Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

11.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (надалі -ПАТ « ВіЕйБі Банк»), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ « ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, після уточнень позовних вимог, просить суд в рахунок погашення заборгованості відповідача по кредитному договору № 72 від 18.04.2008, в розмірі 523667,03 грн., з них: заборгованість за комісіями-26577,84 грн, по кредиту-19590,76 доларів США, за відсотками-3032,22 доларів США, комісія за РО-1802,85 грн, штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка)-24774,99 грн, звернути стягнення на належний [PERSON] предмет іпотеки- 2-х кімнатну квартиру загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що знаходиться за адресою ву.Київська,107,кв.141, м. Охтирка, Сумської області шляхом його продажу ПАТ « ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ « ВіЕйБі Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки 2- кімнатна квартира загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки - 2- кімнатна квартира загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сімї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Свої вимоги мотивує, тим що 18.04.2008 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 72 (далі-кредитний договір) на суму 30\~000,00 доларів США з відсотком за користування 16,5 % річних. [PERSON] порушив умови договору та станом на 22.04.2016 виникла заборгованість в розмірі 523667,03 грн. З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений 18.04.2008 приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 1560, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме 2- кімнатна квартира загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., яке знаходиться за адресою [ADDRESS]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2016 з [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь ПАТ « ВіЕйБі Банк» заборгованість за Кредитним договором № 72 від 18 квітня 2008 року в сумі 406\~009,60 гривень. Станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором не погашена, що і стало причиною звернення до суду. Від ПАТ « ВіЕйБі Банк» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, також зазначено, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просив відмовити, та пояснив, що заборгованість по кредиту існує, погашення сум заборгованості відповідачем не здійснювалось. Сума заборгованості остаточно визначена попереднім рішенням суду від 16.05.2016, а тому банком неправомірно нараховано штраф та санкції. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 18.04.2008 року укладено Кредитний договір № 72 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого [PERSON] надав Відповідачу кредит у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США зі сплатою 14 % річних, з кінцевим терміном користування 18.04.2033 року. Пунктом 1.4.1 Кредитного договору передбачена щомісячна плата за обслуговування кредиту в розмірі 0,07 % річних від суми Кредиту. (а.с. 6-11) З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 18.04.2008 укладено Іпотечний договір, посвідчений 18.04.2008 Приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1560, з наступними змінами та доповненнями до нього, внесеними Договором про внесення змін № 1 від 17.07.2008, посвідченим Приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 3051, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: 2- кімнатна квартира загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 12-18). 18.05.2010 року змінена назва ВАТ «ВіЕйБі Банк» на ПАТ «ВіЕйБі Банк», яке є правонаступником попереднього Товариства, що не підлягає доказуванню в порядку ст.61 ЦПК України.(а.с.23-27) Згідно розрахунку станом на 22.04.2016 року загальна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» становить за тілом та відсотками по кредиту-19590,76 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 22.04.2016р., який становив 25, 373655грн за один долар США - 497089,19 грн, з яких: по кредиту- 16558,54 доларів США; за відсотками -3032,22 доларів США; та загальна заборгованість за комісіями-26577,84 грн, з яких: комісія за РО-1802,85 грн, та штраф- 24774,99 грн.(а.с.4-5). Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області 16.05.2016 з [PERSON] та [PERSON] солідарно на корить ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 72 від 18.04.2008, що становить в гривневому еквіваленті 406 009 (чотириста шість тисяч девять) гривень 60 копійок, з них: заборгованість за кредитом - 16 558,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 27.07.2015 року - 22,073520 гривень за 1 долар США - становить 365505 гривень 26 копійок; відсотки за користування кредитом - 1249,35 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 27.07.2015 р. становить 27 577 гривень 55 копійок; комісія - 954 гривні 45 копійок; штраф -11972 гривні 34 копійки та була стягнута судом з посиланням на п. 3.2.4 кредитного договору щодо права банку на дострокове стягнення всієї заборгованості. (а.с.21-22) Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності якщо інше не встановлено цим Законом. Матеріалами справи підтверджується, що предмет іпотеки відповідає зазначеним ознакам, тобто належить відповідачу [PERSON] на праві власності, може бути ним відчужений і зареєстрований у встановленому порядку як окремий об'єкт права власності. За законом та іпотечним договором (п.7.2) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і за рішенням суду. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Разом з тим діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу ПАТ « ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу ПАТ « ВіЕйБі Банк», як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначатись за експертною оцінкою на момент передачі його на реалізацію. Враховуючи зазначені вище норми Закону та обставини справи, суд дійшов до висновку, що через неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України від 03 червня 2014 року N1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року N2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 05 червня 2003 року N898-IV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № б/н від 18.04.2008 р., посвідченому приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1560, що укладений між позичальником ([PERSON]А.) та [PERSON]В.(ПІП продавця), згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно-квартиру № 141, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Київська, будинок 107, та яка стане власністю позичальника в майбутньому. (а.с. 6) За відомостями відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстроване за адресою : [INFO].(а.с.36-а) Згідно із положеннями ст.3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» цей Закон має тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1статті 263 ЦК України). Встановлений Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15). Враховуючи викладене, рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування штрафу та комісій суд вважає безпідставними, оскільки рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2016року з [PERSON] стягнута заборгованість по кредитному договору станом на 27.08.2015р., яка складалась з заборгованості за кредитом 16\~558,54 доларів США, відсотки за користування кредитом -1249,35 доларів США, комісія 954,45грн. та штраф 11972,34грн., в той же час, зі слів представника відповідача погашення боргу [PERSON] не здійснювалось, рішення суду в добровільному порядку не виконувалось, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved