Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

10.12.2014 року [PERSON] (далі позивач), звернувшись до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), просила визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO] та судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що з 02.03.1994 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Під час перебування в шлюбі з відповідачем вона 04.02.1996 року народила дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). 14.04.1999 року шлюб з відповідачем було розірвано (а.с.6). Після розірвання шлюбу, з середини 1999 року по квітень 2008 року вона та відповідач знову почали проживати однією сімєю. 28.08.2008 року вона народила дочку [PERSON] і з її слів батьком дитини було записано відповідача (а.с.7). Однак після народження дочки [PERSON], відповідач залишив сімю і почав проживати окремо. В листопаді 2014 року вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON]. З письмового заперечення на позовну заяву, вона дізналась, що відповідач не визнає себе батьком дочки [PERSON]. Внаслідок цього вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Під час судового засідання позивач [PERSON] підтримала свої вимоги, посилаючись на вищевказані обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги позивача. За клопотанням сторін по справі, суд 20.01.2015 року виніс ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи. Згідно висновку експерта № 19 від 23.03.2015 року вбачається, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.28-31). Після ознайомлення з результатами експертизи, позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявились, натомість представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить розглянути справу без його участі (а.с.44). Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що він повністю визнає позовні вимоги і просить розглянути справу без його участі (а.с. 36). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів у справі. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, ст. 128 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача щодо встановлення батьківства. Згідно квитанції № 8111 від 10.12.2014 року (а.с.1) вбачається, що позивач сплатила судовий збір у розмірі 244 гривень. Згідно квитанції № 9239 від 28.02.2015 року вбачається, що позивач сплатила 1579 гривень 20 копійок за проведення експертизи (а.с.40). Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України та те, що вимоги позивача задоволені на її користь, судові витрати у загальній сумі 1823 гривень 20 копійок підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved