Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

10 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Макіївської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Житловик-3», про визнання права користування житловим приміщенням, покладення зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою суду вимоги [PERSON] про покладення на комунальне підприємство «Житловик-3» зобов'язання укласти з ним договір найму спірної квартири за заявою позивача залишені без розгляду відповідно до пункту 5 частини 1 статті 207 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, в обґрунтування яких послався на факти і обставини, викладені у позовній заяві, та зазначив, що на підставі ордеру № 102 від 10 липня 2012 року він вселився у [ADDRESS] Рішенням виконкому Макіївської міської ради від 09 січня 2013 року № 4 вказаний будинок як житловий було передано у комунальну власність міста та на баланс КП «Житловик-3», з яким він 01 березня 2013 року уклав договір найму. У зв'язку з тим, що він вселився в гуртожиток, а у комунальну власність міста передано житловий будинок, вважає за необхідне оформити правовідносини, пов'язані з наймом житла у встановленому законом порядку. Посилаючись на викладені обставини, просив суд постановити рішення, яким визнати за ними право користування спірним житловим приміщенням, розташованим за вказаною вище адресою. Представник відповідача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності юридичної особи, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі та пояснила, що позивач вселився у спірне житлове приміщення на законних підставах. На теперішній час, відповідно до рішення виконавчого комітету Макіївської міської ради від 09 січня 2013 року № 4, [ADDRESS] передано у комунальну власність міста в якості житлового будинку, а позивач користується спірною квартирою на підставі укладеного з КП «Житловик-3» договору найму, тому Макіївська міська рада не заперечує проти задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог. Крім того, представник відповідача зазначила, що в Макіївській міській раді відсутні будь-які документи на підтвердження тієї обставини, що адміністрацією попереднього власника - ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» приймалось рішення про використання спірного будинку у якості гуртожитка. Представник комунального підприємства «Житловик-3» - юрисконсульт Хохлова К.П., яка діє на підставі довіреності юридичної особи, позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Одним зі способів реалізації вказаного права є надання житла в користування за договором найму (оренди). Жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду, як визначено статтею 52 ЖК Української РСР, надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Однією із форм реалізації права на житло є надання громадянам жилої площі у гуртожитках в порядку, передбаченому Главою 4 ЖК Української РСР. Відповідно до положень статті 129 ЖК Української РСР, пункту 10 розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку. За спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства «Макіївський металургійний комбінат» від 06 червня 2012 року № 3 [PERSON], який працює у Макіївському філіалі публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», було видано ордер № 102 від 10 липня 2012 року на кімнату [ADDRESS] Наявними в матеріалах справи документами встановлено, що позивач 10 липня 2012 року зареєструвався та вселився в спірне жиле приміщення, в якому проживає по теперішній час. Рішенням виконавчого комітету Макіївської міської ради № 4 від 09 січня 2013 року житловий будинок відкритого акціонерного товариства «Макіївський металургійний комбінат», розташований за адресою: 86105, місто Макіївка, вулиця Кірова, будинок № 82, передано в комунальну власність територіальної громади міста Макіївки. Разом з тим [PERSON] видано ордер на жилу площу в [ADDRESS] Правовий режим надання, користування жилою площею в гуртожитку регулюється статтями 127-131 Житлового кодексу України, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986р. №208, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008р. № 500-VI. Гуртожиток - це жила будівля, що зареєстрована у виконавчому органі відповідної ради чи державної адміністрації і відповідає певним вимогам, де громадянам, у зв*язку з трудовими відносинами або навчанням у навчальному закладі освіти, за спеціальними ставками оплати згідно з ордером, виданим власником гуртожитку, надаються у тимчасове користування жила площа, меблі та інші предмети домашнього вжитку і культурно-побутового призначення. У разі відсутності у будинку статусу гуртожитку його використання як гуртожитку є порушенням вимог чинного законодавства про порядок вселення у жилі будинки. Приписами частини 2 статті 137 Житлового кодексу України та пункту п. 5 Примірного положення про гуртожитки визначено, що жилі будинки повинні реєструватися як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів. Зі змісту вищенаведених норм витікає, що без належної реєстрації житловий будинок не може бути визнаний гуртожитком. Відповідно до роз*яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р. (із змінами і доповненнями), вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з*ясовувати, чи є гуртожитком приміщення, яке займає відповідач. Для цього, зокрема, необхідно витребувати дані про те, чи перебуває будинок, в якому розміщено таке приміщення, у віданні позивача; чи побудований він як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санепідстанції на його заселення як гуртожитку; чи зареєстрований він як гуртожиток у виконкомі районної, міської, районної в місті ради; чи видавався відповідно до Положення про гуртожиток ордер на зайняття жилої площі в гуртожитку; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян, чи є штати для обслуговування гуртожитку, як оплачується проживання тощо. Слід враховувати, що гуртожитками є також спеціально побудовані підприємствами, установами, організаціями жилі будинки для малосімейних, щодо яких адміністрацією і профспілковим комітетом до початку будівництва прийнято рішення про їх використання як сімейних гуртожитків і вони зареєстровані у виконкомі як гуртожитки. З матеріалів справи убачається, що у 2007 році керуючий санацією ВАТ «ММК» Астанін Г.В. звертався до Головного управління містобудівництва та архітектури Макіївської міської ради з питання надання статусу гуртожитка [ADDRESS] Листом від 08.02.2007 року за № 01/165 начальник Головного управління містобудівництва та архітектури Макіївської міської ради, головний архітектор О.В. Діденко повідомив, що вищеназваний будинок відповідає пунктам 2.43-2.47; 3.5; 4.6; 4.13 ДБН В. 2.2-15-2005 «Жилі будівлі, основні положення» и може експлуатуватися як гуртожиток. Разом з тим судом під час розгляду справи встановлено, що будинок [ADDRESS] як гуртожиток у виконкомі Макіївської міської ради не зареєстрований. Дослідженням у судовому засіданні інвентарної справи на багатоквартирний житловий будинок № 82, розташований по вулиці Кірова в Кіровському районі міста Макіївки, встановлено відсутність даних про його реєстрацію у якості гуртожитка або прийняття адміністрацією ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» рішення про використання цього багатоквартирного житлового будинку в якості гуртожитка. З тексту рішення виконавчого комітету Макіївської міської ради № 4 від 09 січня 2013 року убачається, що в комунальну власність територіальної громади міста Макіївки передано житловий будинок площею 2790, 6 кв.м., вартістю 562619 грн., розташований за адресою: [ADDRESS] Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що будинок [ADDRESS] в установленому законом порядку не набув статусу гуртожитку, а тому визнає, що він є житловим будинком. Рішенням виконавчого комітету Макіївської міської ради № 4 від 09 січня 2013 року вищеназваний житловий будинок на праві господарського відання закріплений за комунальним підприємством «Житловик -3». Вказане комунальне підприємство надає послуги з управління та утримання будинку та прибудинкової території. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду у відповідності до положень частин 1 і 2 статті 61 ЖК Української РСР здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ст. 63 ЖК). 01 березня 2013 року [PERSON] на підставі ордеру № 102 від 10 липня 2012 року уклав з комунальним підприємством «Житловик-3» договір найму житла за адресою: [ADDRESS] Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», роз'яснив, що суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони визнали наявність між ними договірних правовідносин з найму житла та не заявляли про недійсність вказаного правочину. Відповідно до даних технічної інвентаризації, проведеної товариством з обмеженою відповідальністю «Міське БТІ» спірна квартира розташована на 3 поверсі 4 поверхового будинку, складається з однієї кімнати житловою площею 21,20 кв.м., висота приміщень 3.30 м. В будинку є водопостачання, газ, електроосвітлення, каналізація, центральне опалення. З урахуванням викладеного, займане [PERSON] житлове приміщення є ізольованим, за розміром не менш від встановленого для надання одній особі. Позивач за час проживання у вищевказаній квартирі відремонтував її, систематично і в повному обсязі сплачує послуги житлово-комунальних підприємств з її утримання, не має заборгованості по комунальним платежам, що підтверджується наданими копіями квитанцій. Власники житлового будинку - відкрите акціонерне товариство «Макіївський металургійний комбінат» та територіальна громада міста Макіївки в особі Макіївської міської ради не оспорювали факт правомірності вселення позивача, не ініціювали у встановленому законом порядку питання про незаконність його проживання в спірній квартирі та виселення останнього. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання Макіївською міською радою позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами відповідно до правил статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, виходячи із встановлених в статтях 8 і 47 Конституції України принципів верховенства права і непорушності права на житло, дійшов висновку, що [PERSON] з 10 липня 2012 року і до теперішнього часу на законних підставах, що випливає з ордеру та договору найму жилого приміщення, вселився і проживає у спірній квартирі [ADDRESS], недійсність яких прямо законом не встановлена та не оспорюється власником житла, а тому позовні вимоги щодо визнання за ним права користування вказаним житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved