Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

12.05.2017р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить винести рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів та стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], 31.03.2015р.н. у розмірі 1426 грн., що підлягає індексації згідно закону щомісячно до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2015 року зобовязано відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], 31.03.2015р.н., щомісячно в сумі 750,00 грн., яка підлягає індексації, починаючи з 08.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж визначено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2015 року на їх спільну дитину, так як відповідно до ст. 82 СК України, у відповідача припинено зобовязання по сплаті аліментів на її утримання у звязку з реєстрацією шлюбу. Відповідач знаходиться в працездатному віці та працює в ПАТ «Монделіс Україна» (фактичне місцезнаходження регіонального офісу: вул. Угорська, 14, м. Львів). Крім того, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем 3 групи платників єдиного податку та отримує й інші види доходів. Вказує, що слід також врахувати такі обставини, як збільшення розміру мінімальної заробітної плати та підняття мінімального прожиткового мінімуму на одну особу в Україні з 01.05.2017 року (для дітей до 6 років такий мінімум становить 1426грн.), а також постійне зростання цін, особливо на дитячі товари та дитяче харчування, що необхідно для дитини. Також зазначає, що відповідач у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Таким чином їх спільній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Враховуючи наведене, вважає, що відповідач може і зобовязаний щомісячно забезпечувати свого неповнолітнього сина, сплачуючи аліменти в розмірі мінімального прожиткового мінімуму на одну особу (дитину до 6 років), оскільки на сьогодні позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, тому не має змоги працювати та матеріально забезпечувати їх спільного сина. У звязку з чим вимушена звернутися до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов заперечив, зазначивши, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1426грн., оскільки отримує мінімальний дохід. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Під час спільного подружнього життя в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2015р. вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 750 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 08.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, даним рішенням вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно з 08.07.2015р. по 31.03.2018 року, однак у звязку з реєстрацією шлюбу стягнення аліментів на утримання позивачки припинено. З пояснень позивача, даних в судовому засіданні вбачається, що її матеріальне становище змінилося, позивачка на даний час ніде не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судовому засіданні також встановлено, що у відповідача немає інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що матеріальний стан позивача змінився, вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому, на думку суду, позов в частині зміни розміру аліментів підставний та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує матеріальне становище дитини, яка проживає з матір»ю, позивачки, яка ніде не працює, матеріальне становище відповідача, який працює та має регулярний дохід, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1426 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 12.05.2017 року , до досягнення дитиною повноліття. Відтак, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved