Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

11 січня 2014 року ТОВ «Кримтеплопостачання» звернулось до суду із позовом до [PERSON] та просило стягнути з неї 2634,70 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 березня 2012 року по 01 травня 2013 року. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що вони є виробником і постачальником послуги з теплопостачання, а відповідачка - споживачем вказаної послуги, що поставляється в квартиру [ADDRESS]. Відповідач, отримуючи вказану послугу, не проводить за неї оплату. На підставі викладеного, просили суд стягнути з відповідачки 2634,70 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 березня 2012 року по 01 травня 2013 року, а також судовий збір в сумі 229,40 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, у якій просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. За змістом статті 1 цього закону, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями 20 та 21 вказаного Закону, визначені обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктами 18-21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі-Правил), встановлено, що плата за вказані послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк, відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідач є споживачем послуги та їй відкритий особовий рахунок [NUMBER], по якому проводяться нарахування по оплаті за фактично надану послугу з теплопостачання (а.с.6-7). Таким чином, відповідач фактично користується послугою з теплопостачання, а тому між сторонами склалися правовідносини по наданню житлово-комунальних послуг і користуванню такими послугами. Тому відповідач не звільняється від оплати за отриману послугу з теплопостачання. Обов'язок споживача вносити плату за комунальні послуги у встановленому порядку також визначений положеннями статей 68 і 162 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 509 ЦК України,зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 даного кодексу, якою визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що фактично між сторонами існували і існують правовідносини по наданню житлово-комунальних послуг теплопостачання і користування такими послугами. Так, виходячи із розрахунку, наданого позивачем з відповідача стягненню підлягає сума заборгованості за період з 01 березня 2012 року по 01 травня 2013 року за послуги теплопостачання в сумі 2643,70 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 229,40 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 257, 267, 509, 526ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630,

Outcome: approved