Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

11.12.2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.05.2018 року. Позов обґрунтований тим, що відповідно до підписання заяви - анкети б/н від 03.05.2018 року АТ КБ Приват Банк відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано у користування кредитну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві. За укладеним кредитним договором відповідач зобов`язався погашати заборгованість за тілом кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію, пеню та штрафи. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором станом на 28.10.2020 року виникла заборгованість у розмірі 113030,08 гривні, яку позивач просив стягнути на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавала. Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Косівського районного суду від 15.12.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Ухвалою судді від 12.01.2021 року було постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, але відповідач, будучи належним чином повідомленою про час розгляду справи, до суду не прибула та письмово своїх заперечень щодо позову не виклала. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил (а.с.10), яка підписана сторонами, між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого АТ КБ «Приват Банк» відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві (а.с.10). На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» надало копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами (а.с.10); копію витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature» (а.с.11-15); копію розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.6); копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (а.с.7); копію довідки про підписання відповідачем кредитного договору б/н із терміном дії 01/23, за яким було надано кредитні картки (а.с.8); копію підписаних відповідачем умов кредитування (а.с.9); копію витягу примірника «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання анкети - заяви (а.с.16-59). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентам за несвоєчасну сплату кредиту. Судом встановлено, що в у даному випадку безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 03.05.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, також не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (підтверджується анкетою-заявою та Розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.05.2018 року, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки) в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 28.10.2020 року (а.с.6) сума заборгованості відповідача по кредитному договору від 03.05.2018 року становить 113030,08 гривні, а саме: 98380,19 гривні - заборгованість за тілом кредиту та 14649,89 - заборгованість за простроченими відсотками. Отже наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи вищевказані обставини, наявні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 03.05.2018 року в розмірі 113030,08 гривні. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved