Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

11.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22.08.2014 року було укладено шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, та про що видано свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис № 961. Далі позивач зазначила, що від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Як слідує далі з позову, спільне господарство сторонами разом не ведеться, спір щодо спільного сумісного майна відсутній. З питання щодо утримання та виховання сина спору немає. Однак, відповідач не погоджується розірвати шлюб добровільно в порядку ст.109 Сімейного кодексу України. Позивач зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим у зв`язку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам та інтересам сина. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 22.08.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 961, залишити їй для подальшого іменування прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ухвали суду від 07.09.2020 року за клопотання відповідача сторонам було надано строк для примирення до 07.02.2021 року. За сплином вказано строку провадження у справі було віднослено та призначено її розгляд у судовому засіданні, оскільки будь-яких повідомлень про досягнення примирення сторонами не надано. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, заяв про відмову від позову через досягнення примирення між подружжям до суду не надала. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення кожного засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Виходячи з наведеного, а також положень ст.223 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.08.2014 року Знам`янським РС УДМС України в Кіровоградській області, [PERSON] народилася [INFO] в м. Знам`янка Кіровоградської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Згідно довідки управління «ЦНАП» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 09.12.2019 року органом 2327, [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 22.08.2014 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 961. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.11.2017 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 1560 (а.с.6). Останній проживає разом з позивачем. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами фактично припинено з серпня 2020 року. На теперішній час, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні фактичні місця проживання. На даний час, сторони не намагаються зберегти сім`ю. Застосовані судом заходи щодо примирення сторін не призвели до збереження їхнього шлюбу, оскільки протилежного ними суду не доведено. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач у позові заперечувала щодо надання строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та їх сина. Суд вважає, що відповідач фактично визнав позовні вимоги, обставини щодо припинення шлюбних відносин та викладені у позові підстави для розірвання шлюбу на час розгляду справи не заперечував, про що може свідчити його поведінка після відновлення провадження у справі та не надання ним суду жодних повідомлень щодо його примирення з позивачем. Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, у позові просила залишити їй прізвище « [PERSON] » для подальшого іменування. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Outcome: approved