Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

10.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Свої вимоги позивач мотивував тим, що у період з 01 вересня 2011 року по 05 травня 2014 року він та відповідачка [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, внаслідок чого [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , батьком дитини якої є позивач. Відповідачка категорично відмовлялася разом з позивачем звернутися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації дитини у порядку, передбаченому ст.126 Сімейного Кодексу України. В результаті у свідоцтві про народження доньки, у графі батько, запис про батька в органах РАЦСу вчинений на підставі ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим доньці присвоєно прізвище матері. Вказує, що відповідач не заперечує батьківства дитини, у зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести до актового запису № 1500 від 11.06.2013 року, складеного Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наступні зміни: вказати батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України та залишити запис мати дитини - [PERSON] , громадянка України, без змін. 23.08.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, розглянути по суті в підготовчому судовому засіданні, надав пояснення аналогічні викладеним у позові обставинам. Звернення до суду позивач обґрунтовує тим, що відповідачка відмовляється вносити зміни до свідоцтва про народження дитини, що порушує його батьківські права, оскільки для нього вкрай важливо, щоб дитина була визнана спільною донькою сторін, а він був батьком не тільки фізично, а і у правовій площині. Вказує, що він переконаний, що надзвичайно важливо у свідоцтві про народження зазначити його батьком дитини для безперешкодного здійснення ним батьківських прав. Відповідачка [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, про що подала відповідну заяву, просила суд подальший розгляд справи проводити у її відсутність. Визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 22.09.2021 року уповноваженим представником третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації О.Поліщуком направлено до суду пояснення на позовну заяву, за змістом яких останній просив розглядати справу без присутності в судовому засіданні представника третьої особи та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини та відповідно до чинного законодавства. Третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) у підготовче засідання не з`явилась, про день та час підготовчого засідання повідомлена 07.09.2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Докази, які витребував суд ухвалою від 23.08.2021 року, а саме - відомості про державну реєстрацію актів цивільного стану, унесені до актового запису цивільного стану про народження [PERSON] , [INFO] , третя особа суду не подала, а тому згідно вимог ч.10 ст.84 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на клопотання сторін, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні, що не суперечить ст. 200 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] . Згідно відповіді Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.07.2021 р. за №1773/21.6-09 на запит позивача [PERSON] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №1500 від 11.06.2013 року, складеного Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Тобто, відомості про батька були внесені за вказівкою матері (а.с.8-9). Згідно довідки №338, виданої старостою смт.Кодра Макарівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав та вів спільне домогосподарство з громадянкою [PERSON] , донькою [PERSON] , [INFO] , за дресою: [ADDRESS] в період з 01.09.2011 року по 05.05.2014 рік (а.с.5) Як зазначає позивач справжнім батьком [PERSON] , [INFO] , є він - [PERSON] , [INFO] , а тому просить в законному порядку визнати його батьком дитини. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що державну реєстрацію народження дитини, [PERSON] , здійснено без зазначення даних про батька дитини (а.с.8-9). Позивачу стало відомо, що у свідоцтві про народження дитини він не вказаний батьком, оскільки оформленням документів займалася відповідачка. В той же час, як встановлено судом, фактично з моменту народження дитини, позивач присутній у її житті, має стійкий емоційний зв`язок, нерозривний моральний та фізичний контакт із дитиною. Від самого народження дитини позивач турбується про неї, бере участь у її фінансовому забезпечені та утриманні, у процесах догляду за дитиною. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач безумовно прийняв дитину у своє життя та представив відкрито (публічно) своєю донькою перед широким загалом. Відповідачка відмовлялася внести зміни до документів дитини, зазначивши позивача батьком, що знайшло підтвердження у її заяві про визнання позовних вимог. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у цивільній справі № 159/3926/18, щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved