Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум допомоги, посилаючись на наступні обставини. Відповідач гр. [PERSON] з 14.03.2016 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (далі - управління) та є отримувачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям. Право на отримання державної допомоги на дітей одиноким матерям (далі - допомога) встановлюється Законом України «Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон). Умови надання допомоги визначаються порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250. У відповідності до статті 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та пункту 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Особливістю даної допомоги є визначення її розміру з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, тобто обчисленого у середньому за місяць доходу усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Іншою особливістю допомоги є призначення її на шість місяців. Відповідні положення закріплені у статті 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та пункті 20 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250. Право на отримання державної допомоги на дітей одиноким матерям встановлюється Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Умови надання допомоги визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок). У відповідності до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пункту 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, допомога призначається і виплачується громадянам України; іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні. Закон відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми, шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей. Відповідно ст. 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пункту 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, допомога на дітей одиноким матерям надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Пунктом 36 вказаного Порядку передбачено, що допомога виплачується протягом шести календарних місяців. У відповідності до пункту 35 зазначеного Порядку умовою отримання допомог, а саме: державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям, є подання заявником відповідної заяви та декларації про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), форми яких встановлюються Міністерством соціальної політики України. Враховуючи, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї є вирішальним при визначенні розміру допомог, особи, які звертаються за їх отриманням, мають вкрай відповідально ставитись до достовірності даних про доходи, що декларуються для отримання допомоги. 28.12.2017 року гр. [PERSON] звернулась до управління з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державною допомогою на дітей одиноким матерям і декларацією про доходи та майновий стан сім`ї. В декларації про доходи відповідачка зазначила, що отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям по 30.11.2017 року, та продовжує отримувати допомогу при народженні дитини від управління, також в декларації зазначила, що інших доходів не має. На підставі наданих документів рішенням від 29.12.2017 року управлінням було призначено відповідачці державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року в розмірі 1329,58 грн. щомісячно та державну допомогу на дітей одиноким матерям на період з 01.12.2017 р. по 31.05.2018 року в розмірі 916,30 грн. щомісячно. Абзацом 1 пункту 27 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 визначено, що контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснюється органом соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Абзац 2 цього ж пункту Порядку конкретизує механізм здійснення контролю і передбачає, що органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Абзацом 5 та 6 пункту 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 визначено, що органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном. Діючи у відповідності до вищенаведених положень, 24.04.2018 року управлінням було сформовано запит про надання інформації про доходи отримувачів державних соціальних допомог та 25.04.2018 року від Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області отримано відповідь з даними про доходи отримувачів державних соціальних допомог. Зазначають, що починаючи з 2018 року надання інформації про доходи отримувачів державних соціальних допомог здійснюється шляхом обміну електронними файлами з використанням програмного комплексу АСОПД-КОМТЕХ, володільцем якого є Міністерство соціальної політики України (далі - програмний комплекс). Спеціалістами відділу нагляду та контролю управління, а саме головними державними соціальними інспекторами, проводилась звірка даних про доходи громадян, задекларованих ними для отримання допомоги, та даних про доходи громадян, наданих органами ДФС. Так, в ході звірки було виявлено, що відповідачкою не було задекларовано заробітну плату. На підтвердження даного факту надається довідка про завантажені доходи, роздрукована за допомогою програмного комплексу, з якої зрозуміло, що гр. [PERSON] не було надано усіх даних про доходи, що вплинуло на визначення розміру допомоги. Відповідачку в телефонному режимі було повідомлено про необхідність уточнення відомостей про її доходи для перевірки правильності призначення допомоги, але відповідачка відповідних документів не надала. З відомостей про завантажені доходи, роздрукованих за допомогою програмного комплексу, чітко зрозуміло, що гр. [PERSON] , яка звернулась за отриманням державних допомог, не вказала отриманий дохід, а саме: нараховану заробітну плату в розмірі 27098,05 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року. За виявленими обставинами спеціалістами управління 31.07.2018 року було складено два акти про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги, в яких зазначено, що відповідачка надала неповну/невірну інформацію про доходи, внаслідок чого розмір допомоги було завищено. На підставі вказаних актів начальнику управління було подано службову записку від 31.07.2018 року про необхідність проведення перерахунку допомог у зв`язку з виявленням доходів, які не були враховані при визначенні права на отримання допомоги та розрахунку її розміру. З врахуванням встановлених обставин та на підставі актуальної інформації про доходи відповідачки, рішенням від 01.08.2018 року управлінням було проведено перерахунок допомоги на період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року, згідно з яким розмір середньомісячного сукупного доходу перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї, що стало причиною прийняття рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та рішенням від 01.08.2018 року управлінням було проведено перерахунок допомоги на період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року, згідно з яким розмір середньомісячного сукупного доходу перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї, що стало причиною прийняття рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Є очевидним та не потребує додаткового доведення факт приховування відповідачкою та членами її сім`ї частини доходів, що істотно вплинуло на право отримання допомоги та її розмір. Пунктом 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, встановлено, що особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Абзацом 2 вищевказаного пункту Порядку передбачено, що суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно із законом. Абзацом 5 пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Тому управління має усі правові підстави для звернення до суду з позовною заявою про стягнення надміру виплачених коштів допомоги, отриманих відповідачкою. На виконання п. 6 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України управлінням було вжито вичерпних заходів досудового врегулювання спору. Спеціалістами управління одним рекомендованим листом було направлено гр. [PERSON] повідомлення про припинення виплати державної допомоги на дітей одиноким матерям від 08.08.2018 року № 8424 та повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 08.08.2018 року № 8425. Факт направлення відповідачці вказаних повідомлень підтверджується копією списку № 6 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 09.08.2018 року та роздруківкою результатів пошуку за штрихкодовим ідентифікатором в сервісі відстеження поштових відправлень на сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта». Проте, відповідне поштове відправлення не було отримано відповідачкою, а повернуто до управління у зв`язку з його неотриманням адресатом. Враховуючи відсутність будь-якої реакції з боку відповідачки, їй було направлено повторне повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 06.09.2018 року № 9247. Факт отримання відповідачкою вказаного повідомлення підтверджується копією фіскального чеку публічного акціонерного товариства «Укрпошта» та роздруківкою результатів пошуку за штрихкодовим ідентифікатором в сервісі відстеження поштових відправлень на сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта». Також, відповідачці було направлено повторне повідомлення про припинення виплати державної допомоги на дітей одиноким матерям від 19.09.2018 року № 9583. Факт направлення відповідачці вказаного повідомлення підтверджується копією фіскального чеку публічного акціонерного товариства «Укрпошта» та роздруківкою результатів пошуку за штрихкодовим ідентифікатором в сервісі відстеження поштових відправлень на сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта». Проте, відповідне поштове відправлення не було отримано відповідачкою, а повернуто до управління у зв`язку з його неотриманням адресатом. Окрім цього, управління неодноразово зверталось до відповідачки в телефонному режимі, проте такі звернення документально не фіксувались. Враховуючи відсутність будь-яких звернень відповідачки щодо вирішення питання добровільного погашення заборгованості та відмови від отримання поштових відправлень, подальше листування управління вважає недоцільним. А тому просили суд стягнути з гр. [PERSON] надміру виплачені державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в сумі 7977 грн. 48 коп., державну допомогу на дітей одиноким матерям в сумі 5497 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с. 2-8). Ухвалою судді 04 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 48-49). В судове засідання представник позивача Кіліхевич Г.В. не з`явилась, надала до суду заяву, отримана судом 10.07.2019 року за вх. № 24679, в якій просила розглядати справу за відсутності представника управління, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та уразі неявки в судове засідання відповідачки не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 71). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, однак конверт з повісткою був повернутий до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 70). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 10 липня 2019 року була повідомлена завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідачки [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 10 липня 2019 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідач [PERSON] з 14.03.2016 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та є отримувачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям. Право на отримання державної допомоги на дітей одиноким матерям встановлюється Законом України «Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми». Умови надання допомоги визначаються порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250. Особливістю даної допомоги є визначення її розміру з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, тобто обчисленого у середньому за місяць доходу усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Іншою особливістю допомоги є призначення її на шість місяців. Відповідні положення закріплені у статті 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та пункті 20 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250. Право на отримання державної допомоги на дітей одиноким матерям встановлюється Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Умови надання допомоги визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно ст. 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пункту 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, допомога на дітей одиноким матерям надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Пунктом 36 вказаного Порядку передбачено, що допомога виплачується протягом шести календарних місяців. У відповідності до пункту 35 зазначеного Порядку умовою отримання допомог, а саме: державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям, є подання заявником відповідної заяви та декларації про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), форми яких встановлюються Міністерством соціальної політики України. Враховуючи, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї є вирішальним при визначенні розміру допомог, особи, які звертаються за їх отриманням, мають вкрай відповідально ставитись до достовірності даних про доходи, що декларуються для отримання допомоги. 28.12.2017 року гр. [PERSON] звернулась до управління з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державною допомогою на дітей одиноким матерям і декларацією про доходи та майновий стан сім`ї. В декларації про доходи відповідачка зазначила, що отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям по 30.11.2017 року, та продовжує отримувати допомогу при народженні дитини від управління, також в декларації зазначила, що інших доходів не має (а.с. 9-14). На підставі наданих документів рішенням від 29.12.2017 року управлінням було призначено відповідачці державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року в розмірі 1329,58 грн. щомісячно (а.с. 17) та державну допомогу на дітей одиноким матерям на період з 01.12.2017 р. по 31.05.2018 року в розмірі 916,30 грн. щомісячно (а.с. 15). Абзацом 1 пункту 27 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 визначено, що контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснюється органом соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Абзац 2 цього ж пункту Порядку конкретизує механізм здійснення контролю і передбачає, що органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Абзацом 5 та 6 пункту 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 визначено, що органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном. Діючи у відповідності до вищенаведених положень, 24.04.2018 року управлінням було сформовано запит про надання інформації про доходи отримувачів державних соціальних допомог та 25.04.2018 року від Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області отримано відповідь з даними про доходи отримувачів державних соціальних допомог. Починаючи з 2018 року надання інформації про доходи отримувачів державних соціальних допомог здійснюється шляхом обміну електронними файлами з використанням програмного комплексу АСОПД-КОМТЕХ, володільцем якого є Міністерство соціальної політики України. Спеціалістами відділу нагляду та контролю управління, а саме головними державними соціальними інспекторами, проводилась звірка даних про доходи громадян, задекларованих ними для отримання допомоги, та даних про доходи громадян, наданих органами ДФС. Так, в ході звірки було виявлено, що відповідачкою не було задекларовано заробітну плату. Відповідно до довідки про завантажені доходи вбачається, що [PERSON] не було надано усіх даних про доходи, що вплинуло на визначення розміру допомоги (а.с. 20). Відповідачку в телефонному режимі було повідомлено про необхідність уточнення відомостей про її доходи для перевірки правильності призначення допомоги, але відповідачка відповідних документів не надала. З відомостей про завантажені доходи, вбачається, що відповідач [PERSON] , яка звернулась за отриманням державних допомог, не вказала отриманий дохід, а саме: нараховану заробітну плату в розмірі 27098,05 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року. За виявленими обставинами спеціалістами управління 31.07.2018 року було складено акти про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги, з яких вбачається, що відповідачка надала неповну/невірну інформацію про доходи, внаслідок чого розмір допомоги було завищено (а.с. 21-22). На підставі вказаних актів начальнику управління було подано службову записку від 31.07.2018 року про необхідність проведення перерахунку допомог у зв`язку з виявленням доходів, які не були враховані при визначенні права на отримання допомоги та розрахунку її розміру (а.с.23). З врахуванням встановлених обставин та на підставі актуальної інформації про доходи відповідачки, рішенням від 01.08.2018 року управлінням було проведено перерахунок допомоги на період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року, згідно з яким розмір середньомісячного сукупного доходу перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї, що стало причиною прийняття рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та рішенням від 01.08.2018 року управлінням було проведено перерахунок допомоги на період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року, згідно з яким розмір середньомісячного сукупного доходу перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї, що стало причиною прийняття рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.26). Є очевидним та не потребує додаткового доведення факт приховування відповідачкою та членами її сім`ї частини доходів, що істотно вплинуло на право отримання допомоги та її розмір. Пунктом 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, встановлено, що особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Абзацом 2 вищевказаного пункту Порядку передбачено, що суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно із законом. Абзацом 5 пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Спеціалістами управління рекомендованим листом було направлено відповідачці [PERSON] повідомлення про припинення виплати державної допомоги на дітей одиноким матерям від 08.08.2018 року № 8424 та повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 08.08.2018 року № 8425 (а.с. 28-29). Факт направлення відповідачці вказаних повідомлень підтверджується копією списку № 6 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 09.08.2018 року та роздруківкою результатів пошуку за штрихкодовим ідентифікатором в сервісі відстеження поштових відправлень на сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (а.с. 30-31). Проте, відповідне поштове відправлення не було отримано відповідачкою, а повернуто до управління у зв`язку з його неотриманням адресатом. Враховуючи відсутність будь-якої реакції з боку відповідачки, їй було направлено повторне повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 06.09.2018 року № 9247 (а.с. 32). Факт отримання відповідачкою вказаного повідомлення підтверджується копією фіскального чеку публічного акціонерного товариства «Укрпошта» та роздруківкою результатів пошуку за штрихкодовим ідентифікатором в сервісі відстеження поштових відправлень на сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (а.с. 33-34). Також, відповідачці було направлено повторне повідомлення про припинення виплати державної допомоги на дітей одиноким матерям від 19.09.2018 року № 9583 (а.с. 35). Факт направлення відповідачці вказаного повідомлення підтверджується копією фіскального чеку публічного акціонерного товариства «Укрпошта» та роздруківкою результатів пошуку за штрихкодовим ідентифікатором в сервісі відстеження поштових відправлень на сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (а.с. 36-37). Проте, відповідне поштове відправлення не було отримано відповідачкою, а повернуто до управління у зв`язку з його неотриманням адресатом. Окрім цього, управління неодноразово зверталось до відповідачки в телефонному режимі, проте такі звернення документально не фіксувались. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідачки [PERSON] не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо суми стягнення. Отже, оскільки відповідачка уникає від повернення надміру виплачених сум допомоги наданою позивачем та отриманих останньою, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення надміру виплачених сум допомоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у сумі 1762,00 гривень, які документально підтверджені (а.с. 44), то такі витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved