Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

10 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 20109 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року з відповідачем шлюбні стосунки припинені. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції позивачка разом з сином виїхала з м.Брянки до м.Полтави. Тривалий час з відповідачем стосунки не підтримують, примирення між ними неможливе у зв'язку з істотною різницею у поглядах на принципові речі, на даний час вона проживає з іншим чоловіком однією сім*єю, тому просить шлюб розірвати. Відповідач з сином жодного разу не бачився, приймати участь у його вихованні та утриманні не бажає. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню сина, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав. У судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягаючи на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден в повному обсязі. В своїй заяві зазначив, що обов'язки щодо виховання та утримання дитини він не здійсню та не буде здійснювати. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що оскільки відповідач не виконує обов'язки по вихованню та утриманню дітей, то позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 вересня 2015 року позовні вимоги про розірвання шлюбу залишені без розгляду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов про позбавлення батьківських прав обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2009 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 жовтня 2009 року (а.с.6). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 27 листопада 2014 року ( а.с.7). У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справа про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У судовому засіданні встановлено, що відповідач з часу народження дитини її вихованням не займається, з сином не спілкується, матеріально його не утримує не цікавить життям та здоров'ям сина, проти чого не заперечував відповідач, вказавши у заяві, що він не виконує обов'язки щодо виховання та утримання сина. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Беручи до уваги, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що було підтверджено протягом судового засідання, а тому суд вважає в інтересах малолітньої дитини позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. На підставі наведеного,

Outcome: approved