Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

10.11.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, просить суд, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON], які не є членами її сім'ї протягом тривалого часу не проживають в зазначеній квартирі та не оплачують плату за її користування і комунальні послуги. 07.08.2015 позивач направила на адресу відповідача вимогу про зняття її разом з донькою з реєстраційного обліку. Однак, вимога залишилась невиконаною. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється знятись з реєстраційного обліку, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 04.04.2016 позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності, користування та розпорядження жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] залишені без розгляду. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, наведених у ньому, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, посилаючись на відсутність даних, які б свідчили про наявність у відповідача іншого житла. За вказаних обставин, суд на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представників позивача, визнавши причини неявки відповідача неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради 17.04.2006р. (а.с.10-11) Відповідно до довідки за Формою № 3 від 11.08.2015, виданої ТОВ «Рада 5» в квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], відповідач [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON](а.с.12) Як встановлено судом відповідач та її малолітня донька не є членами сім'ї позивача. 07.08.2015 позивач направила на адресу відповідача письмову вимогу про виселення відповідача разом з її малолітньою донькою до 01.10.2015. (а.с.13,14) Разом з цим, станом на час розгляду справи вимога позивача залишилась невиконаною. Крім того, судом встановлено, що відповідач та її донька [PERSON] у вказаній квартирі не проживають з грудня 2014, судові повістки про виклик в судові засідання відповідач не отримує через відсутність її за місцем реєстрації, що підтверджується актами про невручення судових викликів від 11.02.2016, 17.03.2015, складеними комісією у складі уповноважених працівників ТОВ «Рада 5». (а.с.48,58) Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки позивач є наймачем квартири [ADDRESS], і судом встановлено, що відповідач разом зі своєю донькою не проживають понад шість місяців, суд вважає наявними правові підстави згідно ст.72 ЖК України, для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного вважаю, що позов підлягає задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 487, 20грн. (а.с.2)

Outcome: approved