Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

11 серпня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить у порядку спадкування визнати за ним право власності на 18/25 часток у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0477 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. ЇЇ спадкоємцями є позивач - [PERSON] та дочка покійної - [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.01.2020 у справі № 750/13427/19 усунуто [PERSON] від права на спадкування за законом, за заповітом та права на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON] . Позивач своєчасно звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, проте постановою № 746/02-31 від 13.03.2020 йому було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку із відсутністю оригіналів та дублікатів правовстановлюючих документів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк представника відповідача - Чернігівської міської ради подав відзив на позовну заяву, вказавши, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] - мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 червня 2017 року (а.с. 27). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її син - позивач по справі [PERSON] та дочка - [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.01.2020 у справі № 750/13427/19 усунуто [PERSON] від права на спадкування за законом, за заповітом та права на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON] (а.с. 36). Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на 18/25 часток в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0477 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки КП «Чернігівське МБТІ» № 5917 від 30.03.2018 право власності на 18/25 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори Хургін В.С. 22.08.1951 за реєстровим № 16400/1 (а.с. 7). В цій же довідці зазначено, що фактична загальна площа будинку 123,9 кв.м, а житлова 67, 8 кв.м. Рахуються самовільно збудована веранда літ. а5-1 загальною площею 3.5 кв.м та сарай літ. Г-1. Тобто загальна площа будинку без самовільного будівництва складає 120,4 кв.м (а.с. 7). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру НВ-7406536352018 від 03.04.2018 право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0477 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 7410100000:02:013:5521 по [ADDRESS] зареєстровано згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК № 967272, виданого на підставі рішенням Чернігівської міської ради від 26.02.2010 (а/с. 8, 34 на звороті-35, 44, 45). Як вбачається з копії спадкової справи щодо майна після смерті [PERSON] , позивач у встановлений законом строк звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Сапон Г.М. 12 листопада 2003 року та зареєстрованим у реєстрі за № 3-3496 (а.с. 30, 39). Проте, постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г № 746/02-31 від 16 березня 2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, у зв`язку з відсутністю оригіналів та дублікатів правовстановлюючих документів (а.с. 5, 39). Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» та статті 392 ЦК України право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved