Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, в якому позивач просив визнати за ним право власності на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме на: - 1/2 частину 38,8% залишкових частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель, вартістю 7468 грн. 22 коп.; Залишити у власності [PERSON] 1/2 частину 38,8% залишкових частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель, вартістю 7468 грн. 22 коп. 04.03.2014 року [PERSON] надав до суду уточнений позов, в якому просив визнати за ним право власності на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме на: - 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, що були використані для будівництва придбаного позивачем та [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель, вартістю 3734 грн. 11 коп.; Залишити у власності [PERSON] 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, що були використані для будівництва придбаного подружжям [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель, вартістю 3734 грн. 11 коп. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] вказав, що 26.08.1989 року Зміївським міським відділом ЗАГС Харківської області було зареєстровано його з відповідачем [PERSON] шлюб, який на даний момент розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою і проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] за взаємною згодою, за рахунок сімейного бюджету, було придбане наступне рухоме та нерухоме майно: - житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями, що підтверджується довідкою № 1167 від 13.02.2013 року, яка видана КП «Зміївське БТІ». Вказаний будинок належить колишній дружині позивача на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.05.2010 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] (р-р 1009). Вартість будинку складає 19248 грн. 00 коп. згідно довідки БТІ. Під час спільного проживання подружжя будинок частково зруйнувався; - автомобіль ВАЗ-21083, 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується довідкою начальника ВРЕР ДАІ від 13.02.2013 року, вартість якого складає 12000 грн.; - пральну машинку «БОШ», вартість якої складає 3000 грн.; мікрохвильову піч «ЛГ», вартість якої складає 300 грн. 00 коп.; холодильник «БОШ», вартість якого складає 4000 грн.; телевізор «ЖВС», вартість якого складає 450 грн.; вітальню, вартість якої складає 700 грн.; телевізор «Самсунг», діагоналлю 32 дюйми, вартість якого складає 4000 грн.; телевізор «Самсунг», діагоналлю 39 дюйми, вартість якого складає 7000 грн.; ноутбук «Тошиба», вартість якого складає 3500 грн.; бетонозмішувальну машину, вартість якої складає 2000 грн.; електром'ясорубку «Кенвуд», вартість якої складає 1900 грн.; соковижималку «Кенвуд», вартість якої складає 1700 грн.; морозильну камеру «Ардо», вартість якої складає 4000 грн.; електропилку «Бригадир», вартість якої складає 650 грн.; водяний насос, вартість якого складає 950 грн.; фекальний насос, вартість якого складає 700 грн.; стрем'янку, вартість якої складає 600 грн.; хлібопіч, вартість якої складає 600 грн.; посуду «Цептер», вартість якої складає 800 грн.; тренажер «Лег Медик», вартість якого складає 600 грн.; тренажер «АбРок», вартість якого складає 700 грн.; комод, вартість якого складає 600 грн.; шифоньєр, вартість якого складає 1100 грн. Всього рухомого та нерухомого майна було придбано на загальну суму: 74398 грн. 00 коп. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26.06.2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, який було задоволено частково та за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS]; автомобіль ВАЗ-21083, 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], припинивши право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля за [PERSON]; 1/2 частку електроводонагрівача «Електролюкс», модель 75, Холодильника «Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир», дверей вхідних металевих (броньованих), бетонозмішувача 170 л. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, набутого у шлюбі та визнання майна, що є особистою приватною власністю дружини також задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS]; право власності на 1/2 частку електроводонагрівача «Електролюкс», модель 75, Холодильника «Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир», дверей вхідних металевих (броньованих), бетонозмішувача 170 л. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2013 року вказане вище рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26.06.2013 року було змінено та ухвалено нове рішення, яким визнано за [PERSON], [PERSON], за кожним, на 1/2 частину автомобілю ВАЗ-21083, 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В частині позовних вимог щодо визнання за сторонами права власності на житловий будинок [ADDRESS] - відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишене без змін. 15.11.2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2013 року. Під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено, що «спірний житловий будинок як об'єкт нерухомості» - відсутній, а тому у задоволенні позову щодо поділу будинку як об'єкту нерухомості було відмовлено. Позовні вимоги щодо розподілу залишкових частин будинку або його конструктивних елементів позивачем не висувалися. Одночасно судом апеляційної інстанції було вказано на те, що з будинку, як об'єкту нерухомості, залишився фундамент будинку розміром 6,43x5,65 кв.м. Залишкова частина основної частини будівлі літ. «А-1» (фундамент) складає 8,35%. З урахуванням надвірних будівель - прибудови до будинку (веранди) та тамбуру залишкова частина будинку складає 38,8%. Оскільки під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] про поділ майна так і не було вирішено питання щодо житлового будинку [ADDRESS], крім того, його не можна вважати об'єктом нерухомості, [PERSON] був змушений звернутися до суду із даним позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій уточнені позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 86 /а.с. 7/. [PERSON] є студенткою 5 курсу Харківського національного університету ім. Г.С. Сковороди, денної форми навчання на контрактній основі факультету іноземної філології /а.с. 9/. Як вбачається з матеріалів справи під час шлюбу подружжям [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS], власником якого є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 21.05.2010 року реєс. № 1009 /а.с. 10-11, 12/. Даний факт також підтверджується копією технічного паспорту на домоволодіння та копією Довідки КП «Зміївське БТІ» від 13.02.2013 року № 1167, відповідно до якої житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Зміївським районним приватним нотаріусом [PERSON] 21.05.2010 року р-р 1009 /а.с. 13, 39-42/. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. [PERSON] було подано позов до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності. 03.04.2013 року [PERSON] подала зустрічну позовну заяву про поділ майна, набутого в шлюбі та визнання майна, що є особистою приватною власністю дружини. Дані позови були розглянуті в одному провадженні та 26.06.2013 року Зміївським районним судом Харківської області ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково та визнано за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS]; автомобіль ВАЗ-21083, 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], припинивши право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля за [PERSON]; 1/2 частку електроводонагрівача «Електролюкс», модель 75, Холодильника «Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир», дверей вхідних металевих (броньованих), бетонозмішувача 170 л. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] також задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS]; право власності на 1/2 частку електроводонагрівача «Електролюкс», модель 75, Холодильника «Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир», дверей вхідних металевих (броньованих), бетонозмішувача 170 л. В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 16-19/. 22.10.2013 року Рішенням Апеляційного суду Харківської області вказане рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26.06.2013 року було змінено та ухвалено нове рішення, яким визнано за [PERSON], [PERSON], за кожним, на 1/2 частину автомобілю ВАЗ-21083, 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В частині позовних вимог щодо визнання за сторонами права власності на житловий будинок [ADDRESS] - відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишене без змін /а.с. 20-22/. [PERSON] не погодився з рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2013 року та подав касаційну скаргу, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2013 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження /а.с. 23-24/. Змінюючи рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26.06.2013 року Апеляційний суд Харківської області вказав, що «спірний житловий будинок як об'єкт нерухомості» - відсутній, а тому у задоволенні позову щодо поділу будинку як об'єкту нерухомості було відмовлено. Також, судом апеляційної інстанції було вказано на те, що з будинку, як об'єкту нерухомості, залишився фундамент будинку розміром 6,43x5,65 кв.м. Залишкова частина основної частини будівлі літ. «А-1» (фундамент) складає 8,35%. З урахуванням надвірних будівель - прибудови до будинку (веранди) та тамбуру залишкова частина будинку складає 38,8%. З матеріалів справи вбачається, а саме з копії Довідки КП «Зміївське БТІ» від 25.09.2013 року № 2829, що будинок [ADDRESS] зруйновано, залишився фундамент будинку, розміром 6,43*5,65 та прибудована до будинку веранда - приміщення 1-4, площею 13,4 кв. м, приміщення 1, площею 6,0 кв. м. Крім того, на земельній ділянці залишились сарай, літ. «Д», огорожа № 1. Залишкова частина основної частини будівлі літ. «А-1» (фундамент) складає 8,35%. Залишкова частина будинку в цілому з прибудовами згідно площі забудови 59,9 кв. м складає 38,8% /а.с. 15/. Аналогічні дані містяться в листі КП «Зміївське БТІ» від 17.01.2014 року № 1112 /а.с. 38/. Той факт, що спірний будинок зруйнований також підтверджується матеріалами його інвентаризаційної справи № 3271. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], був придбаний [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу, але оформлений на ім'я відповідача, що не позбавляє позивача права власності на частину даного приміщення із надвірними будівлями та спорудами. Однак, встановлено, що на даний час домоволодіння зруйновано, а з урахуванням надвірних будівель - прибудови до будинку (веранди) та тамбуру залишкова частина будинку складає 38,8%, що унеможливлює визнати право власності позивача саме на частину спірного будинку. Крім того, враховуючи визнання [PERSON] позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та можливість їх задоволення.

Outcome: approved