений договір визнано дійсним. Однак, при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку не вирішено питання щодо земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок. Зазначив, що власність на спірну земельну ділянку зареєстрована за відповідачем [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №06859 від 17 липня 1996 року. Посилаючись на те, що він фактично вступив у володіння і користування земельною ділянкою позивач просив задовольнити позов на підставі статті 120 ЗК України. Ухвалою суду від 14 січня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучений відділ Держземагенства у Жовтневому району Миколаївської області. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною 9 статті 74 ЦПК України. Відповідачі - Галицинівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області та відділ Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області в судове засідання своїх представників не направили, надіслали заяви про розгляд справи за відсутності представника та просили вирішити справу на розсуд суду у відповідності з чинним законодавством. В судовому засіданні 28 січня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 10 липня 2001 року на Універсальній біржі «Південь», який рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2013 року визнаний дійсним, позивач є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с.7,8). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 28 січня 2014 року № 16874341 за позивачем зареєстровано право власності житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с.43). Власність на спірну земельну ділянку зареєстрована за [PERSON], що підтверджується державним актом на приватної власності на землю від 17 липня 1996 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №525 (а.с.10). Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №38288662, обтяження на спірне нерухоме майно відсутні (а.с.11). Вартість спірної земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25 жовтня 2013 року №1522 становить 25705,41 грн. (а.с.14). З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 10 липня 2001 року на Універсальній біржі «Південь», який в подальшому визнаний дійсним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2013 року, вбачається, що жодних умов щодо спірної земельної ділянки сторони за досягли. У відповідності до приписів частини 2 статті 12 Закону України «Про власність», в редакції, що діяла на час укладання правочину між сторонами, громадянин набуває права власності, в тому числі, на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно статті 30 ЗК України 1990 року, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути у сільських населених пунктах не більше 0,25 гектара (частина 2 статті 67 ЗК України 1990 року). Враховуючи юридичний факт переходу права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] за позивачем та відсутність інших умов стосовно спірної земельної ділянки в правочині, укладеного між сторонами щодо зазначеного житлового будинку, судом застосовані норми матеріального права, що регулювали перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду, зокрема стаття 30 ЗК України 1990 року. Розмір спірної земельної ділянки не перевищує розмірів, визначених в частині 2 статті 67 ЗК України 1990 року. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі. Судові витрати віднести за рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача.

Outcome: approved