Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 27 грудня 2015 помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200:00:002:0264 площею 3,110 га у межах згідно з планом, що розташована на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємицею за заповітом після померлого [PERSON] є позивач [PERSON] Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Полтавської області від 27.03.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Представник відповідача Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-29/264 від 25.05.2017 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 675441, виданого 25.06.2007 року на підставі розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010754500037, перебувала земельна ділянка з кадастровим номером 5323487200:00:002:0264 площею 3,110 га у межах згідно з планом, що розташована на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). Згідно заповіту від 03 грудня 2015 року [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 306296, виданого виконавчим комітетом Канавськоїсільської ради Кобеляцького району Полтавської області 28.12.2015 року, [PERSON] помер 27 грудня 2015 року (а.с. 5). В повідомленні завідуючого Кобеляцької державною нотаріальною конторою Полтавської області № 1003/01-16 від 28.04.2017 року вказано, що після померлого 27.12.2015 року [PERSON] заведена спадкова справа № 125/2016. З заявою про прийняття спадщини 15.03.2016 року звернувся брат померлого [PERSON], а також спадкоємицею, згідно довідки про склад сімї № 253 від 29.07.2016 року, виданої Канавською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, є [PERSON] (а.с. 22, 23). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved