overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

12.06.2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою посилаючись на те, що в теперішній час він оформлює документи, необхідні для прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, у документах, що підтверджують факт родинних відносин між ним та його матір'ю, є розбіжності. Так, у свідоцтві про народження та паспорті заявника, його прізвище записане як «Ловчи», а в свідоцтві про смерть, прізвище матері заявника записане як «[PERSON]». Таким чином, заявник просить суд встановити факт, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явилися. 17.09.2014 року від заявника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої він заяву підтримує повністю та просить заяву задовольнити у повному обсязі. 05.06.2014 року від представника заінтересованої особи - завідувача Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевірив матеріали справи та дослідив надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] та його матір'ю російською мовою значиться «[PERSON]» (а.с. 7). Відповідно до копії паспорту, прізвище заявника значиться як «[PERSON]» (а.с. 3). Як видно з копії свідоцтва про смерть, матір заявника значиться як «[PERSON]» (а.с. 9). Як вбачається з довідки виконкому Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області від 06.06.2014 року № 503, [PERSON] на момент своєї смерті, яка настала [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Зважаючи на вищевказані докази досліджені в судовому засіданні, зокрема, довідку виконкому Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області, суд вважає за можливе встановити факт, що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON], яка померла [INFO] і помилка, допущена у написанні прізвища матері заявника пов'язана з опискою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

12.06.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів, просить встановити факт приналежності гр. [PERSON] трудової книжки [NUMBER] та трудової книжки колгоспника [NUMBER], виданих на прізвище - «[PERSON]». В судовому засіданні заявник позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заяви не заперечує. Суд проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви зі слідуючих підстав: Матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 19.02.2003 року Ямпільським РВУ МВС України в Сумській області прізвище заявника вказано як «[PERSON](а.с.4). В трудовій книжці, виданій заявнику 06.01.1979 року серії [NUMBER] вказано прізвище «[PERSON]» замість вірного «[PERSON] (а.с.6). Також, в трудовій книжці колгоспника серії УКР [NUMBER] прізвище заявника вказано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження прізвище заявника вказано як [PERSON] про що в матеріалах справи є копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.07.1959 року (а.с.5). Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначених у свідоцтві про народження або в паспорті. Також прізвище [PERSON] вказано у посвідченні громадянина, який постійно проживає на території зони радіоекологічного контролю серія [NUMBER] від 01.04.2013 року (а.с.9). Факт, що [PERSON] [INFO] має стаж роботи, підтверджується довідкою Ямпільського РЦЗ (а.с.8). Суд, вважає можливим встановити факт приналежності [PERSON] правовстановлюючих документів - трудової книжки виданої 06.01.1979 року серії [NUMBER] та трудової книжки колгоспника серії УКР [NUMBER]. Факт приналежності вказаної трудової книжки підтверджується збігом імені, по-батькові, датою народження заявника зазначених у трудовій книжці та в с свідоцтві про народження, паспорті, іншими правовстановлюючими документами, що наявні в матеріалах справи. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення та необхідне для здійснення прав на отримання пенсії. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

12.06.2014 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.01.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-04179-090108. Відповідно до вищевказаного договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит на суму 5626,40 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, строком на 10 місяців. Уклавши з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, про що неодноразово був повідомлений. Однак на теперішній час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Станом на 20.03.2014 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 1953, 64 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № 001-04179-090108 від 09.01.2008 року відповідач отримав кредит на суму 5626,40 грн. (а.с. 6,7). Однак, в порушення умов договору відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 20.03.2014 року має заборгованість в сумі 1953, 64 грн. (а.с.4), відповідно до розрахунку заборгованості. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його повернення у будь - який час. Ст.1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

12.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що на праві приватної власності є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач 1,2 по справі доводяться позивачу онуками. З 2011 року, відповідач 1,2 не мешкають в належному позивачу будинку, що підтверджується відповідним актом з місця проживання. В той час як відповідач 1,2 залишаються зареєстрованими у вказаному помешканні, на них нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач 1,2 участі не приймають. В зв'язку з тим, що відповідач 1,2 більш трьох років не мешкають за місцем реєстрації, житлом не користуються позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву (а.с.50 - заява) позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач 1,2 у судове засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена встановленому законом порядку ( а.с. 49 - оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11477549 від 24.10.2013 року (а.с.5 - копія витягу) позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно акту від 06.06.2014 року (а.с.9 - акт) відповідач 1,2 не проживають в вищевказаній квартирі з 2011 року. Згідно з довідками з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 24.06.2014 року (а.с.36,37 - довідки) відповідач 1,2 зареєстровані за вказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач 1,2 продовжують бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживають у вищевказаній квартирі, не користується нею, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача 1,2 на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

12.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 10.07.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції, актовий запис №118, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з січня 2013 року через взаємопротилежні погляди на сімейні відносини, відчуження в взаємовідносинах, сварки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства,втрату почуття любові, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, на примирення не згоден. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, згодна на розірвання шлюбу, причину розірвання шлюбу зазначену позивачем підтвердила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, не надав позивачу своєчасно кошти на погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого прострочена заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.04.2014.2014 року становить 13940,56 грн. Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за вказаним кредитним договором та судові витрати. Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в суд не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим прострочена заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.04.2014 року становить 20895,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом -4952,0 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 7848,53 грн.; штраф (фіксована частина)- 500,0 грн.; штраф (процентна ставка) - 640,03 грн. (а.с.5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата відсотків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 28.12.2007 року уклав з відповідачем шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 80. Від зазначеного шлюбу позивач дітей не має. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Зазначили, що подальше спільне проживання та примирення неможливе. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.12.2007 року виконавчим комітетом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 80, свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 4). Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке він отримав після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу слід задовольнити. Шлюб, укладений між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], (дошлюбне прізвище [PERSON]), зареєстрований 28 грудня 2007р. виконавчим органом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 80 слід розірвати. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11696 грн. 17 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про часта місце розгляду справи повідомлявся належним чином та заздалегідь. Про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNВERX13370074 від 23.05.2012 року, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 4995, 50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався щомісячно в період сплати вносити щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та комісії. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.05.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 11696 грн. 17 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 4712 грн. 50 коп., заборгованість по відсоткам - 6 грн. 00 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1948 грн. 31 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 3996 грн. 21 коп. штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 533 грн.15 коп. (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідачів судовий збір на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 19482 грн. 82 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNXRFF01840054, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2924,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяці із кінцевим терміном повернення 02.07.2013 року (а.с. 6-27). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.05.2013 року становить 19482 грн. 82 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1928,32 грн., заборгованості за відсотками - 1,72 грн., заборгованості за комісіями - 438,75 грн.,15710,09 грн. - пені, 1403,90 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved