Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

10 листопада 2020 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: земельної частки (пай) площею 2,00 умовних кадастрових гектари із земель колективної власності бувшого КСП ім. Чапаєва розташованої на території Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але належним чином не оформила свої спадкові права. У передбачений законом термін заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернувся позивач, однак у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), державний нотаріус відмовив у прийнятті спадщини. Враховуючи вищевикладене, позивач прохає суд визнати, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 2,00 умовних кадастрових гектари. 22.01.21 року до суду надійшли уточнення до позовної заяви, в яких позивач доповнив позовні вимоги, а саме просить суд: встановити факт, про те, що [PERSON] належить земельна частка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у колишньому КСП ім. Чапаєва Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2021 року замінено неналежного відповідача, Червоноквітівську сільську раду Кобеляцького району Полтавської області, належним відповідачем - Білицькою селищною радою Полтавського району Полтавської області, в порядку процесуального правонаступництва. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій прохав розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак селещний голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.7). [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва та був включений в списки до державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №00023 (а.с.12). Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ №00023, видано колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва на підставі рішення Кобеляцької районної Ради народних депутатів від 22 грудня 1995 року (а.с. 11). Розпорядженням Кобеляцької районної державної адміністрації від 22 травня 2003 року було скасовано державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва, Кобеляцького району, с. Червоні Квіти (а.с. 13). Відповідно до витягу з плану земель Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області вбачається, що за [PERSON] закріплена земельна ділянка сільськогосподарського призначення із земель колективної власності КСП ім. Чапаєва із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 00 умовних кадастрових гектари (а.с.14) Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27.10.2020 року вбачається, що відомості про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] відсутні (а.с.17). Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі статтями 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України. Статтею 392 ЦК України передбачено, що у разі, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених в п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до вимог статтей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі вищевикладеного, оскільки на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] був членом КСП ім. Ча- паєва та включений до списку, який доданий до Держаного акту, отже відповідно і мав право на земельну частку (пай), тому слід встановити факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай). Згідно ч.1 п.2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцем, що прийняв спадщину визнається особа, яка подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини подала його дружина - [PERSON] (а.с. 35). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] (а.с.18). [PERSON] до дня смерті, [INFO] проживала в [ADDRESS] разом з сином, [PERSON] (а.с. 59). Таким чином, [PERSON] є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки, [PERSON] успадкувала право на земельну частку пай, розміром 2,00 умовних кадастрових гектари після смерті чоловіка - [PERSON] , а спадкоємцем після її смерті за законом є [PERSON] , то слід визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, право на вищевказану земельну частку (пай).

Outcome: approved