Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

11.02.2020 року [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», предметом якої є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі №886 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 290,96 грн. Як на підставу позову представник позивача посилається на те, що 25.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено вищезазначений виконавчий напис, який перебуває на виконанні у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни. Позивач про наявність даного виконавчого провадження дізнався на початку листопада 2019 року, коли на його місце роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату. Підставою вчинення виконавчого напису є кредитний договір №500371045 від 14.05.2013 року, укладений між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», правонаступниками якого є ТОВ «Дата Майнінг Груп», ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». При цьому, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК «ВЕСТА» з кодом 41264766 не існує, тому вимоги відповідача до позивача, на його думку, є безпідставними. Вважає, перелічені суми заборгованості у виконавчому написі визначені нотаріусом та відповідачем безпідставно, а з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років - заборгованість стягнута за період з 16.01.2019 року по 18.07.2019 року, в той час як датою остаточного повернення кредиту є 15.05.2016 року. Тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 13.05.2020 року справа надійшла за підсудністю до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 15.05.2020 року стягнення на підставі спірного виконавчого напису зупинено. Ухвалою судді від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі та витребувано у Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни завірену належним чином копію нотаріальної справи із усіма матеріалами, на підставі вчинено даний виконавчий напис. 03.07.2020 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Гамзатової Аліни Анатоліївни надійшли копії документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, та письмові пояснення щодо відсутності порушення нею процедури вчинення даного виконавчого напису. 22.07.2020 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких остання зазначила, що подані нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи не підтверджують безспірність заборгованості боржника. 19.08.2020 року судом отриманий відзив на позовну заяву від ТОВ «Вердикт Капітал», в якому зазначено, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а позивач в позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наявність спору щодо заборгованості встановлюється судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, вважає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та завищеною. 02.09.2020 року представником позивача подана відповідь на відзив. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, скористався правом надання відзиву на позов. Третя особа в судове засідання не з`явилась, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатолівїною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 886, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, заборгованості за Кредитним договором №500371045 від 14.05.2013 року, укладеному між [PERSON] та АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є відповідач, в розмірі 99640,96 гривень та 650,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.8). На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною від 13.08.2019 року відкрите виконавче провадження №59795636 щодо стягнення з позивача суми по виконавчому напису та 10.09.2019 року прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.12,13). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 25.07.2019 року приватний нотаріус БРНО Гамзатова А.А. вчиняє виконавчий напис №886 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», де підставою дій вказує заборгованість по кредитному договору №500371045 від 14.05.2013 року, укладеному між [PERSON] та АТ «Альфа Банк», та зазначає період стягнення боргу з 16.01.2019 року по 18.07.2019 року. При цьому не зазначено, коли у відповідача виникло право такої вимоги, враховуючи, що дата остаточного повернення кредиту є 15.05.2016 року (а.с.23). Встановити, коли саме [PERSON] порушив умови договору, суд з наданих документів не має можливості. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Період, за який провадиться стягнення у виконавчому написі становить більше ніж три роки, як того вимагає стаття 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи існує на момент звернення заборгованість, чи не пропущено банком строк позовної давності, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості перед стягувачем, не з`ясовано отримання боржником вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а отже вчинення виконавчого напису, в даному випадку, відбулось з порушенням норм чинного законодавства. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що нотаріус, при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами , чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, встановивши, що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, та вказаний напис нотаріуса вчинений поза межами строків позовної давності, суд вважає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису вказана ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість не була безспірною, що свідчить про доведеність позовних вимог. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 15.05.2020 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1002,91 гривень та сплачений судовий збір в сумі 420 грн. 40 копійок за подання заяви про забезпечення доказів. Крім того, слід врахувати клопотання представника відповідача, що докази на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу будуть надані до суду в строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved