Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

11.02.2021 позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, понесені нею на оплату навчання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 125,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2008 по 19.03.2018 та мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. За рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.03.2018 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину не несе, присуджених аліментів з лютого 2020 не сплачує. На даний час їхня дочка навчається у Малій комп`ютерній академії ШАГ. Згідно договору з ТОВ «Освітні технології ЛТАВА» про надання послуг з навчання, у відповідності до програми та навчального плану від 15.09.2020, повна вартість навчання становить 12250,00 грн. Позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у розвитку природних здібностей дитини, тому просить суд стягнути з нього 1/2 частки вартості навчання [PERSON] . 24.02.2021 суддею Романенко О.О. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання, визначено строк на надання відзиву. 30.03.2021 відповідачем до суду надано відзив (а.с.37-38), у якому він просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву посилається на те, що необхідність у навчанні його дочки у [PERSON] комп`ютерній академії ШАГ відсутня та визначалася за бажанням позивачки. Вивчення подібного предмету проводиться у шкільних навчальних закладах та у подальшому можливе у вищих навчальних закладах. Посилається на те, що за його згодою з нього стягнуто аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі 1/3 частки його доходу. а не у розмірі 1/4 частки. Вказує, що різниця складає 8% його доходу, які він добровільно сплачував саме на додаткові витрати на утримання дитини. Така домовленість існувала між ним та позивачкою в усній формі. Окрім того, вважає, що обставинами, що мають істотне значення, у розумінні ч. 2 ст. 185 СК України є його вкрай тяжке матеріальне становище. 15.01.2020 його було звільнено з Національної поліції України. Він залишився без будь-якого доходу і тривалий час не міг влаштуватися на роботу, однією з причин чого стало запровадження карантинних заходів. Його сумарний дохід за 2020 рік склав 14 898 гривень, а це в середньому 1200,00 грн на місяць. Тому він певний час перебував на частковому забезпеченні батьків, які також фінансово допомагали його дитині. Вказує на те, що має споживчий кредит у банківських установах на суму 13 000,00 грн. З 07.12.2020 він працює в ДУ «ПВК 64». Його заробітна плата становить близько 4000,00 грн. На сьогоднішній день його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла, допомогу батькам, купівлю одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи, та сплату кредиту у розмірі близько 800,00 грн. Він не має ні житла, ні автомобіля. У судове засідання з`явились: представник позивачки адвокат Казаков О.А. та відповідач [PERSON] . Позивачка у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.16). Представник позивачки у судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Окрім того зазначив, що сплата аліментів не позбавляє обов`язку сплати додаткових витрат на дитину. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Окрім того зазначив, що у 2018 році між ним та позивачкою існувала усна домовленість про те, що він погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку, до яких входять додаткові витрати на дитину. Вважає, що переплатив 8% свого доходу. Вказав, що будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували існування даної домовленості він не може надати суду, оскільки вони у нього відсутні. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2009 (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 10.02.2021 № 10-12/1424 (а.с.15) малолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.03.2018 у справі № 546/1101/17 прийнято визнання [PERSON] позову [PERSON] до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2017 і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.46-47). Рішення набрало законної сили 19.04.2018. За умовами п.1.1. та п.1.2. договору № 031010961 від 15.09.2020, укладеного між ТОВ «Освітні технології Лтава» (виконавець) та [PERSON] (замовник), виконавець зобов`язується надати послуги з навчання [PERSON] у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ», а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги у порядку та на умовах, передбачених договором. Термін надання послуг складає 5 років по 36 навчальних тижнів у навчальному році (а.с.9-12). Згідно п. 2.2. вказаного договору послуги надаються на умовах передплати, розмір якої зазначено у додатку № 1 до договору, який є невід`ємною його частиною. Відповідно до п.п.2.1. додатку № 1 до договору від 15.09.2020, повна вартість навчання за рік складає 12 250,00 грн. При укладенні договору вноситься оплата 12250,00 грн. Оплата кожного наступного року вноситься за один календарний місяць до початку нового навчального року в розмірі 12 250,00 грн згідно з графіком платежів. На виконання умов договору, позивачкою оплачеано навчання дочки [PERSON] за один навчальний рік у розмірі 12 250,00 грн, що підтверджується копією квитанції №0.0.1845921058.1 від 22.09.2020 (а.с.14). Вказані витрати позивачки у розмірі 12 20,00 грн обумовлені необхідністю розвитку здібностей дитини. Судом також встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] від 11.09.2015 (а.с.42). Згідно витягу з наказу ГУ НП в Полтавській області №19 о/с від 15.01.2020 [PERSON] звільнено зі служби в поліції 15.01.2020 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту національної поліції України (а.с.45). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 28.02.2021 вбачається, що загальний розмір нарахованих доходів [PERSON] становить 27 525,44 грн. За вирахуванням утриманих податків в загальній сумі 2562,83 грн, розмір отриманих відповідачем доходів становить 24962,61 грн (а.с.39). Відповідно до довідки про доходи № 15/10-12 від 25.03.2021, виданої ДУ «Полтавська виправна колонія №64», за період з січня 2021 року по березень 2021 року включно [PERSON] нараховано заробітну плату у загальному розмірі 23 410,26 грн (а.с.43). У відповідності до довідки ДУ «Полтавська виправна колонія №64» № 15/10-13 від 25.03.2021 про здійснення та виплати щодо [PERSON] за постановою від 23.12.2020 ВП № 58565504, виданою Шевченківським ВДВС у м. Полтаві на користь [PERSON] вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01.12.2020 становить 36 186,97 грн, а на 01.01.2021 - 38860,11 грн. Всього за вказаною постановою утримано та перераховано коштів на суму 9 422,64 грн (а.с.44). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частино. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (розвиток здібностей), що потребує додаткових матеріальних витрат. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. В даному випадку позивачка зазначає про здібність дитини до вивчення інформатики, а тому витрати на оплату навчання [PERSON] у «Малій комп`ютерній академії ШАГ» у розмірі 12 250,00 грн є додатковими витратами. Такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами. Суд зауважує, що наявність у відповідача кредитних зобов`язань, витрат на комунальні платежі, харчування, медикаменти, проїзд до місця роботи тощо не мають істотного значення у розумінні ст. 185 СК України. Окрім того, відповідачем не доведено жодними належним та допустимими доказами наявності у нього кредитних зобов`язань, витрат на утримання батьків, відсутності у нього інших джерел доходу окрім заробітної плати, а також відсутності у нього житла та автомобіля. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків судом встановлено, що сумарний нарахований дохід [PERSON] за 2020 рік становить 27 525,44 грн (розмір отриманих доходів за вирахуванням податків - 24962,61 грн), а не 14 898, 00 грн, як відповідач вказує у своєму відзиві на позов. Окрім того, з грудня 2020 року відповідач працює у ДУ «Полтавська виправна колонія №64» та отримує постійний та стабільний дохід. З довідки про доходи (а.с.43) вбачається, що за період з січня по березень 2021 відповідачу нараховано заробітну плату у загальному розмірі 23 410,26 грн. Тобто середньомісячний дохід відповідача за вказаний період становить 7803,02 грн. З огляду на зазначене, відповідачем жодним чином не доведено його скрутного матеріального стану. Так само суду не надано жодних належних та допустимих доказів наявності домовленості між сторонами про те, що додаткові витрати на дитину входять до складу аліментів, стягнутих за рішенням суду з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої дитини. Таким чином, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, та з урахуванням наданих позивачем доказів, суд приходить до переконання, що 1/2 частина понесених позивачкою додаткових витрат на оплату навчання малолітньої [PERSON] у «Малій комп`ютерній академії ШАГ» у розмірі 12 250,00 грн, становить 6 125,00 грн та підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про оплату додаткових витрат на дитину. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про оплату додаткових витрат на дитину, судові витрати зі сплати судового збору за ставкою станом на день пред`явлення позову - 11.02.2021, що становлять 908,00грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Суд не бере до уваги посилання відповідача на звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з огляду на наступне. На підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору відповідачем долучено до позову копію посвідчення учасника бойових дій (а.с.42). Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Встановлене зазначеною нормою закону звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема, статус учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на позовні вимоги, що виходять за межі таких спірних правовідносин, зокрема щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає пільги щодо звільнення від сплати судового збору у справах про стягнення додаткових витрат на дитину. Тому, оскільки предметом спору є саме стягнення додаткових витрат на дитину, що не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то відповідач не підлягає звільненню від сплати судового збору у даній справі. Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», викладеним, зокрема, у постанові від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 та ухвалі від 06.05.2020 у справі № 9901/70/20. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 7, 141, 185 СК України,

Outcome: approved