Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

10 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2017 року він придбав житловий будинок загальною площею 29,7 кв.м., зазначеної у плані під літ.А-l, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Пояснює, що крім цього, згідно договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2017 року він придбав земельну ділянку площею 0,25 гектара цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Зазначає, що у 2017 році він звернувся до органу місцевого самоврядування з усним клопотанням надати йому дозвіл на будівництво торгівельно-офісних приміщень з пунктом мийки та обслуговування автомобілів. У сільській раді йому пояснили, що оскільки він є власником земельної ділянки, то має право провести будівництво з обов`язковим дотриманням державних будівельних норм, після чого необхідно буде здавати будівництво в експлуатацію. Отримавши таке роз`яснення та усний дозвіл, вважаючи це достатнім, він за власний рахунок, із залученням будівельних спеціалістів, з дотриманням вимог державних будівельних норм, побудував нежитлову будівлю торгівельно-офісних приміщень з пунктом мийки та обслуговування автомобілів, які відповідають всім вимогам безпечної експлуатації, не порушують права iншиx осіб, розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в його власності. Внаслідок здійсненого будівництва було створено новий об`єкт нерухомого майна, право власності на який за ним не зареєстровано. Вказує, що для підготовки до здачі в експлуатацію побудованого об`єкта належним суб`єктом господарювання було проведено та затверджено Технічне обстеження реконструйованого об`єкта на предмет можливості його надійної та безпечної експлуатації, будь-яких відхилень від державних будівельних норм не виявлено. Після цього він звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із заявою про прийняття в експлуатацію зазначеного об`єкта, але отримав відповідь, що необхідно звернутись до суду для визнання права власності на самочинне будівництво. Тому підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати за позивачем право власності на самочинно побудовану торгівельно-офісні приміщення літ.А, площею 32,6 м.кв., з пунктом мийки та обслуговування автомобілів літ.Б загальною площею 18,5 м.кв. за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, судовий збір просить не стягувати з відповідача. Відповідач представник Шиловецької сільської ради - Т.В.Одайна в судове засідання не з`явилася, але від неї на адресу суду надійшло клопотання, згідно якого позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просить справу розглядати без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2017 року належить житловий будинок загальною площею 29,7 кв.м., зазначеної у плані під літ.А-l, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.44). Судом встановлено, що позивачу згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2017 року належить земельна ділянка площею 0,25 гектара цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] (а.с.40). Згідно копії звіту про проведення технічного обстеження по [ADDRESS] встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.15-24). Також судом встановлено, що торгівельно-офісні приміщення літ.А, площею 32,6 м.кв., з пунктом мийки та обслуговування автомобілів літ.Б загальною площею 18,5 м.кв. за адресою [ADDRESS] побудовані у 2018 році, що і підтверджується даними технічного паспорту, що містяться в розділі характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд (а.с.28-35). Відповідно до звіту про оцінку майна, від 31.05.2019 року, торгівельно-офісні приміщення літ.А, площею 32,6 м.кв., з пунктом мийки та обслуговування автомобілів літ.Б загальною площею 18,5 м.кв. за адресою [ADDRESS] оцінено у 131 072 гривень (а.с.36-37). Зі змісту довідки № 535 від 07.05.2019 року виданої виконавчим комітетом Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що при розміщенні торгівельно-офісних приміщень з пунктом мийки та обслуговування автомобілів за адресою [ADDRESS] позивачем не порушено суспільні інтереси Шиловецької сільської ради та громади села (а.с.8). Згідно до копій висновків Хотинського районного управління ГУ ДПСС в Чернівецькій області від 17.05.2019р. №24.23/02-144/1, Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Хотинської РДА Чернівецької області від 12.05.2019р. №52-01-10, Державного пожежного нагляду Хотинського РВ Управління ДСНС України в Чернівецькій області від 03.06.2019р. №342 - при розміщенні торгівельно-офісних приміщень з пунктом мийки та обслуговування автомобілів за адресою [ADDRESS] санітарне законодавство не порушено, місце розташування відповідає вимогам державних будівельних норм, порушень вимог пожежної безпеки не виявлено (а.с.9-11). 24.05.2019р. Управління ДАБІ у Чернівецькій області, розглянувши звернення [PERSON] щодо прийняття в експлуатацію «торгівельно-офісних приміщень з пунктом мийки та обслуговування автомобілів за адресою [ADDRESS] , повідомило позивача, що введення в експлуатацію самочинно побудованого об`єкта будівництва можливо лише після визнання права власності на цей об`єкт за рішенням суду (а.с.12-14). За загальними правилами, визначеними ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого, чи його відсутність, дають підстави вважати про наявність спору. Відповідно до ст. 375 ЦК України Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 3, 5 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 року встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Враховуючи те, що самочинно побудована позивачем торгівельно-офісних приміщень з пунктом мийки та обслуговування автомобілів за адресою [ADDRESS] , розташована на земельній ділянці, належній йому на праві власності з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, будівництво виконано з додержанням будівельних, архітектурних, санітарних, екологічних норм і правил, не порушує прав та інтересів інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується заява позивача, викладена в прохальній частині позову, з проханням судовий збір з відповідача не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved