Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

11 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 21 січня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Від шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинились з листопада 2009 року. З цього часу сторони мешкали окремо та не вели спільне господарство. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, конфліктів, вияснення стосунків з різних причин. Позивач з відповідачем абсолютно різні люди, з різними характерами, різними поглядами на сімейне життя. Протягом сумісного життя відповідач не працював, матеріально сім'ю не утримував, багато часу проводив поза сім'єю. Поступово позивач з відповідачем віддалилися один від одного, стали чужими людьми, втратили почуття любові. Позивач переконана в тому, що їм не вдалось створити міцну, дружню сім'ю, і тому вважає, що примирення між ними і відновлення сім'ї неможливе, а шлюб слід розірвати. 14 січня 2013 року позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 14 січня 2013 року відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється та справа розглядається за відсутності сторін. Судом, у судовому засіданні, у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 21 січня 2009 року позивач уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинились з листопада 2012 року, сторони мешкають окремо та не ведуть спільного господарства. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, конфліктів, вияснення стосунків з різних причин. За згодою сторін після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з позивачем. Спір про поділ спільного майна відсутній. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більш ніж чотири роки і з цього часу більше не відновлювались, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалась остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved