Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/50 часток житлового будинку. 02 грудня 2016 року [PERSON] подала уточнену позову заяву до [PERSON] міської ради, де зазначила, що в квітні 2003 року вона познайомилася з [PERSON], який був власником 3/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будов та споруд по вул. Комунарів (нині вул. Торська), 65 та проживав в належній йому ізольованій частині зазначеного житлового будинку однокімнатній квартирі № 5. Зазначає, що [PERSON] був одиноким чоловіком і запропонував їй проживати з ним. Вона прийняла його пропозицію вони стали проживати однією сімєю. В лютому 2004 року [PERSON] пояснив їй, що зустрів свого шкільного друга, який сімї не має, проживає до нього. Тому він подарував їй належну йому 3/50 частку домоволодіння (квартиру №5) і все, що є в квартирі, вона може володіти та користуватися належними йому 3/50 частками домоволодіння № 65 по вул. Торська (Комунарів) тобто квартирою № 5 на свій розсуд. Вона запропонувала [PERSON] оформити договір дарування переданої їй частки домоволодіння (квартири № 5) з відповідною часткою господарських будівель та споруд, але [PERSON] заявив, що в нього на це немає часу, передав їй всі правоустановлюючі документи на квартиру, забрав особисті речі і пішов з квартири. Вона просила повідомити її про його нове місце проживання, але [PERSON] їй не повідомив про місце його проживання, та на теперішній час вона не знає місце його перебування. З лютого 2004 року вона володіє переданим їй [PERSON] 3/50 частками домоволодіння, 65 по вул. Торській м. Словянська, а саме однокімнатною квартирою № 5 та відповідними частками господарських будов та споруд, виконує необхідні ремонтні роботи щоб зберегти квартиру № 5 та відповідні частки господарських будов та споруд в технічно справному стані, оплачує всі комунальні послуги. Вважає, що оскільки вона добросовісно, безперервно і відкрито володіє 3/50 частками будинку № 65 по вул. Торській, що складається з квартири № 5 та відповідних часток господарських будівель і споруд, які зареєстровані по праву власності за [PERSON], то вона набула право власності на це майно в порядку набувальної давності. Просила суд ухвалити рішення яким визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на зареєстровані на імя [PERSON] 3/50 частки домоволодіння з відповідною часткою господарських будов та споруд під № 65, що розташовані в м. Словянську по вул. Торській на земельній ділянці земель [PERSON] міської Ради, на якій знаходиться житловий будинок цегляний зазначений на плані літерою А-2 житловою площею 184,1 кв.м, житловий будинок деревяний обкладений цеглою зазначений на зазначений на плані літерою Б-1 житловою площею 39,4 кв.м., житловий будинок деревяний обкладений цеглою зазначений на плані літерою Г-1 житловою площею житловою площею 56,5 кв.м. та господарські споруди: вбиральня дощата Д, сарай цегляний З, сарай цегляний М, сарай цегляний Н, водопровід № 1. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду справи в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, за участю її представника адвоката [PERSON] Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів в суді від 11 листопада 2016 року, у судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] міської ради, повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду клопотання яким просив справу розглядати без участі представника відповідача, рішення просив ухвалити на розсуд суду із урахуванням наявних у справі матеріалів. Третя особа [PERSON], повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору міни від 26 березня 2002 року [PERSON] та [PERSON], здійснили обмін належних їм на праві власності квартири та 3/50 часток домоволодіння з відповідною часткою господарських будов та споруд. П.2 вказаного Договору передбачено, що належна [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 5, виданого [PERSON] міською Радою, 21 березня 2002 року на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради № 127, зареєстрованого в [PERSON] БТІ 21 березня 2002 року за № 17230 квартира під № 5, що розташована у місті Словянську по вулиці М.Василевського в будинку № 6, яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 42,6 кв.м, в тому числі житловою площею 24,6 кв.м. переходить у власність [PERSON], а належні [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 20 квітня 1999 року за № 1481, зареєстрований в [PERSON] БТІ 15 березня 2002 року за № 6649, 3/50 частки домоволодіння з відповідною часткою господарських і побутових будов та споруд під № 65, що розташоване в місті Словянську по вулиці Комунарів, на земельній ділянці земель [PERSON] міської ради переходять у власність гр. [PERSON] Також в договорі зазначено, що на ділянці розташування 3/50 часток домоволодіння знаходяться: житловий будинок, цегляний, зазначений на плані літерою А-2, житловою площею 184,1 кв.м, житловий будинок деревяний , обкладений цеглою,зазначений на плані літерою Б-1 , житловою площею 61,4 кв.м, житловий будинок деревяний , обкладений цеглою, зазначений на плані літерою В-1, житловою площею 39,4, житловий будинок деревяний обкладений цеглою, зазначений на плані літерою Г 1, житловою площею 56,5 кв.м., та такі споруди: вбиральня дощата Д, сарай цегляний 3, сарай цегляний М, сарай цегляний Н, водопровід № 1 (а.с.5). Згідно із зведеним актом вартості будівель та побудов видно, що дійсна вартість будівель та побудов станом на 27 лютого 2002 рік становить 72 992 грн. 00 коп. (а.с. 6). На квартиру № 5 будинку № 65 розташованому по вул. Торській м. Словянська Донецької області яка знаходиться у власності [PERSON] складено технічний паспорт, який складається з технічної характеристики квартири, договору № 2557 про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкової території (а.с.8-10). Відповідно до листа-повідомлення [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 16520/04 від 17 серпня 2016 року, наданого на адвокатський запит, встановлено, що [PERSON], [INFO] перебував на обліку в управління. З 01 серпня 2005 року відповідно до статті 49 Закону України № Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії [PERSON] була припинена у звязку із неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль (а.с.11). Згідно із договором № 2557, [PERSON] уклав договір із КП «ЖЕК №7» про надання послуг з утримання будинків і споруд, та прибудинкових територій. Предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10, 10 з.б.). У судовому засіданні судом були досліджені копії квитанцій по сплаті комунальних послуг квартири 5 розташованої в будинку № 65 по вул. Торській м. Словянська Донецької області, вказані квитанції датовані періодом з 2007 року по 2015 рік, згідно із якими, комунальні послуги за обслуговування вказаної квартири здійснювала саме [PERSON] (а.с. 12-35). Згідно із повідомленням КП «БТІ» від 22 лютого 2017 року № 496-2/0.83/01, наданого на запит суду, власником 3/50 частки будинку розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Торська (колишня Комунарів), буд. 65, є [PERSON], на підставі договору міни посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу від 26 березня 2002 року. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка [PERSON] не була і на даний час не зареєстрована у спірному житловому приміщенні № 65 розташованому по вул. Торській м. Словянська Донецької області. При обгрунтуванні\~\~заявлених позовних вимог [PERSON] у позовній заяві, було\~\~зроблено посилання на положення\~\~статті 344 ЦК України, як на підставу визнання за нею права власності на 3/50 частки житлового будинку за набувальною давністю, оскільки вона з лютого 2004 року постійно та безперервно проживає у цьому жилому будинку, відкрито володіє цим майном більше десяти років. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право \~власності вважається набутим правомірно, \~якщо інше прямо \~не \~випливає \~із \~закону \~або \~незаконність \~набуття \~права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування . Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно\~\~до частини 1\~статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Розуміючи під поняттям\~\~права володіння юридично забезпечену можливість фактичного планування особи над майном, для потреб статті 344 ЦК України\~моментом заволодіння майном варто вважати виникнення у особи можливості фактично панувати над чужим майном, поза волею та без відома законного власника, не знаючи про відсутність підстав для набуття права власності. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07 лютого 2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається\~\~відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього часу набувальної давності. У разі втрати не із\~\~своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення\~\~цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається( частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем ( правонаступником) вона є ( частина друга\~статті 344 ЦК). У пункті 11 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07 лютого 2014 року\~\~зазначено про те, що, враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності\~\~за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. (\~стаття 224 ЦПК). Таким чином визнання права\~\~ власності за набувальною давністю можливе лише при сукупності обставин, а саме добросовісності, тривалості, безперервності, відкритості та безтитульності володіння. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. \~ Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, при вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, слід враховувати наступне: \~право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК України, можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. При цьому наведені умови є необхідними в своїй сукупності, і відсутність хоча б однієї із вищевказаних умов свідчить про відсутність підстав для визнання права власності за набувальною давністю. Отже на думку суду, при вирішенні спору про визнання права власності на майно за набувальною давністю, \~перш за все слід встановити таку ознаку, як добросовісність володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. Аналізуючи норми чинного законодавства щодо добросовісності набуття права на певну річ за набувальною давністю є необхідним встановити добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. У відповідності до чинного цивільного законодавства, набувач визнається добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння. Отже позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Отже застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Частиною 1\~статті 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту норм\~статті 344 ЦК України\~\~ убачається, що при вирішенні питання про набувальну давність суд має враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач як незаконний володілець, протягом усього\~\~часу повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, та він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Тобто позов про право власності за давністю володіння не може предявити законний володілець, тобто особа яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником. У такого володільця право власності на чуже майно має похідний та обмежений характер. Як видно із представлених суду документів, а саме з інвентарної справи, копії договору міни, технічного паспорту, даних КП БТІ та витягу з реєстру прав нерухомості, власником спірних 3/50 часток будинку по вул. Торській, 65 у м. Словянську, вказаний [PERSON]. Позивачка у своїй заяві зазначає, що [PERSON] їй подарував вказану частку будинку, разом з тим, суду не представлено жодних доказів того, що такий договір існував, навіть не оформлений у встановленому законом порядку. Та обставина, що у позивачки є в наявності копії правовстановлюючих документів та квитанції про оплату комунальних послуг не свідчать самі по собі про наявність добросовісності володіння майном Між тим, позивачка\~\~не надала суду доказів щодо наявності підстав добросовісного заволодіння нею спірним майном та у позовній заяві зазначила про те, що при поселенні в спірне житлове приміщення в лютому 2004 року вона знала, що саме [PERSON] є власником цього\~\~нерухомого майна, якому і належить право власності на майно і останній не забажав на її пропозицію укласти із нею договір дарування на вказану частку домоволодіння. Слід зазначити, що доводи позивачки щодо того, що спірна частка будинку їй була подарована, нічим не підтверджені, а та обставина, що позивачка проживає у спірній частці будинку довготривалий час та сплачує комунальні послуги сама по собі не може свідчити про наявність добросовісного володіння, а допускає припущення, за якими позивачка може добросовісно володіти цим майном, а може лише користуватися ним зі згоди власника, тощо. Суд при цьому зазначає, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що судом не встановлена сукупність всіх обставин, а саме добросовісності, тривалості, безперервності, відкритості та безтитульності володіння, які б дозволяли дійти до висновку про можливість визнання права власності за позивачкою за набувальною давністю, оскільки добросовісність та безтитульність володіння чужим майном не встановлені. Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] не доведено сукупності умов, для набуття права власності за набувальною давністю відповідно\~\~до\~статті 344 ЦК України, тому\~\~ заявлені\~\~нею позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed