Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

12 березня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсними договору доручення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 15 квітня 2011 року, та виданої на його підставі довіреності (нотаріальний бланк серії ВРК №624843), виданої 15 квітня 2011 року [PERSON], як довірителем, на імя [PERSON], як повіреній, на право продажу належного йому обєкту нерухомого майна будинку для однієї сімї з примикаючою земельною ділянкою, розташованого за адресою: вул. Марія Фортуни, 45, Лльорет де Мар, 1730 (Іспанія) та зобовязання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] виключити з Єдиного реєстру довіреностей запис під № 379 про посвідчення Довіреності (нотаріальний бланк серії ВРК № 624843), видану [PERSON], як довірителем, 15 квітня 2011 року на імя [PERSON], як повіреній, на право продажу належного йому обєкту нерухомого майна будинку для однієї сімї з земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Марія Фортуни, 45, Лльорет де Мар, 1730 (Іспанія). В своїх позовних вимогах позивач зазначив, що під час шлюбу відповідачка [PERSON] уклала договір купівлі продажу нерухомого майна на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яку позивач розглядає як договір доручення, у звязку з тим, що відповідачка діяла не в інтересах позивача. Під час судового засідання представник позивача підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. Відповідач приватний нотаріус до суду не зявилась, але направила лист, з якого вбачається, що вона позовні вимоги щодо зобовязання вчиняти певні дії є безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. Згідно до ст. 203 ч.1,3 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 207 ч.2 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Так, судом встановлено, що під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було придбане нерухоме майно, яке в подальшому 30 травня 2011 року відповідачка [PERSON] здійснила відчуження вищевказаного нерухомого майна на підставі довіреності. В ході судового розгляду та сторонами не оскаржується, що дійсно 15 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], по місцю реєстрації свого робочого місця була здійсненна нотаріальна дія у вигляді посвідчення довіреності згідно якої [PERSON], [INFO] уповноважує [PERSON] продати обєкт нерухомого майна (а.с.9). Дана довіреність була використана по призначенню, що підтверджується зверненням до компетентних установ та здійснення безпосередньо угодою відчуження нерухомого майна (а.с.9,44-72). Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що між сторонами фактично був укладений договір доручення, згідно якого [PERSON] зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони [PERSON] певні юридичні дії, тобто між сторонами був укладений правочин у письмовій формі. Даний правочин вчинений з порушенням діючого законодавства, що знайшло своє підтвердження під час перевірки компетентними установами МЮ України (а.с.26,27,85-89), правочин не може суперечить актам цивільного законодавства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним, з урахуванням того, що даний договір був укладений з грубими порушеннями, суд вважає що відповідно до ст.203, 215 ЦК України договір є недійсним. Позивач просить зобовязати приватного нотаріуса виключити є Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів вищевказану довіреність. Згідно листа Міністерства юстиції України від 08.08.2014 року перевіркою, проведеною Головним управлінням юстиції у м. Києві за дорученням Міністерства юстиції, встановлено, що будь-яких правочинів від імені і на імя [PERSON], а також від імені або на імя [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] не посвідчувалося, а спеціальний бланк нотаріальних документів серії ВРК № 624843 нею не отримувався та не використовувався.(а.с. 26-27) Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів нотаріальний бланк серії ВРК № 624843 21 квітня 2011 року був отриманий приватним нотаріусом [PERSON], Кіровоградська область. (а.с. 23). Вищевказане підтверджується листом Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 17.042014 року (а.с. 85-87), листом приватного нотаріуса Знамянського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] від 12 серпня 2013 року (а.с.89), листом приватного нотаріуса [PERSON] від 28.05.2014 року (а.с. 22). СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області проводить досудове слідство по кримінальному провадженню № 12012170380000106 за зверненням [PERSON] за фактом підроблення довіреності серії ВРК № 624843 не встановленою особою, на підставі якої [PERSON] продала будинок в Іспанії, чим спричинила [PERSON] матеріальну шкоду, яке було порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу в межах заявлених в них вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з матеріалів справи та обставин які встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що вищевказана довіреність від 15.04.2011 року існує, була виконана на спеціальному бланку та посвідчена печаткою приватного нотаріуса [PERSON], а тому відповідно до ст. 5 Закону України «Про нотаріат», суд приходить до висновку про необхідність зобовязати відповідача виключити є Єдиного реєстру довіреностей згідно порядку передбаченого нормативними документами. Позивач не просить стягнути судові витрати, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved