overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

11 лютого 2014 року заявник звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з заінтересованою особою зареєстрували шлюб 29 вересня 1998 року, про що було зроблено актовий запис № 1464. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони виявили намір розірвати шлюбні відносини, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам. З 2008 року сторони перестали вести спільне господарство і фактичні шлюбні відносини були припинені. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння. Вказує, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2011 року [PERSON] засуджено за вчинення злочину до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Заявник в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомлявся у встановленому порядку, надійшла заява в якій зазначає, що проти розірвання шлюбу не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

11 лютого 2014 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою. В заяві зазначила, що з вересня 2013 року проживає разом з [PERSON], ведуть спільне господарство і на теперішній час вона є вагітною. У жовтні 2013 року вона мала намір зареєструвати шлюб з [PERSON], але їй ВДРАЦС Реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції було відмовлено, у зв'язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку. Враховуючи, що заявниця та [PERSON] мають намір створити сім'ю, просила суд надати їй право на шлюб. У судовому засіданні свою заяву підтримала повністю та пояснила, що на теперішній час вона підтримує сімейні стосунки та проживає разом з [PERSON] в [ADDRESS]. Просила суд про задоволення заяви. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] також просили суд про задоволення заяви, так як заявниця і [PERSON] фактично створили сім'ю, проживають разом, ведуть спільне господарство і дбають один про одного. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Стаття 4 СК України встановлює правило, у випадках, передбачених ч.2 ст.23 цього Кодексу, сім'ю може створити особа, яка не досягла шлюбного віку. Відповідно до ч.2 ст.23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заявниця народилася [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3) та копією паспорта (а.с.8), тобто на день звернення з заявою до суду вона має повних шістнадцять років. Як вбачається з довідки Снігурівської Центральної районної лікарні (а.с.4) [PERSON] перебуває на обліку у Снігурівській жіночій консультації з приводу вагітності. Як свідчать довідки Горохівської сільської ради Снігурівського району (а.с.5-6), заявниця і [PERSON] мешкають в [ADDRESS] Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області відмовив заявниці у реєстрації шлюбу, у зв'язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку, передбаченого у ст.22 СК України (а.с.7). Таким чином, заявниця та [PERSON] фактично створили сім'ю, але зареєструвати шлюб не мають можливості, так як [PERSON] не досягла шлюбного віку, перебуває у стані вагітності, а тому надання права на шлюб відповідає її інтересам. Враховуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на наступні обставини. 25 червня 2003 року рішенням Маріупольської міської ради Орджонікідзевської рай адміністрації № 144/1 від 25.06.2003 року він був призначений опікуном неповнолітнього [PERSON] На момент оформлення опіки відповідач був зареєстрований в квартирі своєї матері за адресою [ADDRESS]. В 2011 році він зняв з обліку відповідача за його місцем реєстрації та зареєстрував по своєму місцю проживання в квартирі [ADDRESS], де також зареєстрований він. С початку 2011 року відповідач постійно з ним не проживав, а наприкінці червня 2012 року переїхав на інше невідоме йому місце проживання. Також після смерті матері відповідач прийняв спадщину і є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS]. На цей час він бажає продати квартиру та переїхати на інше постійне місце проживання, однак відповідач добровільне відмовляється зніматися з реєстрації у спірній квартирі, чим порушує його права, як власника. Посилаючись на норми ст..ст.71,107 ЖК України та ст.. 391 ЦК України, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі за участю його представника [PERSON] У судове засідання 10 червня 2014 року представник позивача адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, не з'явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2011 року, від цих відносин мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює на ПАТ «ШУ «Покровське», має стабільний заробіток, але від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] визнав позов в повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2011 року, від цих відносин мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні (а.с. 6,8). Відповідач, будучи батьком дитини позивача, добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює на ПАТ «ШУ «Покровське», має стабільний дохід (а.с. 7). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, враховуючи, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання дітей, будучи працездатною особою, працює, має постійний дохід, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.04.2004 року вона уклала шлюб, зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 89 з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2006 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 27 квітня 2004 року зареєстрували шлюб Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 89 (а.с. 3), від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2006 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 13 вересня 2008 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припиненні з 3 січня 2014 через несхожість характерів. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом. 11 березня 2014 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення (а.с.12). Позивач в судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач після спливу строку на примирення у судове засідання не з'явилася, але у судовому засіданні 11 березня 2014 року позов визнавала у повному обсязі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2008 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та буде проживатиме з відповідачкою (а.с.5). Шлюбні відносини фактично припиненні з 3 січня 2014 року через несхожість характерів, що призвело до постійних сварок та неможливості підтримувати у подальшому шлюбні стосунки і стало суперечити інтересам один одного. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. У пункті 10 вказаної Постанови зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 квітня 1998 року, про що було зроблено актовий запис № 472. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємо порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та ведення господарства. Між сторонами виникають часті суперечки тривалий час, свідками яких нерідко стають діти, що спричиняє сторонам та дітям душевні страждання. Вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Всі спроби примирення зазнали поразки. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 25 квітня 1998 року. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив судовий розгляд провести за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов визнає в повному обсязі, проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 квітня 1998 року, актовий запис № 472 (а.с. 4). Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 5-7). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 вересня 2009 року між ними було зареєстровано шлюб. До укладення шлюбу у позивача [INFO] року народилася дитина - [PERSON], який проживає з позивачем і в теперішній час. Сімейне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з 03 лютого 2014 року. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними не можливе. Просить розірвати шлюб між ними та відновити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в засобах масової інформації (а.с. 16), заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. 16 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерковського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1210. Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, сім'я розпалась через втрату взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, враховуючи те, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, шлюб сторін підлягає розірванню. Суд приходить до висновку, що відновлення прізвище має місце, тому після розірвання шлюбу замінтини прізвище [PERSON] на [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір по справі в розмірі 243,60 грн. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 28 лютого 1995 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з липня 2012 року через те, що відповідачка зловживала спиртними напоями, учиняла сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. В судове засідання позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 січня 1995 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживатимуть разом з відповідачкою, про що позивач вказав у позовній заяві (а.с. 6-8). З липня 2012 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через те, що відповідачка зловживала спиртними напоями, учиняла сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 (з урахуванням зменшення позовних вимог) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved