Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

10 серпня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернулись позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про визначення частки в житловому будинку посилаючись на те, що вони та відповідач [PERSON] та [PERSON] є власниками ? частки житлового будинку № 56 розташованого по вул. Татарбунарська в м. Ізмаїлі Одеської області, згідно свідоцтва про право особистої власності на житло № 3827 від 30.11.1993 року, яке видане на підставі розпорядження виконавчого комітету [PERSON] міської ради за № 352р від 14.10.1993 р. та зареєстроване [PERSON] МБТІ за № 50-в-30 від 30.11.1993 року. У звязку з неможливим спільним користуванням вказаним майном, а такж необхідністю в відчуженні майна, вони змушені звернутися до суду з позовом про визначення часток у праві спільной власності, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на житло № 3827 від 30.11.1993 року, видане на підставі розпорядження виконавчого комітету [PERSON] міської ради не визначені частки, що унеможливлює здійснення угод про відчуження майна, а також у реєстрації в Державному реєстрі речових прав та обтяжень. 30 серпня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернувся з зустрічним позовом [PERSON], який просить визначити за ним 1/12 частку з надвірними спорудами , який знаходиться за адресою Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56 та визнати за ним право власності на вказане майно, посилаючись на те, що ? частина житлового будинку була передана шістьом спадкоємцям, то частка кожного з них по відношенні до усього будинку складає 1/12 частині. Такий же розмір був зазначений в реєстрі прав власності на нерухоме майно, виданий 04.09.2006 року КП « [PERSON] МБТІ, яка з того часу не змінювалася. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні за зустрічним позовом позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні первісного позову В судовому засіданні представник [PERSON] не заперечувала проти задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічний позов. Представник [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення первісного та зустрічного позову. Вислухавши представника позивачів, представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст.358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3827 від 30 листопада 1993 року , видане на підставі розпорядження виконавчого комітету [PERSON] міської ради Одеської області не визначені частки кожного власника. Таким чином, враховуючи думку та згоду сторін, суд вважає за необхідне виділити належну позивачам та відповідачу частки у житловому будинку , визнати за ними право власності на відповідні частки обєкту нерухомості.

Outcome: approved