Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

10.10.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.03.2013р. фізична особа підприємець [PERSON] приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку та заявою. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26007053607422 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або ін.). Відповідно до п.3.2.1.1.16. Умов та правил надання банківських послуг підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання угод та договорів у письмовій формі. Відповідно до укладеного договору б/н від 21.03.2013р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 21200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до п.3.2.1.4 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 затверджено порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Відповідно до п. 3.2.1.1.4.4. Умов клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6,3.2.1.2.3.2, першого числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. 31.12.2015 року з відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 27.09.2016 року має заборгованість за кредитом у сумі 81881,90 грн., яка складається з наступного: 53526,34 грн. заборгованість за кредитом; 5705,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 14086,09 грн. штрафи згідно угоди; 8564,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Просили суд стягнути з відповідача заборгованість за угодою від 31.12.2015р. у розмірі 81881,90 грн. та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, до судового засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: 21.03.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н про надання кредиту у сумі 21200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та 31.12.2015р. було укладено Генеральну угоду про реструктуризацию заборгованості та приєднанню до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.12-23). Згідно розрахунку заборгованості станом на 27.09.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 81881,90 грн. (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому) в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМ України переліку, де проводилася антитерористична операція. НБУ листом від 05.11.2014р. № 18-112/64483 нагадав установам банків України про необхідність неухильного дотримання вимог ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення АТО» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ та відповідальність керівників банків за їх невиконання. Позивач ПАТ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 21.03.2013р., а саме: 53526,34 грн. заборгованість за кредитом; 5705,27 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 8564,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи згідно угоди - 14086,09 грн. Позивач у розрахунку сум заборгованості з пені та комісії не виділів окремо ці нарахування, тому суд позбавлений можливості встановити яка сума є заборгованістю з пені, а яка сума є заборгованістю з комісії, тому вважає ці нарахування пенею. З розрахунку заборгованості слідує, що пеня у сумі 8564,20 грн. була нарахована після 14.04.2014 р. [PERSON] зареєстрований у м. Словянську, яке входить до переліку міст України, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку як таких, де проводиться антитерористична операція. Таким чином, вимоги в частині стягнення: 8564,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до угоди 14086,09 грн. заявлені позивачем в порушення вимог ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ, так, як в законодавчому порядку заборонено нарахування пені та штрафів після 14.04.2014 року, тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 59231 грн. 61 коп. заборгованості по кредитному договору, понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: partial