Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

12.08.2016 року [PERSON] звернулась з позовом до Одеської міської Ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що її чоловіку [PERSON] та їх доньці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Регіональній Універсальній бірже «Александр Н», у рівних частках належала квартира [ADDRESS]. За життя 21.10.2015 року [PERSON] заповів спірне майно[PERSON] Після смерті чоловіка позивач звернулась до приватного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте, у видачі такого свідоцтва було відмовлено. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6504512346740), про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. При таких обставинах, суд вважає можливим в порядку ст. 224 ЦПК України ухвалення заочного рішення у справі. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 13.04.1999 року [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках квартиру [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованим на Регіональній Універсальній біржі «Александр Н» за реєстраційним №Н/99-01433. 01.03.2017 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси даний договір визнаний дійсним. За життя 21.10.2015 року [PERSON] заповів спірне майно[PERSON] 05.12.2015 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть від 06.12.2015 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №12509). Після смерті чоловіка позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 29.07.2016 року за №66/02-31 їй відмовлено в отриманні такого свідоцтва. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, позивач, звертаючись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину просила прийняти спадщину відповідно до заповіту, а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка за життя належала на праві власності [PERSON] Наявності інших спадкоємців за законом та заповітом згідно із спадковою справою до майна [PERSON] судом не встановлено. Протягом шести місяців з часу смерті спадкодавця позивач не заявляла про відмову від спадщини. При таких обставинах, вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] є обґрунтованими та доведеним в процесі розгляду справи, спосіб захисту права з урахуванням відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є обраним позивачем правомірно.

Outcome: approved