Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

11 березня 2016 року, представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, визнати їхнє товариство іпотекодержателем нерухомого майна житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 168,5 кв.м, житловою 79,5 кв.м і земельної ділянки, площею 1000 кв.м під № 26 по вул. Торговій в ж/м «Чорноморка», Овідіопольського району Одеської області та стягнути з відповідачки на свою користь судовий збір у розмірі 1378 грн., мотивуючи це, тим, що 12.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11126786000 з додатковою угодою № 1 до нього від 17.01.2009 р. та договір про надання споживчого кредиту № 11126787000 з додатковою угодою № 1 до нього від 27.01.2009 р. та 12.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (іпотекодавцем), як майновим поручителем [PERSON] був укладений і нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 1110), відповідно до умов якого, [PERSON] в забезпечення виконання вищевказаних кредитних зобовязань останнього за двома кредитними договорами, передає в іпотеку банку нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 168,5 кв.м, житловою 79,5 кв.м і земельної ділянки, площею 1000 кв.м під № 26 по вул. Торговій в ж/м «Чорноморка», Овідіопольського району Одеської області. 12.12.2011 р. ТОВ «Кей-Колект», на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р. придбало у ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступників АКІБ «УкрСиббанк» вимоги заборгованості за вказаними вище кредитними договорами та за договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки ПАТ «УкрСиббанк» відступив позивачам права вимоги до [PERSON] за вказаним іпотечним договором, які, як стверджує представник позивачів у позові, були укладені без порушень норм чинного законодавства України, якими регулюються відповідні договірні відносини. Так, з ЄДРСР позивачам стало відомо, що на підставі заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.07.2014 р. був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору недійсним та визнано недійсним вищевказаний іпотечний нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 1110) від 12.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (іпотекодавцем), як майновим поручителем [PERSON], визнано припиненою іпотеку на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку з мотивів того, що [PERSON] не надавав згоди на передачу в іпотеку вказаного житлового будинку, який є його спільною сумісною власністю з іпотекодавцем [PERSON] При чому, як вказують позивачі, їх не було залучено до участі у вказаній справі, як іпотекодержателя спірного нерухомого майна, інтересів яких стосується вказаний спір, у звязку з чим, останніми була подана апеляційна скарга на вказане заочне рішення суду. Крім цього, під час перевірки інформації з ЄДРРПНМ позивачі дізнались про вилучення запису про обтяження іпотекою вказаного вище нерухомого майна, що на їхню думку порушує їх законні права та інтереси, як іпотекодержателя, враховуючи, що на сьогодні, кредитні зобовязання [PERSON] є дійсними, як і зазначені договори кредитів, однак, через відсутність запису про обтяження вказаного майна іпотекою, позивачі втратили право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням за рахунок предмету іпотеки, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду свою заяву, в якій повністю підтримав свій позов та просив суд, проводити судове засідання без його участі (а.с. 69-70,73-76). Відповідачка [PERSON] та 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, надіславши до суду свої письмові заяви, в яких просили суд повністю відмовити у задоволенні позову, застосувавши до спірних правовідносин строки позовної давності зі зверненням до суду з позовом, і пославшись на його безпідставність та з проханням про розгляд справи за їхньою відсутністю (а.с…..77-80). Приватний нотаріус Овідіопольського РНО Одеської області [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується особистою розпискою про вручення судової повістки, причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала (а.с. 84). Представниця 3-ої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пославшись на його необґрунтованість та з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, в яких зокрема, просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Заслухавши доводи представниці 3-ої особи [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до приписів ст.ст. 15,16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Статтями 1,3,7,24 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором - підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов'язанням не допускається у разі видачі заставної. Після видачі заставної перехід прав іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов'язанням до іншої особи здійснюється шляхом передачі заставної у встановленому цим Законом порядку. Статтею 77 Закону України «Про нотаріат» передбачено - вірність виписки може бути засвідчена лише у тому разі, коли її зроблено з документа, в якому містяться рішення кількох не зв'язаних між собою питань. Виписка повинна відтворювати повний текст частини документа з певного питання. Засвідчення вірності виписки з документа здійснюється за правилами, передбаченими статтями 75 і 76 цього Закону. Відповідно до Глави 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджених Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р. № 296/5 та зареєстрованого в Мінюсті України 22.02.2012 р. за № 282/20595 - кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису - до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. Згідно із ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення Суд встановив, що 12.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11126786000 з додатковою угодою № 1 до нього від 17.01.2009 р. та договір про надання споживчого кредиту № 11126787000 з додатковою угодою № 1 до нього від 27.01.2009 р. (а.с. 14-19,29-34). 12.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (іпотекодавцем), як майновим поручителем [PERSON] був укладений і нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 1110), відповідно до умов якого, [PERSON] в забезпечення виконання вищевказаних кредитних зобовязань останнього за двома кредитними договорами, передає в іпотеку банку нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, та складається в цілому з одного черепашникового житлового будинку з мансардою та двома ганками позначеного на плані під літерою «А(1),А,а-а(2)», житловою 79, 5 кв.м., гараж під літерою «Б», вбиральня під літ. «В», навіс під літ. «1», 1-5 спорудження, 6,1 спорудження, загальною площею 168, 5 кв.м. і земельної ділянки, площею 1000 кв.м під № 26 по вул. Торговій в ж/м «Чорноморка», Овідіопольського району Одеської області (а.с. 35-37). 12.12.2011 р. ТОВ «Кей-Колект», на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р. придбало у ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступників АКІБ «УкрСиббанк» вимоги заборгованості за вказаними вище кредитними договорами та за договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки ПАТ «УкрСиббанк» відступив позивачам права вимоги до [PERSON] за вказаним іпотечним договором, які, як стверджує представник позивачів у позові, були укладені без порушень норм чинного законодавства України, якими регулюються відповідні договірні відносини (а.с. 20,23-25,27-28,42,43). Відповідно до п.1.1 Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», Цедент передає, а Цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки зазначеними у Додатку 1 до цього Договору. Як вбачається з матеріалів справи, договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 12.03.2007 р. між [PERSON] як іпотекодавцем, з однієї сторони та АКІБ «УкрСиббанк» як іпотекодержателем, з іншої сторони, на користь позивача - не був нотаріально посвідченим та у встановленому Законом порядку зареєстрованим у державному реєстрі іпотек. Так, у наданому позивачами договорі про відступлення прав вимог за іпотечними договорами не конкретизовано, який саме обєкт нерухомості переходить до позивачів, а додаток № 1 до Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки не може бути належним доказом, оскільки з огляду на вимоги ст. 77 Закону України «Про нотаріат» - вірність виписки (витягу) може бути засвідчена лише в тому разі, коли її зроблено з документа, у якому міститься рішення кількох не звязаних між собою питань і виписка повинна відтворювати повний текст частини документа з певного питання. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що наданий додаток нотаріально не посвідчений, у ньому не вказано адресу обєкту іпотеки, номер первинного іпотечного договору, вартість предмета іпотеки, дату та інші необхідні реквізити. 15.12.2011 р. на адресу позичальника [PERSON] ПАТ «УкрСиббанк» було направлено повідомлення про відступлення прав вимог за вищевказаними кредитними договорами на користь ТОВ «Кей-колект» (а.с. 22). Однак, як встановив суд жодних документальних належних та допустимих доказів отримання поштою чи особисто вищевказаного письмового повідомлення позичальником [PERSON] суду позивачами не надано і крім цього, в порушення вимог п. 9.6 вказаних договорів про надання споживчих кредитів, яким передбачено, що сторони домовились про те, що текст договору, будь-які матеріали, інформація, що стосується даного договору, є конфіденційними і не можуть передаватися третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством України або умовами даного договору, позичальник [PERSON] не надав своєї письмової згоди на придбання вказаних кредитних договорів ТОВ «Кей-Колект». Як вбачається з позову, з ЄДРСР позивачам стало відомо, що на підставі заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.07.2014 р. був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору недійсним та визнано недійсним вищевказаний іпотечний нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 1110) від 12.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (іпотекодавцем), як майновим поручителем [PERSON], визнано припиненою іпотеку на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку з мотивів того, що [PERSON] не надавав згоди на передачу в іпотеку вказаного житлового будинку, який є його спільною сумісною власністю з іпотекодавцем [PERSON] (а.с. 11-13). При чому, як вказують позивачі, їх не було залучено до участі у вказаній справі, як іпотекодержателя спірного нерухомого майна, інтересів яких стосується вказаний спір, у звязку з чим, останніми була подана апеляційна скарга на вказане заочне рішення суду. Крім цього, як вказують позивачі, під час перевірки інформації з ЄДРРПНМ вони дізнались про вилучення запису про обтяження іпотекою вказаного вище нерухомого майна, що на їхню думку порушує їх законні права та інтереси, як іпотекодержателя, враховуючи, що на сьогодні, кредитні зобовязання [PERSON] є дійсними, як і зазначені договори кредитів, однак, через відсутність запису про обтяження вказаного майна іпотекою, позивачі втратили право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням за рахунок предмету іпотеки, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Суд з`ясував, що п. 3.10 нотаріально посвідченого договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 р. (реєстр. № 5207-5208) передбачено, що всі додатки, додаткові угоди до цього договору, зміни і доповнення до нього є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 27-28). Однак, як встановив суд, в порушення вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та ст. 77 Закону України «Про нотаріат» - виписка з додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 р. не була засвідчена нотаріально, в ній відсутній порядок передачі права вимоги, перелік документів, якими посвідчується факт передачі правочинів та перелік самих правочинів, за якими відбулось відступлення права вимоги, у вказаній виписці серед іпотекодавців не вказана [PERSON], і крім цього, відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек жодних записів, окрім самого нотаріального посвідчення договору іпотеки від 12.03.2007 р. внесено не було, так як з інформаційної довідки № 59885638, в якій містяться відомості з державного реєстру іпотек, вбачається, що єдиним іпотекодержателем є АКІБ «УкрСиббанк», код : 09807750, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, 60. Вказана реєстрація іпотеки була посвідчена 12.03.2007, приватним нотаріусом Овідіопольського РНО Одеської області [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку, що договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12.12.2011 р., на який посилаються позивачі, з огляду на приписи ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та ст. 640 ЦК України - не був укладений, а тому ТОВ «Кей-Колект» не набули прав іпотекодержателя (а.с. 26,85-88). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у ТОВ «Кей-Колект» - відсутнє право вимоги за іпотечним договором від 12.03.2007 р., а сам позов, на думку суду, не узгоджується з вимогами ст.ст. 15,16 ЦК України щодо обраного позивачами способу права на захист своїх цивільних прав, адже з огляду на вимоги ст. 16 ЦК України, такий спосіб захисту цивільного майнового права, як визнання іпотекодавцем нерухомого майна взагалі не передбачений нормами вищевказаної статті ЦК України і не відповідає нормам Закону, беручи до уваги те, що ані вказаними договорами про надання споживчих кредитів від 12.03.2007 р., ані нотаріально посвідченим іпотечним договором від 12.03.2007 р., ані Законом не передбачений інший спосіб захисту вказаного цивільного права та інтересу. Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» слід відмовити саме через безпідставність і необґрунтованість позовних вимог, не підтверджених документально, а не через пропуск позивачами строків позовної давності зі зверненням до суду.

Outcome: dismissed