Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і прохала стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 28.10.2016 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач. Спільне проживання з відповідачем вона припинила пять років тому, син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Позивач стверджувала, що між нею та батьком дитини була укладена усна угода, за якою останній брав на себе облов»язок добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але з початку 2017 року зобов»язання не виконував, нерегулярно надававши кошти на утримання сина або не надававши їх протягом декількох місяців поспіль, мотивуючи відсутністю коштів. Додатково зазначила, що за останні пять місяців відповідач регулярно надсилав по 500 гривень кожного місяця на утримання дитини, але з 01 травня 2017 року збільшився прожитковий мінімум і відповідно сума виплати на утримання дитини з віком з 6 років також зросла, враховуючи те, що їх спільному синові вже виповнилося 10 років і необхідні додаткові кошти на його навчання у школі №40 міста Кременчука, де місячна оплата складає 400 гривень, крім того дитина займається у спортивній секції «карате», де місячна оплата становить 200 гривень, та відвідує курси англійської мови, де місячна оплата коштує 120 гривень. Прохання про збільшення допомоги відповідач відхилив. відмовившись сплачувати більшу суму ніж раніше. За інформацією яка відома позивачу, відповідач працює не офіційно та має можливість надавати матеріальну допомогу, яка здатна забезпечити належний рівень розвитку дитини, а саме: відповідач має регулярний місячний дохід, який перевищує 3000 гривень, стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться, інших утриманців він не має. Крім того, на даний час позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за другою дитиною, тож як одинока мати не в змозі оплачувати всі витрати на сина без достатнього рівня матеріальної допомоги його батька. В судове засідання [PERSON] не зявилася за сімейними обставинами, представник позивача за довіреністю направила до суду заяву, в якій позивач позов підтримувала та прохала його задовольнити, посилаючись на зазначені вище обставини, розгляд справи прохала проводити без її участі оскільки має малолітню дитину та позбавлена можливості зявитися до суду. [PERSON] в судове засідання також не зявився, направив до суду заяву, в якій позов визнав частково, сплачувати аліменти погоджувався, але у меншій сумі. Прохав врахувати наявність факту неофіційного працевлаштування та нестабільного доходу, пояснив що його заробітна плата складає 3000грн в місяць та те, що сплачувати кожного місяця він має можливість кошти у сумі 700 гривень. Суд, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх допустимість, належність, достовірність, достатність та обєктивність, вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін без фіксування процесу технічними засобами в порядку ст.197 ЦПК України, задовольнивши позов частково. Суд, вивчивши матеріали, оцінивши їх допустимість, належність, достовірність, достатність і обєктивність, вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, розірвавши шлюб 26 жовтня 2016 року, що підтверджується копією рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.10.2016 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], 07.12. [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КИ №149994 від 19.12.2007 року, виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Новогалещинської селищної ради № 2094 від 12.07.2017 року. Позивач стверджує, що батько дитини не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, а відповідач наполягає на відсутності можливості збільшити допомогу на утримання сина через нестабільний дохід. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів на одну дитину становить одну чверть заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментних платежів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку(ст.182 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів періодичних доходів, відсутність непрацездатних членів сімї, інших дітей на його утриманні, його матеріальний стан, матеріальний стан дитини, можливості позивача утримувати дитину. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, як така, що знайшла своє підтвердження, так як встановлено, що малолітній син проживає та перебуває на утриманні матері, а батько дитини має можливість надавати достатню допомогу дитині. При цьому суд визначає до сплати аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку та вимоги ст. 182 СК України про облов»язок позивача доводи наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна або понесення ним витрат, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України у разі звільнення позивача від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави відповідно до розміру задоволених вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. З врахуванням викладеного і

Outcome: partial