Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

10 вересня 2020 року [PERSON] звернулася з позовом, в якому просила: виділити для неї в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме, в розмірі нежитлову одноповерхову будівлю (котельню) загальною площею 225,5 м. кв., що становить 42/1000 комплексу приміщень, яка розташована на земельній ділянці площею 0,450 га ка з кадастровим номером 6823610100:01:003:0894 за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 21128759 та припинити її право спільної часткової власності на вказане нежитлове приміщення. В обґрунтування вимог зазначала, що на підставі договору дарування від 19.06.2012 року на була права власності на вказане вище нерухоме майно посвідченого приватним нотаріусом Полонського нотаріального округу Садовським А.М. 18 липня 2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса для вчинення договору купівлі-продажу належної для неї частини майна. Однак, їй та рекомендовано звернутись до суду за виділом в натурі частки нерухомого майна із спільної часткової власності, оскільки частки співвласників різні і не становлять 100 % нежилого приміщення. За таких обставин вона (позивач) змушена звернутися до суду за захистом свого права. 29 вересня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху. 07 жовтня 2020 року недоліку було усунуто. Ухвалою суду від 08.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідачі, отримавши копію ухвали судді про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з доданими до неї документами, у запропонований суддею п`ятнадцятиденний строк 23.10.2020 року подали відзив на позовну заяву в якому проти вимог позову не заперечували. Проте, відповідачі: [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Встановлено, що на підставі договору дарування від 19.06.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Полонського нотаріального округу Садовським А.М. (а.с.8), для неї належить на праві власності нежитлова одноповерхова будівля (котельня) загальною площею 225,5 м. кв., що становить 42/1000 комплексу приміщень, яка розташована на земельній ділянці площею 0,450 га ка з кадастровим номером 6823610100:01:003:0894 за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 21128759. Дані обставини також стверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 21925833 від 19.02.2009 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 11466976 від 19.06.2012 року (а.с.9), витягом про державну реєстрацію прав БТІ №34578963 від 21.06.2012 року (а.с.10). В даний час у позивачки виникла потреба у виділенні для неї в натурі її частки нежитлового приміщення та припиненні права спільної часткової власності. Згідно ч.2 ст.355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. У відповідності до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.367 цього Кодексу майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що між співвласниками не існує спору, щодо їх часток, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved