Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

10 березня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі по тексту - ТОВ «Кредитні ініціативи»), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. (далі по тексту - приватний нотаріус Михайленко С.А.), приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв І.М. (далі по тексту - приватний виконавець Терлеєв І.М.), з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2576, вчинений приватним нотаріусом Михайленком С.А. від 12 листопада 2019 року, щодо звернення стягнення на гараж загальною площею 859,8 кв. м (далі по тексту - предмет іпотеки), який знаходиться по [ADDRESS] та власником якого є [PERSON] , в рахунок заборгованості за кредитним договором № 711-07/01 від 19 червня 2007 року в сумі 614813,23 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 19 червня 2007 року між ним та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі по тексту - банк), укладено кредитний договір № 711-07/01. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем [PERSON] та банком було укладено іпотечний договір № 712-07/04 від 19 червня 2007 року, відповідно до якого позивач передав банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме предмет іпотеки, та договір поруки № 713-07/06 від 19 червня 2007 року, згідно якого поручителем є [PERSON] . В квітні 2011 року банк звернувся до Білогірського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] та поручителя [PERSON] , в якому просив достроково стягнути в солідарному порядку з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором № 711-07/01 від 19 червня 2007 року, яка станом на 14 квітня 2011 року становила в загальній сумі 119379,87 грн. Згідно рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2011 року № 2-271/11 позов банку було задоволено частково та стягнуто з позивача 119379,87 грн заборгованості за кредитним договором та 1313,80 грн судових витрат, в частині позову про солідарне стягнення з поручителя [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором відмовлено. 17 грудня 2012 року права вимоги за кредитним та іпотечним договорами банк відступив новому кредитору, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи». Після набрання вищезазначеним рішенням суду законної сили за заявою стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» Білогірським районним відділом ДВС було відкрите виконавче провадження за № 50202123 з примусового виконання вказаного рішення суду. 21 червня 2018 року позивачем в добровільному порядку через рахунки Державної виконавчої служби було сплачено в повній мірі заборгованість за кредитним договором згідно рішення суду в сумі 119379,87 грн та судовий збір в сумі 1313,80 грн. Вважає, що виконавчий напис № 2576, вчинений приватним нотаріусом Михайленком С.А. від 12 листопада 2019 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором № 711-07/01 від 19 червня 2007 року в сумі 614813,23 грн, є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки надані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису не давали нотаріусу можливості встановити безспірність вимог відповідача до позивача, крім того, сума заборгованості за рішенням суду позивачем повністю погашена та рішення суду виконано ще в червні 2018 року. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2021 року забезпечено позов шляхом зобов`язання приватного виконавця зупинити стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвокат Панченко Д.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовних вимог не визнав, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву від 05 травня 2021 року. Заінтересовані особи: приватний виконавець Терлеєв І.М. та приватний нотаріус Михайленко С.А. в судове засідання не з`явилися. Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 червня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 711-07/01, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 150000,00 грн під 17 % річних з датою повернення до 15 червня 2017 року (а.с. 122-125). На підставі договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року № 1423 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив право вимоги до позивача [PERSON] відповідачу ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 127(зворот)-130). 12 листопада 2019 року приватним нотаріусом Михайленком С.А. вчинено виконавчий напис № 2576, яким запропоновано звернути стягнення на гараж загальною площею 859,8 кв. м, який знаходиться по [ADDRESS] та власником якого є [PERSON] , в рахунок заборгованості за кредитним договором № 711-07/01 від 19 червня 2007 року в сумі 614813,23 грн (а.с. 11, 120). Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. за вищевказаним виконавчим написом приватного нотаріуса Михайленка С.А. від 12 листопада 2019 року № 2576 відкрито виконавче провадження ВП № 60886505 (а.с. 15-16). При цьому, відповідно до рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2011 року № 2-271/11 позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про розірвання договору поруки було задоволено частково, стягнуто з позивача 119379,87 грн заборгованості за кредитним договором та 1313,80 грн судових витрат, в частині позову про солідарне стягнення з поручителя [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с. 17-19). Згідно квитанції АТ «Ощадбанк» від 21 червня 2018 року № 63 [PERSON] на рахунок Білогірського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області сплачено 120693,67 грн для погашення заборгованості згідно виконавчого листа № 2-271/11 від 19 березня 2012 року (а.с. 20). Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження № 50202123 від 11 липня 2018 року боржником [PERSON] сплачено кошти в повній сумі, виконавчий збір та витрати також сплачені, на підставі чого виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-271/11, виданого 19 березня 2012 року Білогірським районним судом Хмельницької області, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в сумі 119379,87 грн та 1313,80 грн судових витрат, закінчено (а.с. 21-22). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18 (провадження № 61-46254св18). Як встановлено судом, приватним нотаріусом Михайленко С.А. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було. До того ж, звернувшись в 2011 році до суду з позовом до боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом та відсотків за укладеним договором, кредитор (стягувач) ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» використало своє право дострокового повернення несплаченої суми кредиту та процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України шляхом стягнення цих коштів в судовому порядку. Таким чином, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не мав права нараховувати проценти та неустойку (пеню) за кредитом після дострокового стягнення всієї суми заборгованості та, крім того, поза межами строку дії кредитного договору від 19 червня 2007 року № 711-07/01. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, нотаріус не впевнився в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Отже, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а відтак позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. До того ж, в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи», як правонаступник кредитора, не позбавлений права звернутися за стягненням кредитної заборгованості, якщо така за його баченням існує, в судовому порядку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору, який був сплачений ним при поданні позовної заяви в сумі 908 грн та при поданні заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн, що разом складає 1362 грн (а.с. 1, 34).

Outcome: approved