Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

12 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 грудня 1995 року позивачем було придбано у відповідача квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 27 грудня 1995 року договір купівлі-продажу вищевказаної квартири був зареєстрований на Запорізькій товарній біржі «Гілея» за реєстраційним № 1282/1696. Позивач зазначає, що на теперішній час Біржа «Гілея» припинила своє існування. У лютому місяці 2016 року у позивача виникла необхідність розпорядитись квартирою і він звернувся до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Листом від 10 лютого 2016 року йому було відмовлено у державній реєстрації у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири. Позивач вважає, що на момент укладення договору, згідно вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і вважались укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Такі нормативні акти, як Постанова Пленуму Верховного суду України №15 від 25 травня 1998 року, згідно якої, придбані на біржових торгах житлові приміщення потребують нотаріального посвідчення, а також лист Міністерства юстиції України від 10 квітня 1998 року №17-12/44 аналогічного змісту були прийняті вже після укладення договору. Вказує, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним в судовому порядку, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року. Просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання був повідомлений судом належним чином, суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив справу розглянути без участі позивача. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причину неявки не повідомив. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, а також шляхом розміщенням оголошення у газеті «Запорізька правда» від 5 травня 2016 року № 17 (23701), причину неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 27 грудня 1995 року на Запорізькій товарній біржі «Гілея» між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем був укладений договір купівлі-продажу квартири № 96 розташованої в будинку № 82 по вулиці Патріотичній в м. Запоріжжі, зареєстрований на біржі за № 1282/1696. Зазначена квартира на момент її продажу належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя від 20 лютого 1996 року № 286. Квартира № 96 розташованої в будинку № 82 по вулиці Патріотичній в м. Запоріжжі була продана за 280\~000\~000 карбованців. Відповідно до ст. 224 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) від 18 липня 1963 року (який був чинним на момент укладення договору купівлі-продажу) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним в судовому порядку, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, за якою якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (що діяв і на момент укладення договору купівлі-продажу) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2. ст. 220 ЦК України від 2003 року якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 650 ЦК України від 2003 року особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 4 ст. 656 ЦК України від 2003 року до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Враховуючи, що сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, зареєстрували її на товарній біржі, будучи впевненими в його законності, та позивач в даний час не має можливості розпорядитися своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання договору дійсним. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved