Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

11.01.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21.10.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року шлюбні відносини між подружжям припинені, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач як батько зобов'язаний надавати дитині матеріальну допомогу, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі ? частки від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, з моменту звернення до суду . Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримують в повному обсязі . В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Позов надійшов до суду 11.01.2018 року. Ухвалою від 06.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.04.2018 року о 14-00 год. 20.04.2018 року відкладено підготовче судове засідання на 06.06.2018 року на 08-40 год. в звязку з неявкою відповідача. Ухвалою від 06.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15 серпня 2018 року на 08 год 40 хв. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.10.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області , актовий запис № 2194, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.7). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини , він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 11.01.2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Понесені позивачем судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved