Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

11.02.2019 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 21518,58 грн. та судових витрат в розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2014 року між ними і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в свою чергу відповідач зобов`язався, що в разі непогашення ним боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом він повинен був сплатити проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань, відповідач повинен був б сплатити проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., відповідач зобов`язався сплатити банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. У разі порушенні [PERSON] . строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, він зобов`язався сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD)+5% від суми позову. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.01.2019 року у нього виникла заборгованість в розмірі 21 518,58 гривень, з яких: заборгованість за процентами за користування кредитом - 10780,82 грн., заборгованість за пенею - 9236,88 грн., а також штрафи - 500 грн. штраф (фіксована частина), 1000,88 грн. штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Вiдповiдач [PERSON]. в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає частково, а саме в частині нарахованих відсотків за користування кредитом та нарахованої пені, за час строку дії карточки. Заборгованість по штрафам та відсотки і пеню, які були нараховані після строку завершення дії карточки не визнає. Просив суд справу розглядати без його участі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 02.06.2014 року було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, порядок погашення заборгованості був встановлений щомісячними платежами, і проводиться шляхом внесення позичальником коштів на картку, а також шляхом списання банком коштів з картки. Відповідно до розрахунків заборгованості, які були надані позивачем вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою та періодично погашав суму заборгованості, при цьому погашення заборгованості за кредитом відбувалось періодичними платежами до 26.08.2018 року включно. Станом на 20 січня 2019 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 21518,58 грн., в тому числі заборгованість за процентами за користування кредитом - 10 780,82 грн., заборгованість за пенею - 9 236,88 грн., а також штрафи - 500 грн. штраф (фіксована частина), 1000,88 грн. штраф (процентна складова). Крім того, встановлено, що за укладеним кредитним договором відповідачу видавалися кредитні картки [NUMBER] строк дії з 02.06.2014 р. до березня 2018 р., № [NUMBER] строк дії з 04.01.2016 р. по вересень 2018 р. Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року, яка оприлюднена 23.06.2018 року, по справі №444/9519/12, провадження №14-10цс, Верховним Судом у п.п. 89-91 викладено наступні висновки. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України вищезазначені висновки, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в частині нарахування відсотків та пені відповідно до умов договору після закінчення строку кредитування, тобто після 30.09.2018 року (строку дії картки). За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення відсотків та пені є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі, нарахованих станом на 30.09.2018 року, зокрема, відсотків в сумі 9385,66 грн., пені - 4 498,63 грн. Крім того, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника обґрунтованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № 2003цс15. Умовами кредитного договору, передбачено подвійне застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання будь-якого грошового зобов`язання по даному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України вказані штрафи є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А тому, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 13 884,29 грн., яка складається з заборгованості за процентами за користування кредитом - 9385,66 грн., пені - 4 498,63 грн. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору На пiдставi викладеного,

Outcome: partial