Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

11.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просить шлюб зареєстрований 31.08.1999 року між нею та відповідачем у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1006. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, зникло взаєморозуміння по всім питанням сімейного життя, стали виникати суперечки, зникла взаємоповага. На дату подання позову їх шлюбні відносини фактично припинилися, відновлювати шлюбні стосунки не бажають. Просить суд розірвати шлюб, а у зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, відповідного віку до їх повноліття, починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але направила на адресу суду заяву, в якій вказала, що просить дану цивільну справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було призначено слухання по справі. Згідно із ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], 31 серпня 1999 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб у Горлівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 1006. Як вбачається зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження … є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області від 30.08.2000 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю, [PERSON], [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області від 30.08.2000 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю, [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. З урахуванням усього викладеного суд приходить до висновку про те, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, відповідного віку до їх повноліття, починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що заяв від позивача не надходило про зміну прізвища, залишити їй прізвище «[PERSON]». Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 141 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved