Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

10.12.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] в обґрунтування якої зазначає, що 23.11.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Кредитний Договір № 010/0862/82/0371717, сума кредиту складає 27300,00 грн., відповідно пункту 1.5. Кредитного Договору, процентна ставка за користування Кредитом складає 42,0 відсотків річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, на суму 27300,00 грн. 21 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 010/0862/82/0371717 від 23.11.2017 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Боржником. За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. У зв`язку з тим, що відповідачем прострочене грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору № 010/0862/82/0371717 від 23.11.2017 року, та у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 46803,16 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 2102 грн., крім того витрати понесенні на правочину допомогу у розмірі 20000,00 грн. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.12.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання (а.с.59). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.02.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.66). 17.05.2021 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Безрукової С.О., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 27.04.2021 року, надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник в задоволенні позовної заяви просить відмовити в повному обсязі у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю.(а.с.77-104). В судове засідання, для розгляду справи по суті, представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.8). Відповідач [PERSON] та її представник Безрукова С.О. в судове засідання для розгляду справи по суті, не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наявність заяв від сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Як визначено ч. ч.1, 2 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Судом встановлено, що 23.11.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Кредитний Договір № 010/0862/82/0371717 (а.с.9-12). Відповідно до пункту 1.3. сума кредиту складала 27300,00 грн., пунктом 1.5. визначена процентна ставка за користування кредитом 42,0 відсотків річних (а.с.9). Згідно пункту 1.4. строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 23.11.2017 року та закінчується 23.11.2021 року (а.с.12). Відповідно до позовної заяви, позивачем зазначено, що 21.06.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №010/0862/82/0371717 від 23.11.2017 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Боржником. Судом встановлено, що матеріали справи не містять договору про відступлення прав вимоги №114/2-19-F від 21.06.2016 року, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договором кредиту № 010/0862/82/0371717 від 23.11.2017 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , на який як на доказ посилається позивач. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За положеннями ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З доданих до позовної заяви матеріалів, неможливо встановити факт існування правовідносин між позивачем та відповідачем. Проте в матеріалах справи мається договір відступлення прав вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 року укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №114/2-19- F від 20.09.2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал», останній за плату отримує право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Реєстрах боржників, який позивачем не додано до матеріалів справи, що позбавляє суд можливості встановити підстави і умови переходу права вимоги від первісного кредитора (а.с.26-32). З матеріалів справи вбачається, що позивачем не долучено до позовної заяви ні додатків до договору відступлення прав вимоги від 21.06.2016 року, ні додатків до договору відступлення прав вимоги від 20.09.2019 року, в яких повинний бути перелік боржників, розмір грошових зобов`язань з їх складовими, відповідно суд позбавлений можливості з`ясувати підстави і умови переходу права вимоги. Відсутність договору про відступлення прав вимоги №114/2-19-F від 21.06.2016 року, реєстру боржників, позбавляє суд можливості встановити достовірність відомостей, щодо наявного у позивача права вимоги за кредитним договором 010/0862/82/0371717 від 23.11.2017 року, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно п. 5.1. наданого позивачем Договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 року, первісний кредитор протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відступлення Прав Вимоги здійснює розсилку повідомлень Боржникам та поручителям про відступлення новому Кредитору прав вимоги, підготовлені за формою згідно додатку №4, 4-1 до цього договору, та протягом 10 робочих днів надає первісному кредитору документи, що підтверджують здійснення даного відправлення (а.с.27). Надані суду документи не містять доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №010/0862/82/0371717 від 23.11.2017 року на користь ТОВ «Вердикт Капітал» та про наявну суму заборгованості. Суду не було надано доказів того, що право вимоги до відповідача за спірним договором перейшло до позивача, тому суд не може задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованість за цим правочином, що був укладений з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Позивач надав до справи розрахунок заборгованості, але він не містить відомостей щодо розміру відсоткової ставки, порядку нарахованих відсотків, суми коштів які надходили в рахунок погашення заборгованості, суму використаних коштів, періоду нарахування, відомості щодо розміру простроченого зобов`язання (а.с.21). Наданий позивачем розрахунок не дає можливості встановити обставини надання відповідачу кредиту та в якому розмірі, перевірити порядок розрахунків та вірність розрахунку заборгованості. Позивачем не надано суду жодного первинного документу, який би підтверджував вірність розрахунків, наданих позивачем. Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин. Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з того, що відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, зокрема інфляційних втрат та 3% річних, останнім здійснено розрахунок заборгованості виходячи з суми заборгованості за кредитом, однак не доведено факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором саме в такому розмірі, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором, а також наявності у позивача прав кредитора за кредитним договором, позовні вимоги щодо стягнення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за порушення умов кредитного договору, інфляційних втрат та 3 % річних є такими, що не підлягають задоволенню. Згідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання, щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до платіжного доручення від 29.07.2020 року, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. (а.с.1). Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, судові витрати з відповідача на користь позивача у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2102 грн. - розподілу не підлягають. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: dismissed