overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

10 листопада 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначила, що 28 вересня 1996 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося та на даний час вони проживають окремо один від одного. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча зобовязаний та може це робити. За таких обставин, посилаючись на те, що [PERSON] офіційно працює, має стабільний дохід, просила суд стягнути з останнього на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі ? частини від його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що з 28.09.1996 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], який на даний час досяг повноліття; та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем на склалося та з жовтня 2016 року вони стали проживати окремо. Діти проживають разом з нею. Відповідач позов визнав у повному обсязі не заперечував проти його задоволення та стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання спільної доньки [PERSON] у розмірі ? частини від його заробітку. Зазначив, що дійсно з 1996 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2016 року вони дійсно перестали проживати разом з позивачкою та на даний час судом розглядається справа стосовно їх розлучення. Діти проживають разом з матірю. Він офіційно працює (електромонтером в службі РСЗ ПАТ «Хмельницькобленерго»), має стабільний дохід. На обліках у медичних закладах не перебува, нікому аліментів не сплачує. Відповідно до ч.4 ст.176 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

10 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1938 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2016р. о 17 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2016р. о 17 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ДМП № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, занепокоєна. При опитуванні з дивуванням розповідає, що бачить в своїй квартирі тварин, що у неї зникають а потім з'являються речі. Критика знижена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

10 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1971 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2016 р. о 22 год. 25 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2016 р. о 22 год. 25 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Ластовкіна лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, роздратований, уходе з дому, бродяжить, суєтний, мова не завжди по-суті. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

10 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровський р-н, с. Сурско-Літовське, вул. Набережна,19. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.07.2016р. о 22 год. 30 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника не підтримала заяву, прокурор заперечував проти задоволення заяви, адвокат заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.07.2016р. о 22 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скарг не висловлює. Спокійний, упорядкований, охайний. Маячню, обманів в сфері сприйняття, агресивних форм поведінки не виказує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки важкого ґенезу (церебросклероз, ДЄП, ГБ, хр. алкогольна інтоксикація), помірно виражений психоорганічний синдром з психотичними включеннями по анамнезу. Разом з тим, в судовому засіданні представник заявника заяву не підтримала. Заінтересована особа [PERSON] в момент надання пояснень не виявляв явної неадекватності, поводив себе спокійно, чітко висловлював свою думку. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

10 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Павлоград, вул. Ліварна, 17/10. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2016 р. о 17 год. 37 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2016 р. о 17 год. 37 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Павлоградська ГБ №1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює скарги на тривогу. Каже, що «мати не моя, хотіла вбити мене ще в дитинстві». [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

10 листопада 2016 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Шлюб було зареєстровано у Комінтернівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 149. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Між сторонами виникали непорозуміння, через те, що у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Їхні шлюбні відносини носять формальний характер. Примирення між ними ніякого не може бути, а тому він звернувся до суду з даною позовною заявою. Від позивача до суду надійшла заява в якій він просить справу розглянути в його відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Оскільки сторони проживають окремо, спільно господарство не ведуть, фактично сім`я розпалась і подальше її збереження не можливе. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 112 СК України, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

10 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла [PERSON]. 07 лютого 2009 року вона на ім'я позивача залишила заповіт. Тобто заповіла йому все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (протягом шести місяців) від дня смерті [PERSON] тому що не знав про існування заповіту та про необхідність оформлення спадщини. Все це позбавило позивача вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач просить визначити йому додатковий строк у три місяці про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляну справи сповіщений належним чином. До суду надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність. На позові наполягає. Представник територіальної громади в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився. До суду надав клопотання про розгляд справи без присутності представника ради. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини, зазначені позивачем [PERSON] є поважними, у зв'язку з чим вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у три місяці з дати набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

10 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя не склалося через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння. В теперішній час сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 08 лютого 2013 року, про що складено відповідний актовий запис №1. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Діхтяренко» (а.с.4). Сторони мають доньку -[PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

10 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. 29 грудня 2015 року проведена реєстрація розірвання шлюбу. У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, дитина повністю перебуває на повному утриманні матері. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

10 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 11.09.2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені в квітні 2015 року, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутніст ьвзаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов,язки з ведення спільного господарства . Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НО №247124 виданого 11.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакієвського міського управління юстиції Донецької області , [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Ткач) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2004року, актовий запис №383. Згідно свідоцтва про народження серії І-ФП №043618 виданого 11.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved