overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

11.03.2016 року до суду надійшла заява заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області Чуприни А.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом прокурора Чуднівського району Житомирської області в інтересах [PERSON] до дочірнього підприємства «Промінь» Публічного акціонерного товариства фірми «Житомирінвест» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Заява обгрунтована тим, що у вказаній справі при ухваленні заочного рішення від 28.01.2016 року судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн., які були понесені позивачем [PERSON] Відповідно до п.4 ч.1 та ч.3 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Сторони не з'явились в судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення згідно ч.3 ст.220 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 294/647/15-ц, встановив, що у даній справі була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза, витрати на проведення якої у розмірі 900,48 грн. були оплачені позивачем [PERSON], що підтверджується рахунком вартості проведення судової почеркознавчої експертизи №1/944 (а.с. 25) та заявою на переказ готівки № 194 від 24.07.2015 року на суму 900,48 грн. (а.с. 58). Відповідно до ч.1 та п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення у даній справі додаткового рішення та присудження позивачеві [PERSON] понесених ним витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн. шляхом стягнення їх з відповідача - ДП «Промінь» ПАТ фірми «Житомирінвест» на користь позивача. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

11.03.2016 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання однією сімєю з [PERSON], померлим 12.03.2005року, на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що є спадкоємцем за законом після померлого дядька [PERSON] З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався, оскільки з 2001 року постійно проживав з дядьком за місцем його реєстрації в с. Тернівка Новоград-Волинського району та доглядав його, і фактично прийняв спадщину. Однак через відсутність у нього факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] позбавлений права на спадкування спадкового майна. Сторони в судове засідання не прибули. Заявник, [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити. Представник сільської ради, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не прибув, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.01.2005 року помер [PERSON] дядько заявника, який є його спадкоємцем за законом (а.с. 4, 6, 7). З довідки, виданої виконкомом Тернівської сільської ради від 25.02.2016 року, слідує, що разом з померлим [PERSON], який був зареєстрований в [INFO], дійсно проживав без реєстрації в одному житловому будинку його племінник [PERSON] до дня його смерті, тобто по 12.01.2005 року. У звязку з пропущенням заявником шестимісячного строку для прийняття спадщини, державним нотаріусом 29.01.2016 року було запропоновано йому звернутись до суду. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник та померлий [PERSON] дійсно постійно проживали однією сімєю на час відкриття спадщини. Оскільки встановлення даного факту не повязане з вирішенням спору про право, породжує для заявника певні юридичні наслідки, а саме можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є всі підстави для задоволення його заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

11.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 02.05.2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими побудовами в м. Кобеляки по вул. Пролетарська, 28, Полтавської області. Спадкоємцем за на вказане майно за законом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове домоволодіння. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарчими побудовами, розташований в м. Кобеляки по вул. Пролетарська, 28, Полтавської області, який належав на праві власності [PERSON], що померла 02.05.2015 року. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій підтримав позовні вимоги [PERSON], просить суд розглянути справу в його відсутність та задовольнити позов. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради - [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 02.05.2015 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.6,7). [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом, якій внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно, нотаріусом відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.14). Оскільки, позивач [PERSON] внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності відносно спадкового майна, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], яка померла 02.05.2015 року підтверджується відповідними документами ( а.с. 8, 9-10), відповідач не заперечує проти позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

11.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилась звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]» Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2012 року. Дітей від шлюбу не має. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2014 року, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, єдиного сімейного бюджету не мають. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя на теперішній час не має. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

11.03.2016року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 10.04.2013року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2300,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За станом на 31.01.2016року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 14120,75грн., яка складається з наступного: - 1242,50грн. заборгованість за кредитом; - 8929,64грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2800грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00грн. штраф ( фіксована частина); - 648,61грн. штраф ( процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 14120,75грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 10.04.2013року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2300,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За станом на 31.01.2016року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 14120,75грн., яка складається з наступного: - 1242,50грн. заборгованість за кредитом; - 8929,64грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2800грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00грн. штраф ( фіксована частина); - 648,61грн. штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 14120,75грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1378грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

11.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом (уточнений 08.07.2016 року) про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 24620 грн за період з 15.12.2014 року по 01.06.2016 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.01.2015 року повинен сплачувати позивачу аліменти на період його навчання в Чернігівському національному технологічному університеті, починаючи з 15.12.2014 року і до 30.06.2018 року у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку. Станом на 01.01.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становила 6796,36 грн, яка погашена відповідачем в повному розмірі у червні 2016 року. У відповідності до положень ст.196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. З пояснень відповідача та з досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що відповідач не має постійного заробітку, він має соматичне захворювання, а його матері ([PERSON]) у березні 2014 році за межами України була проведена операція у звязку з онкологічним захворюванням суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, а є наслідком його скрутного матеріального становища, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

11.03.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що 16 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося та вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Довідавшись про хворобу дитини та необхідність великих коштів на її лікування відповідач залишив сім'ю. Після народження дитини вона не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. У зв'язку з тим, що вона не працює і не має інших джерел існування, потребує матеріальної допомоги, але вирішити це питання в добровільному порядку з батьком дитини не має змоги, так як останній відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на її утримання. Відповідач працює слюсарем в м. Миколаєві на підприємстві «Транссервіс-1». А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторін дослідивши письмові докази, суд встановив: - згідно копії свідоцтва про шлюб, сторони 16 квітня 2015 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], - згідно довідки, виданої Інгульською сільською радою Баштанського району Миколаївської області 09.03.2016 року, дитина [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні, - згідно копій фіскальних чеків слід, що в період з 28.01.2016 року по 11.03.2016 року було придбано дитячі товари на суми: 281,58, 150,91 грн., 136,95 грн., 274,65 грн., 140,30 грн., 39,76 грн. В силу вимог статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та те, що відповідач є працездатною особою, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню, так як встановлені судом обставини свідчать, що відповідач дійсно має змогу виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно на утримання дружини. Згідно статті 88 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

11.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказано, що 28.04.2001 р. сторони зареєстрували шлюб і проживали разом до 29.02.2016 р. Під час реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними, а також безвідповідальним ставленням відповідача до виховання дітей, відповідач ніяких коштів на утримання дітей не надає. Шлюбні відносини між сторонами припинено в зв'язку з переїздом позивачки та дітей на інше місце проживання 29.02.2016 р., спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливі. Спору про поділ майна між сторонами не має. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем[PERSON]., прізвище при розірванні шлюбу залишити теперішнє. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позовну заяву підтримала повністю, просила справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 23.03.2016 р. та розпискою про отримання судової повістки від 25.03.2016 р., причину неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 28.04.2001 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 28.04.2001 р. Згідно повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.08.2007 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.12.2003 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 13.04.2009 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

11.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 28 грудня 1985 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причинною розірвання шлюбу стало те, що вони виявились різними людьми, в них різні погляди на шлюбно-сімейні відносини, часто виникають сварки, в ході яких відповідач застосовує до неї фізичне насильство. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 28 грудня 1985 року зареєстрували шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, так як відповідач наносить тілесні ушкодження позивачу, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

11.03.2016 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, пояснюючи, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], , яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її вихованням не займається, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась,надла суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 СК України батьки забов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини, сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що довідкою Степнянської сільської ради № 60 від 10.03.2016 року, а відповідач зобов'язаий надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved