Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

12.06.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов [PERSON] (а.с. 4-7), в якому позивач просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на ті обставини, що спірне приміщення належить їй на праві приватної власності, що відповідач зареєстрована в цьому приміщенні, однак не проживає та не знімається з реєстраційного обліку в добровільному порядку. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву (а.с. 32), в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності та дала згоду на заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась шляхом оголошення у пресі в звязку з відсутністю за останнім відомим місцем реєстрації (а.с. 31). Судом винесено ухвалу про задоволення заяви на а.с. 32 та заочний розгляд справи у відсутності нез'явившогося відповідача. Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради №1237 від 25.10.2007 р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру №65 за адресою: м. Іллічівськ пр. Хантадзе, 4 (а.с. 10-13). Докази на а.с. 14, 21 підтверджують, що відповідач зареєстрована у вищезазначеній квартирі. Акт на а.с. 39 свідчить, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2013 р. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із ст. ст. 317, 319 ЦК України слідує, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, будинок, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сімї власника квартири, жилого будинку, які проживають разом з ним у квартирі, будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Зазначений закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, і підлягає застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного позов є обґрунтованим, доведеним та підлягає задоволенню у повному обсягу.

Outcome: approved