Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

11.01.2019 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07.07.2007 до його розірвання судом 06.02.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] Позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , яку він набув до шлюбу на підставі договору дарування від 25.10.2002 року. Вказана квартира є однокімнатною, в ній зареєстровані: позивач [PERSON] , його колишня дружина відповідач по справі [PERSON] , їх дитина [PERSON] 2008 року народження та син позивача від першого шлюбу [PERSON] 1991 року народження. Після розірвання шлюбу [PERSON] та донька [PERSON] продовжували проживати квартирі. В травні 2017 року [PERSON] разом із донькою виїхала з квартири, забравши свої речі та речі [PERSON] та його сина [PERSON] Вона переїхала проживати в квартиру [ADDRESS] 1/4 частини якої вона володіє на праві власності у зв`язку із приватизацією в 2003 році. Перешкод у користуванні квартирою з боку позивача та його сина створено не було, вона добровільно залишила квартиру у зв`язку із розірванням шлюбу. [PERSON] бажає оформити субсидію, проте реєстрація колишньої дружини та доньки перешкоджає йому в її оформленні. [PERSON] в добровільному порядку відмовилась зняти себе та доньку з реєстрації у вказаній квартирі. Вважає, що [PERSON] та донька [PERSON] більше року не проживають у квартирі без поважних причин, тому втратили право користування нею. Посилаючись на положення ст.391, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, просить суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , визнавши [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою. 29.01.2019 року у справі було відкрито спрощене провадження з викликом сторін (а.с. 25). 20.02.2019 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позов (а.с. 33), в якому вона вказала, що вона разом із донькою [PERSON] дійсно не проживають в квартирі позивача з травня 2017 року. Причиною залишення квартири стали дії колишнього чоловіка [PERSON] та його сина [PERSON] , які починаючи з червня 2016 року створили неможливі для проживання умови. [PERSON] систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство у відношенні неї та доньки з метою примусити її залишити квартиру та знятись з реєстрації. Вона направляла численні звернення до правоохоронних та інших органів з метою припинити дії [PERSON] Так, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї. У відношенні [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] .В. позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні, суду пояснила, що вона разом з донькою [PERSON] виїхала з квартири, оскільки колишній чоловік [PERSON] та його син [PERSON] створили нестерпні умови для проживання у житлі. Конфлікт між нею та [PERSON] розпочався у 2016 році. В травні 2017 року вона була вимушена виїхати з квартири, через тиждень після виїзду в квартирі змінили замки, потрапили в житло вона не змогла. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради просив суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 29). Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району просила суд розглядати справу за її відсутності. Заперечує в частині позовних вимог про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 88). Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 07.07.2007 до 06.02.2017 року (а.с. 8,11). Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 25.10.2002 року (а.с. 17). В квартирі зареєстровані: -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] , донька сторін від шлюбу; -[PERSON] , [INFO] , син позивача від першого шлюбу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її братом. Він проживав разом із дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . В квартиру переїхав проживати син позивача від першого шлюбу [PERSON] Відповідач [PERSON] створювала умови для того, щоб перешкоджати проживанню [PERSON] в квартирі, вони постійно сварились. 08.05.2017 року [PERSON] виїхала з квартири, забравши всі речі, в тому числі позивача. У зв`язку із цим вони викликали поліцію. На даний час [PERSON] знаходиться за кордоном на заробітках, він не перешкоджає жодним чином відповідачу та доньці у користуванню квартирою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є знайомим [PERSON] , який проживає у квартирі, що належить його батьку [PERSON] разом із його колишньою дружиною [PERSON] Починаючи з 2016 року, він тричі бував у квартирі. Між [PERSON] та [PERSON] були конфлікти, вона сварила [PERSON] , виганяла його з квартири, не давала готувати їжу та іншим чином перешкоджала проживанню в квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач по справі є його батьком, а [PERSON] колишньою дружиною батька. У вересні 2016 році він зареєструвався у квартирі [ADDRESS] і став там проживати. До цього в 2015-2016 році він перебував на військовій службі. Після розлучення батька із [PERSON] , у нього почали виникати конфлікти з відповідачем. Вона перешкоджала йому у користуванні квартирою, виганяла його з квартири. Батько перебував у тривалому відрядженні, тому в квартирі не проживав. Він був вимушений проживати у друзів, знайомих. Намагався користуватись квартирою, але [PERSON] йому перешкоджала. У травні 2017 року [PERSON] разом з донькою виїхала з квартири, про це він дізнався від тітки [PERSON] . Після її виїзду, він став постійно там проживати, відповідач жодного разу не намагалась повернутись до житла. Відповідно до\~статті 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. За змістом частини четвертої статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] та донька сторін по справі [PERSON] у розумінні положень\~статті 3 СК України\~та частини другої\~статті 64 ЖК УРСР\~є колишніми членами сім`ї позивача, як власника квартири, оскільки вселилися та зареєстровані у спірній квартирі за згодою власника, після укладення шлюбу, тобто як члени сім`ї власника житла. Таким чином, предметом доказування у даній справі є відсутність або непроживання [PERSON] та [PERSON] без поважних причин понад один рік в квартирі позивача.\~\~ Як було встановлено судом в ході дослідження доказів по справі, між сторонами по справі в 2016 році виникли неприязні стосунки, які мали наслідком розірвання шлюбу між ними 06.02.2017 року. Починаючи з 2016 року в квартирі зареєструвався та став проживати повнолітній син позивача [PERSON] . У цей час [PERSON] перебував за межами України у зв`язку із роботою. Отже в однокімнатній квартирі проживали [PERSON] з донькою [PERSON] та [PERSON] Факт існування конфлікту, що виник внаслідок спільного проживання в квартирі, підтверджується обставинами, описаними [PERSON] в заявах та зверненнях, які були направлені нею до правоохоронних та інших органів у період з червня 2016 по квітень 2017 року. У заявах [PERSON] вказує, що її чоловік [PERSON] погрожує їй, створює нестерпні умови проживання в квартирі їй та доньці, намагається вигнати з житла. З вересня 2016 року в квартирі проживає дорослий син [PERSON] , який часто перебуває у стані сп`яніння, погрожує їй та доньці (а.с. 36-68). Також факт існування конфлікту між сторонами підтверджується постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2016 року, якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї за ч.1 ст.173-2 КУпАП. В постанові вказано, що 03.09.2016 року [PERSON] за місцем свого проживання ображав свою дружину [PERSON] , нецензурно лаявся, виганяв з квартири (а.с. 69). Наявність конфлікту з приводу користування квартирою підтвердили в судовому засіданні свідки, які пояснили, що [PERSON] сварилась з [PERSON] саме через неможливість спільного проживання в квартирі. Таким чином, відсутність [PERSON] разом із донькою [PERSON] у квартирі понад один рік зумовлено зокрема, вчиненням зі сторони колишнього чоловіка дій щодо створення незручних умов проживання для неї та дитини, вчиненням сварок та скандалів, наслідком яких були звернення останньої до правоохоронних органів. Крім того, квартира, що належить [PERSON] є однокімнатною, житлова площа кімнати складає 17 кв.м. (а.с. 18). При цьому в квартирі зареєстровані та проживали троє дорослих та неповнолітня дитина. Як пояснював свідок [PERSON] в квартирі знаходиться одне ліжко та диван. Сварки між ним та [PERSON] часто виникали з приводу того, хто на якому ліжку буде спати. Суд бере до уваги, що житлова площа 17 кв.м. є недостатньою для проживання чотирьох осіб. Неможливість одночасного проживання у квартирі з повнолітнім сином позивача по справі стала однією з причин того, що [PERSON] виїхала з квартири разом з донькою. Таким чином, в судовому засіданні не були підтверджені належними доказами обставини того, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] без поважних причин. Належність відповідачу на праві власності 1/4 частини квартири по [ADDRESS] (а.с. 129-131) на обставини справи не впливають, оскільки не є правовою підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, проаналізувавши позовні вимоги позивача, суд дійшов до висновку про їх необґрунтованість, а тому залишає позов без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed