Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

11.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з, уточненим під час судового розгляду, позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що в м. Буринь по вул. Свободи, 63 знаходиться житловий будинок, 1/2 частина якого на праві спільної часткової власності належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.02.1999 року. Інша 1/2 частина будинку раніше належала її брату - [PERSON], а після його смерті, в порядку спадкування - [PERSON] Відповідно до нотаріально посвідченій угоди від 02.03.1999 року про розподіл часток будинку, укладеної між нею та [PERSON], їй в користування надані: кімната 1-5 площею 20,6 кв.м. та кухня, відповідні господарські будівлі, в користуванні [PERSON] - кімната 1-3, (кухня) та відповідні будівлі. Останнім часом вона не має можливості користуватись своєю частиною будинку, так як замінено замок на вхідних дверях, в будинку без її згоди, як власника, проживає [PERSON]І, якому будинок продала [PERSON] [PERSON] фактично користується всім будинком, у тому числі і приміщеннями, право на користування якими, відповідно до угоди, належать їй. Просила ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні її права користування та розпорядження майном, вселивши її та виселити [PERSON] із вказаного будинку Після цього позивачка звернулася до суду з уточненими позовними вимогами, в яких вказала, що [PERSON] користувався і користується її частиною власності, за що повинен сплатити за останні 3 роки плату, яку вона оцінюю в 600 грн. щомісячно, а загалом за 36 місяців = 21600 грн. Стягненню підлягає також і плата за його користування належній їй 1/2 частини земельної ділянки, яку вона оцінює загалом 5000 грн. за останні 3 роки. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] спричинили їй моральної шкоди, завдали душевних страждань, вона позбавлена можливості користуватись будинком та земельною ділянкою. Свої моральні страждання вона оцінює в 5000 грн. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та вказала, що після укладання угоди про розподіл часток будинку вона дозволила своєму братові [PERSON] користуватися цілком усім будинком. Вона мешкає у Київській області та рідко приїжджала до м. Буринь. Останні роки її брат жив у дружини. 01.05.2014 році [PERSON] помер. 13.12.2011 року, коли вона приїхала до м. Буринь та прийшла до свого будинку, вона побачила, що у будинку живе сторонній чоловік [PERSON], з пояснень якого вона дізналася, що останній придбав вказаний будинок за 5000 доларів США. Вказала, що при житті її брата [PERSON] у неї не було ключа від спірного будинку, оскільки він їй був не потрібен. Після смерті брата вона з приводу отримання ключів від будинку та від калитки ні до кого не зверталася. Літом 2017 року вона з [PERSON] обмінялися ключами від будинку, щоб зробити дублікати, але вона (позивачка) дублікат ключа не зробила, оскільки не вважала це своїм обовязком. Вказала, що літом 2017 року вона бачила, як на територію будинку заходив невідомий чоловік з косою. Право власності на земельну ділянку вона не оформлювала. Користуватися будинком їй заважають речі, залишені там [PERSON], але з вимогою про виселення з будинку вона до [PERSON] не зверталася. Також зазначила, що речі [PERSON], які знаходяться у будинку, описані працівниками поліції та вона забороняє [PERSON] їх забрати, доки він не сплатить їй гроші за користування будинком. У судовому засіданні три рази відмовилася отримати ключі від будинковолодіння. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила у їх задоволенні відмовити та вказала, що у 1999 році її мати уклала шлюб з [PERSON], який був братом [PERSON] Остання мешкала у іншій області, приїжджала до брата рідко. Після укладання угоди про порядок користування будинком [PERSON] дозволила [PERSON] користуватися усім будинком. Також вона, [PERSON] та [PERSON] домовилися про продаж будинку при наявності задовільної ціни. [PERSON] виявив бажання придбати будинок та літом 2011 року передав [PERSON] частину грошей - 3000 доларів та з дозволу останнього вїхав до будинку. Після цього [PERSON] двічі передавав по 2500 доларів США. Про факт продажу будинку вона повідомила [PERSON], але останню не влаштувала ціна. Коли у 2011 році [PERSON] приїхала до м. Буринь, вона побачила, що у будинку перебуває [PERSON]. З цього приводу [PERSON]І прийшла до неї на роботу, скаржилася, відмовилася від своєї частини грошей та від продажу будинку взагалі, але вирішити це питання з [PERSON] відмовлялася. Вказала, що питання про продаж будинку вирішував [PERSON], який і надав [PERSON] ключ та дозвіл на вселення до будинку. Пояснила, що вона була обізнана про усі справи, що стосуються спірного будинку та його продажу, оскільки [PERSON], в силу похилого віку, не мав можливості самостійно це робити та довірив їй ці питання, але остаточне рішення приймав сам. [PERSON] ніколи не вимагала від неї або від [PERSON] звільнити будинок. Підтвердила, що у 2015 році вона повісила замок на хвіртку, а [PERSON] поміняв замки у самому будинку. Вони це зробили з метою захисту майна, оскільки будинок двічі обкрадали, виламували двері. [PERSON] з питання отримання дублікату ключів від хвіртки чи будинку до неї або до [PERSON] не зверталася. Зазначила, що на момент розгляду справи у [PERSON] вже є ключ від будинку. Тричі у судовому засіданні пропонувала [PERSON] отримати ключ від хвіртки. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд у їх задоволені відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити та вказав, що у 2011 році йому запропонували придбати спірний будинок за 8000 доларів. Питання про продаж будинку він обговорював з [PERSON], оскільки вважав його єдиним власником, ключі отримав від нього ж, гроші передавав [PERSON] за згодою з останнім. Про існування іншого володаря [PERSON] його не повідомили. У вказаному будинку він не мешкав, використовував його для зберігання старих речей та інколи зустрічався там з друзями. Зимою 2011 року, коли він перебував у будинку, приїхала [PERSON] та повідомила його, що вона власниця спірного будинку. З приводу звільнення будинку або отримання ключів [PERSON] до нього ні коли не зверталася. Підтвердив, що він декілька років тому замінив замки на дверях будинку, оскільки будинок двічі обкрадали, виламували двері. Земельною ділянкою він не користувався, доглядав за будинком, прибирався у дворі, косив буряни. Також вказав, що на момент розгляду справи він звільнив будинок від своїх речей, ключ віддав [PERSON] Він бажав зробити це раніше, але не мав можливості, оскільки [PERSON] стверджувала, що речі були внесені до акту опису працівниками поліції, що на справді не відповідало дійсності. Опитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у травні 2017 року він разом з [PERSON] ходив до спірного будинку, де остання зустрічалася з [PERSON] У ході зустрічі вони розмовляли про гроші, [PERSON] пообіцяв [PERSON] передати 2500 доларів США, на що вона погодилася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він чув, як весною 2017 року [PERSON] казав, що заплатив дружині [PERSON] за будинок 8000 доларів США. Вислухавши думку осіб, що беруть участь по справ, показання свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.02.1999 року, виданого Буринською районною державною нотаріальною конторою Сумської області та зареєстрованого у реєстрі за № 306, [PERSON] є власницею 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: м. Буринь по вул. Свободи, 63 (а.с. 6) На підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.02.1999 року, виданою Буринською районною державною нотаріальною конторою Сумської області та зареєстрованого у реєстрі за № 306, власником іншої 1/2 частини вказаного будинку був [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до угоди про розподіл часток будинку, укладеної між [PERSON] та [PERSON] та посвідченої нотаріусом Буринської держнотконтори від 02.03.1999 року, [PERSON] в користування надані: кімната 1-5 площею 20,6 кв.м. та кухня, відповідні господарські будівлі, в користуванні [PERSON] - кімната 1-3, (кухня) та відповідні будівлі (а.с. 38). 05.05.2014 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON] 1-БП № 216146 (а.с. 38) Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76033583 від 16.12.2016 року, власником майна у вигляді ? частики вказаного будинку після смерті [PERSON] стала [PERSON] (а.с. 40) Вказані обставини сторонами не заперечуються. Як встановлено у судовому засіданні, та цей факт також не заперечується сторонами, у 2011 році [PERSON], без згоди [PERSON], як другого власника, вселився до спірного будинку, завіз у будинок свої речі, що також вбачається з протоколу огляду міста події від 20.06.2017 року, що міститься у матеріалах справи. Проте, суд вважає недоведеним посилання [PERSON] на той факт, що на момент вселення до будинку [PERSON] знав про її існування, як другого власника будинку, а також і той факт, що спірний будинок [PERSON] продала [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] у 2014 та у 2015 році змінив замки на вхідних дверях спірного будинку, а [PERSON] у 2015 році повісила замок на калитку. Вказані дії також відбулися без згоди [PERSON], Правовідносини, що виникли, врегульовані наступними нормами закону. Ст. 317 ЦК України передбачає, що \~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у цьому праві. Згідно\~ст.358 ЦК України \~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. \~Ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, що порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення права, та інші способи захисту. Згідно\~ст.3 ЦПК України\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст.4 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.1\~ст.15 ЦПК України\~- до компетенції суду під час розгляду цивільної справи віднесено захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають з цивільних, житлових та інших правовідносин. Ст. 10 ЦПК передбачає ,що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.60 ЦПК\~сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються. Зокрема, обов'язок по доказуванню позовних вимог покладається за законом на позивача, і не може перекладатись на відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку доказувати відсутність обставин, на які посилається позивач. Згідно п.3 ч.1\~ст. 215 ЦПК України, - суд, приймаючи рішення, повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, і якщо були порушені, то ким. Тобто, судовому захисту (захисту у спосіб ухвалення відповідного судового рішення, в тому числі про покладення на відповідача певного зобов'язання чи обмеження) підлягає лише порушене, невизнане чи оспорюване право. На неодноразові розяснення судом вимог ст. 60 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не надали суду жодного належного доказу на підтвердження позовних вимог, та взагалі, на підтвердження існування факту порушення прав та інтересів позивачки. Крім того, позивачкою та її представником у позовній заяві та у судовому засіданні не наведено жодної норми закону на обґрунтування позовних вимог. Ніяких належних доказів (крім своїх слів) на підтвердження позовних вимог позивачка суду не надала, відповідачі обставини позовних вимог заперечували. В межах заявлених позовних вимог, в межах наданих доказів, на момент розгляду справи, судом не встановлено вчинення відповідачами будь-яких дій, які б могли бути визнані судом такими, що порушують права позивачки (є неправомірними), чи такими, що створюють для неї перешкоди у здійсненні права власності, в тому числі у здійсненні права користування та володіння майном, не встановлено перешкод з боку відповідачів щодо проживання позивачки в спірному будинку. Набуваючи такого висновку, враховуючи загальну недоведеність позовних вимог, суд також приймав до уваги наступні обставини: По-перше: [PERSON] посилається на вчинення перешкод відповідачами у користуванні будинком, зокрема в доступі до подвіря та будинку. Разом з тим, суду не представлено жодного доказу на підтвердження того, що відповідачі чинили такі перешкоди безпосередньо позивачці, і що позивачка взагалі хоча б один раз намагалась потрапити до будинку, а її туди відповідачі не впустили чи у інший спосіб перешкодили цьому. Навпаки, як вбачається з пояснень самої [PERSON], за життя її брата [PERSON] ключа від будинку у неї не було, він їй не був потрібен. Після смерті брата з приводу отримання ключів вона до відповідачів не зверталася. Після звернення до суду, у серпні 2017 року, [PERSON] надала їй ключ від будинку, але вона відмовилася робити дублікат. Після цього [PERSON] у судовому засіданні тричі відмовилася отримати ключі від будинковолодіння. Слід звернути увагу, що згідно пояснень відповідачів вони вимушені були замінити замки з метою збереження майна, яке двічі розкрадалося невідомими особами. По друге: з пояснень самої [PERSON], а також пояснень відповідачів установлено, що позивачка з вимогою виселитися та звільнити будинку від речей до [PERSON] та [PERSON] не зверталася. До того ж, аналізом показань свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] у травні 2017 року не вимагала від [PERSON] звільнити будинок або надати їй ключі, а навпаки, показання свідчать про те, що між останніми була досягнута згода щодо умов купівлі-продажу будинку. У судовому засіданні позивачка забороняла [PERSON] вивозити речі, вказуючи, що речі знаходяться під описом, та вона надасть таку згоду лише після передачі останнім їй грошей за користування житлом. Заслуговують на увагу пояснення [PERSON], що станом на 07.12.2017 року він звільнив будинок від своїх речей, ключ віддав [PERSON] По-третє: позивачем не надано жодного підтвердження факту порушення її прав з боку відповідачів щодо незаконного користування земельною ділянкою, так саме, як і доказів, що підтверджують майнові права [PERSON] на цю землю. У судовому засіданні [PERSON] вказала, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку вона не оформлювала. Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні конкретні обставини і факти, межі розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення та про вселення - у позові слід відмовити за необґрунтованістю і відсутністю підстав.\~\~ Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у вигляді плати за користування житлом у сумі 21600 грн., земельною ділянкою у сумі 5000, а також про відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 гр., є похідними від позовних вимог про усунення перешкод у користування житлом, виселення та вселення, а тому, також не підлягають задоволенню через необґрунтованість, недоведеність, та через відсутність факту порушення прав позивачки. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed