Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

12.10.2021 [PERSON] звернулася до суду із позовом Територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, третя особа - Приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв В.І., про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] , [INFO] на 1/4 частини земельної ділянки, площею 4,4105 га, з них 3,6991 га рілля, кадастровий номер 6321710100:01:000:0278. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . За життя, а саме 19.04.2002 [PERSON] , Зідьківською селищною радою було ви\-дано свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», вартість майно\-вого паю на той час складала 6 321 грн. або 0,105123%, Площа земельних ділянок 4.4195 га та 0,4987 га пасовища вартістю 1 916 грн., а всього вартість паю 48 284 грн. 09.12.2009 [PERSON] все своє майно заповіла позивачу, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Мати позивача - [PERSON] , донька померлої [PERSON] , на час прийняття спад\-щини була інвалідом 2 групи, і їй згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України на\-лежала обов`язкова частка у спадку, спадкове майно було побілено так: [PERSON] - 1/4 частка спадку, [PERSON] з [PERSON] - по Ѕ частці спадкового майна. Після смерті [INFO] [PERSON] за заявою позивача [PERSON] приватним нотаріусом Гаврильєвим В.І. була зареєстрована спадкова справа, спадкодавець - [PERSON] . 07 вересня 2021 року при зборі документів для звернення до нотаріуса в Головному управлінні Держгеокадастру в Харківській області позивачем було отримано до\-відки за підписом Державного кадастрового реєстратора Ірини Петренко про зміну кадастрових номерів на вказані три земельні ділянки при перенесенні ін\-формації з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру: з 6321755300:01:000:0243 на 6321755300:03:009:0106, з 6321755300:02:000:0137 на 63217553 00:03:009:0107, з 6321710000:01:000:0278 на 632171 0100:01:000:0278. У довідках також зазначено, що згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень не може здійснюватися у разі наявності помилки в Держав\-ному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земе\-льні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру. 23.09.2021 позивач [PERSON] та її мати [PERSON] звернулася з заявою до приватно\-го нотаріуса Гаврильєва В.І. про видачу свідоцтва про право на спадщину відповідно на Ѕ та ј її частини, після смерті [PERSON] , а саме: земельної ділянки 4, 4105 га, з них 3, 6991 га рілля, кадастровий номер 6321755300:03:009:0106 та 0,7114 га сіножаття, кадаст\-ровий номер 6321755300:03:009:0107 та земельної ділянки площею 0. 4987 га пасовища, кадастровий номер 632171 0100:01:000:0278. Однак ,24.09.2021 приватний нотаріус Гаврильєв В.І. виніс постанову про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії - видачі свідоцтва на спадщину за законом через застереження в кадастрових номерах. В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. від 19.10.2021 вказана позовна заява прийнята та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (справа №621/3086/21, провадження №2/621/1184/21). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. від 30.11.2021 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до розгляду по суті. 12.10.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: Ѕ частку земельної ділянки, загальною площею 4,4105 га, з них: ділянка рілля, площею 3,6991 га, кадастровий номер 6321755300:03:009:0106; та ділянка сіножаття, площею 0,7114 га, кадастровий номер 6321755300:03:009:0107 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 040981 від 27.09.2004); Ѕ частку земельної ділянки пасовища, загальною площею 0,4987 га, кадастровий номер 6321710100:01:000:0278 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 040789 від 28.09.2004). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області Філіп`євої В.В. (справа №621/3085/21, провадження №2/621/1183/21). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Філіп`євої В.В. від 25.10.2021 позовну заяву залишено без руху. 04.11.2021 [PERSON] на виконання ухвали судді Зміївського районного суду Харківської області Філіп`євої В.В. від 25.10.2021 до суду надано уточнену позовну заяву. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя, а саме 19.04.2002 [PERSON] , Зідьківською селищною радою було ви\-дано свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», вартість майно\-вого паю на той час складала 6 321 грн. або 0,105123%, Площа земельних ділянок 4.4195 га та 0,4987 га пасовища вартістю 1 916 грн., а всього вартість паю 48 284 грн. 09.12.2009 [PERSON] все своє майно заповіла дочці позивача - [PERSON] та брату позивача - [PERSON] в рівних частках кожному. Позивач [PERSON] , донька померлої [PERSON] , на час прийняття спад\-щини була інвалідом 2 групи, і їй згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України на\-лежала обов`язкова частка у спадку, спадкове майно було побілено так: [PERSON] - 1/4 частка спадку, [PERSON] з [PERSON] - по Ѕ частці спадкового майна. Після смерті [INFO] [PERSON] за заявою позивача [PERSON] приватним нотаріусом Гаврильєвим В.І. була зареєстрована спадкова справа, спадкодавець - [PERSON] . 07 вересня 2021 року при зборі документів для звернення до нотаріуса в Головному управлінні Держгеокадастру в Харківській області позивачем та ї дочкою [PERSON] було отримано до\-відки за підписом Державного кадастрового реєстратора Ірини Петренко про зміну кадастрових номерів на вказані три земельні ділянки при перенесенні ін\-формації з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру: з 6321755300:01:000:0243 на 6321755300:03:009:0106, з 6321755300:02:000:0137 на 6321755300:03:009:0107, з 6321710000:01:000:0278 на 632171 0100:01:000:0278. У довідках також зазначено, що згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень не може здійснюватися у разі наявності помилки в Держав\-ному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земе\-льні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру. 23.09.2021 позивач [PERSON] та її дочка [PERSON] звернулася з заявою до приватно\-го нотаріуса Гаврильєва В.І. про видачу свідоцтва про право на спадщину відповідно на Ѕ та ј її частини, після смерті [PERSON] ,: земельної ділянки 4, 4105 га, з них 3, 6991 га рілля, кадастровий номер 6321755300:03:009:0106 та 0,7114 га сіножаття, кадаст\-ровий номер 6321755300:03:009:0107 та земельної ділянки площею 0. 4987 га пасовища, кадастровий номер 632171 0100:01:000:0278. Однак, 24.09.2021 приватний нотаріус Гаврильєв В.І. виніс постанову про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії - видачі свідоцтва на спадщину за законом через застереження карандашем в кадастрових номерах. В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Філіп`вої В.В. від 12.11.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання (справа №621/3085/21, провадження №2/621/1183/21). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Філіп`євої В.В. від 06.12.2021 задоволено клопотання позивача [PERSON] про передання справи № 621/3085/21, яка перебуває в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області Філіп`євої В.В. для вирішення питання про об`єднання зі справою № 621/3086/21, яка перебуває в провадженні судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. 06.12.2021 справа №621/3085/21, провадження №2/621/1183/21 надійшла в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. від 10 грудня 2021 року об`єднано цивільну справу № 621/3085/21 (провадження 2/621/1183/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв Володимир Іванович, про визнання права власності в порядку спадкування за законом в одне провадження з цивільною справою № 621/3086/21 (провадження 621/1184/21) за позовом [PERSON] до Територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, третя особа - Приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв Володимир Іванович про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, присвоївши їм номер об`єднаної справи № 621/3086/21; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, крім того вказала що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] , в судове засідання не з`явилася до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами в справі. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, крім того вказала що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштової кореспонденції про виклик до суду за зареєстрованим місцем його проживання в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не находило. Третя особа приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв В.І. будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Дослідивши доводи позовних заяв, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 27.08.1963, копією Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 12.08.1972, копією Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 17.08.1985 (том 1 а.с. 89, том 2 а.с. 14,15). [PERSON] , померла [INFO] - копія Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 01.03.2011, актовий запис № 17 (Том 1 а.с. 12, Том 2 а.с. 18, 57). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входить: земельна ділянка площею 4,4105 га, яка розташована на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, з цільовим призначенням: Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 6321755300:01:000:0243 та 6321755300:02:000:0137, яка належить померлій [PERSON] на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 040981 від 27.09.2004; земельна ділянка площею 0,4987 га, яка розташована на території Зміївської міської ради Харківської області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6321710000:01:000:0278, яка належить померлій [PERSON] на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 040789 від 28.09.2004 (Том 1 а.с. 19-20, 22-23, Том 2 а.с. 25-26, 29-30). Відповідно до повідомлень Державного кадастрового реєстратора Петренко І. від 07.09.2021 при реєстрації земельних ділянок, які розташовані на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у зв`язку із дублюванням змінено кадастрові номери з 6321755300:02:000:0137 на 6321755300:03:009:0107 та з 6321755300:01:000:0243 на 6321755300:03:009:0106. При реєстрації земельної ділянки, яка розташована на території Зміївської міської ради Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у зв`язку із дублюванням змінено кадастровий номер з 6321710000:01:000:0278 на 6321710100:01:000:0278. (Том 2 а.с. 63, 64, 64). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 09.12.2009 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 1484, відповідно до якого [PERSON] все своє майно, яке до дня смерті виявиться їй належним, де б воно не було і з чого б воно не складалося і на що вона має за законом право, заповіла [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 13, Том 2 а.с. 56). Доказів, що вказаний заповіт визнано недійсним або що він є нікчемним, суду надано не було. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що дочка померлої [INFO] [PERSON] , як на час відкриття спадщини так і на час постановлення рішення по справі є інвалідом другої групи, загальне захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] та копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12ААА № 974824 від 02.10.2019 (Том 2 а.с. 54, 55). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, номер витягу 26780725, дата видачі 23.04.2011 приватним нотаріусом Гаврильєвим В.І. заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 51068132, номер у нотаріуса 8/2011, спадкодавець [PERSON] , [INFO] (Том 1 а.с. 14, Том 2 а.с. 58). Крім того, 03.04.2014 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. видано Свідоцтво про право власності за законом після померлої [INFO] [PERSON] її дочці [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями номер [ADDRESS] . Спадщина прийнята [PERSON] відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України (Том 1 а.с. 25, Том 2 а.с. 69). 03.04.2014 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. видано Свідоцтво про право власності за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] її онуці [PERSON] на ј частку житлового будинку з надвірними будівлями номер [ADDRESS] . (Том 1 а.с. 27, 28). З копії Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 08.08.2014, вбачається, що 08.08.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », актовий запис № 55 ( Том 1 а.с. 11). Постановою про відмову у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом, 24.09.2021 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку із застереженням карандашем в кадастрових номерах на земельні ділянки (Том 1 а.с. 24, Том 2 а.с. 68). Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до частин 1, 2 статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У статті 1233 Цивільного кодексу України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частиною 1 статті 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1236 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. З огляду на положення частини 1 статті 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною п`ятою статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. За змістом статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина третя цієї статті встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що померлій [INFO] [PERSON] на праві власності належали: на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 040981 від 27.09.2004 - земельна ділянка площею 4,4105 га, яка розташована на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, з цільовим призначенням: Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в тому числі: 3,6991 га - рілля, кадастровий номер: 6321755300:01:000:0243, 0,7114 га - сіножаття, кадастровий номер: 6321755300:02:000:0137; на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 040789 від 28.09.2004 - земельна ділянка площею 0,4987 га, яка розташована на території Зміївської міської ради Харківської області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6321710000:01:000:0278. Після перенесення інформації про вказані земельні ділянки з Державного реєстру земель до Держаного земельного кадастру відбулося дублювання кадастрових номерів в зв`язку з чим було змінено кадастрові номери в казаних земельних ділянок: з 6321755300:02:000:0137 на 6321755300:03:009:0107; з 6321755300:01:000:0243 на 6321755300:03:009:0106 та з 6321710000:01:000:0278 на 6321710100:01:000:0278. Відповідно до положень пунктів 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав не застосовується у разі: наявності помилки в Державному земельному кадастрі, що виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки, невідповідність меж земельної ділянки, зазначених у Державному реєстрі земель, її дійсним межам); невідповідності відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відомостям, що містяться в документі, який посвідчує речове право на неї, якщо така невідповідність виникла внаслідок внесення змін або виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку після оформлення документа, що є підставою для виникнення відповідного речового права на земельну ділянку. У такому разі пріоритет мають відомості Державного земельного кадастру; Щодо позовних вимог [PERSON] , суд зазначає наступне, з наданих суду доказів встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом її померлої баби [PERSON] , спадщину після її смерті прийняла, у позасудовому порядку оформити права на спірне спадкове майно не має можливості так як не нотаріусом відмовлено у видачі Свідоцтва на право власності на ј частини земельних ділянок. Щодо позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне, з матеріалів справи вбачається, що на час смерті [PERSON] у неї залишилася непрацездатна спадкоємиця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині і яка спадщину прийняла, а саме її дочка [PERSON] , яка має право на Ѕ частини: земельної ділянки площею 4,4105 га, яка розташована на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, з цільовим призначенням: Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 6321755300:01:000:0243 та 6321755300:02:000:0137, яка належить померлій [PERSON] на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 040981 від 27.09.2004; земельної ділянки площею 0,4987 га, яка розташована на території Зміївської міської ради Харківської області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6321710000:01:000:0278, яка належить померлій [PERSON] на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 040789 від 28.09.2004. Слід зауважити, що суд, враховуючи отримання сторонами свідоцтва про право власності на частину спадкового майна, не виходячи за межі пред`явлених позовних вимог, не переглядає розмір часток спадкоємців померлої [PERSON] , виходячи, що [PERSON] , є спадкоємицею в контексті положень статті 1241 ЦК України. З огляду на викладене, враховуючи відсутність у позивача за первісним позовом [PERSON] та у позивача за зустрічними позовом [PERSON] іншим способом оформити свої спадкові права на земельні ділянки після смерті [PERSON] , суд вбачає підстави для задоволення позову [PERSON] та позову [PERSON] в повному обсязі. Оскільки, позивач за первісним позовом [PERSON] не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, доказів на підтвердження понесення інших витрат нею не надано, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved