Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що починаючи з весни 2012 року у зв'язку із хворобою матері [PERSON], яка потребувала стороннього догляду вона вимушена була переїхати на постійне місце проживання до місця проживання матері за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. У зв'язку з тим, що вона самостійно доглядала матір, її сестра [PERSON] не виявила бажання приймати спадщину, яка залишилась після смерті матері. Позивачем було подано заяву до восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, їй було відмовлено з тієї причини, що вона не була прописана разом із своєю матір'ю на момент її смерті. Позивач просить встановити факт, що [PERSON], на час відкриття спадщини після смерті її матері [PERSON], що померла [INFO] постійно проживала з нею за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник, вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] надала до канцелярії суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов визнала в повному обсязі (а.с. 47). Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження 20 листопада 1962 року [PERSON] [INFO] одружився з [PERSON], [INFO], після одруження прізвище подружжя - «[PERSON]» (а.с. 4). З копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 4, 5). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 20 лютого 2014 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 21 березня 1995 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про що зроблено актовий запис № 103 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] одружились 01.11.1996 року, після чого прізвище [PERSON], змінено на «[PERSON]» (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 140 (а.с. 8). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується виданим Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 1021 (а.с. 9, 22). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 19.06.2014 року Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с. 10, 25). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.06.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері, [PERSON] (а.с. 11, 21). Відповідно до довідки виданої КП «ЖГСР» ДМР від 19.11.2013 року № 1135, [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані по день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18, 28). 19 червня 2014 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, [PERSON], а саме: квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). З копії паспорта вбачається, що [PERSON] зареєстрована з 08 лютого 1999 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). З відповіді на запит суду від 02.10.2014 року № 3/134 КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» вбачається, що [PERSON] [INFO], що мешкала за адресою: [ADDRESS] перебувала на диспансерному обліку як хронічна хвора з серпня 2013 року та потребувала стороннього догляду (а.с. 45). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою ПВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що позивачем було доведено наданими суду доказами та показами допитаних судом свідків факт її проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved