Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

11 травня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про оспорення батьківства, стягнення моральної шкоди. 15.06.2017 рокуухвалою Рожищенського районного суду Волинської області залучено до участі у справі за даним позовом в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради.В обгрунтування своїх вимог вказує, що від спільного проживання з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON]. На момент народження дитини позивач з його матір'ю у шлюбі не перебував, тому для реєстрації народження ними було подано відповідні заяви. З червня 2009 року позивач з відповідачем проживають окремо, при цьому дитина періодично проживала з одним із сторін. 20 липня 2012 року між сторонами укладено договір про визначення місця проживання дитини. Відповідно до п.1 даного договору дитина постійно, до досягнення ним повноліття, став проживати з позивачем, як батьком. Дитина вже майже 5-ть років постійно проживає з позивачем, який завжди вважав себе батьком дитини, доглядав та виховував його, як рідного сина, піклувався про його здоров'я, повністю забезпечував, залучав до суспільно-корисного життя (дитина танцює в ансамблі народного танцю «Полісяночка» Рівненського міського будинку культури). Переконання позивача в батьківстві було фактично сформоване внаслідок послідовних дій та слів відповідача від моменту їхнього знайомства до народження дитини та в подальшому. Проте, позивач побачивши абсолютну несхожість між ним та дитино, як в зовнішності, так і в темпераменті, звернувся в Медичний центр ТОВ «ЄВРОЛАБ», м.Київ, для проведення молекулярної експертизи біологічної спорідненості. За результатами експертизи підтверджено, що батьківство позивача виключається. Відповідачем було введено позивача в оману щодо факту батьківства, він не знаючи правди, з перших днів життя дитини, приростав до дитини всім серцем, зв'язок між ними став міцнішим з часу проживання дитини у позивача. Також, кожна хвороба, невдача, смуток дитини знайшли відбиток у серці позивача, всі його близькі та рідні люди сприймають [PERSON] як сина позивача, його діти прийняли його як брата та полюбили. Відповідач [PERSON] є корисливою людиною, яка навмисно привела позивача та його сім'ю до ситуації, в якій 9 років вони жили в обмані та як пояснити маленькій дитині, що він називав татом людину, яка йому зовсім не батько, і як перекреслити позивачу ці роки, коли він був батьком [PERSON]. В зв'язку з викладеним просить виключити з актового запису № 712 від 27 березня 2008 року про народження [PERSON], проведеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, відомості про [PERSON], як батька дитини [PERSON], [INFO], місце народження Україна, місто Рівне, стягнути з [PERSON] в його користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., стягнути з відповідача в його користь оплачений судовий збір в розмірі 5640 грн. 00 коп.. В судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не з'явилися, 18.08.2017 року до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. В частині виключення відомостей про [PERSON], як батька дитини з актового запису про його народження визнає повністю, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди позовні вимоги не визнає. Заперечення проти позовної заяви підтримала повністю, просила відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] в його користь моральної шкоди. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з'явився,хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Тому суд ухвалив провести судовий розгляд справи у відсутності позивача, представника позивача, відповідача, представника Відділу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини. Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що сторони не перебували у шлюбі між собою, проте позивач [PERSON] записаний батьком дитини [PERSON], який народився [INFO] у [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 27.03.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 712, що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27.03.2008 року (а.с.7). Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст.122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимог чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.10, 11постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. У позовній заяві позивач зазначив, що він не являється батьком [PERSON], [INFO] та надав результати дослідження проведеної молекулярної експертизи біологічної спорідненості Медичного центру ТОВ «ЄВРОЛАБ» від 22.02.2017 року де батьківство між [PERSON] та дитиною [PERSON] виключається. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Факт відсутності кровного споріднення між [PERSON] і дитиною [PERSON], не доводився в зв'язку з визнанням відповідачем позовних вимог в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження [PERSON], [INFO]. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження [PERSON], [INFO], оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, суд вважає доведеним позов [PERSON]. Враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позову в частині виключення відомостей про батька [PERSON] з актового запису про народження [PERSON]. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з [PERSON], то суд вважає, що така вимога не є обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також у відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001, N 1 від 27.02.2009) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 4 даної постанови вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Згідно договору про визначення місця проживання дитини від 30.07.2012 року між сторонами досягнуто згоди про те, що їхній син, [PERSON], [INFO], постійно, до досягнення ним повноліття, буде проживати з батьком [PERSON], який зобов'язується піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток, брати участь у вихованні та утриманні дитини, незалежно від стосунків з матір'ю дитини, не перешкоджати матері приймати участь в вихованні дитини, в т.ч. зустрічатись з нею (а.с.11). Таким чином, відповідач [PERSON], як і позивач, до звернення останнього з позовом до суду, вважала [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO], довіряла йому свою дитину як рідній людині. З огляду на зазначене, позивачем не доведено наявність спричиненої йому моральної шкоди діями відповідача шляхом обману чи введення позивача в оману, а тому вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди задоволенню не підлягає. Позивач [PERSON] звернувся до суду із двома позовними вимогами немайнового характеру: про виключення з актового запису відомостей про батька дитини та стягнення моральної шкоди, при цьому сплатив судовий збір в розмірі 640.00 грн. та 5000 грн., при тому, що за подання позову немайнового характеру (моральної шкоди) сплачується судовий збір в розмірі 640.00 грн.. У відповідності до ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» із змінами та доповненнями, суд стягує з відповідача в користь позивача оплачені судові витрати: судовий збір в розмірі 640,00 грн. за подання позову немайнового характеру про виключення з актового запису відомостей про батька дитини. Оплачений позивачем судовий збір в розмірі 4360 грн. (5000.00 грн. - 640.00 грн.) за подання позову про стягнення моральної шкоди є сумою, яка сплачена в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому питання про повернення даної суми передбачено п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір». На підставі ст. ст.121, 125,126, 134, 136 СК України, п.п.10, 11постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п.24 постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму ВСУ N 5 від 25.05.2001, N 1 від 27.02.2009),ст. 23 ЦК України,

Outcome: partial