Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Дунаєвецький районний сектор УДМС України в Хмельницькій області, відділ реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 09 листопада 2006 року, яке посвідчене державним нотаріусом Дунаєвецької нотаріальної контори Хмельницької області і зареєстровано в реєстрі за №2104, йому належить [ADDRESS] в якій зареєстровані він та відповідачка. Відповідно рішення Дунаєвецького районного суду від 03 червня 2015 року шлюб між ними розірваний. Оскільки сторони разом не проживали, то 31 грудня 2014 року відповідачка пішла проживати до другого чоловіка в с. Вихрівка Дунаєвецького району Хмельницької області, де проживає по даний час. У зв'язку з тим, що відповідачка зареєстрована у квартирі позивача, останній не має змоги оформити субсидію та вимушений платити за відповідачку комунальні послуги. В добровільному порядку виписатися з квартири відповідачка не бажає, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що одружився з відповідачкою у 2005 році та почали проживати у його квартирі [ADDRESS]. Разом проживали до 2013 року. З квартири відповідачка пішла 08 листопада 2014 року, а шлюб розірвано 03 червня 2015 року. Відповідачку просив знятися з реєстрації, але вона відмовилася . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, про що свідчать поштові повідомлення та акти від 27 квітня 2016 року і 19 травня 2016 року, складені депутатом Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Представники третіх осіб: Дунаєвецького районного сектору УДМС України в Хмельницькій області та відділу реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 30,9 кв.м., в тому числі жилою площею 20.8 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 листопада 2006 року, серії [NUMBER], посвідчене державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №2104 та витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі свідоцтва про право на спадщину від 10.11.2006 року [NUMBER]. Судом також встановлено, що в [ADDRESS] зареєстрована відповідачка, [PERSON], [INFO], колишня дружина позивача, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщені осіб №590 від 04.02.2016 року. Згідно рішення Дунаєвецького районного суду від 03 червня 2015 року, сторони перебували у шлюбі з 11 липня 2005 року, а 16 червня 2015 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення №674/550/15-ц. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідачку [PERSON] не бачили у квартирі позивача з листопада-грудня 2014 року. Знають, що вона поїхала в с.Вихрівка Дунаєвецького району Хмельницької області до свого співмешканця, де на даний час вона перебуває, не знають. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сім'ї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сім'ї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідачка не є членом сім'ї позивача, разом з позивачем в будинку не проживає і не веде спільне господарство, відповідачка не проживає в будинку з 08 листопада 2013 року і не несе обов'язків по утриманню житла. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідачка не проживає разом з позивачем - власником житла та не веде із ним спільного господарства, а тільки зареєстрована в будинку позивача, а тому на неї не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сім'ї власника цього житла, оскільки вони не є членами сім'ї позивача і не ведуть з ним спільне господарство. Зважуючи і на ту обставину, що відповідачка вибула на інше місце проживання, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивача на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст. 156, 162 ЖК України, не вчинила і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомила, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачкою жилим приміщенням, власником якого є позивач, відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідачки за адресою квартири, власником якої є позивач, за відсутності законних підстав для користування нею, створює перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню і відповідачку [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснює відділ реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Хмельницької, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов'язання Дунаєвецького районного сектора УДМС України в Хмельницькій області зняти відповідачку [PERSON] з реєстрації. Відповідно до ст.88 ЦК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн..

Outcome: partial