Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

12.12.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], заявник), діючи у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO] (далі по тексту - дитина), звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], заінтересована особа, разом - сторони). Заява обґрунтована такими обставинами. 25.09.2015 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] У січні 2017 р. шлюбні відносини сторін фактично припинилися, а рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2017 шлюб між заявником та заінтересованою особою розірваний. Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина проживає із заявником та її батьками. Починаючи з лютого 2017 р. [PERSON] в присутності дитини застосовує фізичну силу та здійснює психологічний тиск у формі погроз, словесних образ та нецензурної лайки щодо заявника та її батьків-пенсіонерів [PERSON] та [PERSON], а також знищує майно, яке належить заявнику та її батькам, вибиває двері, псує замок вхідних дверей. З даного приводу заявник неодноразово зверталась до поліції. Також [PERSON] неодноразово попереджували про неприпустимість вчинення насильства щодо заявника та їх дитини. Питання щодо фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради від 10.07.2018, де його офіційно попередили щодо недопустимості будь-яких форм насильства та агресивних дій щодо заявника. Прикладами фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] були, зокрема, такі події. 09.08.2017 [PERSON] в присутності дитини спричинив тілесні ушкодження матері заявника [PERSON] За цим фактом було відкрите кримінальне провадження, в рамках якого щодо [PERSON] складено обвинувальний акт за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України. На даний час кримінальна справа перебуває на розгляді в суді. 21.02.2018 [PERSON] напав на заявника біля її місця проживання, коли вона ішла з дитиною на прогулянку. Тоді [PERSON] в присутності дитини викручував заявнику руки, тягав за волосся, кричав, лаявся, фізично перешкоджав їм вийти з будинку. Заявник змушена була ховатися у хлібному кіоску до приїзду поліції. 11.10.2018 [PERSON] в присутності дитини кричав, погрожував та вибивав двері в помешканні, де проживають заявник з дитиною та її батьки. За цим фактом поліцією було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КпАП України, який наразі розглядається судом. 12.10.2018 [PERSON] також приїжджав до квартири батьків заявника, вибивав двері, кричав і дуже сильно налякав дитину. 30.10.2018 [PERSON] біля квартири, де проживають заявник з дитиною та її батьки, в присутності патрульних поліцейських, дитини та [PERSON] завдав заявнику тілесних ушкоджень. За цим фактом було відкрите кримінальне провадження, у якому триває досудове розслідування. 01.11.2018 [PERSON] в присутності дитини кричав, словесно ображав заявника та ударив її. За цим фактом поліцією було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КпАП України, за результатами розгляду якого [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. 21.11.2018 [PERSON] в присутності дитини кричав, нецензурно лаявся та вибивав двері в помешканні, де проживають заявник з дитиною та її батьки. За цим фактом було складено протокол про вчинення [PERSON] дрібного хуліганства. 06.12.2018 після закінчення підготовчого засідання у кримінальній справі [PERSON] погрожував матері заявника фізичною розправою, у зв'язку з чим остання була змушена викликати поліцію і дісталась додому тільки в супроводі поліцейських. [PERSON] переслідував матір заявника на автомобілі до самого дому, після чого вибивав двері у помешканні, де на той час перебували заявник, її мати та дитина. Внаслідок таких дій [PERSON] заявник з дитиною та її мати через побоювання за своє життя та здоров'я наступного дня змушені були залишити власне помешкання та переїхати до притулку для осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах. Заявник посилається на те, що небезпечна та агресивна поведінка [PERSON] створює реальну загрозу її життю та здоров'ю та загрозу психічному здоров'ю дитини, у зв'язку з чим просить видати обмежувальний припис терміном на шість місяців, яким заборонити заінтересованій особі наближатися на відстань 500 метрів до місця реєстрації заявника та їх спільної дитини за адресою: [ADDRESS], до місця проживання заявника та їх спільної дитини за адресою: [ADDRESS], до дачі батьків заявника за адресою: [ADDRESS], до інших місць тимчасового чи постійного проживання (перебування) заявника та їх спільної дитини, навчання, роботи, відпочинку та інших місць частого відвідування; обмежити спілкування з постраждалою дитиною [PERSON]; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявника та їх сина, якщо заявник за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори та контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали пославшись на викладені у ній обставини. Заінтересована особа [PERSON] в цілому не заперечував факти вчинення ним насильницьких дій щодо заявника та її матері, проте наполягав, що останні самі у цьому винні, оскільки чинять йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Жодного каяття чи жалю з приводу скоєного та заподіяння своїми діями шкоди психічному здоров'ю дитини [PERSON] не висловив. Представник Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду цієї справи. Заслухавши учасників справи та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заяві, суд встановив такі обставини. З 25.09.2015 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06.12.2017. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] Після припинення шлюбних стосунків у січні 2017 р. [PERSON] разом з дитиною залишила належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], де мешкала разом з чоловіком, і переїхала до квартири своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований та проживає у м. Борисполі, будь-яких спорів та судових справ щодо житла чи іншого майна між колишнім подружжям немає. В суді [PERSON] пояснила, що ще під час спільного проживання [PERSON] проявляв відверто вороже ставлення до її матері та мали місце непоодинокі випадки застосування ним щодо неї фізичного та психологічного насильства, що і стало причиною припинення їх шлюбно-сімейних відносин. З лютого 2017 р. прояви фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] як щодо заявника, так і щодо її матері, стали носити систематичний характер. Наведені у заяві факти застосування [PERSON] фізичного та психологічного насильства ним не заперечуються та підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів. Так, за інформацією Дарницького УП ГУ НП у м. Києві 24.02.2017 [PERSON] зверталась до служби «102» з приводу неправомірних дій [PERSON], який погрожував їй фізичною розправою та намагався силою забрати дитину. Впродовж лютого-серпня 2017 р. [PERSON] надсилав заявнику смс-повідомлення образливого, принизливого та погрозливого змісту, що підтверджується наданими суду скрін-шотами таких повідомлень. В період з 09.08.2017 по 09.08.2018 до Журналу єдиного обліку Дарницького УП ГУ НП у м. Києві зареєстровано шість звернень [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON], що мали місце 09.08.2017, 21.02.2018, 14.06.2018. За фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень матері заявника [PERSON] було відкрите кримінальне провадження № 12017100020008750, в рамках якого складено обвинувальний акт по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який наразі перебуває на розгляді в суді. 10.07.2018 комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради за результатами розгляду звернення заявника офіційно попередила [PERSON] про недопустимість будь-яких форм насильства та агресивних дій. Незважаючи на це, [PERSON] свідомо продовжив вчиняти сімейне насильство, доказами чого є складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України (з приводу подій, які мали місце 11.10.2018) та за ст. 173 КпАП України (з приводу подій, які мали місце 21.11.2018), витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію провадження № 12018100020009562 від 30.10.2018 (за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень), постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2018 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України (за фактом подій, які мали місце 01.11.2018), фото пошкоджених дверей квартири батьків заявника. Прослухавши надані заявником аудіозаписи, суд переконався, що зазначені у заяві обставини подій, які відбувалися 21.02.2018 та 12.10.2018, дійсно мали місце і відбувалися у присутності дитини, голосний плач якої чути на запису. 06.12.2018 Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва направив [PERSON] разом з дитиною та її матір [PERSON] на тимчасове перебування до притулку, що діє при Київському міському Центрі соціально-психологічної допомоги. З огляду на висловлені [PERSON] в судовому засіданні погрози на адресу [PERSON], суд прийняв рішення не допитувати її та її чоловіка [PERSON], який теж постраждав від насильницьких дій колишнього зятя. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до положень статті 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником, батьками та іншими законними представниками дитини, у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (пункти 1, 3 статті 350-2 ЦПК України). Стаття 1 Закону 2229-VIII визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою статті 3 Закону 2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника (пункт 2 частини 1 статті 24 Закону 2229-VIII). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частини 2, 3 статті 26 Закону 2229-VIII). За результатами оцінки наданих сторонами доказів і їх особистих пояснень в судовому засіданні суд дійшов висновку, що тривалі і систематичні насильницькі дії, які чинить [PERSON] щодо колишньої дружини, пов'язані з побоями та спричиненням тілесних ушкоджень, словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням і залякуванням,жорстоке і образливе поводження з нею при дитині та при сторонніх особах, цинічне приниження її честі та гідності, його психоемоційна неврівноваженість та відсутність будь-якої критики своєї поведінки, в своїй сукупності вказують на існування реальної загрози життю та здоров'ю заявника та психічному здоров'ю малолітнього сина сторін. Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до переконання, що [PERSON] та малолітній син сторін як особи, що постраждали від домашнього насильства, потребують невідкладного захисту у порядку, передбаченому Законом 2229-VIII, а відтак вбачає підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] з покладенням на нього зазначених у заяві заборон та обмежень. На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з дитиною. На підставі викладеного,

Outcome: approved