overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання у сумі 5036грн. 91 коп. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] і є споживачами послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі проводили розрахунки не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.10.2009 року по 31.07.2013 року у розмірі 5036,91 грн. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідачів, про що надала письмову заяву. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: . [ADDRESS] /а.с.9,10/. Згідно відомості нарахувань та оплат за послуги теплопостачання, заборгованість відповідача за період з 01.10.2009 року по 31.07.2013 року складає 5036,91 грн. /а.с. 2/. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов'язані щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Таким чином судом встановлено, що відповідачі не в повному розмірі сплачували послуги позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 33391 грн 91 коп, мотивуючи вимоги тим, що 22.12.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 4500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 48% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві від 08.05.2014 року просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 22.12.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 4500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 48% річних протягом терміну дії картки (а.10-19). Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 14.01.2011 року виникла заборгованість в розмірі 33391 грн 91 коп, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 4490 грн 80 коп, несплачені проценти - 26834 грн 83 коп, штрафні санкції - 2066 грн 28 коп (а.с.6-9). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 33391 грн 91 коп, так як зобов'язання не виконується відповідачем. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 21.11.2013 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 191368 про порушення відповідачами Правил користування електричною енергією, що виразилося у накиді нульового дроту на мережевий ввід. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачам проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 4003 грн. 13 коп., яку просить стягнути з відповідачів на користь позивача, також просить стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі в у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідачі є споживачами електричної енергії у будинку [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER]. 21.11.2013 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 191368 про порушення відповідачами Правил користування електричною енергією, що виразилося у накиді дротів на ЛЕП. Згідно розрахунку заборгованості за Актом № 191368 про порушення Правил користування електричною енергією від 21.11.2013 року, сума заборгованості відповідачів перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 4003 грн. 13 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, в сумі 4003 грн. 13 коп. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості. 05.05.2014 року Київським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про відкриття провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи сповіщався належним . Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 05.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16373,62 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число» кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.03.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 28872,93 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся з позовом про визначення йому додаткового строку в три місяці, для подання заяви для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що після померлого [INFO] [PERSON], залишилося спадкове майно. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON], позивач у справі У визначений законом шестимісячний термін, позивач із заявою до нотаріальної контори не звертався, так як йому не було відомо про заповіт, який знаходився у приватного нотаріуса [PERSON] Як визначено ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Наведену позивачем причину, через яку він пропустив визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд знаходить поважною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21691,84 грн. за кредитним договором № б/н від 15.01.2009 року та судові витрати - 243,60 грн. Підставою позову явилось те, що 15.01.2009 року відповідач отримав кредит в розмірі 20000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на це, підписавши заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На 28.02.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 21691,84 грн., яка складається: 14656,60 грн. - заборгованість за кредитом, 5323,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 202,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1009,14 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд спарви був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № б/н від 15.01.2009 року (а.с.7), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-14) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.4-6) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся із позовом, в якому просив виселити відповідачів без надання іншого житла з квартири [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.04.2014 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Пізніше з'ясувалось, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі з дозволу власників, які передували [PERSON], в зв'язку з чим порушуються права позивача, як власника житла. Договір між позивачем та відповідачами на користування квартирою не укладався, відповідачі у часті в утриманні квартири та оплат за послуги не приймають і висилятись добровільно не бажають. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглядати у його відсутність. Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання повторно не з'явились, заперечень по суті позову не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2014 року ( а.с.5-6) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.7) та довідкою ТОВ «Комунтехбудсервіс» від 11.04.2014 року ( а.с.4) підтверджено, що у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. У випадку порушення його прав, не пов'язаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні. В разі, коли такі перешкоди полягають у неправомірному користуванні житлом власника, або іншим належними йому приміщенням для цілей проживання, останній вправі, відповідно до положень житлового законодавства вимагати виселення із належного йому приміщення. Відповідачі проживають у вказаній квартирі не як члени сім'ї власника. Оскільки договір на користування спірним будинком між сторонами не укладався, відповідачі не набули самостійного права користування житлом, яке належить іншій особі, а тому мають статус тимчасових мешканців. Правовий статус тимчасових мешканців жилих приміщень не залежить від виду житлового фонду, а тому до спірних правовідносин можуть застосовуватись за аналогією закону норми права, які регулюють подібні за змістом житлові правовідносини, а саме ст. 98 ЖК України частина 3 якої передбачає, що тимчасові жильці на вимогу наймача зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розміру 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч і був належним чином повідомлений, причини його не явки не відомі. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Сторони одружились 24.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO]. Відповідач кошти на утримання дитини не надає і дитина знаходяться на утриманні позивача. Враховуючи, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища обох сторін, а також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку ( доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні наполягала на своїх позовних вимогах з підстав зазначених в позові та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] (а.с.7) та яка знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON].(а.с.10,11), допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця на утримання своєї неповнолітньої дитини . Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2000 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по утриманню сина. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу, який розірвано в 2002 році, сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо і не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сина. Як убачається з пояснень позивача, відповідач офіційно не працює, а тому не має систематичного заробітку. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведені вище вимоги закону, ту обставину, що відповідач офіційно не працевлаштований і не має регулярного заробітку, з нього слід стягнути на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. У той же час, виходячи з того, що Кодекс не визначає мінімальний розмір аліментів, у разі їх стягнення в твердій грошовій сумі, позов у частині обмеження мінімального розміру аліментів 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

11.04.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але надав до суду заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дітей, свідоцтва про укладання шлюбу встановлено, що від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дітей - у розмірі 1/3 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved