Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив надати дозвіл неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд до окупованої території м. Ялти Автономної Республіки Крим, в період з 15.07.2016 року по 28.08.2016 року, без згоди та супроводу матері. 25.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила: визнати відмову [PERSON] на виїзд за кордон дитини [PERSON], [INFO], безпідставною; надати дозвіл неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі території України до країни Ізраїлю, в період з 01.08.2016 року по 10.10.2016 року, без згоди та супроводу батька та дозволити оформлення проїзного документу дитини. 12.08.2016 року [PERSON] уточнила вимоги зустрічного позову та просила надати дозвіл неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі території України до країни Ізраїлю, в період з 01.08.2016 року по 10.10.2016 року, та в період з 01.08.2017 року по 10.10.2017 року, без згоди та супроводу батька та дозволити оформлення проїзного документу дитини. Вимоги зустрічного позову мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.12.2013 року. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею. 24.03.2015 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Її чоловік [PERSON] є громадянином України, але на даний час працює за кордоном на посаді фізіотерапевта-реабілітолога в Ізраїлі, має стабільний дохід та забезпечений житловою площею. Вона також мала змогу працевлаштуватися за кордоном на умовах контракту строком на три роки, але через відмову відповідача у наданні згоди на виїзд дитини за кордон, вона була змушена залишитися в Україні разом з сином. Крім того, неповнолітній [PERSON] має алергічні захворювання, а в Ізраїлі існують сприятливі умови для їх лікування та профілактики. Вона має намір у вищезазначені періоди виїхати разом з дитиною до Ізраїлю, з метою відпочинку, оздоровлення та розширення кругозору дитини. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надати нотаріально завірену згоду батька на тимчасовий виїзд сина за кордон для відпочинку та оздоровлення, тому вона була змушена звернутися до суду з даним зустрічним позовом. Ухвалою суду від 22.11.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу неповнолітній дитини на тимчасовий виїзд за кордон, без згоди та супроводу матері, а також вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька на період з 01.08.2016 року по 10.10.2016 року - були залишені без розгляду. [PERSON] та її представник - адвокат Ботман О.О. вимоги зустрічного позову підтримали та просили їх задовольнити. Представник [PERSON] - адвокат Хмаріна О.В. не заперечувала проти задоволення вимог зустрічного позову в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордон до Ізраїлю в період з 01.08.2017 року по 10.10.2017 року. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги зустрічного позову підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.12.2013 року /а.с. 8/. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.07.2007 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2014 року було визначено місце проживання [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS], та визначено порядок побачень та спілкування дитини з батьком [PERSON] /а.с. 9-11/. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 01.09.2015 року, виданого повторно між [PERSON] та [PERSON] 24.03.2015 року зареєстровано шлюб /а.с. 54/. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд на межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.п.1,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відпочинок за кордоном розширює кругозір дитини, перебування в Ізраїлі сприятиме лікуванню на профілактиці алергічних захворювань неповнолітньої дитини, крім того суд бере до уваги визнання вимог зустрічного позову в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордон в період з 01.08.2017 року по 10.10.2017 року, тому з урахуванням прав та інтересів дитини, суд вважає необхідним надати дозвіл неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі території України до Ізраїлю на період з 01.08.2017 року по 10.10.2017 року, без надання згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], у супроводі його матері [PERSON], [INFO], дозволивши оформлення проїзного документу дитини. Одночасно вимоги зустрічного позову про визнання відмови [PERSON] на виїзд за кордон дитини [PERSON], [INFO], безпідставною, не підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні не було доведено, що такі дії останнього суперечили інтересам неповнолітньої дитини та були викликані не батьківською турботою, а вчинені з метою досягнення особистих цілей. На підставі викладеного,

Outcome: partial