overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 3. В позовній заяві вказує, що 15.01.2010 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають доньку Ірину, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сімю наміру не має, просить суд шлюб розірвати. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свою позовну заяву, просив суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнала повністю, просила суд шлюб розірвати, залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи \~вважає, що позов підлягає повному задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого 07.06.2014 року батька [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подачі заяви у звязку з важким матеріальним становищем; в судове засідання звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.22). Представник Митківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.27). Треті особи без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про визнання вимог позову, просили справу розглянути у їх відсутність (а.с.23-24, 25-26). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.06.2014 року внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Дружба» с. Митків Гайсинського району Вінницької області розміром 2,62 умовних кадастрових гектарів вартістю 57102 грн. (а.с.6, 8-10). На випадок смерті 17.01.2014 року [PERSON] у приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] склав заповіт за яким земельну ділянку площею 2,62 га, розташовану на території Митківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, заповів своєму сину [PERSON] (а.с.7). Згідно повідомлення завідувача Теплицької державної нотаріальної контори, т.в.о. державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори від 19.07.2016 року спадкова справа після померлого 07.06.2014 року [PERSON] не заводилась (а.с.28). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого 07.06.2014 року батька [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 29.07.2014 року перебуває у шлюбі із відповідачем, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, оскільки відповідачка постійно нехтувала сімейними цінностями, ініціювала сварки, вела аморальну атмосферу в сімї. По цій причині припинили подружні відносини, з жовтня 2014 року проживають окремо, тому просив розірвати шлюб. 23.11.2016 року сторони в судове засідання не зявилися, подали суду заяви, якими просили справу розглядати в їх відсутності: Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечила. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Сторони одружилися 29.07.2014 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 27 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, при реєстрації одруження відповідач змінила прізвище Паксютова на [PERSON] (а.с.4); мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Суд з метою збереження сімї сторін в порядку, передбаченому ст.111 СК України зупиняв розгляд справи, проте у визначений судом строк вони не досягли порозуміння. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили подружні відносини, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, втратили один до одного повагу і любов, це свідчить, що сімя розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за неможливості влаштувати своє життя у відповідності зі своїми бажаннями, вподобаннями, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернувшись до суду просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сімєю та перебували з відповідачем у шлюбних відносинах з 20.06.2008року. Від даного шлюбу у них народилися дітей, батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 01.03.2013 року міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 43. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, надала суду пояснення по суті позову, просила позов задовольнити та відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання прибув, позовні вимоги визнав та просив задовільнити. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2013 року міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 097485 від 01.03.2013 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Ставка судового збору у даній справі становить 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 07.08.2004 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 144. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, надала суду пояснення по суті позову, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис №144, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 104312 від 07.08.2004 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

11.07.2016 року, [PERSON], звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити, що вона є рідною дочкою [PERSON], яка померла 10 червня 1998 року. В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що 10 червня 1998 року в м.Шепетівці Хмельницької області у віці 94 роки померла її мати [PERSON], за якою вона, як дочка, здійснювала догляд та здійснила її поховання. Після смерті матері [PERSON], відкрилася спадщина, яку вона як єдина спадкоємиця, прийняла, вступила в управління та розпорядження спадковим майном та подала до Шепетівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщину, про що є витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадщину від 24.06.2016 року № 44269761. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не може підтвердити факт родинних відносин з померлою матірю [PERSON] Так, відповідно до поновленого свідоцтва про її народження, серії VI-УР №1915381 від 14.12.1964 року, зазначено, що її дівоче прізвище [PERSON] народилася 19.12.1939 року в с.Рублянка Красилівського району Хмельницької області і її батьками були [PERSON] та [PERSON] Сандулія Романівна. В подальшому, 11 січня 1986 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і з того часу носить прізвище «Карплюк». Чи були її батьки у шлюбі чи ні, позивач не пам'ятає і з якихось причин, мати стала носити прізвище «Ткачук», а не «Дзюмка», як зазначено в свідоцтві про її народження. Свідоцтво про шлюб батьків не збереглося і актовий запис відсутній. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, тобто необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON]. Заявниця [PERSON], в судовому засіданні подану заяву підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання зявився, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідка: [PERSON], яка підтвердила, що [PERSON], є рідною дочкою [PERSON], дослідив надані докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Відповідно до п.1 ч.1\~ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], померла 10.06.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-БВ №086229. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії VI-УР №1915381 від 14.12.1964 року, зазначено, що її дівоче прізвище [PERSON] народилася 19.12.1939 року в с.Рублянка Красилівського району Хмельницької області і її батьками були [PERSON] та [PERSON] Сандулія Романівна. 11 січня 1986 року [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON] і з того часу носить прізвище «Карплюк», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії 1-ТП №489692. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла 10 червня 1998 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що 10.10.2008 року з відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 105. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Усі обовязки щодо утримання та виховання дитини позивачка несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного обовязку. Просить присудити на користь позивача на утримання дитини та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-КИ №125721 видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.10.2008 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії 1-КИ № 214440, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON]О аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2000 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Бондаренко». Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу, не вбачав необхідності в наданні строку для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2000 року, мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] (а.с. 3; 5-6). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що вони з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які перебувають на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дітей. Просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав, дав свою згоду на сплату позивачці аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у тому розмірі в якому вона просила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які перебувають на утриманні матері позивачки по справі ( а.с. 3-4). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved