Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

11.03.2015 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, вказуючи, що на підставі договору дарування від 16.11.2002 року їй належить квартира [ADDRESS] З відповідачем вона перебувала у шлюбі з 06.08.1995 р. 10.10.2013 р. [PERSON] забрав усі свої речі та виїхав з спірного помешкання, заявивши, що більше не хоче жити з позивачкою та має іншу родину. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.08.2014 р. шлюб між сторонами був розірваний. Позивач разом з їх сином [PERSON] та колишнім чоловіком - відповідачем [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі. Коштів на утримання квартири від відповідача позивач не отримує. Наявність реєстрації відповідача порушує її право на розпорядження квартирою. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі та зняти його з реєстрації за вказаною вище адресою. В судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач та його представник - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. При цьому відповідач пояснив, що спірна квартира була придбана під час шлюбу сторін. Він працював, дружина навчалась. В жовтні 2013 р. позивачка з сином пішла від нього до батьків, потім повернулась і вони домовились , що після розірвання шлюбу він продовжить мешкати в спірній квартирі. Проте конфлікти між ними продовжувались, у зв'язку з чим він у 2015-2016 р.р. періодично покидав квартиру і не жив в ній, але свої речі з квартири не забирав. Востаннє був у квартирі в кінці травня 2016 р., його спальне місце - у великій кімнаті, а позивачка з сином спали на ліжко у маленькій кімнаті. Змін у квартирі немає з 2014 р., нові меблі не купувались Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, зазначена ним причина неявки не визнана судом поважною, відтак, суд вважає можливим розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та задовільняє його з наступних підстав. Згідно ст.150 ЖК України, ст.319 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності квартиру або її частину, користуються нею для особистого проживання і проживання членів сім*ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст.391 ЦК України, В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 16.11.2002 року. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.08.2014 р. про розірвання шлюбу. В спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх син, неповнолітній [PERSON], 2002 року народження, що підтверджується довідкою з місця мешкання. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали суду, що відповідач - колишній чоловік позивачки, в спірній квартирі не мешкає, щонайменше з серпня 2014 р., після розірвання шлюбу покинув місце проживання добровільно, його речей в квартирі немає. Позивач не чинила відповідачеві перешкод для проживання та сподівалась на поновлення сімейних відносин, проте він пішов від неї до іншої жінки. В кінці 2015 р. позивач придбала м'які меблі, а в березні 2016 р. новий матрац та комп'ютерний стіл для сина. Наразі дитина користується меншою кімнатою, а вона спить у великій кімнаті. Вона перемістила комп'ютер в кімнату сина, а з більшої кімнати викинула старий диван та крісло. Свідки неодноразово були в гостях у позивачки, при цьому речей дорослого чоловіка в квартирі не бачили, лише речі позивачки та її дитини. Сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], за період з грудня 2013 року, здійснювала [PERSON], що підтверджується відповідними квитанціями. Суд вважає, що, зберігаючи реєстрацію в спірній квартирі без згоди та проти волі її власника - позивача [PERSON], відповідач порушує її права, передбачені ст.150 ЖК України, ст.319 ЦК України. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач не є членом сім*ї позивача, власника житлового приміщення, суд вважає, що з 13.08.2014 р. [PERSON] є наймачем вказаного приміщення, відтак, правовідносини щодо його права користування спірним житловим приміщенням регулюються положеннями ЖК України. Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача, за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Оскільки відповідач не надав суду доказів поважності причини його відсутності у спірному житловому приміщенні понад 6 місяців, доказів перешкод відповідачеві у користуванні квартирою, суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно не проживає у квартирі [ADDRESS] більше 6 місяців без поважних причин, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, з підстав, передбачених ст.ст.71,72 ЖК України. Твердження відповідача про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін - нічим не підтверджені. Разом з тим, у задоволенні позовної вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд відмовляє у зв'язку з її передчасністю та відсутністю предмету спору, оскільки судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку у безсудовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed