Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

12.04.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти за договором позики в розмірі 12 250 Євро, що станом на 11.05.2016 року за курсом НБУ еквівалентно 351 092,35 грн. та судовий збір в розмірі 3 510,93 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 9 квітня 2014 року року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 13 750 Євро, що в еквіваленті становить 394 083 грн. 25коп. станом на 11.05.16 року за курсом НБУ. Вищевказану суму грошових коштів відповідач отримав, що підтверджується розпискою від 09.04.2014 року за його підписом, а отже й взяв на себе зобовязання, повязані з виконанням договору. 12.09.2014 року [PERSON] повернув згідно вищезазначеного договору позики 1 500 Євро, що за курсом НБУ станом на 11.05.16 року становить 42 990.9 грн. Таким чином, відповідачем не було виконано своїх зобов'язань у повному обсязі. Станом на 11.05.2016 р. позичальник був зобовязаний повернути 13 750 Євро, однак повернув лише 1 500 Євро. Таким чином заборгованість [PERSON] по договору позики від 9 квітня 2014 року становить 12 250 Євро. З огляду на наведене вимушена звернутись в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, довіривши представляти свої інтереси в суді,[PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреності від 11.05.2016 року, копія якої міститься в матеріалах справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу без його участі, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2014 року [PERSON] під розписку позичила [PERSON] 13 750 Євро. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 13 750 Євро [PERSON]В написав розписку від 09.04.2014 року, згідно якої відповідач зобов'язується повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 13 750 Євро. У визначений строк відповідач повернув лише 1 500 Євро, проте повинен був повернути 13 750 Євро, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Дані обставини стверджуються долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 09.04.2014 року. У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розпискою було встановлено, що відповідач зобов'язується повернути грошові кошти в сумі 13 750 Євро до 10.06.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У визначений строк - 10.06.2014 відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином вимоги про стягнення з відповідача три проценти річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання є обґрунтованим. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 510,93 грн.

Outcome: approved