Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

11 квітня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору від 26 січня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. Відповідач свої зобов'язання за цим договором не виконав, тому станом на 31 грудня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 29795 гривень 14 копійок, що складається з: 1878 гривень 12 копійок заборгованість за кредитом; 26022 гривень 01 копійки заборгованості по процентах за користування кредитом; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1395 гривень 01 копійка - штраф (процентна складова). Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 29795 гривень 14 копійок. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій він також просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що в заяві позичальника не вказується про збільшену позовну давність. Позивач не повідомив його про всі умови кредитування, йому не було надано для ознайомлення та підписання Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Останній платіж було здійснено 03 червня 2014 року, проте позивач звернувся в суд лише в квітні 2018 року, тому строк позовної давності за кредитним договором сплив. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом відповідно до укладеного договору від 26 січня 2012 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, як були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом засвідчив, що зобов'язується виконувати вимоги Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлювалися з їх змінами на сайті Приватбанку. Пунктом 1.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в межах кредитного ліміту. Факт отримання платіжної картки, грошових коштів стороною відповідача не оспорюється, як і не спростовується факт користування отриманими в кредит коштами і внесення платежів на погашення заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на станом на 31 грудня 2017 року становить 29795 гривень 14 копійок, що складається з: 1878 гривень 12 копійок заборгованості за кредитом; 26022 гривень 01 копійки заборгованості по процентах за користування кредитом; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1395 гривень 01 копійка - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Наданий суду розрахунок відповідає вимогам закону. Відповідачем не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, тому відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок позивача. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження належними доказами. Відповідач подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Посилається на те, що остання оплата за договором здійснена 03 червня 2014 року, а позов банком про стягнення заборгованості подано до суду 03 квітня 2018 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З наданого банком розрахунку вбачається, що останнє погашення кредиту відбулося 03 червня 2014 року в сумі 100 гривень. У такому випадку перебіг позовної давності закінчився 03 червня 2017 року. Позов про стягнення заборгованості поданий до суду в квітні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Стороною позивача до суду не подавалось будь-яких заяв щодо поважності причин пропуску строку позовної давності на такий тривалий термін. З огляду на наведене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed