Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

12.11.2014 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 18.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № MRT9AK01889640, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 81 576,21 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави автотранспорту № MRT9AK01889640 від 18.09.2008 року. Відповідно до умов договору застави відповідач передав у заставу позивачу автомобіль марки Dacia модель: Logan, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий (до 1500 куб.см), №кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 09.11.2011 року та 01.04.2014 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції при примусовому виконанні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешти на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності відповідачу. В даному випадку, право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло, як зазначено вище, 18.09.2008 року, а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у 2011 році та 2014 році, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. На підставі викладеного, представник позивача просить суд звільнити з під арешту, накладеного 09.11.2011 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції майно, належне на праві власності відповідачу, а саме: автомобіль марки Dacia модель: Logan, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий (до 1500 куб.см.), № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; звільнити з під арешту, накладеного 01.04.2014 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції майно, належне на праві власності відповідачу, а саме: автомобіль марки Dacia модель: Logan, рік випуску:2008, тип ТЗ: легковий (до 1500 см. куб), №кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]); заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля марки Dacia модель: Logan, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий (до 1500 куб.см.), №кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Представник позивача Ісаєвська О.М., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надавши на адресу суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та день слухання справ був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача у відповідності зі ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надавши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі того, що відповідач винен їй грошей так само. Представники третіх осіб Жовтневого ВДВС Маріупольського міського МУЮ, ПАТ «Кредитпромбанк» до судового засідання не з'явились, про час та день слухання справ були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 18.09.2008 року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MRT9AK01889640, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 81 576,21 грн. З метою забезпечення виконання договірних зобов'язань 18 вересня 2008 року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач передав у заставу ПАТ «Приватбанк» належне йому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.09.2008 року майно - автомобіля марки Dacia модель: Logan, рік випуску:2008, тип ТЗ: легковий (до 1500 куб.см.), №кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.7-12). Згідно витягу з Державного реєстру обмежень рухомого майна за № 42173240 від 15 жовтня 2013 року, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ Брагунцовою С.В. 09.11.2011 року було винесено постанову та накладено арешт на рухоме майно (а.с. 15-22). На підставі виконавчого листа № 2/58/11, виданого 19.05.2011 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 222200,00 грн. державним виконавцем Криловою Л.Ю. було винесено постанову про відкриття провадження та накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника від 01.04.2014 року (а.с.46-50 ). Статтею 575 ЦК України визначено, що закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третьої особі. Правила про окремі види застав встановлюється законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», заставодержатель має право звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачам в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» визначено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 18 вересня 2008 року, а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені 09.11.2011 року та 01.04.2014 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Однак, на момент накладення арешту на майно державний виконавець не з'ясував, що спірний автомобіль перебуває в заставі з метою забезпечення виконання ним кредитного зобов'язання. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 512/5 від 02.04.2012 року та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. На підставі викладеного, суд вважає необхідним зняти арешт з рухомого майна - автомобіля марки Dacia модель: Logan, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий (до 1500 куб.см), №кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який накладений на підставі постанов Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ від 09.11.2011 року та 01.04.2014 року. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно спірного автомобіля, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а не тих, що можуть бути порушені у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. 52, 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16,20 Закону України «Про заставу», Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №512/5 від 02.04.2012 року,

Outcome: partial