Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

12 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі еквівалентному на день ухвалення рішення 65600 доларів США, мотивуючи тим, що 27.01.2013 року він надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 доларів США строком до 01.08.2013 року з поверненням 10600 доларів США, що було оформлено розпискою написаною власноруч [PERSON] 1.08.2013 року відповідач повернув [PERSON] лише 600 доларів США. Строк повернення боргу у розмірі 10600 доларів США (10000 доларів США основний борг, 600 доларів США проценти за договором) за розпискою було подовжено до 01.02.2014 року. Також 27.01.2013 року позивач надав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 50000 доларів США строком на 1 рік. Відповідач зобов'язався повернути 55 000 доларів США до 01.02.2014 року, з яких 50\~000 доларів США основний борг, 5\~000 доларів США проценти за договором. Позивач зазначає, що він належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, передавши грошові кошти, в той час, як відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню коштів у передбачених розмірах та в обумовлені строки не виконав, чим порушив ст.526, ст.530 ЦК України. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та стягнути з відповідача 65600 доларів США, що станом на день розгляду справи за офіційним курсом НБУ складає 1661363,49 грн., надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Позивач у судовому засіданні пояснив, що надав відповідачеві 27.01.2013 року у борг спочатку 50\~000 доларів США на рік під 10% річних, пізніше відповідач попросив ще 10000 доларів США, які були надані на півроку під 1% в місяць, пізніше договір про надання 10000 доларів США був подовжений ще на півроку. Відповідачем [PERSON] власноруч було написано розписки про отримання грошових коштів. В обумовлений в розписках строк гроші повернуті не були. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення коштів, проте взяті на себе зобов'язання останній виконувати відмовився. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що відповідач не писав і не підписував розписок про отримання коштів, наданих позивачем, вважала, що єдиною можливістю це довести було б призначення судом експертизи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про відкладення справи в зв'язку з його відрядженням до міста Львова та необхідністю особистою зустрічі з позивачем. Оскільки судові засідання неодноразово відкладалися, в тому числі з причини неявки відповідача, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. Згідно ч. 1\~ст. 157 ЦПК України\~суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, тому суд вважає неявку відповідача та подання клопотань про відкладення справи, призначення експертизи без сплати судового збору та лише на третьому судовому засіданні, діями, що направлені на навмисне затягування розгляду справи, і в зв'язку із закінченням двомісячного розгляду справи приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог з наступних підстав. 27.01.2013 року [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 доларів США строком на 6 місяців, що було оформлено розпискою написаною власноруч [PERSON] Згідно розписки [PERSON] зобов'язався в строк до 1.08.2013 року повернути 10600 доларів США. При цьому 1.08.2013 року відповідач повернув позивачу лише проценти за договором у розмірі 600 доларів США. Сторони домовились про подовження строків повернення боргу до 01.02.2014 року у розмірі 10600 доларів США, з яких: 10000 доларів США сума основного боргу, 600 доларів США- проценти за договором, що підтверджується розпискою від 27.01.2013 року (а.с.8). Також 27.01.2013 року [PERSON] надав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 50000 доларів США строком на 1 рік. Відповідач зобов'язався повернути 55000 доларів США до 01.02.2014 року, з яких: 50000 доларів США основний борг, 5\~000 доларів США проценти за договором, що підтверджується розпискою, написаною 27.01.2013 року власноруч відповідачем [PERSON] (а.с.7). Загальна сума позики за двома розписками складає 65600 доларів США. Оригінали розписок були досліджені судом у судовому засіданні. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України). Згідно з ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з правовим висновком Верховного суду України, зробленим 18.09.2013 року при розгляді справи №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідачем зазначені норми закону порушено, у визначений в розписці термін зобовязання не виконано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню еквівалент 65600 доларів США. Згідно даним з офіційного сайту Національного банку України станом на 12.05.2016 року курс долара США до гривні складає 25,325663 грн. за 1 долар США (а.с.25). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна заборгованість в розмірі 1661363,49 грн. Судові витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з позовною заявою у відповідності із ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved