Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

12.08.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, яким просить визнати кредитний договір недійсним в частині; визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2373 від 12.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 08.09.2019 року укладено кредитний договір №1416617 між ним та ТОВ «Мілоан», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №45-МЛ від 17.01.2020 року. Вказує, що ним було здійснено всі необхідні платежі, разом з тим, у зв`язку з переїздом, сам договір та квитанції про оплату втрачено. У липні 2021 року у додаток «ДІЯ» йому надійшли постанови про арешт коштів. Підставою для відкриття провадження у постанові зазначено виконавчий напис №2373, здійснений 12.01.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Баршацьким І.В. на кредитному договорі №1416617 від 08.11.2019 року, укладеному між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та [PERSON] . Враховуючи зміст виконавчого напису, позивачу не направлялись вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості. Вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як виданий з порушенням вимог цивільного законодавства. Кредитна заборгованість не є безспірною, відповідачем не підтверджено право на звернення з вимогою про стягнення боргу, оскільки стягнення заборгованості в частині комісії, відсотків за користування кредитом, штрафу та пені є протиправними та відповідачі не звертались із вимогою про стягнення заборгованості з позивача. У зв`язку з вищевикладеним, звернувся до суду із вказаним позовом. 28.07.2021 року ухвалою суду у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 28.07.2021 року було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №2373 виданого 12.01.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», треті особи: Центральне міжрегіональне управління МЮ (м. Київ), приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович про визнання кредитного договору недійсним в частині, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 19.08.2021 року від представника третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли пояснення, якими він просить розглядати справу на розсуд суду, а також розглядати справу за його відсутності, з урахуванням фактичних обставин справи та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. 28.08.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява, якою вона просила залишити без розгляду позов в частині вимог про визнання кредитного договору №1416617 від 08.11.2019 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] недійсним в частині (змінити шляхом виключення) пунктів договору щодо стягнення комісії, відсотків за користування кредитом, штрафу та пені. 31.08.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «Мілоан». Вказує, що в порушення вимог Правил та кредитного договору Позичальник не повернув Товариству у визначений строк кредит та не сплатив всі передбачені договором платежі. Звернув увагу на те, що за весь час кредитних правовідносин, які існувати між Товариством та позивачем, а саме з моменту укладання першого кредитного договору 29.08.2019 року, у взаємовідносинах із [PERSON] не виникало спору. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати позовні вимоги позивача необґрунтованими, незаконними та недоведеними і відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Також просив звернути увагу на підсудність справи. Ухвалою суду від 14.09.2021 року позовну вимогу щодо визнання кредитного договору №1416617 від 08.11.2019 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , недійсним в частині (змінити шляхом виключення) пунктів договору щодо стягнення комісії, відсотків за користування кредитом, штрафу та пені було залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача надійшла заява, якою вона просила справу розглядати без її участі, позов в частині визнання виконавчого напису недійсним підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представники відповідачів та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заяви по справі не надходили. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим №2373 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №1416617 від 08.11.2019 року, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором про відступлення права вимоги №45-МЛ від 17.01.2020 року є ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованості за кредитним договором у сумі 16030,00 грн. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано не чинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 12.01.2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним, та на підставі не чинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо підсудності справи, необхідно зазначити що позивач при зверненні до суду, зокрема посилався на захист прав споживачів, а відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Згідно копії паспорта позивача та витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про реєстрацію осіб [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.05.2010 року і станом на 14.09.2021 року. На вказану адресу розповсюджується юрисдикція Заводського районного суду м. Миколаєва. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно акту наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги №0720/21-1/Д від 20.07.2021 року, укладеного між адвокатом Родіоновою В.Є. та [PERSON] , останній зобов`язався сплатити у повному обсязі вартість послуг на загальну суму 3000,00 грн. При цьому підтвердженням оплати вартості послуг є видана адвокатом квитанція до прибуткового касового ордеру №0720/21-1-Р від 20.07.2021 року. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року справа №755/9215/15-ц. Витрати на професійну правничу допомогу по справі були розподілені у відповідності до документально підтверджених доказів поданих представником позивача на час ухвалення судового рішення. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 3000,00 грн. суд вважає, що у разі стягнення таких витрат відбудеться порушення права власності відповідача. Оскільки якщо суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу не достатньо розгляне особливості справи та не встановить баланс між інтересами сторін, внаслідок цього змусить відповідача нести надмірний індивідуальних тягар. В такому випадку відбудеться порушення Статті 1 Протоколу №1 (захист власності) Європейської Конвенції з прав людини. Оцінивши надані суду докази представником позивача про витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи, особливості справи та її складність, не прийняття участі в судовому засіданні представником позивача, суд дійшов висновку, що такий розмір витрат є неспівмірним із складністю справи та необґрунтованим, а тому їх розмір необхідно зменшити до 2000,00 грн. Також з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати в частині позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved