Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

11 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 15.11.2005 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Новоукраїнській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 07. Від шлюбу мають малолітніх: [PERSON],[INFO],[PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки між ними припинені з 2013 року. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Малолітніх [PERSON],[PERSON] залишити проживати з ним, малолітнього [PERSON] залишити проживати з відповідачкою. Позивач свої вимоги підтримав, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягав, а справу просив слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 листопада 2005 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у Новоукраїнській сільській раді Березнегуватського району Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 07 ( а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які згідно довідки Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області зареєстровані разом з позивачем (а.с.11). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, з 2013 року вони проживають окремо, на примирення не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак виходячи з характеру спірних правовідносин, згоди відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає, що судові витрати сторони мають нести в рівних частках, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого ним при подачі позову судового збору, в розмірі 320 грн.

Outcome: approved