Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

10 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва заявлені вимоги були задоволені. Проте ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.02.2016 року заочне рішення скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку. Позивачка в позовних вимогах просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття у твердій грошовій сумі по 1 500,00 грн. на місяць та додаткові витрати на лікування, оздоровлення та спеціальне харчування дитини по 1 500,00 грн. на місяць. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, позивач зазначила, що дитина є інвалідом з 2007 року, тому її лікування потребує значних коштів для придбання ліків, що забезпечують її життєдіяльність. В судовому засіданні, яке відбулось 04.03.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, в судове засідання яке відбулось 17.03.2016 року не з'явилась, позивач звернулась до суду з клопотанням про слухання справи в їх відсутність. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково та не заперечував проти сплати аліментів в розмірі ? частини його доходів. В частині додаткових витрат заперечив, оскільки їх просто не існує, дитина харчується як всі діти, можливо їй ще й менше потрібно, так як деякі продукти харчування їй не можна чи можна в обмеженій кількості. Так як позивач звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність, суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність позивача на підставі статті 169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача, відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 05.03.2005 року. Під час шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO]. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. У відповідності з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участь в утриманні дитини не приймає, кошти на її утримання не надає, суду не було надано докази відповідачем на підтвердження виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку. Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров'я дитини (дитина є інвалідом та інвалідність встановлена до 18 років, хворіє цукровим діабетом - тяжка форма), засади розумності та справедливості, матеріальний стан відповідача, на даний час він офіційно працює та отримує доходи та визначає аліменти в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] з моменту подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Як пояснювала представник позивача в судовому засіданні, додаткові витрати потрібні для купівлі ліків, оскільки дитина хворіє цукровим діабетом, придбання ліків потребує значних коштів, як вбачається з видаткових накладних, дитина потребує довічного дієтичного харчування та щорічного санаторно-курортного оздоровлення. Проте в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] забезпечується інсуліном із державного бюджету у повному обсязі; засобами контролю глюкометрами і тест-смужками частково (у 2015 році - 500 тест смужок при потребі на рік 1800-1900), голками до шприц ручки у 2015 році забезпечувалась нерегулярно. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, [PERSON] є лікарем і враховуючи специфіку її роботи, дитині не потрібно купувати ліки, а інколи залишки вони навіть повертали. Також суд не може взяти до уваги посилання представника позивача на купівлю ліків, оскільки в судовому засіданні не було надано доказів, що саме позивачем придбавались вказані ліки для дитини. Що стосується спеціального харчування, то в судовому засіданні було досліджено «Дієта стіл №9», з переліку продуктів харчування, які можна споживати при цій дієті не вбачається, що дитині потрібне саме спеціальне харчування. Отже, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення додаткових витрат. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial