Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що 21 травня 2012 року померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. У встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 18 листопада 2015 року між нею та відповідачем, який є племінником [PERSON] і також звернувся за прийняттям спадщини після її смерті, укладено договір про поділ спадкового майна. Вказуючи, що інших спадкоємців немає, в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Миру, 71 в с. Сомин Турійського району, в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та її представник не зявилися, подали до суду письмові заяви, в яких просили позов задовольнити та розглядати справу без їхньої участі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, та просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Положеннями ст. 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). За змістом ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла 21 травня 2012 року (а.с. 38) і після її смерті відкрилася спадщина. Спадкодавець проживала одиноко, у звязку з чим спадкоємці першої черги відсутні, заповіт від її імені не складався та не посвідчувався (а.с. 50). Позивач та відповідач є племінниками спадкодавця і спадкують відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, оскільки єдиний спадкоємець другої черги [PERSON] брат спадкодавця і батько сторін у цій справі помер 24 липня 2004 року (а.с. 39-40, 46, 49). Як позивач так і відповідач у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини 13 листопада 2012 року, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 33-34). 18 листопада 2015 року між сторонами в даній справі укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна після смерті [PERSON], відповідно до умов якого позивач успадковує право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Миру, 71, с. Сомин Турійського району (а.с. 60). Належність спадкодавцеві [PERSON] зазначеного домоволодіння, до складу якого входять житловий будинок «А-1», загальною площею 53,9 кв. м, житловою площею 30,4 кв. м, веранда «а», сарай «Б-1» (а.с. 17-19), підтверджується витягом з погосподарської книги Соминської сільської ради Турійського району (а.с. 16). Постановою державного нотаріуса від 18 листопада 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище нерухоме майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують його належність спадкодавцю (а.с. 15). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація про наявність посвідченого від імені [PERSON], [INFO], заповіту відсутня (а.с. 30). Інших спадкоємців за законом чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Наведені обставини справи обєктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 335/2012 до майна померлої [PERSON] (а.с. 32-73), з яких також вбачається, що позивач і відповідач є єдиними спадкоємцями, що звернулися до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами та враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Судові витрати суд залишає за позивачем у звязку з відповідним її клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, 1262, 1266, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved