Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

11.02.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, пояснюючи, що [INFO] року померла його тітка по матері-[PERSON], яка за життя заповіла йому земельну частку (пай) у розмірі 5,28 умовних кадастрових га без визначення її меж в натурі на землях КСП ім.. Чапаєва у м. Волноваха Донецької області. 24.03.2005 року [PERSON] на вказану земельну частку отримала Державний акт на право власності серії ДН №150083. Для отримання свідоцтва про право власності на спадщину він звернувся до нотаріальної контори, але 03.02.2014 року йому було відмовлено у його видачі та рекомендовано звернутися до суду. Треті особи по справі проти позову не заперечують. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Волноваської міської ради, яка залишилась після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягають. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Третя особа, [PERSON], у судове засідання не з*явився, у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов. Третя особа, [PERSON], у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із вимог статей 328, 392 ЦК України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як слідує із позовних вимог, які підтверджуються відповідними доказами, [INFO] року померла [PERSON], яка за життя 06.10.2004 року заповіла позивачу належне їй право на земельну частку (пай) у розмірі 5,28 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) КСП ім. Чапаєва у м. Волноваха Донецької області. 24.03.2005 року [PERSON] отримала на вказану земельну частку (пай) Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН №150083. Позивач, який є рідним племінником [PERSON] та постійно доглядав її до дня смерті, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді вказаної земельної ділянки. 03.02.2014 року державним нотаріусом позивачу по справі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, оскільки спадкодавець за життя не переоформила заповіт згідно отриманого нею Державного акту та рекомендовано звернутися із позовом до суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не має можливості отримати право власності на земельну ділянку у позасудовому порядку, оскільки спадкоємець [PERSON] померла, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач та треті особи не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Outcome: approved