Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

10.11.2017 року керівник Коростенської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі управління фінансів Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить стягнути з відповідача на користь фінансового управління Овруцької районної державної адміністрації кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 605,52 грн., посилаючись на те, що внаслідок вчинення відповідачкою кримінального правопорушення потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та проходив лікування, вартість якого складає 605,52 грн.. У судовому засіданні прокурор та представник управлення фінансів позовні вимоги підтримали, а відповідач їх визнала. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 05 червня 2017 року близько 01 години [PERSON] перебуваючи в будинку, розташованому на території колишньої тракторної бригади СТОВ « Хлуплянське» в с.Хлупляни Овруцького району, в якому тимчасово проживав [PERSON], за столом нарізала кухонним ножем продукти харчування. В цей час, не помітивши того, що прямо позаду неї знаходився [PERSON], [PERSON] тримаючи в руках вказаний ніж та раптово повернувшись в сторону [PERSON] по необережності нанесла вказаним ножем один удар в область грудної клітки [PERSON] зліва, при цьому заподіявши останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя останнього в момент його заподіяння, у вигляді проникаючої колото-різаної рани ділянки 6-го міжреберя по середній паховій лінії, ускладнене відкритим пневмотораксом. Вказані обставини встановлені ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 12.09.2017 року у справі №286/1826/17, що набрала законної сили, якою кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України - закрито та звільнено останню від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням з потерпілим. Згідно листа Овруцької ЦРЛ №1508 від 02.11.2017 року, [PERSON] дійсно знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 05.06.2017 року по 12.06.2017 року. І затрати на його лікування становлять 605,52 грн. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок). Згідно даного Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. З огляду на викладене, позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved