Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

10.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 27 червня 2015 року, зареєстрованому у Виконавчому комітеті Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 12. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів та відсутність між ними взаєморозуміння та довіри, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Фактично сім`я припинила своє існування. Розірвати шлюб у органах РАЦ відповідач відмовився. Вищевикладені обставини, вважає [PERSON] , свідчать про те, що життя з відповідачем носить формальний характер, тому збереження шлюбу є неможливим, в зв`язку із чим, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності, прізвище відновити дівоче « [PERSON] » та стягнути судові витрати з відповідача. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає на розірвання шлюбу згоден. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 27 червня 2015 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 12 (а.с.3), згідно якого уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Позивач [PERSON] , в заяві просить відновити своє дівоче прізвище « [PERSON] », яке підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та свідоцтвом про укладення шлюбу, де позивач після реєстрації шлюбу взяла прізвище - « [PERSON] ». Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved