Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

10.09.2018 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області, за участю третьої особи - [PERSON], про визнання права власності на житлові будинки з господарськими будівлями в порядку спадкування. На обґрунтування вимог зазначив, що в лютому 1998 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], котрий згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 09.02.1998 року є власником будинку та житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], котрий на підставі рішення Балтської міської ради від 14.03.1968 року за № 51 є власником будинку. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON]. Позивач [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки проживав з батьком разом на момент його смерті, доглядав та поховав його, користувався предметами його домашнього вжитку, але не оформив її до цього часу, свідоцтва про право на спадщину не отримав. [PERSON] свого бажання прийняти спадщину за законом не виявив, оскільки із спадкодавцем на момент смерті разом не проживав, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Коли він звернувся в нотаріальну контору для оформлення права на спадщину, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи на зазначені будинки. Він являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, прийняв спадщину, тому просив суд визнати його право власності на вказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та вказав, що просить розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в суд не з`явився, але подав заяву в якій позов визнав і просив справу розглядати без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер в лютому 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження позивач є сином [PERSON] (а.с. 5). Окрім позивача спадкоємцем за законом першої черги є третя особа [PERSON], який не заперечує проти задоволення позову позивача. Крім того, своїм правом на прийняття спадщини не скористався. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлових будинків з прилеглими господарськими будівлями, розташованих за адресою: [ADDRESS] Житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] належить спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 09.02.1998 року (а.с. 10). Як слідує з копії рішення виконкому ради депутатів трудящих від 14.03.1968 року вирішено відвести [PERSON] земельну ділянку для індивідуального будівництва житлого будинку по [ADDRESS] (а.с. 16). Із копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від 1 до 5 включно від 10.04.1968 року видно, що виконком міської ради депутатів трудящих вирішив надати [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку площею 400 кв.м. в [ADDRESS] (а.с. 19-22). Копією дозволу на проведення робіт від 14.03.1969 року відділом комунального господарства виконавчого комітету Балтської міської ради депутатів трудящих дозволено [PERSON] на земельній ділянці № [ADDRESS] проведення робіт по будівництву житлового будинку (а.с. 17-18). Судом встановлено, що згідно даних копій технічних паспортів житловий будинок за адресою: [ADDRESS], Одеської області виготовлено станом на 18.06.1987 року, а житловий будинок за адресою: [ADDRESS] побудований в 1983 р. (а.с. 11-15, 23-30). Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р., у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки спадкодавець - [PERSON] помер в лютому 1998 року, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положенняЦивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Відповідно до ч. 2ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.), прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимогст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на будинки. Відповідно до діючої на час смерті [PERSON] - Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства від 18 червня 1994 р. № 18/5, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Прийняття спадщини по закону в частині - не допускається. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 29.06.1998 року за № 121. Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Як видно з довідки Кодимської державної нотаріальної контори, спадкоємці після смерті [PERSON], померлого в лютому 1998 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, прийняв спадщину, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, тому позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved