Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

10 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право на прийняття спадщини у вигляді земельної частки (паю) у встановлених при паюванні розмірах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Вітовської (Жовтневої) ради народних депутатів від 28 грудня 2001 року про передачу сільськогосподарському виробничому кооперативу Засільський у колективну власність земельної ділянки цільового призначення, на яку згідно з Книгою реєстрації державних актів землекористувачів та землеволодінь Жовтневого району зареєстровано державний акт на право колективної власності на землю серії МК № 00024 від 29 грудня 2001 року за реєстраційним № 209 з долученням до акту переліку громадян членів сільськогосподарського кооперативу, де спадкодавець [PERSON] за № 147 списку внесена в перелік громадян членів СГВК, право на яке передбачено у спадкодавця [PERSON], померлої 16 жовтня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог вказував, що його мати [PERSON] померла 16 листопада 2013 року. Він, як син є спадкоємцем першої черги після її смерті та єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на вище вказану земельну ділянку. Однак вступити у спадкові права він позбавлений можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Крім цього зазначив, що при безпосередньому паюванні землі спадкодавець, для отримання паю з встановленням межових знаків, встановлення меж земельної ділянки в натурі, кадастрового номеру, та інше, не зверталась, при паюванні землі участі не приймала. На даний час, розпайована земля в інтересах спадкодавця передана у землі запасу. Посилаючись на свої права як спадкоємця після смерті матері та вичерпання нотаріальної можливості оформлення його спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів щодо майнових прав його матері на вказану земельну частку (пай), просить про захист його прав судом. Позивач в судове засідання не з'явився. Його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснив про вищевикладене, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області проти задоволення позовних вимог заперечувала, пославшись на відсутність права спадкодавця [PERSON] на вказану земельну частку (пай). Відповідач Первомайська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки представника не повідомила. Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмової відмови державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай) через надання правовстановлюючого документу щодо спадкового майна на ім'я спадкодавця. Окрім того, підставою такої відмови зазначено пропуск шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.11). Розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, вирішуючи заявлені вимоги по суті, суд виходить з наступного. За даними копії свідоцтва про смерть серії І-ФП № 190508, [PERSON] померла 16 жовтня 2013 року, актовий запис № 60 (а.с. 13). Позивач [PERSON] є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 052903 (а.с.19) та спадкоємцем першої черги після її смерті. Згідно з ч. 1\~ст.1269 ЦК України, ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В той же час, за даними довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області № 140 (06-04) від 01.02.2017 р. на день смерті [PERSON] з нею були зареєстровані та проживали: донька [PERSON], онука [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33). За даними спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише у 2015 році, тобто поза межами строку, визначеного для прийняття спадщини. В свою чергу, позивач з позовними вимогами щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався. За даними копії спадкової справи питання про допуск до кола спадкоємців [PERSON] за заявою спадкоємця, яка прийняла спадщину [PERSON], відповідно до приписів ч. ч. 2,3\~ст. 1272 ЦК України, не вирішувалось. Більш того, [PERSON] не залучена позивачем до участі у справі як відповідач, тоді як вирішення даного спору по суті безпосередньо впливає на її права та інтереси, як спадкоємця, який прийняв спадщину, що також розяснено в п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. 55 Конституції України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. ст.\~1216,\~1218,\~1219,\~1231,\~1268,\~1269,\~1296,\~1297 ЦК України\~спадкові права є майновим обєктом цивільного права, що можуть бути реалізовані спадкоємцем за його на бажанням. Лише у разі реалізації цих прав, спадкоємець набуває прав на спадкове майно. Враховуючи, що спадкоємцем, яка прийняла спадщину за правилами частини 3\~статті 1268 ЦК є [PERSON], а [PERSON] - за правилами частини 1\~статті 1269 ЦК\~не набув прав на частку спадкового майна, то відсутні правові підстави для захисту його прав як спадкоємця після смерті [PERSON] Враховуючи, що вимоги [PERSON] щодо вищевказаного майнового права ґрунтуються саме на його праві як спадкоємця після смерті [PERSON], та з урахуванням наявних доказів, що спростовують факт прийняття ним спадщини після смерті матері, що питання про допуск [PERSON] до кола спадкоємців відповідно до ст. 1272 ЦК не вирішувалось та позивач не звертався до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а також з урахуванням заявлених вимог, суд не вбачає підстав для захисту його прав як спадкоємця після смерті матері та відсутності потреби в аналізі доказів щодо обсягу спадкової маси після смерті спадкодавця [PERSON], в тому числі майнових прав щодо вищевказаної земельної частки (паю). Більш того, позивачем не обрано способу захисту цивільних прав, що визначені положеннями ст. 16 ЦК України, не зважаючи на зауваження з приводу вказаного в ухвалі суду від 21 грудня 2016 року, позивач в новій позовній заяві просить визнати за ним право на прийняття спадщини, тоді як право на спадкування передбачене нормами Закону та не може бути встановлено судом. Будь яких уточнень з приводу заявлених вимог не надійшло і від представника позивача в ході розгляду справи. За вищевказаного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed