Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

10 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно виданого ордеру він є квартиронаймачем двохкімнатної квартири [ADDRESS] не приватизована. Вказує на те, що окрім нього в квартирі зареєстрований колишній чоловік його доньки - [PERSON], який фактично не проживає у квартирі більше 10 років. Оскільки факт реєстрації у квартирі відповідача зумовлює нарахування та стягнення з позивача зайвих комунальних платежів, унеможливлює отримання субсидії, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. 12 вересня 2018 року судом відкрито провадження по справі та поставлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні 6 листопада 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позові та докази, які містяться в матеріалах справи. Відповідач в судові засідання не з'являвся, повідомлений належним чином за адресою реєстрації, однак, судові повістки не має можливості вручити відповідачу, у зв'язку з його відсутністю за місцем реєстрації, а тому був повідомлений через веб-портал «Судова влада України», що відповідає ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Оскільки, представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 1760 від 09 жовтня 1987 року (а.с 5) [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї № 30881 від 26.08.2018 року (а.с. 6), картки прописки форма А (а.с. 7) в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивача, шлюб між [PERSON] та [PERSON]., розірвано, що стверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2013 року (а.с.8). Відповідач за адресою реєстрації не проживає, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов громадян і сімей № 5810 від 02.12.2015 Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (а.с. 9-10) та листом Луцького відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області № 127аз/58/04-18 від 22.08.2018 року (а.с. 11). Окрім того, факт відсутності відповідача за місцем реєстрації у в квартирі [ADDRESS], починаючи з 2001 року, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]) та [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]). Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Статтею 71 ЖК України передбачено, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Згідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, факт реєстрації в квартирі відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди. Таким чином, на підставі досліджених по справі доказів, судом встановлено факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2001 року, тобто більше шести місяців. А тому, з врахуванням вимог ст. 72 ЖК України відповідача слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 704,80 гривень.

Outcome: approved