Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

11 червня 2015 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду з вищевказаним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила , що вона є фізичною особою-підприємцем, 4 липня 2014 року уклала із відповідачем трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] працювала продавцем в магазині та мала повну матеріальну відповідальність. В результаті перевірки товарно - матеріальних цінностей в магазині було виявлено недостачу. При проведені перевірки відповідач передала 2000 грн.,які не були ніде зафіксовані,будь яких пояснень з приводу передачі грошей відповідач не надала. 25 травня 2015 року відповідачу було повідомлено про розірвання трудового договору та запропоновано зявитися до Шевченківського районного центру зайнятості. Ігноруючи запрошення відповідач до центру не зявилась. Враховуючи викладене просить розірвати трудовий договір укладений 4 липня 2014 року між нею та [PERSON] з 4 липня 2015 року на підставі п.2 ст. 41 КЗпроП України. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання трудового договору,але не з підстав зазначених позивачем. В обгрунування заперечень зазначила, що дійсно згідно направлення Шевченківського районного центру зайнятості вона уклала трудовий договір з позивачем про повну матеріальну відповідальність. Така ситуація склалась через непорозуміння між нею та позивачем, після перевірки товарно - матеріальних цінностей зясувалось ,що є недостача. Ця недостача існує ще до її працевлаштування ,окрім того в магазині працюють ще два чоловіка але до них претензій позивач не предявляє. Гроші в сумі 2000 грн. вона дійсно брала з каси але їх повернула особисто позивачу. До центру зайнятості вона приходила але не згодна зі звільненням за вказаною статтею. Представник Шевченківського районного центру зайнятості як третя особа, в своєму листі просила суд розглянути справу без участі її представника. Вислухавши учасників судового процесу , вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 6 серпня 2008 року ( серія В 02 № 9311730. На підставі направлення на працевлаштування від 4 липня 2014 року Шевченківського районного центру зайнятості 14 липня 2014 року уклала із відповідачем трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів, з повною матеріальною відповідальністю. Судом встановлено та не оспорюється сторонами той факт ,що 18 травня 2015 року в магазині буда проведена інвентаризація, в результаті якої була виявлена нестача товару на суму 1285.45 грн. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог. Суд приходить до переконання, що позивачем не надані суду докази, які підтверджують його вимоги. Так, згідно до акту ревізії від 18 травня 2015 року, недостача склала 1\~285.45 грн. В той же час, акт ревізії, яким виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей, сам по собі не є доказом винних дій працівника, позивачем не надано суду жодного доказу наявності вини в діях [PERSON], які потягли нестачу грошових або товарних цінностей. Згідно до п.2\~\~ст. 41 КЗпПУ, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.\~\~ Оскільки позивачем не надано суду доказів винних дій працівника [PERSON], в задоволенні позовних вимог позивача щодо розірвання трудового договору, з відповідачем за п. 2 ст. 41 КЗпПУ належить відмовити.\~\~\~\~ В той же час, згідно до положень Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року за № 260, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.липня 1993 року № 58, провести дії про реєстрацію розірвання трудового договору в центрі зайнятості можливо тільки в разі звернення обох сторін трудових відносин (роботодавця та працівника) з належними їм документами. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин роботодавцем та найманим працівником, а також, у разі відсутності однієї сторони в центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації в державній службі зайнятості є рішення суду, яке набрало законної чинності, щодо припинення дії договору.\~\~ Оскільки відповідач не заперечувала проти розірвання трудового договору за власним бажанням суд приходить до переконання, що трудовий договір між сторонами повинен бути розірваний за ст. 38 КЗпПУ - розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Враховуючи викладене ,оцінивши надані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: partial