Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

11 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері дитини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відповідач в добровільну порядку допомоги не надає, донька перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач має можливість надавати допомогу дитині, оскільки має постійне місце роботи, отримує регулярно заробітну плату, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. У своїх письмових поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що дитина перебуває на обліку у лікаря ортопеда з діагнозом плоско-вальгусна установка кінцівок, даний діагноз потребує лікування, оскільки в подальшому може виникнути необхідність хірургічного втручання. Надані відповідачем банківські виписки по картковим рахункам свідчать лише про його особисті витрати та жодним чином не підтверджують факт, що вони були витрачені на неї та дитину. Вважає, що заперечення відповідача є лише доказом , що підтверджує його ухилення від виконання своїх обовязків. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, з підстав викладених у письмових запереченнях в яких відповідач зазначив, що він не заперечує щодо виконання свого обовязку сплачувати аліменти на утримання спільної з позивачем дитини, однак розмір аліментів, заявлений позивачем є занадто великий та необґрунтований, оскільки у відповідача не залишиться ніяких коштів для існування. Крім того, у своїх запереченнях відповідач наголошує, що постійно надає матеріальну допомогу колишній дружині та дитині та повністю їх забезпечує, а також зазначає, що він має побутові кредити, які були отримані за час спільного проживання з позивачем на спільні потреби сімї, які наразі відповідач повертає самостійно. А тому вважає за доцільне стягувати аліменти у розмірі 1/5 частини від його доходу на утримання дитини та 1/15 частину від його доходу на утримання дружини. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, оглянувши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає \~цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 \~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року, відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] I-КИ № 270301, виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 88. Позивачем зазначено, що на даний час в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Від цього шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] [INFO]. Відповідно до довідки від 19.09.2016 року [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-ортопеда з діагнозом плоско-вальгусна установка кінцівок. В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] [INFO] проживає разом з матірюза місцем її реєстрації м. Дніпро ж/м Тополя-2, б. 41/17, про що не заперечував і сам відповідач. На підтвердження матеріального стану відповідача суду надано докази, досліджені в судовому засіданні, зокрема, судовим розглядом встановлено, що відповідно довідки від 12.12.2016 року №ЗД000000331 [PERSON] [INFO] офіційно працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Здаво» з 04.02.2015 року, займає посаду торгівельний представник та отримує регулярну заробітню плату.(а.с.34) Відповідно до довідок наданих ПАТ КБ «Приватбанк» , АТ «Укрсиббанк», ПУМБ - [PERSON] має заборгованості за кредитними договорами укладеними у зазначених банках.(а.с.29-33) Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до\~ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З урахуванням обставин, які перелічені в\~ст. 182 СК України, враховуючи зміст позовних вимог, часткове визнання відповідачем позовних вимог в частині згоди сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частки усіх видів доходів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та 1/15 частини від усіх видів заробітку на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача - щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто, з 11.08.2016 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто, з 11.08.2016 року до досягнення дитиною три річного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: partial