Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-26 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просила сул : визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з дня вибуття з квартири. Судові витрати у справі покласти на відпвідача. Позивні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані вона та її син [PERSON]. У 2008 році її син зібрав всі свої речі та виїхав. Добровільно він не бажає знятися з реєстрації у належній їй квартирі, чим порушує її право вільно розпоряджатися майном. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Натомість, по пошті направив на адресу суду заперечення, якими позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Разом з тим, вказані письмові заперечення самим відповідачем не підписано. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується : договором купівлі-продажу від 12.09.2003 року зареєстровано в реєстрі за № 3324, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2158023 від 02.12.2003 року (а. с. 5-6). У зазначеній квартирі зареєстровані : позивач та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою № 123 від 28.02.2014 року виданої КП « ЖРЕУ» (а. с. 7). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 05.03.2014 року складеного депутатом Бориспільської міської ради [PERSON], при обстеженні житлово-побутових умов проживання [PERSON], яка мешкає за адресою : [ADDRESS], при обстеженні виявлено, що протягом пяти років у вказаній квартирі проживає лише [PERSON] (а. с. 8). Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Стаття 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав. Із положень ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 3 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд повно, всебічно та обєктивно дослідивши всі зібрані у справі докази прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який більше одного року не проживає за вказаною адресою, і тому слід визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У частині позовних вимог про визнання відповідача втративши право користування житловим приміщенням саме з дня вибуття, слід відмовити, оскільки таке не передбачено ст. 405 ЦК України, а також між сторонами не укладався договір найму жилого приміщення при розірванні якого передбачено визнання втратившим право користування житловим приміщенням саме з дня вибуття, тобто у відповідності до ст. 107 Житлового кодексу України, відповідно до якої наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму та у разі вибуття члена сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судові витрати по справі складають сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60 гривень (а.с. 1), які відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial