Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

12.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Бузьке в особі Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування на 1/2 частку земельної ділянки площею 3.98 га., яка розташована в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], який заповідав все майно йому і після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі і на зазначене нерухоме майно. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини, йому було відмовлено оскільки державний акт на землю залишився оформлений на ім'я попереднього власника - дружину спадкодавця [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач зазначив, що є єдиним спадкоємцем після смерті діда, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що після смерті [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до ДП «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з приводу виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 3.98 га., яка розташована в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак отримати державний акт не встигли, оскільки один із спадкоємців-[PERSON] помер і оформити спадщину у нотаріуса немає можливості, тому просив позов задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади с. Бузьке - Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з»явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій проти позовних вимог не заперечував, просив проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2013 року [PERSON] помер [INFO] в м. Вознесенськ Миколаївської області (а.с. 18). На випадок своєї смерті [PERSON] зробив заповітне розпорядження від 24.11.2011 року, в якому заповідав [PERSON] все майно: рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, всі майнові права. Даний заповіт зареєстрований в спадковому реєстрі (а.с. 6-7). [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]- спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, що підтверджується інформацією завідуючої Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 30.12.2013 року ( а.с. 36-37). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 081078 від 24.09.2004 року власником земельної ділянки площею 3.98 га., яка розташована в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4822080800:18:000:0006, зазначена [PERSON] ( а.с. 5). Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401100400, що також підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ( а.с. 17). Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу від 06.12.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки земельної ділянки після смерті [PERSON], оскільки на Державному акті серії МК № 081078 від 24.09.2004 року відсутні відмітка органу Держкомзему про проведення державної реєстрації ( а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] ( а.с. 19), спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON], про що свідчать нотаріально посвідчені свідоцтва про право на спадщину від 03.09.2011 року ( а.с. 10-13). За змістом норм глави 84 ЦК України та положень Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюється чи втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину. В цих випадках спори щодо спадкових справ розглядаються судами за правилами цивільного судочинства. Зокрема, право на позов у такій справі, відповідно до вимог ст. ст. 182, 1218, 1299 ЦК України виникає в разі, коли спадкоємець не встиг зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до положень ст 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Відповідно до положень ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до наданих суду доказів позивач належним чином прийняв спадщину, подавши у встановлені строки відповідні заяви до нотаріальної контори. В матеріалах справи є достатні докази належності спадкодавцю спірної частки земельної ділянки, а тому це майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Враховуючи ті обставини, що позивачі не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved