Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 04 серпня 2012 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу спільних дітей не має. Подружнє життя з відповідачкою не склалося: вони мають різні характери, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. На даний час спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше їх спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Спору з приводу розділу спільного майна не має. В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяви заявив клопотання про розгляд справи та прийняття рішення за його відсутності. В судовому засіданні відповідач позов визнала, не заперечували проти його задоволення та розірвання шлюбу з позивачем. Пояснила суду, що дійсно між нею та позивачем 04 серпня 2012 року був зареєстрований шлюб. Сімейне життя з позивачем не склалося: між ними майже одразу стали виникати сварки на побутовому підґрунті, під час яких чоловік застосовував фізичне насилля. Також вказала, що такі скандали між ними виникають досить часто. З 14 лютого 2015 року вони перестали спільно проживати та саме з цього часу не підтримують стосунки, спільне господарство не ведуть. Дітей в них не має, на даний час вона не вагітна. За таких обставин зазначила, що їх сім'я розпалася остаточно, відновленню не підлягає. У неї не має бажання продовжувати стосунки з відповідачем та категорично заперечує проти надання часу на примирення. Просила розірвати шлюб та відновити її дівоче прізвище «[PERSON]». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №1115. Від шлюбу спільних дітей не має. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання; з лютого 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Причиною припинення шлюбу стали часті сварки. Спору між сторонами з приводу поділу спільного майна не має. Проти надання часу на примирення відповідачка категорично заперечувала, вважала, що воно є неможливим. За таких обставин, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що під час реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», та після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище, відповідно до вимог ст.113 СК України вказану вимогу слід задовольнити. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] відновити її дошлюбне прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved