Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

11 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 серпня 2018 року № 3-371, виданого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Волобуєвим О.В., йому належить квартира [ADDRESS] . Вказане спадкове майно він отримав після смерті дружини [PERSON] , 1962 р.н., яка померла [INFO] . У процесі оформлення права на спадщину він дізнався, що за вказаною адресою зареєстровані відповідачі у справі, які були попередніми власниками даної квартири до моменту її купівлі [PERSON] 16 серпня 1999 року. Зі слів працівників житлово-експлуатаційної організації позивачу стало відомо, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] виїхали до території Російської Федерації у 1999 році. З того часу за місцем реєстрації відповідачі не з`являлись. Відповідачі для позивача є сторонніми особами, членами його сім`ї не являються, адреса їх місцезнаходження у теперішній час позивачеві невідома. Реєстрація відповідачів [PERSON] , [PERSON] у квартирі має наслідком порушення прав позивача як власника, перешкоджає йому реалізувати соціальні та інші права, у тому числі при оформленні житлової субсидії в належному розмірі, що є підставою для значного погіршення його матеріального становища. У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] особами, що втратили право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. У подальшому позивач звернувся до суду із заявою про закінчення судового розгляду справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідки [PERSON] , яка проживає: [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає: [ADDRESS] , у судовому засіданні пояснили, що сім`я позивача проживає у квартирі [ADDRESS] приблизно 20 років . Відповідачі, які є попередніми власниками квартири, з 1999-2000 р.р. за вказаною адресою не мешкають та не з`являлися, вони виїхали після продажу квартири, де зараз мешкають не відомо. З`ясувавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 серпня 2018 року державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Волобуєвим О.В., зареєстрованого у реєстрі за № 3-371 (а.с. 6), позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , 1962 року народження, яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] , належної померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Щербініною Н.П. 16 серпня 1999 року за р/№ 1621, зареєстрованого в Костянтинівському міському БТІ 13 грудня 2000 року, номер запису 18914 в книзі 79. Право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] 28 серпня 2018 року зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, що підтверджується відповідним витягом за № 135729470 (а.с. 7). У зазначеній квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи: [PERSON] , 1956 р.н., колишній квартиронаймач - з 28 червня 1989 року; - [PERSON] , 1956 р.н., дружина - з 25 червня 1996 року (а.с. 8). При цьому, як вбачається з акту перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника №5» від 10 лютого 2020 року, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , але з 1999 року за зазначеною адресою не мешкають, особистих речей відповідачів у квартирі немає, комунальні послуги не сплачують, що своїми підписами засвідчили свідки - сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що порушене право власності позивача [PERSON] потребує захисту, необхідно усунути перешкоди у здійсненні ним цього права, визнавши відповідачів [PERSON] , [PERSON] особами, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідачів по справі. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved