Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

10 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» м.Київ про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів в розмірі 47500 грн., посилаючись на те, що 15 лютого 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу №004982, відповідно до якого товариство зобов'язалось придбати у свою власність та передати позивачу у користування транспортний засіб - трактор МТЗ 82.1 на умовах фінансового лізингу. Під час укладення договору позивача було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому вважає цей правочин недійсним. Відповідач порушив права позивача, як споживача, оскільки під час укладення спірного договору застосував нечесну підприємницьку діяльність, не надавши йому достатньо часу для прийняття свідомого рішення. Права позивача підтягають захисту також з тих підстав, що договір нотаріально не посвідчений; відсутність у відповідача відповідної ліцензії для фінансових послуг, що є грубим порушенням закону.. Отже правочин вчинено з порушенням норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансовий лізинг», чим порушено законні права та інтереси позивача. Так, 15 лютого 2017 року на виконання умов вищезазначеного договору до отримання транспортного засобу позивачем було сплачено товариству кошти, що як запевнив представник відповідача, становили частину вартості предмета лізингу, в сумі 47500 грн., однак сплачені кошти виявилися адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, а не частиною вартості транспортного засобу, як запевняв представник лізингової компанії, у зв'язку з чим умови договору є нечесними і недобросовісними, суперечать Цивільному кодексу України та Закону України про захист прав споживачів, а тому договір є недійсним. Таким чином, сплативши 47500 грн. за транспортний засіб, позивач не одержав його, а відповідач не повертає отриманих від нього коштів і не поставляє трактор. За таких обставин позивач просить визнати договір фінансового лізингу від 15.02.2017 року №004982 недійсним, стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 47500 грн.. Представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час судових засідань, про що свідчать поштові повідомлення, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Крім того, відповідач подав до суду заперечення на позов, вказуючи, що позов не підлягає задоволенню, оскільки договір фінансового лізингу з позивачем був вчинений у письмовій формі, підписаний [PERSON] добровільно на кожному аркуші договору, в якому передбачені усі істотні умови, а тому він не може бути визнаний недійсним, також відповідач посилається на те, що позивач безпідставно вказує на несправедливість умов договору та заперечує факт необхідності посвідчення договору фінансового лізингу нотаріально, вказуючи, що є достатньою лише вчинення його у письмовій формі Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані відповідачем заперечення на позов, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2017 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», лізингодавцем, та [PERSON] анатолієм Вікторовичем, лізингоотримувачем, укладений договір фінансового лізингу №004982, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно - трактор МТЗ 82.1, а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Договір фінансового лізингу №004982 від 15 лютого 2017 року укладений в простій письмовій формі. Згідно пункту 5.1 договору № 004982 фінансового лізингу від 15 лютого 2017 року, предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 50 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця комісії за організацію, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу та комісії за організацію на умовах, викладених у п. 5.4 цього договору, а також відшкодування платежів за реєстрацію та страхування предмета лізингу. Пунктом 8.2.1 договору визначено, що перший лізинговий платіж складається із: а) комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням цього Договору, яка розраховується як: комісія за організацію, яка визначена у додатку № 1 до даного договору, та становить 10 % від вартості предмету лізингу; б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується: авансовий платіж, який визначений у додатку № 1 до даного договору, та становить 50 % вартості предмету лізингу; в) комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця, пов'язані з організацією передачі предмета лізингу на користь лізингоотримувача. Розмір комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу визначений у додатку № 1 до даного договору та становить 3 % від вартості предмета лізингу. Згідно з пунктом 8.2.3 договору, другий лізинговий платіж складається з: відшкодування вартості предмета лізингу; сплати відсоткової ставки за користування предметом лізингу; сплати комісії за супроводження договору. Позивачем 15 лютого 2017 року сплачено кошти у сумі 47500 грн. згідно укладеного договору № 004982. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року №723/97-ВР\~відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За ч. 2\~ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року № 723/97-ВР\~за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч. 2\~ст. 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~статті 628 ЦК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки правовідносини, які виникають з договору фінансового лізингу регулюються також положеннями\~ЦК України\~про найм, суд прийшов до висновку, що договір фінансового лізингу укладений з фізичною особою підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до частин першої, другої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Ч.1 ст 220 ЦКУкраїни\~передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 15 лютого 2017 року, укладений між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» та [PERSON] нотаріально посвідчено не було, а тому, оскільки договір фінансового лізингу № 004982 від 15 лютого 2017 року укладений в простій письмовій формі, тому він є недійсним. Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 47500 гривень є правомірною, оскільки задоволення такої, є правовим наслідком, що повинен бути застосований до недійсного правочину, який в конкретному випадку, як зазначалося судом вище, є договором фінансового лізингу № 004982 від 15 лютого 2017 року укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон», з урахуванням того, що позивачем були здійснені посилання на застосування таких наслідків у тексті позовної заяви, що відповідно надає суду підстави для задоволення такої вимоги не виходячи за межі позовних вимог в межах розгляду даного спору. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які послався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача також підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 1280,00 грн. (640,00 грн. за вимоги немайнового характеру + 640,00 грн. за вимоги майнового характеру = 1280, 00 грн.).

Outcome: approved