Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

12.05.2017 року заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівської лікарні № 2 Чернігівської міської ради з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 7250 грн. 62 коп. Прокурору судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без їх участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив зменшити, якщо модливо, суму відшкодування до 2500 - 3000 грн. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 2016 року, близько 18 год. 50 хв., [PERSON], керуючи автомобілем «Оpel Vivaro» реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вул. Рокосовського в м. Чернігові зі сторони вул. Всіхсвятська в напрямку вул. 1-го Травня. Рухаючись у вказаному напрямку, в районі будинку № 16-А по вул. Рокосовського проявив неуважність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід та перед яким зупинився інший транспортний засіб, який рухався по сусідній смузі, не зупинився та не надав дорогу пішоходу, в результаті чого скоїв наїзд на [PERSON], який перетинав проїзну частину вул. Рокосовського в межах нерегульованого пішохідного переходу з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я на строк більше ніж 21 добу, у зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 2 Чернігівської міської ради з 06.11.2016 року по 02.12.2016 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, у зв'язку з його примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження відносно [PERSON] - закрито (а.с. 6-7). Згідно довідки Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради від 11 квітня 2017 року № 199 вбачається, що [PERSON] перебував на лікуванні 26 ліжко-днів і вартість лікування за цей період становить 7250 грн. 62 коп. (а.с 9). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров'я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, а тому доводи відповідача з приводу необґрунтованості розрахунку таких витрат суд вважає безпідставними, також законодавством не передбачено можливості зменшення таких витрат. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved