Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

10.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між ними 06.08.1988 року Первомайською сільською радою Ясиноватського району Донецької області, актовий запис № 16. В позовній заяві зазначив, що від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач через органи РАГСу не бажає розірвати шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Вважає неможливим збереження сім'ї, а подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити його інтересам. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, надав пояснення аналогічні поясненням, викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, телефоном повідомила, що нею визнається позов та просила розглянути справу без її присутності. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 06.08.1988 року, який зареєстровано Первомайською сільською радою Ясиноватського району Донецької області, актовий запис № 16 (а.с. 3) Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися в вересні 2014 року через різні погляди на життя. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторонам надавався строк для можливого примирення загальним терміном три місці, однак до теперішнього часу вони не виявили бажання зберегти сім'ю. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам подружжя. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви від відповідача про зміну прізвища після розірвання шлюбу до суду не надійшло. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved