Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] (правонаступником щодо всіх прав та обов`язків є [PERSON] ) звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Зазначив, що 26 березня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON] договір позики, відповідно до якого взяли у борг 27200,00 доларів США, які зобов`язалися повернути не пізніше 26 березня 2011 року. В забезпечення виконання зобов`язань, в той же день 26 березня 2010 року між [PERSON] [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за умовами якого у разі невиконання зобов`язань за договором позики, передбачено вчинення виконавчого напису про перехід до [PERSON] права власності на належну [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] на цей час ву [ADDRESS] ) у м. Харкові. В подальшому [PERSON] звернувся до [PERSON] з пропозицією виконати перед ним зобов`язання [PERSON] та [PERSON] за договором позики від 26 березня 2010 року. [PERSON] прийняв пропозицію та також грошові кошти від [PERSON] , що підтверджується актом прийому-передачі від 20 вересня 2010 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року за [PERSON] визнано право наступного, після [PERSON] , іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 березня 2010 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково та солідарно стягнено з [PERSON] та [PERSON] 215402,00 грн. в рахунок погашення основного боргу, та 30000,00 грн. в рахунок погашення неустойки, а також судові витрати в сумі 2454,02 грн. по 1227,01 грн. з кожного. Разом сума до стягнення склала 247856,02 грн. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 06 березня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково та солідарно стягнено з [PERSON] та [PERSON] 3% річних в сумі 5116,42 грн. та з [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. Отже, загальна сума заборгованості за укладеним договором позики від 26.03.2010 року, разом із понесеними судовими витратами складає 253216,04 грн. Посилаючись на те, що до нього перейшли всі права первісного позикодавця та іпотекодержателя на квартиру [ADDRESS] в обсязі та на умовах, які належали останньому на момент переходу цих прав, просив суд в рахунок задоволення своїх вимог до відповідачів на суму 253216,04 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , шляхом надання йому права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 березня 2010 року в розмірі 330000,00 грн; надати йому право пред`являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавців [PERSON] та [PERSON] ) до комунального підприємства «Харківське міське БТІ», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання витягів та інших документів, довідок про склад сім`ї, а також вчиняти всі інші дії, пов`язані з виконанням цих питань; виселити відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки; передати предмет іпотеки в його управління на період до реалізації за визначеною процедурою продажу. 19 січня 2016 року [PERSON] уточнив позов і просив в рахунок задоволення своїх вимог до [PERSON] та [PERSON] на суму 253216,04 грн., яка складається з неповернутої частини боргу в сумі 215402,00 грн., трьох процентів річних в сумі 5116,42 грн., неустойки в сумі 30000,00 грн., судових витрат в сумі 2697,62 грн. згідно рішень Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 06 березня 2014 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом продажу на публічних торгах за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 5 іпотечного договору ціною на рівні 330000,00 грн. 16 червня 2017 року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] . Позивач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, подавав суду заяви про підтримання позову та можливістю розгляду за його відсутності. В письмових поясненнях зазначив, що наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права на звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку і він бажає скористуватись своїм правом продажу відповідного іпотечного майна шліхом прилюдних торгів. Він не може реалізувати своє право у спосіб звернення стягнення на іпотеку шляхом вчинення виконавчого напису оскільки строк встановлений для його вчинення вже минув, а строк на звернення до суду із відповідним позовом не пропущений. 19 грудня 2014 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. (т. 1 а.с. 50) 20 березня 2015 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова [PERSON] та [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи. (т. 1 а.с. 75-76) 23 березня 2015 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова первинний позов [PERSON] задоволено. (т. 1 а.с. 83-88) 27 травня 2015 року ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] відхилено (т.1 а.с. 129-133) 21 жовтня 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.03.2015 р. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (т. 1 а. с. 171-175) 19 січня 2016 року [PERSON] уточнив позов до [PERSON] та [PERSON] в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки. 20 квітня 2016 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договору позики, договору про задоволення вимог іпотекодержателя та нікчемним акту прийому-передачі коштів, 3-я особа у справі приватний нотаріус Широкова В.А. (т. 1 а.с. 251) 16 червня 2017 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова залучено у справі правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] (т. 2 а.с. 225-226) 04 липня 2017 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишено без задоволення. Позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договору позики, договору про задоволення вимог іпотекодержателя та нікчемним акту прийому-передачі коштів, 3-я особа у справі приватний нотаріус Широкова В.А., залишено без задоволення. (т. 2 а.с. 240-248) 19 жовтня 2017 року ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від апеляційну скаргу [PERSON] відхилено (т.3 а.с. 93-101) 25 квітня 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 р. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19.10.2017 р. скасовано в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, справу в цій частині направлено на новий розгляд. 14 червня 2018 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято до розгляду позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. (т. 3 а.с. 133-134) 14 червня 2018 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження за позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. (т. 3 а.с. 194-195) Відповідачі про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно, у судове засідання неодноразово не з`явились надаючи заяви про неможливість прибуття свого представника, відзиву на позов не надали. Разом з там, раніше звертаючись з зустрічним позовом зазнавали суду про заперечення проти задоволення позову у зв`язку з тим, що вважали недійсними договору позики та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а також нікчемним акт прийому-передачі коштів, оскільки є власниками спірної квартири. 26 березня 2010 р. вони уклали договір позики та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, особисто гроші не отримали, гроші отримав їх родич. При підписанні зазначених договорів вони були впевнені в тому, що всі закони дотримуються, оскільки договори посвідчував нотаріус, який їм все роз`яснив. Акт прийому-передачі, на їх думку, носить маніпулятивний характер. Лише в 2015 році коли суд прийняв рішення про відібрання в них квартири вони зрозуміли, що їх ввели в оману, оскільки якщо б вони усвідомлювали усі істотні умови договору то його б не укладали. Вважали всі вказані вище дії змовою. Вони не мали волевиявлення на укладання зазначених договорів, а мали на меті допомогти родичу. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 26 березня 2010 року, між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 26.03.2010 р. за реєстровим № 712. За умовами договору позики [PERSON] і [PERSON] взяли у борг валютні цінності на суму 27200,00 доларів США, які зобов`язалися повернути у строк не пізніше 26 березня 2011 року у порядку, визначеному у пункті 1 указаного договору. (т. 1 а.с. 10) У забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 26 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя щодо квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 26.03.2010 р. за реєстровим № 715. За умовами договору про задоволення вимог іпотекодержателя у разі невиконання відповідачами зобов`язань за договором позики, передбачено вчинення виконавчого напису про перехід до позикодавця права власності на належну позичальникам квартиру. (т. 1 а.с. 23-24) 20 вересня 2010 року, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв на виконанням обов`язку позичальників за договором позики від 26 березня 2010 року грошові кошти в сумі 638 402,24 грн. (т. 1 а.с 11) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] 215402,00 грн. в рахунок погашення основного боргу, та 30000,00 грн. в рахунок погашення неустойки, а також судові витрати в сумі 2454,02 грн. по 1227,01 грн. з кожного. (т.1 а.с. 12-14) Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 06 березня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково та солідарно стягнено з [PERSON] та [PERSON] 3% річних в сумі 5116,42 грн. та з [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. (т.1 а.с. 21-22) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року за [PERSON] визнано право наступного, після [PERSON] , іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 березня 2010 року. (т. 1 а.с. 25-27) Вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали чинності, встановлені обставини щодо невиконання боргових зобов`язань [PERSON] і [PERSON] за договором позики від 26 березня 2010 року. 27 січня 2017 року між [PERSON] і [PERSON] з одного боку, та [PERSON] з іншого боку, укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Азадалієвою Я. М. за реєстровим № 35, за умовами якого [PERSON] набув сукупність прав вимог, що належать первісним кредиторам і став кредитором за договором позики, укладеним [PERSON] з [PERSON] і [PERSON] від 26 березня 2010 року, та укладеним на його забезпечення договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 березня 2010 року. (т.2 а.с. 206-207) Враховуючи наведене, [PERSON] набув права іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 березня 2010 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 26 березня 2010 року сторони встановили позасудовий спосіб захисту прав іпотекодержателя, а саме при невиконанні боржниками зобов`язань за договором позики вчиняється відповідний виконавчий напис, за яким право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] переходить до іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, обрав судовий спосіб захисту порушених прав кредитора щодо виконання позичальником грошового зобов`язання, забезпеченого іпотекою, та просив в рахунок задоволення своїх вимог до [PERSON] та [PERSON] на суму 253216,04 грн., яка складається з неповернутої частини боргу в сумі 215402,00 грн., трьох процентів річних в сумі 5116,42 грн., неустойки в сумі 30000,00 грн., судових витрат в сумі 2697,62 грн. згідно рішень Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 06 березня 2014 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом продажу на публічних торгах за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 5 іпотечного договору ціною на рівні 330000,00 грн. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» позасудовий спосіб захисту, передбачений сторонами у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя визначає лише можливий, а не обов`язковий до застосування спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. У ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Отже, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Разом з тим позивач не ставить питання про виселення відповідачів, що у відповідності до ст. 13 ЦПК України є правом позивача. Позивачем надано висновки спеціалістів про оцінку предмету іпотеки - спірної квартири. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна на 19.06.2015 року спірна квартира оцінена в 313130 грн. (. 2 а.с. 4-23) Відповідного звіту незалежної оцінки ринкова вартість спірної квартири станом на 23.01.2017 р. дорівнює 517300,00 грн. (т. 2 а.с. 123-148) Відповідно до звіту ринкової вартості станом на 02.07.218 р. вартість спірної квартири складає 497909,00 грн. (т. 3 а.с. 138-150) Оскільки оцінка спірної квартири проводилась у різні періоди часу відповідно до діючих на той момент цін то суд вважає за необхідне зазначити в рішенні ціну визначену останнім висновком спеціаліста від 03.07.2018 року у розмірі 497909,00 грн., але при проведенні публічних торгів провести необхідну експерту оцінку відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про Іпотеку»

Outcome: approved