Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

10 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 квітня 2004 року Маріупольською міської радою. У вказаному будинку зареєстрований з та фактично не проживає з травня 2012 року її син [PERSON]. Його особистих речей в будинку немає, комунальні платежі він не здійснює. Просила позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, в матеріалах справи мається Акт КСН «Азовець» про неможливість вручення судової повістки [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], оскільки останній за зазначеною адресою не проживає. У зв'язку з наведеним, суд розглядає справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які маються в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачці по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 квітня 2004 року Маріупольською міською радою, та зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 05 квітня 2004 року (а.с.а.с. 5,6). З довідки КСН «Азовець» № 168 вбачається, що в будинку [ADDRESS] значаться зареєстрованими: [PERSON], її чоловік [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]. З акту КСН «Азовець» від 29 липня 2014 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який з травня 2012 року за даною адресою не проживає. Дані обставини підтверджені сусідами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цим жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником квартири або законом. Судом встановлено, що позивачка прописала у належний їй на праві власності будинок № 48 по вулиці Кутузова свого сина - відповідача по справі, який не проживає в зазначеній квартирі понад рік, не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, а тому суд вважає, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилою площею у спірному домоволодінні. Аналізуючи вищевикладене суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS].

Outcome: approved