Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

1.05.04.2021 до суду надійшла позовна заява Одеського приватного НВК «Хабад» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. 2.З урахуванням уточнених позивач просить суд: - позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; - призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над Малолітньою [PERSON] , [INFO] . 3.14.04.2021 відкрито провадження у справі. 4.Відповідачі у судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд направляв поштову кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання відповідача. На адресу суду повернулись поштові відправлення з причин їх не вручення адресату, тому в розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається врученою. Відзив на позов не надходив. 5.На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. 6.16.09.2021 Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності. 7.Позов обґрунтований тим, [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] ( [INFO] ) Батько дитини записаний зі слів матері. В січні 2018 мати залишила дитину позивачу. З того часу не відвідує її, не телефонує, не забезпечує матеріально, взагалі не цікавиться життям та здоров`ям дитини. Місцезнаходження матері невідоме. На сьогоднішній день дитина потребує розвитку та підтримки, як моральної так і матеріальної, але мати ухиляється від своїх обов`язків як матері. Одеський приватний НВК «Хабад» спеціалізується на догляді і піклуванні дітей єврейського походження, якою є [PERSON] . [PERSON] є засновником Одеського приватного НВК «Хабад», добре ставиться до дитини, має гарні умови для проживання та виховання дитини, матеріально забезпечений. Крім того, він є опікуном [PERSON] та [PERSON] (брат та сестра [PERSON] ), які також були залишені їхньою матір`ю раніше. 8.Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 9.Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.07.2018). 10.Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] підставою для запису відомостей про батька є заява матері. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 11. [PERSON] , [INFO] , є вихованкою закладу дошкільної освіти Одеського приватного НВК «Хабад» та утримується на повному забезпеченні у пришкільному інтернаті, що підтверджується довідкою № 40 від 03.02.2021. 12.03.02.2021 директором та вихователями інтернату складено акт № 39 про те, що з січня 2018 року [PERSON] свою доньку [PERSON] не відвідує, не телефонує, не забезпечує матеріально, життям і здоров`ям не цікавиться. 13.Висновком орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 20.08.2021 за №01-11/1527/1 рекомендовано вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] ( [INFO] ) та встановлення над нею опіки [PERSON] ( [INFO] ). Він є громадянином Ізраїлю, має посвідку на постійне проживання в Україні, одружений. Житлово-побутові умови проживання в квартирі, в якій мешкає родина належні, відповідають встановленим нормам, квартира облаштована всім необхідним. [PERSON] є головним рабином м. Одеси та півдня України, та головою правління південноукраїнського регіонального об`єднання та є засновником Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад-спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Хабад», відповідно до висновку про стан здоров`я заперечень проти оформлення опіки, піклування не має, та не знаходиться на обліку в Одеському міському психіатричному диспансеру та Одеському обласному наркологічному диспансеру. Згідно з довідкою Управління інформаційних технологій ГУМВС України в Одеській області на території України до кримінальної відповідальності не притягувався та в розшуку не перебуває. 14.Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 17.12.2014 (справа № 522/8975/15-ц) було позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та позбавлено батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 15.Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2015 (справа № 522/3831/15-ц) позбавлено батьківських прав громадянку [PERSON] щодо її сина [PERSON] , [INFO] . 16.Вирішуючи спір суд виходив з наступного. 17.Згідно зі ст. 245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. 18.Згідно з п. 53 статуту Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад-спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Хабад» у разі невиконання батьками своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством України комплекс може виступати позивачем до суду з питань позбавлення їх батьківських прав. 19.Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 20.Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 21.Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 22.У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 23.Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 24.Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 25.Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 26.Відповідно до ст. 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 27.За частиною четвертою статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. 28.У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 29.В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 30.Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. 31.У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». 32.У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. 33.Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. 34.Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Відтак, батько протягом тривалого часу не приділяв належної уваги розвитку свого сина, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання дитиною належної освіти. 35.При вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом збоку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема. 36.Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, більше трьох років не відвідує дитину та не цікавиться її життям та здоров`ям. 37.Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 38.За таких обставин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матері малолітньої доньки, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її доньки є обґрунтованою та підлягає до задоволення. 39.Щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , то судом встановлено, що він не є батьком [PERSON] , так як відомості щодо батька дитини у свідоцтві про народження внесені на підставі ст. 135 СК України - зі слів матері. Відповідно суд не може позбавити батьківських прав особу, яка не є її батьком, оскільки записана лише зі слів матері. 40.Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. 41.Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування. 42.Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. 43.Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). 44.На даний час малолітня дитина перебуває в Одеському приватному НВК «Дошкільний навчальний заклад-спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Хабад», засновником якого є [PERSON] . 45.Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування як достатньо обґрунтованим. При цьому враховує, що будь-яких інших родичів дитини, які б могли піклуватися нею не відомі. 46.За таких обставин, суд вважає доцільним позбавити матір малолітньої [PERSON] батьківських прав відносно доньки та призначити [PERSON] її опікуном.

Outcome: approved