Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

10.12.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2018 року по справі № 484/1552/18 з нього стягуються щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення він виконує, аліменти сплачує. На даний час шлюб з відповідачем розірвано. 05.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. У [PERSON] перебуває на утриманні її син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , оскільки дружина позивача не працює, її син перебуває на утриманні [PERSON] У зв`язку з цим позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду від 16.05.2018 року, та зменшити щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, та зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них [INFO] року народився син [PERSON] За рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2018 року по справі № 484/1552/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача у відповідності до статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України. Позивач в обґрунтування заявлених ним вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів посилається на реєстрацію шлюбу між ним та [PERSON] у Вільшанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , та знаходження на його утриманні сина його дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Суд також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована державою Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Позивач як на підставу зменшення розміру аліментів посилається на факт перебування на його утриманні ще однієї дитини, а саме сина його дружини. Однак, посилання позивача на вказаний вище факт не може бути прийнятий до уваги судом, оскільки за змістом статті 192 Сімейного кодексу України у системному зв`язку із положеннями статті 182 Сімейного кодексу України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, всупереч вимогам статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України позивач, окрім копій документів, які підтверджують факт укладення шлюбу і народження сина дружини [PERSON] , довідки з місця роботи [PERSON] , не надав жодних інших належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, з якими закон передбачає можливість зменшення розміру аліментів. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач, [PERSON] , має працездатний вік, займає посаду оператора у ПП «Компанія Надежда», де отримує достойну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи від 12.03.2019 року, ним не надано доказів щодо погіршення стану його здоров`я, інших істотних обставин, достатніх та переконливих доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім факти не є, на думку суду, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів, у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити. Одночасно суд враховує положення частини 1 статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Цивільно-процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, те, що матеріальне становище платника аліментів не змінилося, оскільки позивачем не надано до суду доказів на підтвердження перебування його в тяжкому матеріальному становищі, виходячи з пріоритету інтересів дитини, враховуючи його потреби, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed