Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

12.03.2018 року [PERSON] (надалі-позивач) звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з вказаним вище позовом. Згідно п.2 ч.1 ст. 31 ЦПК України ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.09.2019 року вказану вище цивільну справу спрямовано до Катеринопільського районного суду Черкаської області як до найбільш територіально наближеного суду, у зв`язку із неможливістю утворити новий склад суду після задоволення відводів. В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що згідно державного акту на право власності на землю серії ЧР № 104252 від 02.02.2004 року, він є власником земельної ділянки площею 1000 кв. по [ADDRESS] на якій розташована його садиба. Позивач зазначає, що на початку 2017 року між ним та сусіднім землекористувачем [PERSON] (надалі-відповідач), який проживає за адресою [ADDRESS] , виник конфлікт з приводу правильності визначення межі між їх земельними ділянками та відповідно влаштування позивачем паркану. 31.12.2017 року, не зважаючи, на наданні позивачем пояснення щодо законності визначення спірної межі, відповідач зрізав опірні металеві стовпчики на яких тримався зведений позивачем на межі суміжних ділянок паркан. Позивач стверджує, що вказані дії відповідача призвели до пошкодження будівельних конструкцій паркану та матеріалів з якого його зроблено, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 15000 грн.. Крім того, позивач зазначає, що на території належного відповідачу будинковолодіння знаходяться високо ростучі дерева горіха та черешні, які посаджені з порушенням вимог ДБН-3600**92 та створюють безпосередню загрозу пошкодження житлового будинку позивача у випадку падіння останніх. У відзиві від 08.05.2018 року відповідач заперечив вимоги позивача у повному обсязі з мотивів необґрунтованості та просить суд відмовити у їх задоволенні. Зокрема, в обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.07.2003 року йому належить лише ? частина будинковолодіння по [ADDRESS] , іншим співвласником є його брат [PERSON] . Також відповідач зазначає, що він не здійснював насадження плодових дерев, які були висаджені попереднім власником [PERSON] . При цьому відповідач зазначає, що насадження спірних дерев проведено з дотриманням вимог ДБН-3600**92, оскільки відстань від дерев до зовнішньої стіни сусідньої садиби є більшою ніж 5 м.. Щодо встановлення огорожі позивачем на межі їх земельних ділянок відповідач зазначає, що при приватизації позивачем земельної ділянки ні він, ні його брат не підписували останньому погодження меж. Крім того, відповідач зазначає, що згідно рішень виконкому Звенигородської міської ради від 15.10.2003 року № 395 йому надано дозвіл на будівництво прибудови до житлового будинку (кухні) та [ADDRESS] на будівництво гаража. 20.10.2003 року відповідач отримав дозвіл на виконання будівельних робіт за № 84. Згідно акту розмічування осей господарських споруд в натурі, складеного 15.10.2003 року ДКП «Облархбюро», винос осей будівель в експлуатацію, закріплено на місцевості знаками згідно зі схемою. Згідно вказаного акту відстань від гаража відповідача та межі земельної ділянки позивача складає один метр, що було відомо позивачу та підтверджується підписом останнього. Однак, через спір із суміжним землекористувачем [PERSON] вказані господарські споруди не введені в експлуатацію. Додатково відповідач зазначає, що заперечує проти покладення на нього матеріальних витрат за зрізання паркану, оскільки усі будівельні матеріали, які були використанні позивачем для будівництва останнього бруски, труби, болти, метало профіль та шифер були залишені відповідачем на місці зрізання.(а.с.55) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги о повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зокрема, зазначила, що неправомірність дій відповідача встановлена висновками комісій виконавчого комітету Звенигородської міської ради. При цьому шкода заподіяна неправомірними діями відповідача шляхом знесення паркану, залишається не відшкодованою позивачу до цього часу. Також зазначила, що не зважаючи, на встановлення порушення вимог ДБН-3600**92 щодо розміщення дерев горіха та черешні, останні продовжують створювати загрозу і в будь який час можуть завдати шкоди як майну, так і здоров`ю позивача та його родини. Щодо необхідності залучення до участі у справі іншого співвласника будинковолодіння по [ADDRESS] , [PERSON] пояснила, що перешкоди у користуванні майном були створені виключно [PERSON] , в той час, як [PERSON] фактично не проживає у вказаному домоволодіння і жодних перешкод у користуванні майном [PERSON] не створював, а отже, не порушував прав позивача та відповідно не може бути відповідачем у вказаній справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , брали участь у проведенні підготовчого судового засідання під час якого клопотань з приводу призначення експертизи з метою визначення реальної вартості матеріалів використаних для будівництва та відновлювального ремонту забору не заявляли. В судовому засіданні 18.05.2021 року відповідач [PERSON] відмовився від послуг свого представника. Згідно власноручної розписки від 18.05.2021 року, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання, призначене на 15 год. 00 хв. 24.06.2021 року не прибув. В подальшому відповідач [PERSON] викликався в судові засідання 03.09.2021 року, 05.10.2021 року, 01.11.2021 року, 29.11.2021 року судовими повістками про виклик, які направлялися рекомендованими листами за вказаною у відзиві адресою: № 2050100988440 (адресат відсутній);, № 2050101002475 (адресат відсутній); № 2050101016298 (адресат відсутній). Крім того, згідно повідомлення секретаря судових засідань, останньою були вчинені спроби повідомити відповідача [PERSON] про судове засідання, призначене на 29.11.2021 року шляхом набирання номеру мобільного телефону [NUMBER] , який згідно повідомлення [PERSON] належить останньому. Однак особа, яка приймала телефонний виклик за вказаним номером, почувши відомості про повідомлення щодо часу судового розгляду тричі клала слухавку. З огляду на презумпцію належного повідомлення сторони, передбачену п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд, з урахуванням повернення рекомендованих повідомлень з відміткою про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання, визнає відповідача таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який вважається повідомленим належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З державного акту на право власності на земельну ділянку ЧР № 104252 від 02.02.2004 року вбачається [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим № 7121210100:01:001:0100, розташована за адресою: [ADDRESS] площею 1000 кв. м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.(а.с.14) З акту комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 24.05-29.05.2017 року щодо розгляду заяви [PERSON] вбачається, що за наслідками обстеження належного [PERSON] будинковолодіння [ADDRESS] згідно наданої останнім технічної документації, вказана вище комісія прийшла до висновків, що згідно акту розмічування осей господарських будівель в натурі від 15.10.2003 року, передбачалося розміщування [PERSON] гаража розміром 8.0 м на 12.0 м. на відстані 1,0 від межі з садибою за № 12, який був погоджений з власником сусіднього будинковолодіння [PERSON] .. Фактично гараж збудовано розміром 8.19 м. на 12.27 м. та відповідно 0,72 м. від огорожі з будинковолодінням [ADDRESS] . Крім того, встановлено, що на подвір`ї заявника [PERSON] в порушення вимог ДБН-3600**92 на відстані менше 1 м. від межі росте черешня та на відстані 5.2 м. - горіх. При цьому комісія рекомендує [PERSON] : звернутися до ліцензованої землевпорядної організації для проведення робіт по встановленню межових знаків та відповідності технічної документації фактичному користуванні земельними ділянками; видалити дерева черешню та горіх, які ростуть порушення вимог ДБН-3600**92.(а.с.16-17) З акту комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 20.10.2017 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не виконали вимог щодо звернення до землевпорядної організації для проведення робіт по встановленню межових знаків та відповідності технічної документації фактичному користуванні земельними ділянками. Також вбачається, що [PERSON] , не виконав, зазначених у акті від 24.05-29.05.2017 року вимог комісії щодо видалення дерев черешні та горіху, які ростуть порушення вимог ДБН-3600**92. (а.с.20) З висновку інспектора СРПП №2 від 31.12.2017 року вбачається, що за наслідками розгляду заяви [PERSON] від 31.12.2021 року щодо пошкодження паркану його будинковолодіння по [ADDRESS] , [PERSON] встановлено, що підставою пошкодження паркану [PERSON] була позиція згідно якої останній вважає, що паркан встановлено на його земельній ділянці.(а.с.25) З акту відновлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] від 04.01.2018 року вбачається, що за наслідками відновлення меж земельної ділянки, яка належить [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЧР № 104252 від 02.02.2004 року посвідчено відповідність меж із суміжними власниками та землекористувачами.(а.с.27) З локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 складеного інженером проектувальником [PERSON] 12.01.2018 року вбачається, що кошторисна вартість робіт на ремонт паркану по [ADDRESS] складає 15000 грн..(а.с.31-33) З відомостей, що містяться у доданих до позовної заяви фотозображеннях, з урахуванням пояснень представника позивача [PERSON] , вбачається, що поруч з межею будинковолодінь [PERSON] на території будинковолодіння [PERSON] ростуть два високо ростучих дерева крона одного з яких нависає над будинковолодінням [PERSON] . Також вбачається, що на межі між будинковолодіннями [PERSON] та [PERSON] знаходиться знесений паркан, який складається з металевих та шиферних листів, закріплених на відповідній металоконструкції, які є частково пошкодженими.(а.с.34-38) З акту розмічування осей господарських будівель в натурі від 15.10.2003 року вбачається, що згідно останнього проведено винос осей господарських будівель розташованих за адресою [ADDRESS] із закріпленням на місцевості знаками згідно із схемою. Також вбачається, що з сусіднім землевласником [PERSON] погоджене розміщення гаража на відстані 1,0 м. від межі з садибою № 12. (а.с.71) З витягу з рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 15.10.2003 року № 395 вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на прибудову до житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] господарського приміщення - кухні. (а.с.72) З витягу з рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 15.10.2003 року № 396 вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража на території садиби, розташованої за адресою [ADDRESS] . (а.с.72) З дозволу на виконання будівельних робіт від 20.10.2003 року № 84 вбачається, що відділом містобудування та архітектури Звенигородської РДА Ціхоцькому С.О. надано дозвіл на будівництво гаража та прибудову кухні до житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] .(а.с.74) З відомостей, що містяться у доданих до відзиву [PERSON] фотозображеннях вбачається, що поруч з межею будинковолодінь [PERSON] на території будинковолодіння [PERSON] ростуть два високо ростучих дерева крона одного з яких нависає над будинковолодінням [PERSON] . Також вбачається, що на межі між будинковолодіннями [PERSON] та [PERSON] знаходиться неушкоджений паркан, який складається з металевих та шиферних листів, закріплених на відповідній металоконструкції.(а.с.78-82) Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. ґ ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що протиправним знесенням паркану, відповідач заподіяв позивачу майнової шкоди у розмірі 15000 грн., а також створив загрозу пошкодження майна позивача шляхом уникнення від видалення дерев, які ростуть з порушенням ДБН-3600**92, яка підлягає усуненню шляхом ухвалення судового рішення про знесення вказаних дерев. При цьому суд відкидає твердження відповідача про те, що розмір шкоди, заподіяної знесенням паркану є меншим ніж визначено у кошторисній документації, оскільки клопотань про призначення відповідної експертизи відповідачем не заявлялося та останнім не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували, наведені вище твердження останнього. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, шляхом покладення на відповідача [PERSON] понесених позивачем [PERSON] судових витрат: на сплату судового збору у розмірі 740,80 гривень, на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500 гривень, та витрати, пов`язані із залученням спеціалістів у розмірі 1250 гривень, оскільки вказані витрати є документально підтвердженими та реально понесеними відповідачем, що підтверджується: договором на надання послуг адвоката від 11.02.2018 року; квитанцією від 05.03.2018 року про проведений розрахунок, розрахунком оплати послуг адвоката від 07.03.2018 року та касовими чеками на оплату вартості складення кошторисної документації та документації з відновлення меж земельної ділянки: на суму 300 грн. та 950 грн. від 04.01.2018. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу адвоката суд враховує помилкове зазначення останнім кількості годин при визначенні суми вартості підготовчої роботи адвоката «10 годин» у розрахунку від 07.03.2018 року, оскільки згідно вказаного розрахунку зазначено, що тривалість підготовчої роботи адвоката складає 6 годин. За таких обставин визначений адвокатом розмір витрат 8500 грн. підлягає зменшенню до 6500 грн..(а.с.41-45) На підставі наведеного,

Outcome: approved