Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~10 грудня 2019 року до суду звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди в розмірі 1\~000\~000 грн. Позов мотивують тим, що зазнали моральної шкоди від органів державної влади, яка проявилась у неприйнятті заяви про вчинення відносно них кримінального правопорушення та не внесенні відомостей до ЄРДР на підставі повідомлення позивачів від 06.06.2019 року. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] , яка представляла також інтереси матері [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити із зазначених підстав. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представники відповідачів проти задоволення позову заперечили в повному обсязі, вважають його безпідставним та необґрунтованим, просять відмовити в його задоволенні. \~ \~ \~ \~03.01.2020 року представником відповідача Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, надано відзив на позов. \~ \~ \~ \~20.01.2020 року позивачем надано відповідь на відзив. \~ \~ \~ \~24.01.2020 року представником відповідача Державної казначейської служби України, надано відзив на позов. \~ \~ \~ \~28.01.2020 року представником відповідача Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, надано заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~27.02.2020 року позивачами заявлено клопотання про доручення документів до матеріалів справи, яке судом задоволено. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] просять суд стягнути з державного бюджету України на їх користь по 500 000 грн. кожній моральної шкоди завданої протиправною бездіяльністю уповноважених осіб Хмельницького РВНП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, що полягає в не належному реагуванні на повідомлення [PERSON] про вчинення громадянином [PERSON] відносно неї та її матері [PERSON] правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та не внесенні слідчим Хмельницького РВНП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області відомостей в ЄРДР щодо погрози вбивством. \~ \~ \~ \~Так, 20.06.2019 року слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду прийнято ухвалу, якою зобов`язано уповноважену особу ХРВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі повідомлення [PERSON] та [PERSON] від 06.06.2019 року. \~ \~ \~ \~Варто зазначити,\~що слідчий\~у своїй\~діяльності керується\~міжнародними договорами\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~радою України,\~Конституцією України.\~Кримінальним кодексом\~України,\~Кримінальним процесуальним\~кодексом України\~та іншими\~нормативно-правовими\~актами.\~Відповідно до\~вищевказаних нормативно правових актів слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. \~ \~ \~ \~Під час внесення відомостей до єдиного реєстру досудового розслідування слідчий зобов`язаний визначити чи містять наведені заявником обставини ознаки кримінального правопорушення. Вивчаючи повідомлення [PERSON] від 06.06.2019 року про кримінальне правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого 1 ст. 129 КК України, слідчий прийшов до висновку, що наведені позивачкою в заяві обставини не містять ознак кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дане повідомлення було зареєстроване в журналі єдиного обліку. А тому твердження позивачів про те, що під час розгляду їх заяви від 06.06.2019 зі сторони слідчого була проявлена бездіяльність не відповідає дійсності. З метою забезпечення належного захисту порушених прав громадян законодавець передбачив можливість оскарження дій слідчого в порядку визначеному КПК України до слідчого суді, яким позивачі в даній ситуації й скористались, а тому лише сам факт використання права на оскарження дій посадової особи не може вважатись фактом завдання їй моральної шкоди. Однак, ні ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2019, на яку посилаються позивачі, ні будь-якими іншими рішеннями суду в установленому порядку не визнано незаконність дій слідчого під час здійснення ним досудового розслідування, а слідчим суддею в свою чергу констатовано, що уповноважена особа Хмельницького РВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області зобов`язана діяти виключно в межах положень визначених КПК України. Також, у зв`язку із зверненням [PERSON] до Хмельницького управління ДВБ НП України зі скаргою на неправомірні дії працівників Хмельницького РВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області під час реагування на її повідомлення про кримінальне правопорушення, за ознаками злочину передбаченого 1 ст. 129 КК України працівниками УПД ГУНП в Хмельницькій області проведено службове розслідування та за результатами якого встановлено, що в діях працівників Хмельницького РВнП під час реагування на дане повідомлення відсутні будь-які порушення службової дисципліни. Таким чином,\~той факт,\~що слідчий\~прийшов до\~висновку,\~що наведені\~позивачами в\~заяві обставини\~не містять\~ознак кримінального\~правопорушення,\~у зв`язку\~з чим дане повідомлення було зареєстроване в журналі єдиного обліку, не свідчить про заподіяння позивачам моральної шкоди. Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, згідно з якими під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як передбачено абз. 2 п. 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювана, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними витрати та з чого при цьому виходить. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, позивачі мають довести не лише протиправність поведінки працівників відповідача, але й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою працівників відповідача та заподіяною шкодою. У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2ст. З Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).(Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року Справа № П/9901 /370/18). Як вбачається з матеріалів справи, позивачі зазначили другим відповідачем Державну казначейську службу України, однак не довели та не обгрунтували, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність Казначейство їм завдало та у чому полягала протиправність його діяння як відповідача. Позивачами також не надано доказів на підтвердження заподіяння їм відповідачами моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими людьми тощо, а також не зазначено з яких саме міркувань моральна шкода визначена у сумі по 500 000 гривень кожній. Відповідно до положень ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК У країни доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed