Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

11.11.2019 позивачка \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , з наступним уточненням, в якому просить: стягнути на її користь Ѕ суму понесених нею додаткових витрат на дитину, що складає 13927,62 грн., суму індексації аліментів в розмірі 3015,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу з відповідачем мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, а рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти. В травні 2018 року виявилося, що у дитини неправильний прикус, призначено лікування, що триває 1,5 року, також у дитини виявлено сколіоз хребта 2 ступеню, для лікування якого необхідне корсет корекції осанки, масажі. На реабілітацію, пов`язану зі сколіозом хребта будуть передбачувані витрати в сумі 2680 грн., на усунення проблем із зором дочка користується контактними лінзами, розчином, лікарськими засобами, на оздоровлення дитини на узбережжі Чорного моря [PERSON] було витрачено 3000 грн, з урахуванням квитків, виготовлення закордонного паспорту. Щодо витрат на потреби дитини та захоплень на придбання смартфону та навушників позивачем було витрачено 3938,00 грн. Добровільно в додаткових витратах відповідач не приймає участі. Загальна сума коштів, витрачених позивачем в зв`язку лікуванням, оздоровленням, відпочинком, розвитком дорівнює 27855,24 грн., та 1340 грн. передбачуваних витрат. Позивач зазначає, що відповідач добровільно допомоги додаткові витрати не надає, має заборгованість по аліментах, з 2016 року сплачував аліменти в сумі 500 грн. без урахування індексації, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено до підготовчого розгляду. 25.02.2020 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому позивач заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність виключних обставин для стягнення додаткових витрат, неналежність, недопустимість доказів, наданих позивачем, відсутність підстав для стягнення індексації аліментів, оскільки це питання не повинно розглядатися в судовому порядку. Крім того, відповідач посилається на відсутність у нього можливості приймати участь у додаткових витратах, у зв`язку із лікуванням, оздоровленням, відпочинком та захопленням дочки, оскільки винаймає житло, проходив лікування, піклується про мати похилого віку. 03.03.2020 на адресу суду надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив, в якому навела додаткові аргументи на відзив відповідача, в тому числі щодо свого матеріального стану та обґрунтування позову. 16.03.2020 [PERSON] подала на адресу суду докази для долучення до матеріалів справи в обґрунтування понесених витрат, надання послуг. 19.03.2020 відповідачем подано до суду заперечення щодо долучення доказів по справі. 26.03.2020 до суду подано заперечення відповідача, разом з клопотанням про продовження строку підготовчого розгляду, в якому відповідач зазначає про несвоєчасність отримання відповіді на відзив, через невиконання позивачем вимог ст.178 ЦПК України. 13.04.2020 до суду надійшла відповідь [PERSON] на заперечення відповідача. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.04.2020 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено в судове засідання до розгляду по суті. Під час підготовчого судового розгляду були вирішені всі заявлені клопотання сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.2004 [PERSON] та [PERSON] маю дочку [PERSON] , [INFO] , в якому відповідач вказаний батьком, а позивачка матір`ю. (а.с. 137, т.с.1) Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2015 по справі №640/183/15-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с. 136, т.с.1) Згідно виконавчого листа, що виданий на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2015 року по справі №640/241/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.01.2015 до досягнення дитини повноліття.(а.с.139, т.с.1) За виконавчим листом, що виданий на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 року по справі №640/14503/17, розмір аліментів збільшено з 500 грн. до 1500 грн. на місяць, з 19.09.2017 до повноліття дитини.(а.с. 140, т.с.1) Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що їх спільна дитина ( [PERSON] , [INFO] ) мешкає разом з матір`ю. Станом на теперішній час, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з відповідача [PERSON] за рішенням суду стягуються аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, на користь позивача [PERSON] . Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача індексації аліментів у розмірі 3015 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності заселення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією «країни гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня України. Державний виконавець за клопотанням стягувача розраховує та стягує з боржника суму індексації відповідно вказаного Закону. Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок і повідомляє про нього стягувачу та боржнику. Суд, дослідивши представлені до суду докази, вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача суми індексації по раніше призначеним аліментам передчасною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем до суду не надано доказів щодо порушення її права у проведенні індексації суми аліментів, а саме: про звернення позивача до державного виконавця стосовно індексації суми аліментів, про отримання державним виконавцем заяви позивача про індексацію суми призначених аліментів, а також щодо відмови державного виконавця у здійсненні нарахування індексації аліментів. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Відповідно до роз`яснень даних в п 18 Постанови Пленуму ВСС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3 зазначено, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Щодо стягнення з відповідача суми додаткових витрат, пов`язаних з придбанням контактних лінз та ліків на покращення зору в сумі 347,80 грн. суд зазначає, що дані обставини здоров*я дитини та її потреб саме з врахуванням стану зору були враховані судом при розгляді питання щодо збільшення суми аліментів, про що зазначено в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2017.(а.с. 215, т.с.1) Таким чином, суд вважає що потреба дитини в засобах для покращення зору є поточними витратами на утримання дитини, що входять до складу призначеної до стягнення з відповідача суми аліментів - 1500 грн./міс., з індексацією відповідно до закону та окремо стягненню, як додаткові витрати не підлягають. В обґрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості ортодонтичного лікування зі встановленням брекетсистеми відповідачем надано до суду довідку від 16.10.2019 ФОП [PERSON] , щодо звернення [PERSON] 03.05.2018 році до неї за стоматологічними послугами, рекомендацію про встановлення брекетсистеми, виконання встановлення брекетсистеми, ортодонтичного лікування корегування верхньої та нижньої щелеп пацієнтки.(а.с.160, т.с. 161) Згідно представлених до суду відомостей за пацієнта [PERSON] 27.04.2018 сплачено лікарю та отримано [PERSON] готівкою суму 7844,01 грн.; 03.05.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 326,01 грн.; 04.06.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 118,01 грн.; 03.07.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 118,01 грн.; 17.07.2018 сплачено готівкою отримано [PERSON] 41,01 грн.; 26.07.2018 сплачено готівкою отримано [PERSON] 236,01 грн.; 25.08.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 540,02 грн.; 13.09.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 535,01 грн.; 05.10.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 260,01 грн.; 03.11.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 344,01 грн.; 03.12.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 425,01 грн.; 29.12.2018 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 468,01 грн.; 10.01.2019 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 150,01 грн.; 14.01.2019 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 0,01 грн.; 03.02.2019 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 1829,01 грн.; 01.03.2019 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 400,01 грн.; 13.03.2019 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 200,01 грн.; 29.03.2019 сплачено готівкою, отримано [PERSON] 400,01 грн.; 25.04.2019 сплачено готівкою отримано [PERSON] 710,01 грн.; 05.07.2019 сплачено готівкою отримано ФОП [PERSON] 500,01 грн.; 29.05.2019 сплачено готівкою отримано [PERSON] 470,01 грн.; 23.07.2019 сплачено готівкою, отримано ФОП [PERSON] 70,01 грн.; 14.07.2019 сплачено готівкою, отримано ФОП [PERSON] 303,01 грн.(а.с.160-183 т.с.1) Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.78\~ЦПК України\~суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.8 ст.19 ГК України, усі суб`єкти господарювання, до яких у відповідності ч.2 ст.55 ГК України належать громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ФОП), зобов`язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи. Про це також зазначає й Державна Фіскальна Служба України в листі № 10714/6/99-99-13-04-02-15 від 17.05.2016. Зазначені та представлені до суду докази не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містять обов`язкових реквізитів документів первинного бухгалтерського обліку: не містять назви документа, відомостей про прізвище, ім`я замовника та виконавця послуг суб`єкта господарської діяльності, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, дані, що дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, виконані без застосування реєстратора розрахункових операцій. Також, в перелічених документах наявні суперечливі відомості щодо наявності у лікаря [PERSON] , або ФОП [PERSON] відповідної кваліфікації та права надання нею відповідних послуг лікаря-ортодонта, відповідно до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Згідно наданих до відзиву документів, [PERSON] протягом 2018 року не була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, також до суду не подано документів, що підтверджують наявність кваліфікації лікаря відповідної галузі та ліцензії на надання медичних послуг. Подані позивачем до суду разом з клопотанням про долучення до справи доказів від 16.03.2020 документи щодо реєстрації, наявності ліцензій на надання стоматологічних, ортодонтичних послуг ФОП [PERSON] та копії актів (а.с. 49-74, т.с.2) від тих же дат, що зазначені вище, без наявності підписів замовника та виконавця суперечать раніше представленим до суду документам та не можуть бути прийняті судом, оскільки не відповідають вимогам належності та допустимості доказів. На підставі вищезазначеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо додаткових витратах за представленими до суду доказами на проведення ортодонтичного лікування, за недоведеністю. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на придбання корсету та масажу, суд, дослідивши надані до суду докази в обґрунтування даної вимоги та потрібності дитини у цьому, зазначає, що позивач не підтвердила належними доказами (довідками дитячої поліклініки №23, або іншого закладу), що дитина потребує спеціального ортопедичного виробу - корсету корекції осанки, проведення тих чи інших процедур тощо. Судом досліджені фіскальний чек №1161 від 28.10.2019 на 800 грн.(а.с. 189 т.с.1) та товарний чек №ЧК-0036034 від 28.10.2019 на ту ж суму (а.с. 19 т.с.2), ліцензії ТОВ «Шанс», виписки з ЄДР ТОВ «Шанс», довідки з ЄДРПОУ ТОВ Шанс», свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Шанс», однак суд зазначає, що дані документи не підтверджують того, що корсет був придбаний позивачем саме для лікування [PERSON] , оскільки рекомендацій лікарів на його придбання не було надано під час розгляду даної справи. Також, витрати (очікувані) на проведення лікувального масажу жодними доказами не підтверджені, як не надано доказів на підтвердження неможливості отримувати дитиною ці послуги за призначенням лікаря безкоштовно. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено фактично понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 800 грн. та передбачувані 2680 грн. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині витрат на оздоровлення та придбання смартфону з навушниками, суд зазначає. Так, суду не надані докази щодо наявності спеціальних потреб дитини на відпочинок на морі в районі м.Одеси та на території Молдови, а тому суд не може кваліфікувати дані витрати як додаткові згідно вимог ст. 185 СК України за особливими обставинами. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач проводила на узбережжі Чорного моря або Придністровській Молдавській республіці та Молдові санаторно-курортне лікування дитини, за призначенням лікаря та за потрібністю для цього. Також, суд зазначає, що не можна вважати витратами відпочинку на море, що викликані особливими обставинами, оскільки позивачем не надано доказів, що дитина потребувала відпочинку саме у місці, самостійно обраному позивачем. Надані до позовної заяви документи щодо перебування дитини в місті Одесі - копії квитків на потяг та закордонного паспорту, також не свідчать про те, що дитина проходила там лікування або їй було рекомендовано за призначенням саме цей відпочинок або лікування, а тому це не можна кваліфікувати, як додаткові витрати. Також, позивач заявляє до стягнення коштів за виготовлення закордонного паспорту дитини суму в розмірі 580,00 грн, однак відповідної квитанції оплати зазначеної суми суду не надала. А з врахуванням вимог ст. 185 СК України суд не може визначити, що це є додатковими витратами на дитину з особливостями її розвитку. Крім того, у перелік додаткових витрат на дитину позивач включила витрати на придбання смартфону, установку програм та антивірусу на нього на суму 3699,00 грн та навушників за ціною 239,00 грн. Однак, суду зазначає, що до особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Придбання навушників, смартфону та програм антивірусу до також обставин не відносяться, в розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами, та не доведені належними доказами, і тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини. Понесені позивачем витрати є витратами повсякденного життя, які покриваються за рахунок сплати відповідачем аліментів. Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача суми додаткових витрат суд враховує потребу дитини у їх наданні, а також можливість батька надавати таку допомогу. З огляду на відзив, заперечення відповідач зазначає, що не має на теперішній час достатнього доходу, після утримання податків із заробітної плати та оплати аліментів, у [PERSON] залишається 2000,00 грн. на місяць, що є меншим ніж мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб. Позивач зазначила у відповіді на відзив, що її заробіток такого розміру, як і у відповідача, але набагато нестабільніший, оскільки залежить від кількості покупців. При цьому, обираючи місце для відпочинку та оздоровлення для дитини, позивач розраховувала на власний рівень доходу, і відповідач стверджує, що з ним не погоджувалося дане питання. Таким чином, дослідивши всі надані до суду докази в обґрунтування позиції позивача та заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені належними та допустимими доказами заявлені розміри понесених додаткових витрат на дитину згідно вимог чинного законодавства, та відсутні обґрунтовані підстави для стягнення сум додаткових витрат, викликаних особливими обставинами розвитку дитини, як це передбачено вимогами ст. 185 СК України, та враховуючи заперечення відповідача щодо можливості надавати додаткову допомогу у зв`язку із станом здоров`я дочки, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed