Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

12.06.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що подружжя має різні погляди на життя, через повну відсутність взаєморозуміння при вирішенні різних питань родини і побуту, відсутні загальні інтереси, які привели до втрати поваги та любові. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з 2012 року. На даний час, як вважає позивач, їх шлюб існує формально і подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Від спільного життя подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], позивач просить стягнути аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В поданій до суду заяві позивач просила розглянути справу у підготовчому засіданні за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. За таких обставин, при визнанні позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 24 липня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 191. Від спільного життя подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя між подружжям останнім часом стали виникали конфлікти з приводу того, що подружжя має різні погляди на життя. На даний час шлюб існує формально, подружжя не веде спільне господарство та не підтримує шлюбно-сімейні стосунки з 2012 року. Поновлювати ці стосунки позивач не бажає і вважає, що це буде суперечити її інтересам. Батьками [PERSON], [INFO] є мати - [PERSON], батько - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження виданого 17.11.2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції серії [NUMBER]. Відповідач не оспорює обставини, викладені у позові та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб між подружжям слід розірвати. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved