Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

11.03.2015 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 28 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого являється ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено споживчий кредитний договір №05-101192408-03-Ф. Відповідно до п. 1.1 споживчого кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 29 500 доларів США. Кредит надається з 28 березня 2008 року по 27 березня 2024 року або по день, визначений в п. 3.3. 11 договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,3% річних. Відповідно до п. 3.3.3 договору позичальник зобовязується здійснювати повернення суми кредиту на рахунок № 220352011924.840, відкритий у відділенні №3 Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту у розмірі не менше 1/200 від суми отриманого кредиту, що становить 147,50 доларів США. У забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого являється ПАТ АБ «Укргазбанк» та матірю позичальника [PERSON] - майновий поручитель [PERSON], було укладено іпотечний договір від 28 березня 2008 року. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності іпотекодавцю, використовується як місце постійного проживання іпотекодавцем [PERSON], позичальником [PERSON] та [PERSON] Крім того, у забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором від 28 березня 2008 року між відповідачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року. Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобовязань по кредитному договору №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року, укладеного між кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається кредит у сумі 29 500 доларів США на строк з 28 березня 2008 року по 27 березня 2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13,3% річних. Протягом тривалого часу позичальник була справним платником кредитних коштів та відсотків за користування цими коштами. Стійко витримала світову економічну кризу, яка розпочалася у 2008 році, за якою курс гривні впав з 5,0 грн. за долар США до 8-9 грн. за долар США. Світова фінансова криза 2008 року є надзвичайно та не відворотною подією, яка законом визначається як непереборна сила. При цьому на її надзвичайність вказує світовий глобальний масштаб кризи, її великі, негативні, невідворотні наслідки, які не залежать ні від волі людини, ні від окремих держав, та не могли бути ніким передбачені. При укладенні кредитного договору позичальник і банк виходили із курсу долару США на момент укладання долару 5 грн. і ніхто не міг передбачити стрімке підвищення курсу долара США спочатку майже удвічі, обвал економік світових держав та масове розорення підприємств. В звязку із економічною кризою 2014 року курс гривні впав до рівня 14-16-21 грн. за 1 долар США. У 2015 році офіційний курс гривні впав до рівня 29 грн. за 1 долар США та продовжує стрімко падати. Вказані обставини є загальновідомими і відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦК України не потребують доказуванню. Відповідно до п. 5.4 кредитного договору від 28.03.2008 року позичальник не відповідає за порушення зобовязання ( виплату неустойки ), якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили ( обставин форс мажору ), визначених цим розділом. Подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно правових відносин, закріплених у ст.3 ЦК України принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так як всупереч добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обовязків на шкоду позичальника споживача кредитних послуг. Несправедливими є умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення валюти України шляхом порушення вимог закону, відповідач перекладає, як субєкт підприємницької діяльності виключно на позивача позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням вимог ч. 3 ст. 13 ЦК України. Банк переклав на них обовязок нести тягар економічної кризи, яка виникла не без участі банківської системи. Крім того, у відповідача відсутня індивідуальна ліцензія Національного банку України, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору. На момент укладання спірного кредитного договору індивідуальна ліцензія, видана НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за вказаним договором кредиту була відсутня. Наявність у відповідача банківської ліцензії №123 від 19.11.2001 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та пп. 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», дозвіл №123-2 від 19.11.2001 року не є достатніми для використання іноземної валюти як засобу платежу при виконанні договору кредиту. Із кредитного договору №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року видно, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п. 3.2., 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, відповідальність сторін, визнані обовязковими. На порушення п. 2 ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банком не надавалося позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації, яка надається перед укладенням кредитного договору, про умови кредитування з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, не вказано повної орієнтовної вартості кредиту. Із проведених розрахунків щодо повернення всієї суми кредиту видно, що кінцева сума тільки одних відсотків перевищують суму кредиту більше ніж у два рази. Це є явно не співмірним із сумою отриманого кредиту, оскільки утворився істотний дисбаланс договірних прав і обовязків на шкоду споживача та є несправедливим. Кредитний договір №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року не містить відповідальності сторони, зобовязанням якої є надання кредиту, тобто вимога закону про обовязковість внесення до умов кредитного договору умову про відповідальність кредитодавця, не виконана. У цьому договорі знаходиться розділ Відповідальність за неналежне виконання договору, але фактично цей розділ містить лише права банку ( п. 5.9 договору передбачене збільшення відсоткової ставки, вказаної у п. 1.1 на 5%) та відповідальність позичальника; жоден із підпунктів цього розділу кредитного договору не містить в собі відповідальність самого банку. За таких обставин, приймаючи до уваги доведеність вимог щодо недійсності кредитного договору №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року, на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК України, необхідно визнати недійсними угоди, укладені у забезпечення виконання обовязків позичальника: іпотечний договір від 28 березня 2008 року, укладений між банком та [PERSON], а також договір поруки №05-10192408-03-Ф від 28 березня 2008 року, укладений між банком та [PERSON] і [PERSON] Просять визнати кредитний договір №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON], іпотечний договір від 28 березня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON], договір поруки №05-10192408-03-Ф від 28 березня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] і [PERSON] недійсними з моменту їх укладення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність у звязку із поганим станом здоровя, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду надав заперечення, згідно яких просив розглянути справу у відсутність представника відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, зазначив, що банк вважає вимоги позивачів необґрунтованими. Зростання курсу долара США валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Крім того, п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобовязанні під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе споживач. Про розяснення позичальникові інформації про можливі валютні ризики перед укладенням договору йдеться і в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». 19.03.2008 року [PERSON] заповнено заяву на отримання кредиту, в якій вона вказала суму бажаного кредиту 29 500 доларів США. Під підпис [PERSON] було ознайомлено з умовами кредитування по програмі «кредит на споживчі цілі під заставу нерухомості» та розрахунком платежів для отримання кредиту на споживчі цілі під заставу нерухомості, в яких міститься інформація про реальну проценту ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту. При укладенні кредитного договору позичальнику були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позивача [PERSON] прийняти ці умови на вкрай невигідних для неї умовах. За відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо операцій з готівковою іноземною валютою, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому у випадку наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Банк станом на час укладення кредитного договору, мав видані Національним банком України банківську ліцензію №123 від 19.11.2001 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та пп. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України « Про банки і банківську діяльність», дозвіл №123-2 від 19.11.2001 року, додаток до дозволу №123-2 від 19.11.2001 року на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже, АБ «Укргазбанк» має право здійснювати операції з валютними цінностями із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, тобто кредитування в іноземній валюті на підставі банківської ліценції та дозволу на здійснення відповідних операцій. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є способом захисту порушених прав, проте позивачами не доведено в чому саме полягає порушення їх прав внаслідок укладення спірного кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору, навпаки відповідно до умов кредитного договору АБ «Укргазбанк» надав [PERSON] кредит, використаний останньою на власні потреби. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають зі слідуючих підстав. Згідно вимог ч. ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст. 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Крім цього, ч. 2, 3 статті 533 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент іноземної валюти, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надане в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. У статті 2 зазначеного вище закону дається визначення поняття коштів, згідно якого кошти це гроші у національній, іноземній валюті чи їх еквіваленті. Статтею 19 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 19 листопада 2001 року Національним банком України видано Відкритому акціонерному товариству акціонерному банку «Укргазбанк» банківську ліцензію № 123, яка зареєстрована Національним банком України 21 липня 1993 року за №183 на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ « Про банки і банківську діяльність », Дозвіл №123-2 та додаток до Дозволу №123-2 від 19.11.2001 року на право здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2, 4 ст. 47 ЗУ « Про банки і банківську діяльність » ( а.с. 48-50). Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам та нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Відповідно до п. 5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року за № 275 письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 року за № 15-93. Відповідно до п. 2.3. вищевказаного Положення за умови отримання письмового дозволу Національного банку України банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України. Оскільки ВАТ АБ «Укргазбанк» було отримано банківську ліцензію та дозвіл Національного банку України на здійснення операцій з валютними цінностями, то, відповідно, банк має право здійснювати операції щодо розміщення іноземної валюти. Згідно з п. 1.5. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Національного банку України від 14.11.2004 року № 483, використання іноземної валюти на території України платежу як засобу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. В судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір №05-101192408-03-Ф, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 29 500 доларів США. Кредит надається на строк з 28 березня 2008 року по 27 листопада 2024 року або по день визначений в п. 3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,3% річних ( а.с. 13-16 ). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кредит надається на задоволення споживчих потреб позичальника. Пунктами 3.3.1, 3.3.3 договору передбачено, що позичальник зобовязаний: -здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки; - повернення суми кредиту здійснювати на рахунок №220352011824.840, відкритий у відділенні №3 Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» МФО 383073, щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/200 від суми отриманого кредиту, що становить 147,50 доларів США. Згідно п. 6.5. кредитного договору позичальнику надається інформація щодо ряду супутніх послуг та тарифів до них у Додатку №1, що є невідємною частиною цього договору. 19.03.2008 року [PERSON] заповнено заяву на отримання кредиту, в якій вона вказала суму бажаного кредиту 29 500 доларів США ( а.с.44 ). Під підпис [PERSON] було ознайомлено з умовами кредитування по програмі « Іпотечний кредит ( кредит на споживчі цілі під заставу нерухомості), в яких міститься інформація про реальну проценту ставку ( а.с. 45 ). 28 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» ( іпотекодержатель ), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] ( іпотекодавець ) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого дійсний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з договору №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року, ( а також будь якими додатковими угодами до нього ) укладеного між іпотекодержателем та позичальником , за умовами якого позичальник зобовязаний іпотекодержателю не пізніше 27 листопада 2024 року повернути кредит у розмірі 29 500 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,3% річних та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договором ( а.с. 17 -25 ). У відповідності до п. 2.1 іпотечного договору предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 2.2 іпотечного договору право власності іпотекодавця на квартиру підтверджується договором купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], 14 лютого 2008 року за реєстром №393, зареєстрованим за іпотекодавецм в Державному реєстрі правочинів 14 лютого 2008 року. Право власності зареєстроване за іпотекодавцем обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року, реєстраційний №18433749, номер запису 58138 в книзі 164. Пунктом 7.1 іпотечного договору передбачено, що дійсний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобовязань, забезпечених заставою за цим договором. У випадку продовження строків виконання зобовязань за кредитним договором ( шляхом укладення додаткових угод до нього ), іпотека, передбачена цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобовязань. Крім того, 28 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» ( кредитор ), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та гр. [PERSON] ( поручитель ) і [PERSON] ( позичальник ) було укладено договір поруки №05-101192408-03-Ф, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобовязань по кредитному договору №05-101192408-03-Ф від 28 березня 2008 року, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається кредит в сумі 29 500 доларів США на строк з 28 березня 2008 року по 27 листопада 2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13,3% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору ( а.с. 26-27 ). Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Суд враховує ту обставину, що позивач [PERSON] погодилася з умовами кредитного договору, скріпивши його своїм підписом та вчинила дії на виконання його умов, отримавши від відповідача суму кредиту, виражену в доларах США, які й повинна повернути відповідачу на умовах, визначених у кредитному договорі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проте, підстав встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України для визнання правочинів недійсними позивачем в суді не наведено. Враховуючи те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» є уповноваженим на здійснення операцій з валютними цінностями за наявності у нього банківської ліценції та письмового дозволу на здійснення операції з валютними цінностями, крім того укладені вище зазначені кредитний договір, іпотечний договір та договір поруки за своїм змістом не суперечать нормам цивільного законодавства, оскільки позивач [PERSON] погодилася з умовами кредитного договору скріпивши його своїм підписом та вчинила дії на виконання умов договорів, отримавши від банку суму кредиту, зазначену у договорі, на момент укладення договору позивач погодившись з усіма вимогами, добровільно погодилася з графіком погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору, тому для визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки підстав суд не знайшов, а іпотечний договір та договір поруки є способом забезпечення виконання зобовязання, за таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачів задоволенню не підлягають. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачами при предявленні позову сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп., які згідно ст. 88 ЦПК України слід віднести за рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed