Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

12.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. 24.10.2018 року позивач [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої зазначила, що з 30.08.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Веселівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що зроблений актовий запис № 94. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище на шлюбне - «[PERSON]». [INFO] у позивача та відповідача народилась донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, зареєстроване у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, про що зроблений актовий запис № 955. На сьогоднішній день стосунки сторін фактично припинені. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2008 року. Їхня дочка, [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Отримати у відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у позасудовому порядку позивачка не має змоги, оскільки відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Посилаючись на наведене, позивачка просить суд надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України (до країн Європи, в тому числі до Німеччини, Польщі, Литви, Білорусії) у період 01.12.2018 року по 01.12.2023 року без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], [INFO]. Також, позивачка просить суд дозволити їй або її офіційному представникові оформлювати документи для виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України (до країн Європи, в тому числі до Німеччини, Польщі, Литви, Білорусії) у період 01.12.2018 року по 01.12.2023 без дозволу (згоди) батька - [PERSON], [INFO]. Судові витрати позивачка просить покласти на відповідача. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 16.11.2018 року на 08 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду на 29.11.2018 року на 10 год. 30 хв. У судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК У країни фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 955 від 02.09.2005 року. Позивачка [PERSON] з 30.08.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб зареєстровано Веселівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що зроблений актовий запис № 94. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище на шлюбне - «[PERSON]». [INFO] у позивача та відповідача народилась донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, зареєстроване у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, про що зроблений актовий запис № 955. На сьогоднішній день стосунки сторін фактично припинені. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2008 року. Їхня дочка, [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Отримати у відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у позасудовому порядку позивачка не має змоги, оскільки відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У випадку, якщо фізична особа не досягла шістнадцяти років, вона має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення громадянами України права на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів за зарубіжних поїздок. За змістом ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1 п. 4 Правил виїзду за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із засад рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з тим, реалізація особами своїх батьківських прав не може мати наслідком порушення прав дитини на вільний та всебічний розвиток. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved