Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

12.08.2015 р. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою по трудовому спору, що виник до Друкованого засобу масової інформації Приватного підприємства «Газета Провінція», в заявах від 01.10.2015 р., 26.10.2015 р. уточнила первісно заявлені позовні вимоги, збільшивши їх,і просить: - стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19.03.2015 р. по 26.10.2015 р. включно в розмірі 29141,91 грн.; - стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн., пославшись на таке: Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2015 року з Друкованого засобу масової інформації Приватного підприємства «Газета Провінція» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 3333,70 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17 червня 2014 року по 18 березня 2015 року включно в розмірі 36570,24 грн. та моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн., а всього - 41403,94 грн. На виконання цього судового рішення їй був виданий виконавчий лист №233/5978 від 18.03.2015 р. для звернення органу державної виконавчої служби Костянтинівського управління юстиції. 8 липня 2015 року відкрито виконавче провадження для примусового стягнення вищевказаної суми заборгованості. Згідно довідки ВДВС Костянтинівського МУЮ від 07.08.2015 р. №11356, станом на 06.08.2015 р. судове рішення не виконане, заборгованість становить 41403,94 грн. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача становить 190,47 грн. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 19.03.2015 р. по 26.10.2015 р. включно (за 136 робочих днів) складає: 190,47 грн. х 153 = 29141,91 грн. Невиконання судового рішення та порушення строків розрахунку по заробітній платі з боку відповідача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивач, представники позивача позов підтримали в розмірі уточнених позовних вимог за наведених у позовній заяві підстав.Також позивач, обґрунтовуючи вимоги відшкодування моральної шкоди, додатково зазначила, що моральна втрата у зв'язку з невиконанням судового рішення від 18.03.2015 р. була спричинена їй внаслідок того, що у відсутність грошових коштів вона не мала змоги пройти курс лікування від наявної у неї хвороби. Представник відповідача за довіреністю Нагорнюк Д.В. позов не визнав, пославшись на те, що про відкриття виконавчого провадження у зв'язку зі звернення до виконання судового рішення від 18.03.2015 р. відповідачу стало відомо лише з матеріалів позовної заяви за дійсним позовом. До цього часу відповідач не був обізнаний про звернення позивачем судового рішення до примусового виконання, до відповідача позивач не зверталася, розрахункових рахунків, на які відповідач мав перерахувати стягнуті на її користь судовим рішенням грошові кошти не зазначила. Крім того, звільнення позивачки відбулося під час захоплення підприємства відповідача незаконними збройними формуваннями так званої ДНР не у відповідності до вимог діючого трудового законодавства України. Бухгалтерські документи були оформлені неналежним чином, інвентаризація матеріальних цінностей не проводилася. У зв'язку з цим відповідачем був проведений незалежний аудит нарахування та фактичної виплати заробітної плати працівникам Підприємства та використання грошових коштів протягом 2011-2014 р.р., звітом якого № 21 від 12.10.2015 р. була встановлена наявність заборгованості головного бухгалтера Че рнощокової Л.О. перед підприємством відповідача на суму 39196,88 грн. Не зважаючи на незгоду з судовим рішенням від 18.03.2015 р. тавстановленими ним обставинами, 04.09.2015 р. на виконання цього рішення відповідачем було здійснене перерахування позивачці стягнутої судовим рішенням суми заробітної плати. Тож вважає період затримки розрахунку з позивачкою до 26.10.2015 р. визначений стороною позивача невірно. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі через його недоведеність. Щодо вимог стягнення моральної шкоди позов не визнав за підстав недоведеності. Заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON], яка перебувала у трудових відносинах з Друкованим засобом масової інформації Приватного підприємства «Газета Провінція», була звільнена з підприємства відповідача 16.06.2014 р. В порушення вимог ст.ст.47 ч.1, 116 КЗпП України відповідач не провів з позивачам розрахунок в день звільнення. Рішенням Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 18.03.2015 р. з Друкованого засобу масової інформації Приватного підприємства «Газета Провінція» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість по заробітній платі за період часу з 01.01.2014 р. по 16.06.2014 р. в розмірі 3333,70 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 17.06.2014 р. по 18.03.2015 р. включно в розмірі 36570,24 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 грн., а всього - 41403,94 грн. Рішення набрало законної сили 27.05.2015 р. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 19.03.2015 р. по 26.10.2015 р., суд виходив з таких обставин. У відповідності до вимог ч.1 ст.117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою державного виконавця ВДВС Костянтинівського МУЮ від 08.07.2015 р. зазначене вище судове рішення звернене до виконання. 04.09.2015 р. у відповідності до чека 04092015150919 Друкованим засобом масової інформації Приватного підприємства «Газета Провінція» було проведено перерахування на користь [PERSON] заборгованості згідно з виконавчим листом №233/5978 від 18.03.2015 р. в сумі 3400 грн. Перерахована сума покриває борг підприємства відповідача із заборгованості по заробітній платі позивачці (3333,70 грн.< 3400 грн.). Період затримки розрахунку склав 298 робочих днів з 17.06.2014 р. по 04.09.2015 р. - день перерахування відповідачем грошової суми на виконання судового рішення, якою погашена сума основної заборгованості по нарахованій позивачці заробітній платі. Середньоденний заробіток позивачки встановлений вище згадуваним чинним судовим рішенням в розмірі 190,47 грн., що у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України є преюдиціальним фактом. Виходячи з установочних даних, середній заробіток за весь час затримки з позивачкою розрахунку з 17.06.2014 р. по 04.09.2015 р. складає 56760,06 грн. (298 робочих днів затримки розрахунку * 190,47 грн. середньоденного заробітку позивачки). З цієї суми суд вираховує суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнуту рішенням Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 18.03.2015 р. в розмірі 36570,24 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, встановлена судом в розмірі 20189,82 грн. (56760,06 грн. - 36570,24 грн.). При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони позивача про необхідність стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по 26.10.2015 р. включно, коли позивачка отримала перераховані грошові кошти, зважаючи на те, що фактично перерахування відповідачем на користь позивачки грошових коштів в сумі 3400 грн. було здійснене 04.09.2015 р. Також суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про необґрунтованість заявлених вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за підстав встановлення незалежним аудитом заборгованості позивачки перед відповідачем - через наявність не скасованого судового рішення, яким встановлені певні права та обов'язки сторін у справі як сторін у трудових правовідносинах, за певних обставин. Та обставина, що про відкриття виконавчого провадження у зв'язку зі зверненням до виконання судового рішення від 18.03.2015 р. відповідачу стало відомо лише з матеріалів позовної заяви за дійсним позовом, не спростовує його обов'язку виконати судове рішення, що набрало законної сили. Тож ці доводи представника позивача суд вважає надуманими. За наведених обставин в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог відшкодування моральної шкоди суд вважає, в цій частині в задоволенні позову належить відмовити за таких підстав. Обґрунтовуючи моральну втрату, позивачка посилається на те, що моральна шкода спричинена їй внаслідок невиконання відповідачем судового рішення, порушення відповідачем строків розрахунку з нею по заробітній платі. Проте така підстава, як порушення відповідачем строків розрахунку з позивачкою по заробітній платі,стала підґрунтям для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди судовим рішенням від 18.03.2015 р., що виключає повторне стягнення за цих підстав. Моральна втрата через невиконання відповідачем судового рішення позивачкою не доведена, доказів на підтвердження необхідності лікування і його неможливості внаслідок відсутності грошових коштів через невиконання відповідачем судового рішення стороною позивача суду не надано. Тож в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Підсумовуючи наведене, суд дістає висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У зв'язку з частковим задоволенням позову у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог слід стягнути судовий збір за ставкою, визначеною ст.4 Закону «Про судовий збір» в редакції до 01.09.2015 р., що діяла на час звернення позивачки з дійсним позовом до суду, в розмірі 302,84 грн., що складає 1% від задоволеної суми. На підставі ст.117 КЗпП України,

Outcome: partial