Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

1. 28 квітня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка та третя особа перебували у шлюбі. Під час шлюбу, 03.08.2012, між третьою особою та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач одержав грошові кошти в сумі 20\~000,00 доларів США, зобов`язавшись повернути їх за два тижні від дня пред`явлення вимоги. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2020 за позивачкою було визнано право власності на половину позиченої відповідачеві суми 242\~600,00 грн. Відповідач після пред`явлення позивачкою вимоги не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за договором позики у сумі 242 600,00 грн, а також 3% річних у сумі 775,52 грн (а.с.а.с. 1 3, 14). 2. У судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала, пояснивши, що позивачка та третя особа перебували у шлюбі. Під час шлюбу, 03.08.2012, між третьою особою та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач одержав грошові кошти в сумі 20\~000,00 доларів США, зобов`язавшись повернути їх за два тижні від дня пред`явлення вимоги. Рішенням суду за позивачкою було визнано право власності на половину позиченої відповідачеві суми 242\~600,00 грн. Відповідач після пред`явлення позивачкою вимоги не виконав свої зобов`язання за укладеним договором. 3. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 4. Третя особа до суду також не з`явилася, була повідомлена належним чином. 5. Суд, заслухавши пояснення представниці позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 6. Судом було встановлено, що позивачка та третя особа у період від 15.10.1977 по 15.01.2020 перебували у шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2020 у цивільній справі №199/7568/19 (а.с. 119). 7. 03 серпня 2012 між третьою особою та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого третя особа передала відповідачеві у позику 20 000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути за два тижні від дня пред`явлення вимоги. На підтвердження передачі коштів відповідач склав розписку (а.с. 4). 8. 20 січня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №199/7574/19 було ухвалене рішення, яким за позивачкою визнане право власності на половину коштів, переданих за договором позики від 03.08.2012, 242\~600,00 грн. Рішення набрало законної сили (а.с.а.с. 116 118). 9. 03 березня 2020 року позивачка надіслала на адресу відповідача письмову вимогу про повернення їй позики в сумі 242\~600,00 грн, про що свідчать вимога та поштова квитанція від 03.03.2020, копії яких долучено до матеріалів справи. 10. Дотепер відповідач заборгованість не повернув. 11. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. 12. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 13. За правилами, встановленими абзацом першим частини 1 статті 1049 ЦК, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. 14. За укладеним договором позики третя особа передала відповідачеві 20\~000,00 доларів США, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні статті 1046 ЦК, було укладено. 15. Дотепер отримані кошти не повернуто, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти в сумі 242\~600,00 грн, на які за позивачкою рішенням Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 20.01.2020 визнане право власності. 16. Частиною 1 статті 1050 ЦК встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 цього Кодексу. 17. За приписами частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. 18. Як вбачається зі змісту укладеного договору, до нього не було включено положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивачки про стягнення трьох відсотків річних є також обґрунтованою й підлягає задоволенню. 19. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором позики складає 737,77 грн відповідно до такого розрахунку: (242\~600,00 х 3% ? 365) х 37 = 737,77, де: -242\~600,00 заборгованість за договором позики; - \~ \~ \~ \~365 кількість днів у році; - \~ \~ \~ \~37 кількість календарних днів від 21.03.2020 по 27.04.2020. 20. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості\~за договором\~позики в\~сумі 243\~337,77\~грн (242\~600,00 грн \~основна заборгованість,\~737,77 грн три відсотки річних). 21. Аналізуючи зміст рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2020, суд критично ставиться до визнання факту повернення позики третій особі, оскільки таке повернення не підтверджено належним та допустимим доказом. Крім того, судом цей факт (повернення коштів) не був встановлений як такий, про що свідчить мотивувальна частина рішення. 22. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки пропорційно задоволеній частині позову також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 2 433,38 грн (а.с. 13). 23.

Outcome: partial