Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

11.02.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 26.02.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. 24.03.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 19.04.2021 року. В позові позивач посилалася на те, що 24.09.1988 року вона уклала шлюб з відповідачем, однак фактично з січня 2020 року сімейних стосунків не підтримують, проживають в різних кімнатах будинку, відповідач в будинку буває лише декілька разів на місяць, і так як їх діти вже повнолітні, то вони подали заяву про розірвання шлюбу до РАЦС, яку призначено до розгляду на 02.03.2021 року. У шлюбі з відповідачем за спільні кошти та спільними зусиллями вони побудували житловий будинок [ADDRESS] , який 29.08.2007 року було зареєстровано за відповідачем. Вказаний будинок є частиною домоволодіння, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, має загальну площу 120,2 кв.м., житлова площа - 54,7 кв.м., та складається з житлового будинку - А, сарай - Б, сарай - В, погріб - Г, літня кухня-сарай - Д, паркан - 1, ворота - 2, хвіртка - 3, замощення - І. Згідно з висновку про вартість об`єкту оцінки ринкова вартість вказаного будинку станом на 20.11.2020 року складає 277920 грн., а вартість її частки - 138960 грн. Крім того, 05.01.2021 року вона дізналась від Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про те, що відповідач є поручителем за кредитом, і відносно нього відкрито виконавче провадження №57827167 від 04.12.2018 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 3197328,81 грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в межах якого було складено постанову про опис та арешт спільного житлового будинку, який оцінено з метою виставлення на торги. Посилаючись на ст.ст. 60, 61, 69, 71 СК України, прохає поділити майно, що є спільною сумісною власністю наступним чином - визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . 16.03.2021 року до суду звернувся відповідач з заявою про визнання позову, в якій посилався на те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, прохав розгляд справи проводити без його участі (а.с.24). Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, подала 16.03.2021 року заяву, в якій прохала справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав 16.03.2021 року заяву про визнання позову, в якій прохав справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області народився відповідач у справі - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18.02.2017 року Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області (а.с.5). [INFO] в с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області народилася позивач у справі - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 26.11.2019 року орган видачі 2327 (а.с.4 зворот). 24.09.1988 року позивач уклала шлюб з відповідачем, актовий запис №4, після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.1988 року (а.с.6). 20.08.2007 року КП «Імпульс» Пологівської райради виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до якого інвентаризаційна вартість складає 132112 грн. (а.с.9-11). 29.08.2007 року Виконавчим комітетом Новозлатопільської сільської ради видано відповідачу [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] , загальна площа будинку 120,2 кв.м., житлова площа - 54,7 кв.м., опис об`єкту: житловий будинок - А, сарай - Б, сарай - В, погріб - Г, літня кухня-сарай - Д, паркан - 1, ворота - 2, хвіртка - 3, замощення - І, право власності зареєстровано 29.08.2007 року за №51 в книзі 11 КП «Імпульс» Пологівської райради (а.с.7, 8). Згідно висновку про вартість об`єкту оцінки: житлового будинку [ADDRESS] , складеного 20.11.2020 року ТОВ «Атлант Плюс», ринкова вартість вказаного будинку станом на 20.11.2020 року складає 277920 грн. (а.с.8). Відповідно довідки Виконавчого комітету Малинівської сільської ради №38 від 27.01.2021 року за даними інформаційної картотеки реєстраційного обліку за адресою: будинок [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.3). 02.03.2021 року шлюб між сторонами розірвано, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.03.2021 року (а.с.23). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: В ст.15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовий режим майна, яке належить до спільної сумісної власності подружжя, врегульовано главою 8 Сімейного кодексу України. Так, згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За приписами ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст.370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 цього Кодексу. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до п.22 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст.71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (ч.2 ст.364 ЦК України). Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13, від 11 березня 2015 року у справі № 6-21цс15, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-1109цс15, від 13 червня 2016 року у справі № 6-1752цс15. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 2107/3988/2012 (провадження № 61-6314св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 161/11764/15-ц (провадження № 61-24242св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 553/1271/18 (провадження № 61-15186св19), від 19 лютого 2020 року у справі № 279/6459/14-ц (провадження № 61-33697св18). Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка єспіввласником набутого подружжям за час шлюбу майна - житлового будинку [ADDRESS] , який з 29.08.2007 року зареєстровано за відповідачем, однак належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, з позовом до відповідача - свого колишнього чоловіка про поділ вказаного майна шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Суд доходить висновку, що житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за відповідачем 29.08.2007 року, є об`єктом права спільної сумісної власності сторін як колишнього подружжя та підлягає поділу між сторонами, при цьому частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, однак сторони не домовилися про порядок поділу майна. Згідно висновку про вартість об`єкту оцінки: житлового будинку [ADDRESS] , складеного 20.11.2020 року ТОВ «Атлант Плюс», ринкова вартість вказаного будинку станом на 20.11.2020 року складає 277920 грн., таким чином, вартість частки позивача 1/2 складає - 138960 грн. Крім того, відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. А тому приймаючи до уваги визнання позову відповідачем та наявність для того законних підстав, а також те, що визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку, як об`єкту права спільної сумісної власності сторін як колишнього подружжя, не буде порушувати прав та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1389,60 грн.

Outcome: approved