Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

12.12.2018 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить: продовжити дію обмежувального припису, виданого за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/7771/18 від 16 жовтня 2018 року, на строк шість місяців - до 16 червня 2019 року. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вищевказаним рішенням Бориспільського міськрайонного суду було частково задоволено її заяву про видачу обмежувального припису і видано не строк два місяці обмежувальний припис щодо [PERSON], яким: - заборонено [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - заборонено [PERSON] наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання постраждалих осіб за адресою: [ADDRESS] - обмежено спілкування [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] шляхом спілкування виключно через засоби зв'язку, листи, тощо. Заявник обґрунтовує, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що з урахуванням того, що у зв'язку зі зверненням [PERSON] до органу досудового розслідування в порядку статті214 КПК України, зазначені нею обставини підлягають розслідуванню та перевірці в порядку кримінального судочинства у визначені чинним кримінальним процесуальним законодавством строки, суд вважає, що строк дії обмежувального припису слід визначити на підставі статті 350-6 ЦПК України в два місяці. Як стверджує заявник, в даний час досудове розслідування не закінчене. Крім того, оскільки тілесні ушкодження, завдані їй та [PERSON], відносяться до легких тілесних ушкоджень, з урахуванням положень ст.125 КК України, і практики щодо обрання запобіжних заходів [PERSON] вірогідно не будуть обирати запобіжний захід. Заявник зазначає, що [PERSON] не визнає і не виконує рішення суду про видачу обмежувального припису, вона разом з дітьми продовжує переховуватися в притулку. Спроба вселитись в будинок 06 листопада 2018 року була невдалою, оскільки [PERSON] не звільним місце спільного проживання - будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. При спробі забрати речі дітей [PERSON] чинив перешкоди, її зимових речей в будинку не виявилось зовсім. Зазначає, що в неї не має іншого способу захисту , ніж за допомогою суду, а тому вважає за потрібне продовжити обмежувальний припис щодо [PERSON] на максимальний строк, щоб дати змогу їм з дітьми повернутися до будинку і спокійно жити. Ухвалою від 13.12.2018 було відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання (а.с. 70). У судовому засідання заявник [PERSON] та її представник позов підтримали. Під час судового розгляду заявник [PERSON] в доповнення зазначила, що з 05 жовтня 2018 року в зазначеному будинку з дітьми не проживає, на даний час проживає в притулку для постраждалих внаслідок домашнього насильства, проте адресу не повідомляє, побоюючись переслідувань збоку відповідача. Вона стверджує, що 6 листопада приїхала разом зі свідками до будинку, який належить їх старшому з відповідачем сину, щоб забрати речі, а також, переконатися, що відповідач не проживає будинку, щоб з'ясувати можливість вселення, проте виявили в будинку ознаки, що відповідач фактично в ньому проживає, чим порушує припис суду. Також стверджує, що, перебуваючи в будинку, відповідач порушив припис суду та звернувся до їх сину зі звинуваченнями, що син підтримує матір, а також у неправдивих показаннях на її користь. Заінтересована особа [PERSON] та його представник проти задоволення заяви [PERSON] заперечували, вважають її безпідставним та недоведеним, зокрема, звертають увагу, що рішення Бориспільського міськрайонного суду, на яке посилається позивач, не набрало законної сили і оскаржується ним в апеляційному суді, а також вважають, що заявником не доведено наявність ризиків продовження чи повторного вчинення насильства, звертають увагу, що сам [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень та є потерпілим у кримінальному провадженні, зареєстрованому за його заявою за ознакою статі, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON], заперечуючи проти продовження обмежувального припису, пояснив, є постраждалою особою, в той час, як заявник із сином оговорюють його. Він стверджує, що заявник [PERSON] зраджувала йому, і на даний час її фінансово підтримує її коханець. Він заперечує, що вчиняв по відношенню до [PERSON] та їх спільних дітей домашнє насильство, а 6 листопада прибув до будинку за повідомленням служби охорони, де виявив, що [PERSON] за допомогою сторонніх осіб, збирає та виносить речі з будинку. Він намагався лише з'ясувати, що відбувається та перешкодити, щоб були забрані його особисті речі. Хоча він звернувся до сина з запитанням, навіщо він говорить неправду, щодо обставин домашньої сварки, зробив це на відстані, до сина не наближався. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Бориспільської районної державної адміністрації на судовий розгляд не з'явився. 18.12.2018 уповноваженою органом опіки та піклування особою подано клопотання - розгляд даної справи проводити без присутності їх представника, покладаються на думку суду та просять прийняти рішення на підставі наявних у справі матеріалів та врахувати права та інтереси малолітніх дітей (а.с.61). Свідки [PERSON] та [PERSON], щодо виклику яких було задоволено заяву заявника [PERSON] від 17.12.2018(а.с.52), а також свідки [PERSON] та [PERSON] за заявою заінтересованої особи [PERSON] від 19.12.2018 (а.с.65) в судове засідання не з'явились, з урахуванням приписів ст.350-5 ЦПК України їх потворний виклик було визнане недоцільним. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, їх представників дослідивши письмові матеріали справи, наданий заінтересованою особо [PERSON] відеозапис, суд дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа проживали однією сім'єю разом з їх спільними малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в будинку за адресою: [ADDRESS] Ця обставина повністю визнана заявником [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] Рішенням Бориспільського міськрайонного суду м. Києва від 16 жовтня 2018, ухваленого у справі №359/7771/18 від 16 жовтня 2018 року (а.с.39-48) було частково задоволено заяву [PERSON], судом вирішено: видати строком на 2 (два ) місяці щодо [PERSON], [INFO], зареєстроване місце проживання: [ADDRESS],- яким: - заборонити [PERSON], перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - заборонити [PERSON] наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання постраждалих осіб за адресою: [ADDRESS] - обмежити спілкування [PERSON] з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], шляхом спілкування виключно через засоби зв'язку, листи, тощо. В силу вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. З урахуванням цього, та обставина, що 23.11.2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на вищевказане рішення Бориспільського міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року, не є обставиною, яка звільняє [PERSON] від обов'язку виконання оскаржуваного ним рішення суду. За приписами п. 3, 6, 7, 8 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 4 та 5 ст. 26 Закону, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350--2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350--6 цього Кодексу. За змістом ч. 2, ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону). Відповідно до ч.5 цієї статті, за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Дослідженням пояснень заявника [PERSON], заінтересованої особи [PERSON], письмового висновку Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 26.11.2018 (а.с.27-28), а також дослідженням наданого заінтересованою особою [PERSON] відеозаписом (а.с.25) встановлено, що 06 листопада заінтересованою особою [PERSON] було порушено заборону суду наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання постраждалих осіб за адресою: [ADDRESS], а також обмеження спілкування з дітьми, а саме з сином [PERSON], [INFO], в тому числі, як визнано [PERSON], намагався спілкуватися з приводу обставин, які стали підставою для видачі обмежувального припису та вплинути на пояснення неповнолітнього, надані ним з приводу застосованого насильства. При цьому та обставина, що виклик [PERSON] за вищевказаною адресою здійснений працівниками управління поліції охорони в Київській області, не спростовує встановленого судом факту порушення обмежувального припису, оскільки [PERSON], прибувши на місце відразу з'ясував, що спрацювання системи охорони будинку відбулось на проникнення до будинку заявника [PERSON] разом з власником будинку - [PERSON] Крім того, суд відмічає, що пояснення [PERSON] в ході розгляду даної цивільної справи містять образливі звинувачення в адресу заявника [PERSON] щодо її аморальної поведінки та подружньої зради його, як батька їх спільних дітей. Взаємні звинувачення та коментарі заявника [PERSON] так і заінтересованої особи [PERSON] свідчать про відсутність взаємоповаги між ними та неможливість їх стриманого спілкування. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що доводи заяви знайшли своє часткове підтвердження, оскільки наявність конфлікту між колишніми співмешканцями та батьками двох малолітніх дітей, та факт невиконання судового рішення в частині встановлених заборон, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства, а також відсутність ознак щирого каяття у заінтересованої особи - кривдника [PERSON], дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявника за вказаною в заяві адресою. Водночас, суд враховує, що обставини заподіяння тілесних ушкоджень заявнику [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] є предметом доказування у кримінальному провадженні, № 12018110100001946 за ч.1 ст.125 КК України, про що зазначено у вищевказаному рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року (а.с.39-38). В зв'язку з цим відповідно до вимог ч.10 ст.26 Закону України «Про Запобігання та протидію домашньому насильству», у разі порушення кримінального провадження у зв'язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов'язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що з метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства у сім'ї, заяву [PERSON] слід задовольнити частково та продовжити обмежувальний припис стосовно [PERSON] ще на 2 (два) місяці, який є достатнім для запобігання виявленим ризикам повторного заподіяння насильства протягом строків, які на думку суду є розумними і достатніми, оскільки, у разі необхідності, тимчасові обмеження прав або покладення обов'язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з домашнім насильством, можуть бути застосовані в межах проведеного кримінального провадження, в порядку, визначеному Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про Запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Судові витрати по справі не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: partial