overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

11 серпня 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 25\~500 грн. в рахунок відшкодування витрат в порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 01.08.2009 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], сталася ДТП. Внаслідок чого був пошкоджений автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.08.2009 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб [PERSON] відповідно до висновків експерта складає 77\~442 грн. 20 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була застрахована на час, коли відбулась ДТП. 20.07.2012 року [PERSON] подав позивачу відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП. Позивачем в межах обовязкового ліміту було виплачено [PERSON] 25\~500 грн. страхової виплати у звязку з пошкодженням автомобіля. Пропозиції позивача добровільно відшкодувати виплачене відшкодування [PERSON], відповідачем залишились без уваги, а отже позивач вимушений звернутися до суду з зазначеними вище позовними вимогами. Представник позивача до судового засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що у справі є поштові повідомлення. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

11 серпня 2015 року названим судом було постановлено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12778 грн. суми боргу за договором позики, 250 грн. витрат за надання правової допомоги та 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього 13271 грн. 60 коп. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки, як вона зазначає, про розгляд даної справи не була повідомлена, а тому не мала можливості надати свої пояснення, зокрема, що вона ніколи не отримувала позику у [PERSON] та згідно розписки вона нібито брала гроші у помічника [PERSON]. Таким чином, вона вважає, що судом не встановлено яким чином зазначена розписка знаходиться у [PERSON] Зазначила, що копію рішенням отримала 25 серпня 2015 року, з яким вона не згідна із зазначених вище обставин. [PERSON] в судове засідання не з`явилася доручила представляти свої інтереси адвокату Кушніруку В., який підтримав заяву про перегляд заочного рішення та просив його скасувати. Позивач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та скасування раніше постановленого заочного рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

11 серпня 2015 року Новогродівським міським судом Донецької області було винесено рішення за заявою [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження. Вищевказана цивільна справа була надіслана до Апеляційного суду Донецької області та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30.09.2015 року справу було повернуто Новогродівському суду для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. Сторони в судове засідання не зявились, про дату слухання справи повідомлені, надали письмові заяви про слухання справи без їх участі, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Суд встановив, що дійсно при ухваленні рішення судом не було вказано про додаткове рішення від 04.03.2014 року, а лише про додаткове рішення від 10.04.2014 року. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Укрсоцбанк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 04 серпня 2008 року між [PERSON] акціонерним товариством Укрсоцбанк та відповідачем був укладений кредитний договір № 472-22/340, за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 18\~114,00 доларів США. Проте відповідач свої зобовязання, передбачені договором, не виконала, тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за укладеним кредитним договором, що станом на 26 червня 2015 року становить на загальну суму 64 620,26 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку погашати вказану заборгованість, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 1994 році зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що з 01 березня 2014 року фактичні шлюбні відносини припинені у звязку із відсутністю взаєморозуміння. Спір щодо поділу майна відсутній, між сторонами досягнуто угоди про утримання дитини, яка в цьому році вступила до вищого навчального закладу в іншому місці та буде проживати окремо від них. Позивач прийшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернувся із даним позовом, просив задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надіслала. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міловським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, шлюб зареєстрований 07 серпня 1994 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис під №30. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Борисенко (а.с.3). Сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, про примирення сторони не заявляли. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 22 липня 2006 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 527. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей на мають. Сумісне мешкання не склалося. Вважає, що сім'я розпалася та відновити неможливо. Подружні відносини зупинені більше трьох років потому. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи були неодноразово належним чином повідомлені, про що в матеріалах справи є підтвердження. Позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач надав заяву про слухання справи в її відсутність, висловила згоду на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріли справи, приходить до висновку, що можливо слухати справу в відсутність сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року, який зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 527. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Проголошена ст.51 Конституції України, охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, майнового спору не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача так і відповідача. Спорів щодо розподілу майна не має. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.08.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 957. У шлюбі у сторін 27 березня 2013 року народився син [PERSON]. Шлюбні відносини припинені остаточно у звязку з тим, між сторонами постійно виникають сварки. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем на даний момент припинено. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, а неповнолітню дитину залишити на проживання з матірю. У судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], орган, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає, не проявляє жодної цікавості щодо сина. Проте у дитини позивача складаються відносини з її теперішнім чоловіком. Розмір аліментів, що призначені на утримання дитини на підставі рішення суду, є недостатніми. У зв`язку із зазначеним позивач просить збільшити розмір аліментів у твердій грошові сумі по 600,00 грн. щомісяця та позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що відповідач не спілкується з дитиною, не виконує свої батьківські обов'язки, розмір аліментів є недостатнім, тому підлягає збільшенню. За таких обставин просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного вирішення справи. У судове засідання відповідач не з'явився, проте був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судовому засіданні представник органу, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, пояснив, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області наданий висновок, згідно якого вважається за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.02.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 96. У шлюбі у сторін спільних дітей немає. Шлюбні відносини припинені остаточно у зв'язку з тим, що відповідач нехтує сімейними цінностями. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем на даний момент припинено. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, при реєстрації розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище. У судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 03 червня 1992 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 10. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 1992 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо з 2005 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. В позасудовому порядку розірвати шлюб не має можливості, оскільки протягом тривалого часу не спілкується з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, яке було присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - Михайленко. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, судом встановлено наступне. 03 червня 1992 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 18 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 289466 (а.с. 6). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що 28 вересня 1991 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне Березина) [PERSON]. [PERSON] народився 22 травня 2002 року в м.Житомирі, в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 1987 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, батьком в свідоцтвах про народження яких записаний позивач. Фактично сімейні стосунки між подружжям припинені приблизно з червня 2014 року, до чого призвели несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя. Спір майнового характеру відсутній. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згідна. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. Наполягає на задоволені її позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явився, але надав суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі. На розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Палаці одруження міста Жданова Донецької області від 11 грудня 1987 року, актовий запис № 4503. У даному шлюбі мають двох повнолітніх дітей. Станом на день вирішення справи спір майнового характеру між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved