Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

11.04.2018 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача в сумі 14178,90 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.12.2017 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №745153201 на суму 4150,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта [NUMBER]). 10.01.2018 строк платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов'язання, а саме: не повернув кредит, не сплатив проценти. Станом на 02.04.2018 заборгованість відповідача за договором склала: сума кредиту 4150,00 грн, проценти за користування кредитом - 1182,90 грн, пеня - 10209,00 грн, сплачено відповідачем добровільно - 1363,00 грн., а всього 14178,90 грн. Відповідач 12.09.2018 року подав відзив на позов в якому заперечив факт укладення договору надання кредиту, просив відмовити у задоволенні позову. Також, зазначив, що справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва і її необхідно розглядати іншим судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься адреса місця його проживання. Просить передати справу для розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді від 18.06.2018 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача 17.09.2018 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ним підтримуються у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 11.12.2017 між сторонами укладено договір №7455153201 про надання кредиту на суму 4150,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта [NUMBER]), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та 3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного виконання позичальником своїх зобов'язань. Виконання позивачем (кредитором) обов'язку щодо надання грошових коштів у розмірі 4150,00 грн. відповідачеві (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням № 7075 від 11.12.2017. Також, у відзиві на позов відповідач не заперечує факту отримання коштів у вказаній сумі. Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. За змістом ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вимоги про визнання недійсним договору про надання кредиту відповідач не заявляв. Суд виходить з презумпції правомірності правочину. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 02.04.2018 за договором склала: сума кредиту 4150,00 грн, проценти за користування кредитом - 1182,90 грн, пеня - 10209,00 грн, сплачено відповідачем добровільно - 1363,00 грн., а всього 14178,90 грн. Щодо заперечень відповідача з приводу підсудності справи, суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.Разом з тим, згідно ч. 8 ст. 28 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за вибором позивача, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Відповідно до п. 7.2 укладеного між сторонами 11.12.2017 Договору №745153201 місцем виконання цього Договору є місцезнаходження фінансової установи, зазначене в розділі 8 цього Договору, згідно з яким місцезнаходження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначене за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15, літера Б, перший поверх, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва. Згідно ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, позивач, пред'являючи даний позов до Печерського районного суду м. Києва, дотримався вимог ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки пред'явив його за місцем виконання, визначеним в укладеному між сторонами договорі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved