Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

11.02.2014 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], в якому з врахуванням збільшених позовних вимог просив збільшити розмір аліментів на [PERSON], [INFO], які підлягають стягненню з позивача, на користь [PERSON], до 1400,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 06.11.2003 р. між ним та відповідачкою, відділом реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції Київської області реєстровано шлюб, від вказаного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON]. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти в сумі 1/4 моїх доходів на утримання доньки [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 2012 року дохід позивача є нерегулярним і мінливим, що істотно впливає на сплату аліментів у зв'язку зі зміною їх суми кожного місяця. Також позивач зазначив в позовній заяві, що вимушений змінювати місце проживання, що також відображається на сумі аліментів, які він сплачує щомісяця. Враховуючи вищезазначене, [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, які підлягають сплаті, до 1400,00 грн. щомісячно, визначивши їх в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, уточнив позовні вимоги в частині розміру збільшення аліментів. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторін по справі, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовна заяаи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 06.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції Київської області реєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про одруження (а.с. 3). Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 11 - копія свідоцтва). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4 - копія рішення). 29.05.2009 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва на користь [PERSON] було присуджено до стягнення дитиною повноліття аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 26 - копія рішення). З копії трудової книги позивача вбачається, що [PERSON] 30.12.2011 року звільнений за власним бажанням з посади керівника відділу маркетингу ТОВ «Нейтромікс Україна» (а.с. (а.с 28). Відповідно до довідки-розрахунку від 02.06.2014 року, заборгованість [PERSON], згідно виконавчого листа 2-1646 від 09.06.2009 виданого Святошинським районним судом м. Києва на 01.11.2013 року становить: 8671,43+8170,25+903,15+4124,00+2656,50-800,00-1500,00-13000-1300,00=1962 5,33 грн. Станом на 01.06.2014 року заборгованість по аліментам становить 19625,33 грн. Довідку-розрахунок від 17.12.2013 року вважати недійною. Відповідно до чч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у части: від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.І ст. 184 СК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших, передбачених Сімейним кодексом України випадках. Позивач у справі посилається на те, що його доходи є нерегулярними та мінливим оскільки він втратив постійну роботу та постійно змінює місце проживання. Однак, суд не може прийняти до уваги зазначені позивачем обставини, оскільки вони не доведені належними доказами. Представнику позивача були розяснені його права і обовязки, однак він своїм правом щодо заявлення клопотань про витребування доказів не скористався. Інших підстав для збільшення розміру аліментів, встановлених ст.192 СК України, в ході розгляду не встановлено. Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України, для зміни розміру аліментів, у зв'язку з чим позов є необґрунтованим, а саме не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed