Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

11.08.2020р. ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулося із позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування (а.с. 1 - 3). Ухвалою судді Наумової О.С. від 06.10.2020р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 59). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.11.2019р. по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпро, [PERSON] скоїв зіткнення з транспортним засобом «Лексус», державний номер [NUMBER] , якому заподіяв механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2019р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Пошкоджений з вини [PERSON] автомобіль «Лексус», державний номер [NUMBER] , застраховано у ПрАТ «УАСК АСКА» згідно із договором страхування транспортних засобів № PF-500853 від 08.11.2019р. Випадок визнано страховим і на виконання умов договору страхування транспортного засобу № РF-500853 від 08.11.2019р., на підставі страхового акта № f-9144/2 від 21.12.2019р., ПрАТ «УАСК АСКА» відшкодувало страхувальнику суму у розмірі 52\~303,16 грн., а частину - у розмірі 32 542, 62 грн., утримано в рахунок оплати договору страхування № РF-500853 від 08.11.2019р. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості відновлювального ремонту № 7078 від 06.12.2019р. та рахунку-фактури № СФ- Н300043373 від 18.11.2019р. [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 52\~303,16 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2101,00 грн. Представник позивача Лапай О.В. (діє на підставі довіреності № 671/15 від 03.12.2019р. а.с. 64) надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 63). Відповідач [PERSON] \~в судові\~засідання,\~призначені на\~06.11.2020р.,\~23.12.2020р.\~та на\~18.01.2021р.\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~шляхом направлення\~судових повісток\~за адресою,\~наданою Відділом\~обліку та\~моніторингу інформації\~ГУДМС України\~в Дніпропетровській\~області (а.с.\~58).\~Конверт,\~яким була\~направлена судова\~повістка повернута\~до суду\~з відміткою\~«за закінченням\~терміну зберігання»(а.с.\~62). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.11.2019р. по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпро, [PERSON] скоїв зіткнення з транспортним засобом «Лексус», державний номер [NUMBER] , якому заподіяв механічні пошкодження. Постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2019р. по справі № 932/17568/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 15). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1). При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п. 21.3). У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (п. 21.4). [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності. Пошкоджений з вини [PERSON] автомобіль «Лексус», державний номер [NUMBER] , застраховано у ПрАТ «УАСК АСКА» у відповідності з договором страхування транспортних засобів № PF-500853 від 08.11.2019р., власником якого є [PERSON] (а.с. 4-14). Випадок визнано страховим. На виконання умов договору страхування транспортного засобу № РF-500853 від 08.11.2019р., на підставі страхового акта № f-9144/2 від 21.12.2019р. ПрАТ «УАСК АСКА» відшкодувало страхувальнику суму у розмірі 19\~760,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7205 від 26.12.2019р. (а.с. 42), а частину - у розмірі 32 542,62 грн., утримано в рахунок оплати договору страхування № РF-500853 від 08.11.2019р. Загальна сума страхового відшкодування становить 52 303,16 грн. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості відновлювального ремонту № 7078 від 06.12.2019р. (а.с. 16-32) та рахунку-фактури № СФ-Н300043373 від 18.11.2019р. (а.с. 33). Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до приписів частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилом пункту 1 частини 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, виходячи з вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі. 04.03.2020р. за вих. № 309-15/2 ПрАТ «УАСК АСКА» на адресу відповідача направлено листа з пропозицією добровільно відшкодувати заподіяний збиток (а.с. 43 44), проте, як зазначає позивач, будь-якої відповіді на вказаний лист він не отримав та сума боргу на користь страхової компанії відповідачем у добровільному порядку сплачена не була, у зв`язку з чим ПрАТ «УАСК АСКА» звернулося до суду з даним позовом з метою захисту свої прав та законних інтересів. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved