overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 квітня 2013 року уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у травні 2016 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачкою проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просив шлюб розірвати. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явились. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглянути за її відсутності, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у травні 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 1992 року. Мають повнолітню доньку. Позивач вказав, що з дружиною вони не мешкають разом з січня 2016 року, сімейні стосунки не підтримують, спільним господарством не пов'язані. Причиною цього стало те, що вони перестали розуміти один одного, між ними виникають сварки, і позивач втратив до дружини почуття. Поновлювати сімейні стосунки, відновлювати подружнє життя він не має бажання. Позивач дійшов висновку, що зберігати родину немає сенсу, вважає, що спільне життя з дружиною суперечить його інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб з [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що з дружиною вони не мешкають з травня 2016 року, оскільки він втратив до неї подружні почуття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що причиною припинення шлюбних відносин став зв'язок чоловіка з іншою жінкою. У травні 2016 року вона дізналася про це, і з того часу вони припинили з ним спільне проживання. На даний час вона згодна розірвати з ним шлюб, але не відмовлялася зробити це в органах РАЦС. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодна на це, але вказує на інші причини, аніж зазначив позивач. Суд вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Сторони не мешкають разом, спільним господарством та побутом не пов'язані. Позивач втратив почуття любові до дружини, вона в свою чергу має до нього тільки претензії та образи. Позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається та те, є власником нежитлового приміщення площею 66 кв.м на першому поверсі будинку [ADDRESS]. Поверхом вище над даним нежитловим приміщенням, що належить позивачу на праві власності, знаходиться квартира відповідача, в якій він проживає. Крім нього, періодично проживають у вказаній квартирі також члени його родини та інші тимчасові мешканців, в тому числі наймачі. З вини відповідача, а саме: через порушення правил експлуатації систем водопостачання, неодноразово заливалося нежитлове приміщення позивача. Наслідки залиття позивачем усувалися самостійно, так як відповідач ухилявся від добровільного усунення спричинених ним збитків. 06 червня 2016 року відповідач з квартири [ADDRESS] допустив залиття нежитлового приміщення, яке використовується для підприємницької діяльності (магазин дитячих товарів «Бебі»), в результаті чого спричинив пряму майнову та моральну шкоду. Відповідач ухиляється добровільно відшкодувати спричинену залиттям шкоду. Реальна сума майнової шкоди за відновлення попереднього стану приміщення становить 6 432,00 грн. Крім цього, вартість збитків внаслідок затоплення приміщення, а саме: вартість ліжечок букових в кількості 5 штук, що прийшли у непридатний стан внаслідок замокання, складає 5 321,00 грн. Таким чином, загальна сума спричиненої майнової шкоди становить 11 753,00 грн. Такими діями відповідача позивачу була спричинена і моральна шкода, яку позивач оцінює у розмірі 50 000,00 гривень. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 11 753,00 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 1 102,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1 700,00 грн., витрати на складання звіту у розмірі 780,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13 травня 1989 року. Неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони однією сімєю не мешкають, спільне домашнє господарство не ведуть та спільним побутом не повязані. Велику роль зіграло повне непорозуміння один одного та різні погляди на сімейне життя. Відповідач [PERSON] постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини та піклування про створення в сімї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. Позивач неодноразово йшла на компроміси і згладжувала сімейні суперечки. Вважає, що гармонію сімейного життя повернути вже не можливо. Між сторонами відсутні почуття любові по поваги один до одного. Позивач [PERSON] вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просить розірвати шлюб з позивачем. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 13 травня 1989 року сторони [PERSON] та [PERSON] у Первомайському міському відділі РАЦС Ворошиловградської області зареєстрували шлюб, актовий запис №168 (а.с.10). Сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача. Свій позов позивач мотивувала тим, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 15 листопада 2011 року, актовий запис № 12 в Виконавчому комітеті Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON]. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтерси, уподобання, вони не розуміють один одного, однією сімєю не проживають близько 2-х років. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим позивач звернулася із даним позовом до суду. В якому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «[PERSON]» В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, розглядати справу у її відсутність. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, в порядку ст. 76 ЦПК України, хоча був завчасно повідомлений належним чином про час та місце судового засідання. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.3). В період шлюбу в сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2014 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має. В зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2014 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

12 вересня 2016року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 21 липня 2006року він уклав шлюб з відповідачкою. Позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказав, що в останній час шлюбні відносини між подружжям фактично припинились через втрату почуття любові та приязні. Відповідач проживає окремо від позивач та малолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2006року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Баловненською сільською радою Новоодеського району Миколаївській області 21.07.2006року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися, позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки від відповідача не надходило клопотань про зміну прізвища після розірвання шлюбу то їй слід залишити прізвище «[PERSON]»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2014 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS], зареєстрованого 27 липня 1999 року у Павлоградській філії Придніпровської товарної біржі Дніпропетровської області за реєстраційним № 07/06-НДФ, укладеного між ним та відповідачами. В обгрунтування позову [PERSON] посилається на те, що умови договору виконані ним повністю, договір був зареєстрований у бюро технічної інвентаризації, однак нотаріально посвідчений договір не був, оскільки на час його укладання згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» він не підлягав нотаріальному посвідченню. На даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки не повідомили. За таких обставин за згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Павлоградської філії Придніпровської товарної біржі Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як передбачено ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 07/06-НДФ, зареєстрованого 27 липня 1999 року Павлоградською філією Придніпровської товарної біржі (а.с.7) [PERSON] купив у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 71,8 кв.м, жилою площею 45,4 кв.м, Як зазначено у тексті договору, відчужувана квартира належить продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № 833 від 01.11.1994 року, виданого ПО «ПХЗ» та зареєстрованого Павлоградським БТІ за № 10/9-261. Відповідно до діючого на час укладення договору законодавства, зокрема ст.15 Закону України «Про товарну біржу», даний договір не підлягав нотаріальному посвідченню. На договорі є відмітка КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 27 липня 1999 року Павлоградською філією Придніпровської товарної біржі. Нотаріальне посвідчення даного договору на теперішній час неможливе, оскільки невідоме місце проживання продавців [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.15-17) За таких обставин укладену угоду слід визнати дійсною Судові витрати по справі слід покласти на позивача за його згодою.

Outcome: approved