Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

10 листопада 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 04.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 48), в якому у сторін народився малолітній син [PERSON] , [INFO] , якого після розірвання шлюбу він просив залишити на виховання матері дитини (відповідачці), посилаючись на те, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились через різні характери, різні погляди на життя, побут, виховання дитини, втрату один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, відсутність спільних інтересів, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства на протязі останніх 9 місяців, а тому шлюб носить формальний характер, і збереження сім`ї неможливо. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до свого позову письмову заяву, в якій повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 14). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, особисто під розписку причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду письмову заяву, в якій повністю визнала позов та проханням про слухання справи без її участі (а.с. 20,21). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 04.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 48), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 04.04.2015 року, в якому у сторін народився малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2015 р., якого після розірвання шлюбу, позивач просив суд залишити на виховання матері дитини (відповідачці) (а.с. 5,7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились через різні характери, різні погляди на життя, побут, виховання дитини, втрату один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння, підтримки та відсутність спільних інтересів, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом та не ведуть спільного господарства на протязі останніх 9 місяців, а тому шлюб носить формальний характер, і збереження сім`ї неможливо. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи згоду відповідачки з позовом, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивача, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved