Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

12.07.2018 року позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся з до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В.Ю., виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, в якому з урахуванням змінених позовних вимог, просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки серії та номер 2016 від 14.11.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2016, укладений між [PERSON] та [PERSON], згідно якого передано безоплатно у власність (подаровано) земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер: 32356615, видане 14.11.2016, державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Бацай В.Ю. Обухівський районний нотаріальний округ Київської області, яким право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON]; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41803817 від 26.06.2018, виданий державним реєстратором ВК Обухівської міської ради Київської області Василенко І.О., яким право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON]; та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 02.12.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50011121 від 02.12.2013 року. [PERSON] порушив умови кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, в результаті чого товариство було змушене звернутися за захистом своїх порушених прав до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 22.12.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по справі № 755/17078/15-ц, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Moбіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, та стягнуто 822575 грн. 22 коп.. 23.08.2016 року апеляційним судом міста Києва прийнято нове по справі №755/17078/15-ц, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором в сумі 795634 грн. 81 коп., а також судовий збір в сумі 3654 грн. Відповідачем рішення апеляційного суду міста Києва від 23.08.2016 року добровільно не виконано. З метою примусового виконання рішення апеляційного суду міста Києва від 23.08.2016 року, Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова А.В. від 26.04.18 року за заявою представника стягувана ТОВ «Порше Мобіліті» відкрито виконавче провадження № 56285602 по виконанню виконавчого листа по справі 755/7078/15-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 28.09.2016 року, на виконання рішення апеляційного суду міста Києва від 23.08.2016 року. Представнику ТОВ «Порше Мобіліті» при ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 56285602 стало відомо, що відповідач [PERSON] 14.11.2016 року, тобто після набрання законної сили рішенням апеляційного суду міста Києва від 23.08.2016 року по справі №755/17078/15-ц, здійснив відчуження земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS], на користь своєї матері [PERSON], шляхом укладення договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В.Ю. Тому позивач вказуючи на те, що оскільки відповідачі перешкоджають виконання рішення по справі № 755/17078/15, шляхом вчинення дії, що має на меті приховати майно відповідача [PERSON], договір дарування є недійсним внаслідок його фіктивності. Ухвалою судді від 17.07.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 02.10.2018 року відкрито провадження по справі, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.12.2018 року в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 21.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, безпідставність та недоведеність. Треті особи в судове засіданні не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Суд, заслухавши думку представників, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного. Як встановлено судом під час розгляду справи, 02.12.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50011121. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Порше Мобіліті» надав [PERSON] суму кредиту у розмірі 321 555,00 грн. еквівалент якої в доларах США складав 39 000,00 доларів США. 22.12.2015 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50011121 від 02.12.2013 року в сумі 818 921 грн. 22 коп., судовий збір в сумі 3654 грн., а всього стягнуто 822 575 грн. 22 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 23.08.2016 року рішенням апеляційного суду міста Києва заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року в частині вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення інфляційних втрат за час прострочення платежів за кредитним договором в сумі 5 646 грн. 41 коп. та збитків у розмірі 17 640 грн. - скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено в іншій редакції. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором в сумі 795634 грн. 81 коп., а також судовий збір в сумі 3654 грн., а всього 799288 грн. 81 коп. В решті рішення районного суду залишено без змін. 28.09.2016 року представник ТОВ «Порше Мобіліті» видано виконавчий лист № 755/17078/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором в сумі 795634 грн. 81 коп., а також судовий збір в сумі 3654 грн., а всього 799288 грн. 81 коп. 14.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] передав безоплатно у власність (подарував) [PERSON], а остання прийняла у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В.Ю. Зареєстровано в реєстрі за № 2016. 26.04.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванович А.В. відкрито виконавче провадження № 56285602 про примусове виконання виконавчого листа № 755/17078/15-ц виданого 28.09.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 133697118 від 08.08.2018 року, власником житлового будинку загальною площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41803817 від 26.06.2018, Василенко І.О., Виконавчий комітет Обухівської міської ради, Київська область. Також, відповідно до даної інформації, власником земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Київська область, [ADDRESS], є [PERSON] Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32356615 від 14.11.2016, приватним нотаріусом Бацай В.Ю., Обухівський районний нотаріальний округ, Київська область. Крім того судом встановлено, що 21.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М., було видано виконавчий напис №841, про зобов»язання звернути стягнення на транспортний засіб Фольцваген, модель Туарег 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу задовольнити вимоги ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» за невиплачену заборгованість у розмірі 796624 грн. 14 коп.. 26.06.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Гаєвським С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому напису №841 від 21.06.2015 року. 11.01.2016 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Гаєвським С.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, який було знято державним виконавцем 16.02.2017 року на підставі постанови про зняття арешту з майна, в зв»язку з проведенням електронних торгів по реалізації арештованого транспортного засобу, що належав [PERSON]. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] передав безоплатно у власність (подарував) [PERSON], а остання прийняла у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В.Ю. Зареєстровано в реєстрі за № 2016. Відповідно до п. 17 вказаного Договору, дарувальник [PERSON], підтвердив, що змельна ділянка, яка є предметом дарування на момент укладення вказаного договору нікому не продана, не подарована, не закладена, в спорі та під забороною не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесена. Також приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В.Ю. було перевірено наявність арештів, та заборон на відчуження земельної ділянки і в зв'язку з відсутністю таких ним було посвідчено вказаний договір у відповідності до вимог ст. 719 ч.2 ЦК України. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.1-ч.5 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину с недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Обґрунтовуючи позов позивач посилався на те, що вказаний договір дарування укладено за відсутності волевиявлення його сторін, без реального настання наслідків, є фіктивним, оскільки був укладений між відповідачами з метою збереження та приховування майна від виконання рішення суду в майбутньому відносно відповідача [PERSON], який усвідомлював негативні наслідки, що можуть настати для нього, також посилався на те, що договір укладений без наміру настання наслідків, що обумовлені ним, укладений між близькими особами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. З матеріалів справи вбачається, що на виконання спірного договору дарування передано майно, а саме - земельну ділянку, що підтверджено самим договором дарування. Правочин вчинено у відсутність заборони на відчуження змельної ділянки. На момент вчинення правочину заборони в реєстрі іпотек не було, реєстрацію права власності на земельну ділянку та будинок внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір між сторонами було укладено в належній формі та досягнуто згоди з усіх істотних умов та на його виконання передано майно. Частиною 3, 4 статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так позивач звернувся до суду з проханням визнати договір дарування земельної ділянки недійсним, та скасування рішення про державну реєстрацію із застосуванням правових наслідків недійсності правочинів. Однак, у судовому засіданні стороною позивача не доведено належними та допустимими доказам того, що спірний договір укладено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним, та що є наявний умисел на укладання договору дарування земельної ділянки між близькими родичами, з метою приховання цього майна від виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед кредитором. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені позову, судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed