Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 23 листопада 2014 року близько 17 години 10 хвилин відповідач під час вчинення щодо нього злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, умисно пошкодив належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER], а саме: розбив скло дверей, пошкодив рульове колесо, ліві передні двері, ліві задні двері, кришку багажника та салон, завдавши йому матеріальної шкоди на загальну суму 5764 гривні. Вказуючи на відмову відповідача у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, просив позов задовольнити, а також стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243 грн, витрат на оплату вартості проведеного дослідження для визначення матеріального збитку в сумі 700 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. У звязку з неодноразовою неявкою в судове засідання відповідача, ухвалою суду від 21 травня 2015 року доручено Полонському районному суду Хмельницької області допитати відповідача [PERSON], що проживає у м.Полонному в межах юрисдикції Полонського районного суду. 19 червня 2015 року судове доручення повернуто без виконання, у звязку з ігноруванням [PERSON] виклику до суду. Ухвалою суду від 24 червня 2014 року відновлено провадження в справі та призначено її розгляд на 07 липня 2015 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON], який викликався в суд телеграмою, в порядку, визначеному ч.6 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявився, відмовився від отримання телеграми, що підтверджується електронним повідомленням № 12 (а.с.80). За таких обставин, відповідно до ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Враховуючи згоду позивача та його представника, суд визнав можливим ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вироку Шепетівського міськрайонного суду від 04 лютого 2015 року [PERSON] визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Згідно даного вироку, 23 листопада 2014 року близько 17 години 30 хвилин [PERSON], знаходячись на вул. Героїв Майдану в с. Судилків Шепетівського району, поблизу магазину «Фортуна», на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли через ревнощі до дружини, з метою спричинення тілесних ушкоджень умисно застосувавши засіб сльозоточивої та дратівливої дії «Терен-4», приснув ним в обличчя [PERSON], після чого умисно наніс останньому один удар кулаком в ліву ділянку обличчя, один удар в праву скроневу ділянки голови та удар ногою в ділянку правої кисті і правої передньої ділянки тулуба, внаслідок чого заподіяв потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому восьмого ребра справа, синця на нігтьовій фаланзі п'ятого пальця правої кисті, перелому п'ятої п'ясної кістки правої кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я та у вигляді саден на спинці та крилі носа, на шкірі правої щоки, рани в правій тім'яній ділянці голови, синця на спинці носа, струсу головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с.7-9) Тоді ж, після заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], відповідач [PERSON] наніс механічні пошкодження автомобілю марки ВАЗ 21994-20, реєстраційний номер [NUMBER], що виявилось в утворенні вмятин на лівих передніх дверях та кришці багажника; пробоїни на лівих задніх дверях; пошкодженні скла вікон чотирьох дверей; подряпинах та порізах оббивки салону; пошкоджені (деформації) рульового колеса; деформації задніх дверей, що підтверджується даними акту обстеження технічного стану колісного транспортного засобу експертом-оцінювачем та фото-таблицями до нього (а.с.20-25). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРД №866253, виданого 7 МРВ ДАІ м.Шепетівка УМВС України в Хмельницькій області автомобіль марки ВАЗ 210994-20, типу легковий седан, червоного кольору, реєстраційний номер ВХ 4254ВА, 2008 року випуску належить [PERSON] (а.с.28) Факт завдання механічних пошкоджень автомобілю підтверджено оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження по справі 688/32/15-к № 1-кп/688/9/15, а саме: протоколом огляду місця події від 23 листопада 2014 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 17 грудня 2014 року, постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, протоколом огляду речових доказів від 17 грудня 2014 року (а.с.42-48) та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду показала, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі до 04 грудня 2014 року. 23 листопада 2014 року приїхала в гості до куми [PERSON] у с. Білокриниччя. На прохання кумів, їх знайомий [PERSON], якого вона раніше не знала, підвезти її до зупинки в с. Судилків. Коли вони чекали автобуса на зупинці, до них підїхав її чоловік [PERSON], з яким вони розривали шлюб у суді, та почав їх ображати, кричати та звинувачувати її у зраді. Бачила як обвинувачений бризнув в обличчя [PERSON] газ з балончика. Також бачила як [PERSON] вибив скло в дверях автомобіля [PERSON], відкривав двері, проникав у салон автомобіля та намагався вирвати кермо. Вона намагалася його зупинити, однак він її відштовхнув, і будівельним степлером побив скло у вікнах, бив ним по металу, дверях, по капоту. В результаті розбив скло у всіх дверях, побив двері, капот та пошкодив кермо. До того, як [PERSON] пошкодив автомобіль, він був цілий, без пошкоджень Свідок [PERSON] суду показала, що 23 листопада 2014 року у неї гостювала кума [PERSON] Чоловік попросив свого знайомого [PERSON] підвезти куму до автобусної зупинки в с. Судилків. А через деякий час чоловік повідомив, що йому зателефонував [PERSON] і сказав, що [PERSON] побив його та пошкодив його автомобіль. Їй відомо, що були пошкоджені двері, вибите скло у дверях, «вивернутий руль». Свідок [PERSON] суду показав, що 23 листопада 2014 року до них у с. Білокриниччя приїхала кума його дружини [PERSON] в гості. Оскільки сільського автобуса не було, він попросив свого знайомого [PERSON] підвезти її в с.Судилків. Десь через годину зателефонував [PERSON] та повідомив, що чоловік куми [PERSON] побив йому автомобіль. Були побиті двері, вирваний руль, вибите скло. Зазначив, що перед поїздкою у с.Судилків особисто бачив автомобіль [PERSON], який був в справному стані. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, відповідно до ст. 22 ЦК України. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України (зараз ст. ст. 1166, 1167 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З висновку дослідження спеціаліста-автотоварознавця №2/02 від 09 лютого 2015 року слідує, що за результатами проведеного дослідження встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 210994-20, державний реєстраційний номер ВХ 4254ВА, 2008 року випуску, червоного кольору, свідоцтво про реєстрацію СРД 866253, який належить [PERSON] має наступні пошкодження: вмятини на лівих передніх дверях та кришці багажника; пробоїни на лівих задніх дверях; пошкоджено скло вікон чотирьох дверей; подряпини та порізи оббивки салону; пошкоджено (деформовано) рульове колесо; деформовано задні двері. За даними дослідження спеціаліста-атотоварознавця вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля ВАЗ 210994-20, держномер ВХ4254ВА, в результаті його умисного пошкодження становить 5764 гривні (а.с.11-27). Згідно рахунку-фактури №47 від 2-0 квітня 2015 року та акту виконаних робіт ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] надано послуги з ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 210994-20, державний реєстраційний номер ВХ 4254ВА. Загальна вартість робіт на наданих послуг складає 5762 гривні (а.с.60-61). Вид та вартість робіт, виконаних на замовлення [PERSON] по відновленню автомобіля відповідає даним дослідження спеціаліста-автотоварознавця щодо вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля. На спростування зазначеного, відповідач доказів суду не навів, своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позов не надав. Виходячи з характеру діяння відповідача, який умисно заподіяв шкоду позивачу, відсутності даних, що шкоди завдано не з вини відповідача, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.79, ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243,60 грн. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати сторін на правову допомогу, витрати, повязані із залученням спеціалістів. В звязку з залученням спеціаліста-автотоварознавця позивач поніс витрати в сумі 700 грн., що підтверджується квитанцією № 15 від 05 лютого 2015 року (а.с.10). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, при визначенні розміру витрат на правову допомогу, суд враховує, що склад та розмір витрат, повязаних із сплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. представник позивача посилається на договір про надання правової допомоги від 05 березня 2015 року (а.с. 38), квитанцію від 03 квітня 2015 року (а.с.83), з яких слідує, що представник позивача адвокат [PERSON] надала позивачу правові послуги у вигляді надання допомоги у складанні позовної заяви, консультацій, участі в судових засіданнях. Судові засідання призначались 4 рази, загальна тривалість яких більше двох годин. Таким чином, розмір вартості правових послуг не перевищує 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі представника позивача у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., витрати повязані із залученням спеціаліста в сумі 700 грн., а всього на загальну суму 1943 грн. 60 коп. судових витрат.

Outcome: approved