Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

11 листопада 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 27.04.2010р. [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав картку «Пенсійна». 19.03.2013р. [PERSON] було переоформлено карту на кредитну картку «Універсальна» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 13300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22152,63рн, яка складається - заборгованість за кредитом - 12584,28грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 7102,00грн, заборгованості по комісії за користування кредитом - 935,27грн, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500грн. (фіксована частина), - 1031,08грн. (процентна складова) та судові витрати (а.с.2-4). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, що 27 квітня 2010р. позивач подав відповідачу анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.5). На підставі цієї заяви, 27 квітня 2010р, було відкрито рахунок та оформлено картку, про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку» (а.с.5). Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що розрахунок суми заборгованості. У встановлені договором строки, відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014р, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 22152,63грн, яка складається - заборгованість за кредитом - 12584,28грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 7102,00грн, заборгованості по комісії за користування кредитом - 935,27грн, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500грн. (фіксована частина), - 1031,08грн. (процентна складова) (а.с.4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved