Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

11 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом та просили визнати право власності в порядку спадкування по 1/2 частині земельних ділянок кожному, що належала [PERSON]. Мотивують свої вимоги тим, що 1 червня 2012 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 3,403 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,242 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради для ведення особистого сільського господарства. Вищезазначене майно [PERSON] успадкував за заповітом після смерті свого діда, [PERSON], який був власником двох земельних ділянок, що підтверджується держаними актами на землю. На момент смерті [PERSON], [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном. Починаючи із моменту смерті свого діда (19 грудня 2002 рік) та до моменту власної смерті (01 червня 2012 рік) [PERSON] фактично володів та користувався спадковим майном, а саме двома земельним ділянками, що розташовані на території [PERSON] сільської ради. Володіння земельними ділянками виражалося у користуванні, обробленні та вільному доступу до земельних ділянок. Після смерті [PERSON] позивачі, як єдині спадкоємці першої черги, звернулися до шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори де була заведена спадкова справа. Після спливу шести місяців на їх заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину вони отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була мотивована відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. У поданій письмовій заяві позивач [PERSON] просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, судом отримана заява про розгляд справи за відсутності представника, заперечення проти задоволення позову відсутні. Треті особи подали заяви про розгляд справу без їх участі, при вирішенні справи поклались на розсуд суду. Допитана в якості свідка [PERSON] зазначила, що після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] ще протягом декількох років обробляв належну діду земельну ділянку, забрав деякі речі діда, а саме фотографії та ікону, а також оригінал ощадної книжки на грошовий вклад діда, якою володів та розпорядився. Свідком було надано для огляду оригінал ощадної книжки. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. За життя [PERSON] отримав державний акт Р3 № 715843 від 13 грудня 2002 року на право приватної власності на землю площею 3,403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Липоводолинського району Сумської області та державний акт на право приватної власності на землю площею 0,242 га для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 7,8). 23 березня 2001 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений [PERSON] сільською радою Липоводолинського району за реєстровим № 36, яким все своє майно, включаючи земельні паї та грошові вклади та інші цінні папери, яке на день смерті буде йому належати, заповів своєму онуку [PERSON] (а.с. 9). 19 грудня 2002 року в с. Байрак Липоводолинського району Сумської області [PERSON] помер (а.с. 6). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 809/01-16 від 24 червня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті 19 грудня 2002 року [PERSON] в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами не зверталися. Відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON] відповідно до Спадкового реєстру посвідчувався [PERSON] сільською радою Липоводолинського району Сумської області 23 березня 2001 року за реєстровим № 36 (а.с. 77). 16 липня 1993 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], взявши прізвище [PERSON] (а.с. 91). [PERSON] народився 23 лютого 2000 року, його батьками згідно свідоцтва про народження вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 92). 1 червня 2012 року в с. Навроцьке Липоводолинського району Сумської області [PERSON] помер (а.с. 5). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 808/01-16 від 24 червня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] 1 червня 2012 року в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами не зверталися. Відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON] відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався. Додатково повідомлено, що після смерті 1 червня 2012 року [PERSON] заведена спадкова справа в 16-й Київській державній нотаріальній конторі за № 89/2015 від 31 січня 2015 року (а.с. 78). З копії спадкової справи 89/2015 року, наданої 16-ю Київською державною нотаріальною конторою вбачається, що за заявами [PERSON] та [PERSON] в даній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 1 червня 2012 року. 24 червня 2015 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельні ділянки площею 3,403 га та 0,242 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 86, 87, 105). Відповідно до довідки №3 від 21 січня 2015 року житлово-будівельного кооперативу «Академічний-20» до дня смерті [PERSON] проживав в [INFO] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 89). За викладених обставин позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права у звязку з неотриманням спадкодавцем [PERSON] свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON] спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав нотконторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті особи). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішені справи бере до уваги наявність в матеріалах справи необхідних доказів належності померлому [PERSON] земельних ділянок площею 3,403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Липоводолинського району Сумської області та площею 0,242 га для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Липоводолинського району Сумської області, яку, на думку суду, успадкував [PERSON] за заповітом, оскільки він вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] Позивачі по справі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], спадщину прийняли, оскільки від неї не відмовлялись та постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, неможливість у нотаріальному порядку оформити спадщину через не проведення реєстрації спадкодавцем за життя за собою земельних ділянок, а відтак суд вважає необхідним визнати за позивачами право власності в порядку спадкування на належні [PERSON] земельні ділянки.

Outcome: approved