Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

10.09.2015 р. позивач [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, яку було уточнено, її представником. [PERSON] просить суд визнати за нею та [PERSON] право на спадкування за законом квартири [ADDRESS], розділити зазначену квартиру між нею та [PERSON] в рівних частинах, визнати право приватної власності по ? частці за кожним. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На підставі пояснень представника позивача та відповідача, наданих ними доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.09.1954 р., про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2195 та дружині присвоєно прізвище «Гоцуляк». (а.с. 6, 60) [PERSON] народився 26.12.1958 р. у сімї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД № 986449. (а.с. 60 звор.) Відповідно до довідки № 39 від 22.04.2015 р., виданої головою та бухгалтером ЖБК «Медик 3», [PERSON] був членом ЖБК «Медик 3» з 1989 р. та власником ізольованої квартири [ADDRESS], пайовий внесок сплачений повністю у сумі 4524 рублів в 1989 р. (а.с. 9) З технічного паспорта на спірну квартиру вбачається, що вона складається з 2 житлових кімнат, загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м. (а.с. 10-12) 23.01.2015 р. у віці 82 років помер [PERSON], на підставі чого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 401380. (а.с. 5, 55) Відповідно до матеріалів спадкової справи № 175/2015 до майна померлого [PERSON], заведеної Другою одеською державною нотаріальною конторою, встановлені наступні факти. Після смерті [PERSON] до Другої одеської державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини від 06.05.2015 р. звернулись дружина та син померлого [PERSON] та [PERSON] відповідно. В своїй заяві [PERSON] вказала, що спадкове майно [ADDRESS] є особистою приватною власністю померлого чоловіка [PERSON], та на видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя вона не претендує. (а.с. 54, 54 звор.) Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40319233 та Іноформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40319268 за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. (а.с. 56 звор., 57) З [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40319255 від 06.05.2015 р. вбачається, що було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON], номер у спадковому реєстрі 57417662, номер у нотаріуса 175/2015. (а.с. 57 звор.) 08.06.2015 р. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 23.01.2015 р., відмовлено у звязку з не поданням нею правовстановлюючих документів на нерухоме майно. (а.с. 4, 58 звор.) Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 3 абз. 3 Постанови Верховної Ради України від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону України «Про власність» передбачено, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Відповідно до ч. 3\~ст. 384 ЦК України\~\~у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відсутність правовстановлюючих документів на вказану квартиру перешкоджає позивачу реалізувати своє право як спадкоємця. Відсутність державної реєстрації права власності на вказану квартиру не позбавляло спадкодавця, який у 1989 році повністю виплатив пай за квартиру у будинку ЖБК, права власності на неї. Чинне в той час законодавство, а саме ЦК УРСР, Закон України «Про власність», інші законодавчі акти не повязували у таких випадках виникнення права власності на квартиру в залежність від отримання правовстановлюючих документів та реєстрації такого права. Таким чином, [PERSON] у 1991 році став власником вказаної квартири внаслідок юридичного факту внесення свого пайового внеску за квартиру у будинку в житлово-будівельному кооперативі та в силу прямої імперативної норми Закону України «Про власність». Тому, не має правового значення для відкриття спадщини на [ADDRESS] після смерті [PERSON] та обставина, що [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру за життя не отримав. Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 і ч. 1 ст. 1270 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зважаючи на ту обставину, що після своєї смерті [PERSON] не залишив заповіт спадкоємство його майна має здійснюватись за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки. Спадкоємцями до майна [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON], тобто сторони по справі. Згідно з довідкою № 38 від 22.04.2015 р., підписаною головою ЖБК «Медик 3» та бухгалтером, та довідкою (виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію) [PERSON] був постійно зареєстрований і проживав в будинку ЖБК «Медик 3» за адресою: [ADDRESS], з 17.11.1989 р. і по день смерті 23.01.2015 р. разом з [PERSON] (а.с. 55 звор.) Крім того, зазначене підтверджується відміткою у паспорті [PERSON] про її реєстрацію за спірною адресою. (а.с. 63 звор.) [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на час смерті [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем. Крім того, [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з відповідним заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Зазначені вище обставини підтверджують прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON], які вважаються такими, що прийняли спадщину, а саме [ADDRESS], яка їм належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу прийняття спадщини (ч. 3 і 5 ст. 1268 ЦК України). Таким чином, судом визнається за [PERSON] та [PERSON] право на спадкування за законом в рівних частках квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 23 січня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Враховуючи відсутність заповіту, суд здійснює поділ квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], визначаючи частки спадкоємців рівними, тобто по 1/2. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовної заяви в повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права на спадкування за законом в рівних частках квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 23 січня 2015 року, поділу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] та [PERSON] право приватної власності по ? частці за кожним на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved