Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

11 червня 2020 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 15.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 4), в якому у сторін народилися малолітні діти : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та інтереси, різні погляди на сімейне життя та побут, втрату з відповідачкою один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, внаслідок чого, останні 3 роки сторони припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, а тому збереження їхньої сім`ї неможливо, так як їхній шлюб носить формальний характер, а збереження шлюбу в даному випадку буде суперечити його інтересам та інтересам малолітніх дітей, яким розірвання шлюбу не зашкодить, так як він в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до свого позову заяву, в якій повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 3). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином зворотним поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки не повідомила, надавши до суду письмову заяву, в якій повністю визнала позов та просила суд, слухати справу без її участі (а.с. 14,15). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 15.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 4), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 04.01.2018 року, в якому у сторін народилися малолітні діти : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 01.04.2014 р. та серії [NUMBER] від 29.09.2016 р. відповідно (а.с. 7-9). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у подружжя не склалося через різні характери та інтереси, різні погляди на сімейне життя та побут, втрату один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, внаслідок чого, останні 3 роки подружжя припинило фактичні шлюбні відносини, проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, а тому, на думку позивача збереження їхньої сім`ї неможливо, так як шлюб носить формальний характер, а збереження шлюбу в даному випадку буде суперечити його інтересам та інтересам малолітніх дітей, яким розірвання шлюбу не зашкодить, так як позивач, як батько, в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи згоду відповідачки з позовом, викладеної у письмовій заяві на адресу суду, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам і свободам позивача, малолітніх дітей та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved