Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

10.09.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1944,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 04.03.2019 року, а також стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1944,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.10.2027 року. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1999 року по 03.06.2010 року та від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. На даний час діти проживають з позивачем та відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, в звязку з чим позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою від 17.09.2018 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 05.10.2018 року позовні вимоги підтримала, в подальшому до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить слухати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до судових засідань не зявився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 07.08.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, актовий запис №354 від 03.06.2010 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-ЖД №095597, виданого 12.10.2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.9/. Сторони мають спільних дітей: - [PERSON], [INFO], актовий запис №346 від 13.03.2002 року, відповідно до свідоцтва про народження, серії І-ЖД №383344, виданого 13.03.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси /а.с.5/; - [PERSON], [INFO], актовий запис №1779 від 23.10.2008 року, відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ЖД №154636, виданого 23.10.2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.4/. Судом досліджені акти сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають в [INFO] та Петрова в м. Одесі, та підтверджують факт того, що двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матірю [PERSON] за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 43/2, кв. 107. Оскільки, відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 180-185 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів завищеним та зазначає про доцільність стягнення аліментів в сумі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину.

Outcome: approved