Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суд з позовом до ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Філія «Токмацький райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з грудня 2016 року по січень 2017 року та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року. В обґрунтування позову зазначив, що з 09.06.2016 р. по 25.01.2017 р. він працював у філії «Токмацький райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на посаді водія автотранспортного засобу грузової машини. 25.01.2017 р. був звільнений за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед ним по виплаті заробітної плати за період з грудня 2016 року по січень 2017 року, в сумі 10326,58 грн. При зверненні до відповідача за розрахунком по заборгованості, отримав відповідь, що внаслідок відсутності коштів, відповідач розрахуватися з ним не має можливості. Відповідно до статті 117 КЗпП України, разом з невиплаченою заробітною платою просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку. 24.05.2017 року [PERSON] надав суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої, оскільки заборгованість по заробітній платі відповідач погасив 05.04.2017 року, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, за період с 01 грудня 2016 року по 04 квітня 2017 року, в розмірі 11491,95 грн. 15.06.2017 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він уточнює позовні вимоги та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14613 грн 76 коп, з яких підлягають відрахуванню податок та необхідні платежі до фондів, відповідно до розрахунку, наданого відповідачем від 30.05.2014 року, за період з 27.01.2017 року по 05.04.2017 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Від представника відповідача надійшла заява, в якій вона уточнений позов підтримує, просить розглядати справу за її відсутності. Від представника відповідача та третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, рішення прийняти за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно наказу № 46 від 08 червня 2016 року [PERSON] з 09 червня 2016 року був прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу грузової машини Маз 5551. Наказом № 6 від 25 січня 2017 року водія автотранспортного засобу [PERSON] звільнено за власним бажанням. Відповідно до записів в трудовій книжці АР № 102421, виданої на імя [PERSON], 25.01.2017 року [PERSON] 09.06.2016 року прийнятий до Філії «Токмацький райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» водієм автотранспортного засобу грузової машини, 25.01.2017 року звільнений по статті 38 КЗпП України, за власним бажанням. В ході розгляду справи відповідачем, відповідно до довідки Філії «Токмацький райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», 05.04.2017 року в повному обсязі була виплачена позивачу заробітна плата за період з листопада 2016 року по січень 2017 року, в сумі 10326,58 грн. Відповідно до ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 10.05.2017 року, у звязку з повним погашенням відповідачем заборгованості в частині позовних вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, провадження частині позовних вимог до Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 10326,58 грн було закрите за заявою представника відповідача. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вказано у ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Останні два календарні місяця роботи позивача - це листопад та грудень 2016 року. Згідно довідки Філії «Токмацький райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» від 18.05.2017 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] за період з 01.11.2016 року по 31.12.2016 року становить 298,24 грн, виходячи із того, що заробітна плата за листопад 2016 року становить 4348,39 грн, кількість робочих днів: 20, заробітна плата за грудень 2016 року становить 7879,59 грн, кількість робочих днів: 21. Як вказано в вище зазначеному Порядку, після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, заробітна плата [PERSON] була виплачена лише 05.04.2017 року, тобто з порушенням строків такої виплати. Виходячи з розміру середньоденного заробітку [PERSON], та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з 27.01.2017 року - по день остаточного розрахунку - 05.04.2017 року, яка складає: - січень 2017 року з 27.01.2017 року по 31.01.2017 року, середня заробітна плата 1192,96 грн, 4 дні, - лютий 2017 року - з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року, середня заробітна плата 5964,80 грн, 20 днів, - березень 2017 року - з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року, середня заробітна плата 6561,28 грн, 22 дні, - квітень 2017 року - з 01.04.2017 року по 05.04.2017 року, середня заробітна плата 894,72 грн, 3 дні, всього 49 днів, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 14613,76 грн. (49 днів х 298,24 грн.). Такий порядок розрахунків узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 21січня 2015 року у справі №6-195цс14 та у постанові від 01 березня 2017 року у справі №6-2807цс16. В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 14613,76 грн., однак із зазначеної суми необхідно утримати прибутковий податок й інших обов'язкові платежі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Філія «Токмацький райавтодор» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні належних працівникові грошових сум та вважає, що вони підлягають задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задоволено, на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved