overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

11 квітня 2016 року гр. [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.\~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала у [INFO] з 1981 року по 2004 рік. Спочатку ця квартира належала шахті «Білицька», а в 1985 році міська рада видала заявниці ордер не неї. В 2004 році [PERSON] поїхала в м. Москва, де проживала у цивільному шлюбі с [PERSON], який в листопаді 2015 року помер, тому заявниця у лютому 2016 року повернулась до дому, але дізналась, що в її квартирі вже мешкає інша сімя. Заявниця дізналась, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької областівід 29.11.2006 року у справі № 2-о-251/2006р. за заявою комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» , яке набрало законної сили і є чинним, її [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] визнано безвісті відсутньою.\~ Заявник в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. \~ Представник заявника [PERSON], діючий на підставі угоди про надання правової допомоги адвокатом, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Білицької міської ради в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Білицької міської ради, по суті заявлених вимог заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника заявника та представника заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 45 ЦК України\~\~якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з»явилася або якщо одержано відомості про\~\~ місце її перебування, суд за місцем її перебування або\~\~суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до\~ст. 250 ЦПК України\~у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, суд який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участі цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON], заінтересовані особи комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника», Білицька міська рада про скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

11 квітня 2016 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 02 вересня 2011року відповідач отримав кредит у сумі 4 000 гривень\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування\~ кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 11\~228.96 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 02 вересня 2011 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 4000 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування\~ кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 29 лютого 2016 року сума заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 2726.49 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 5521.57 грн.; - пеня та комісія 1970 грн. - штраф ( фіксована частина) 500 грн.; - штраф ( процентна складова)\~ - 510, 90 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 11\~228.96 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1378 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

11 квітня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від заявника [PERSON] лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7 м.Маріуполя» (надалі - КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя»), в особі головного лікаря [PERSON], надійшла заява про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. В обґрунтування поданої заяви, посилались на те, що у звязку із наявністю психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної, епізодичної, афективно маревний синдром (психомоторне збудження), [PERSON] становить безпосередню небезпеку для оточуючих, імпульсивність, агресивність до медперсоналу (накинувся на лікаря, якому завдав тілесних ушкоджень) та відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підлягає госпіталізації в примусовому порядку для проходження лікування. В судовому засіданні представник КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» зав.віділенням №1 лікарні [PERSON], що діє на підставі довіреності, доводи заяви підтримав повністю. Пояснив, що [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару. Просив вирішити питання про його примусову госпіталізацію. Прокурор Польщиков І.В. проти задоволення заяви КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» не заперечував. [PERSON], яка є матірю [PERSON], проти його примусової госпіталізації не заперечувала. Пояснила, що син до його госпіталізації поводив себе агресивно. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, [PERSON], а також думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно із висновком комісії лікарів-психіатрів від 11.04.2016 року, [PERSON] страждає психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдної, епізодичної, афективно маревний синдром (психомоторне збудження). Також зі змісту висновку вбачається, що через свій психічний стан, [PERSON] становить безпосередню небезпеку для оточуючих. У звязку із чим комісія лікарів-психіатрів КПЛУ «МПЛ № 7» прийшла до висновку, що [PERSON] підлягає госпіталізації у примусовому порядку для проходження лікування. Отже, з урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що за своїм психічним станом [PERSON] потребує примусової психіатричної допомоги в умовах стаціонару, а тому задовольняє заяву КПЛУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» про його примусову госпіталізацію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

11 квітня 2016 року до суду звернулася [PERSON] позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що з 2002 року по 2007 рік вона та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі. 29.07.2007 року в них народилася донька Анна, яка на даний час проживає разом з нею. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки Анни в розмірі 1\~500 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 2002 року по 2007 рік проживали в цивільному шлюбі. 29 липня 2007 року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД №074280 від 06.08.2007 року, актовий запис №38 (а.с.2). Згідно вищевказаного свідоцтва про народження [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до п.2 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

11 квітня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 26 жовтня 2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис №1354. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з травня 2013 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

11 квітня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області ухвалив рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дубровицького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та скасування реєстрації. При ухваленні даного рішення судом не було вирішено питання щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею витрати, пов'язані із сплатою судового збору Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на те, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн. за кожну позовну вимогу (квитанція №29 від 25.12.2015 року та квитанція №3 від 14.01.2016 року), тому, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України позивачу підлягає поверненню 487,20 грн. судового збору, сплаченого нею при подачі позову. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно вимог вищевказаної статті ЦПК України, присутність сторін при ухваленні судом додаткового рішення не є обов'язковою. Оглянувши матеріали справи, суд рахує, що є всі підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

11 квітня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, яка мотивована тим, що вона має намір створити сімю та зареєструвати шлюб з [PERSON], оскільки на даний час фактично спільно проживає з ним та є вагітною від нього. Вказуючи, що не досягла встановленого законом шлюбного віку, просила суд надати їй право на шлюб із [PERSON] У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю з підстав, викладених у ній, просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], які є батьками заявника, у судовому засіданні не заперечували проти надання їхній дочці права на шлюб із [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити заяву. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Згідно з ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.\~ Як вбачається з паспорта громадянина України серії АЮ № 227737, виданого 01 липня 2014 року Турійським РС УДМС України у Волинській області, та свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 021353, виданого 03 червня 1998 року Туличівською сільською радою Турійського району, заявник [PERSON] народилася 27 травня 1998 року і на даний час не досягла шлюбного віку, встановленого законом (а.с. 3, 6). На день подання до суду даної заяви [PERSON] виповнилося 17 років. Відповідно до виписки територіального медичного обєднання Любомльського і Шацького районів № 5 від 07 квітня 2016 року заявник [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності, термін вагітності станом на 07 квітня 2016 року становить 20 тижнів (а.с. 5). [PERSON], з яким має намір одружитися заявник, є повнолітнім і має право на шлюб (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що між заявником [PERSON] та [PERSON] склалися відносини, які побудовані на взаємній повазі та любові, молоді люди бажають створити сімю, піклуватись один про одного та очікують на народження дитини. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] відповідає її інтересам, а тому заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

11 квітня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO]. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Заявник та представник Чернігівської міської ради до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені. Представник заінтересованої особи у поданій через канцелярію суду до початку судового засідання письмовій заяві просила справу розглядати без її участі. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 вересня 2015 року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 15 лютого 1947 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Прізвище дружини після одруження стало «[PERSON]» (а.с. 9). 20 травня 1970 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб (а.с. 10). Відповідно до довідки Улянівської сільської ради № 295 від 16.03.2016, згідно записів по господарської книги № 4 за 1964-1966 роки Бобровицької сільської ради до складу сім'ї домогосподарства за особовим рахунком № 311 входили: [PERSON], голова сім'ї домогосподарства, [INFO], [PERSON], чоловік, [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO], встановлено, що [PERSON] 22.10.2015 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши досліджені письмові докази та показаннядопитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], взаємний зв'язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] є сином [PERSON] Зі змісту заяви убачається, що встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON]про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

11 квітня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 24.06.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 8000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 31.01.2016 року 29147,06 грн., а саме: за кредитом 4561,72 грн; 19921,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1364,15 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 24.06.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 8000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 31.01.2016р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 4561,72 грн; 19921,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1364,15 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 29147,06 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved