Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

11 січня 2021 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , у Новосанжарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області; визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - з позивачем. Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 16-17). На усунення недоліків позивачем до суду 19 січня 2021 року надані документи відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: уточнююча позовна заява, в якій викладені мотиви вимоги про визначення місця проживання дітей з батьком, вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків щодо відповідача, а також наданий документ про сплату судового збору (а.с. 21-23). 28 січня 2021 року на запит суду від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с 32). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 33). Своєю ухвалою від 03 березня 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області на підставі заяви позивача від 03.03.2021, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, сектор - службу у справах дітей виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради в особі Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради та зобов`язав третю особу надати висновок про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 43-44). Ухвалою від 22 березня 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав Новосанжарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Суми) надати відомості про зміну [PERSON] прізвища на [PERSON] (а.с. 84-85). Аргументи учасників справи В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 06 листопада 2009 року він з [PERSON] уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актовий запис № 89. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В подальшому, як вбачається з отриманої 24 березня 2021 року від Новосанжарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) копії актового запису про зміну імені № 7 від 10.07.2018 [PERSON] змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 91). Судом встановлено, що сторони мають трьох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачем зазначено, що сімейне життя з [PERSON] не склалось через різні погляди та розбіжності інтересів, що зумовлює постійні конфлікти та сварки, які призводять до напружених відносин, які негативно впливають на сім`ю та розвиток дітей. З огляду на викладене, він змушений звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування необхідності визначити місце проживання дітей з ним, тобто з батьком, в уточнюючій позовній заяві вказав, що для забезпечення належного розвитку та виховання дітей він має постійну роботу, власне житло. В той час, як мати дітей веде такий спосіб життя, який не відповідає загальноприйнятим нормам поведінки, часто відсутня дома, вживає алкоголь, ніде не працює, власного житла не має, соціальну допомогу на дітей витрачає на власні потреби. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року відповідачу надавався строк для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами. Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та повістка, які направлялись на зареєстровану адресу проживання відповідачки, повернулись до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 48-49). Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала вважається такою, що є вручена відповідачу. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористалась, з огляду на що суд прийшов до висновку про можливість вирішити спір за наявними матеріалами. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 92,93), поштове відправлення з повісткою суду на 07 квітня 2021 року повернулось до суду як невручене. Про причини неявки відповідач не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавала. Представник третьої особи сектору - служби у справах дітей виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей із батьком просила задовільнити, надавши до суду висновок про визначення місця проживання дітей від 06.04.2021 № 961/02-18 (а.с. 95-96). Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 листопада 2009 року вбачається, що 06 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 89 (а.с. 4). Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - « [PERSON] ». Судом встановлено, що сторони мають трьох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25 листопада 2010 (а.с. 10), [PERSON] , [INFO] серії (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 листопада 2009 року (а.с. 11), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 2011 року (а.с. 12). Отже, батьками цих дітей є [PERSON] та [PERSON] . З актового запису про зміну імені № 7 від 10 липня 2018 року, наданого Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , змінила прізвище на - « [PERSON] » (а.с. 91). Діти подружжя - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.10.2020 № 686 зареєстровані разом із батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Житловий будинок за цією адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві власності відповідно до договору дарування від 28 грудня 2009 року (а.с. 27). Вказана обставина підтверджується наданою позивачем копією витягу про державну реєстрацію прав від 03 березня 2011 року № 29202781 (а.с. 28). Відповідно до акта обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , від 02 квітня 2021 року встановлено, що завідувачем сектору-служби у справах дітей Новосанжарською селищною радою [PERSON] та головним спеціалістом сектору-служби [PERSON] проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] та встановлено наступне. Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з п`яти кімнат. Умови проживання задовільні. Сім`я забезпечена необхідними речами, сезонним одягом і взуттям, постільною білизною, посудом. В побуті користуються сучасною побутовою технікою. Для виховання та розвитку дітей створені всі умови. За вищевказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки дітей з батьком - задовільні. Діти ображені на маму за часту відсутність вдома та скандали коли вона перебуває в нетверезому стані. Для проживання та виховання дітей створені належні умови. Діти виявляють довіру і повагу до батька, виявляють велике бажання проживати саме з батьком (а.с. 97). Враховуючи те, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з позивачем. Надаючи оцінку позовним вимогам [PERSON] , суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дітей Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтю 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин 2, 8, 9 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з статтею 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина 2 статті 161 СК України). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові №756/2109/16-ц. Висновки щодо правозастосування Вирішуючи позовну вимогу про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Від дружини позивача - [PERSON] жодних заперечень щодо вказаної позовної вимоги до суду не надходило. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Надаючи оцінку позовним вимогам про визначення місця проживання дітей з батьком, суд зазначає таке. Як встановлено на підставі досліджених документів, за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON] , дружина - [PERSON] (а.с. 9). Згідно з довідок від 18 січня 2021 року № 01-33/6, 01-33/5, 01-33/4, вбачається, що діти навчаються в Лелюхівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Новосанжарського селищної ради, Полтавської області, а саме: [PERSON] в 7 класі, [PERSON] в 5-А класі та [PERSON] в 3 класі (а.с. 24, 25, 26). З пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що мати дітей [PERSON] перевела доньку [PERSON] до 3 класу Новосанжарського ліцею Новосанжарської селищної ради. Судом встановлено, що батько працює в Регіональному офісі водних ресурсів у Полтавській області Державного агентства водних ресурсів України на посадах столяра 4 розряду на 0,5 окладу дільниці по ремонту техніки та виконання ремонтно-доглядових робіт, та за сумісництвом, маляра 4 розряду на 0,5 окладу дільниці по ремонту техніки та виконання ремонтно-доглядових робіт. Позивач має своє житло. Як встановлено судом, це житловий будинок по [ADDRESS] , де він проживає та зареєстрований разом із дітьми. Відповідно до висновку Сектора-служби у справах дітей Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради про визначення місця проживання дітей від 06.04.2021 № 961/02-18 судом встановлено, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з батьками по [ADDRESS] . Проведено співбесіду з дітьми та їхнім батьком. За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] , який офіційно працює в Новосанжарському відділенні Регіонального офісу водних ресурсів та має стабільний заробіток, забезпечує умови для проживання, навчання, розвитку, харчування своїх дітей та усвідомлює ступінь відповідальності й виконання батьківських обов`язків по відношенню до них. Мати дітей на момент відвідання сім`ї була відсутня. Старші діти [PERSON] та [PERSON] мають до батька більшу прихильність та довіру, тому виявляють бажання проживати з батьком. Молодша донька [PERSON] розповіла про факти батьківської турботи і догляду, також бажає проживати саме з батьком. Сектор-служба у справах дітей Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради дійшла висновку про доцільність визначити місце проживання малолітніх дітей з їх батьком - [PERSON] (а.с. 95-96). Крім того, з наданого до суду акта обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , встановлено, що сім`я забезпечена необхідними речами, сезонним одягом і взуттям, постільною білизною, посудом. В побуті користуються сучасною побутовою технікою. Для виховання та розвитку дітей створені всі умови. Стосунки дітей з батьком - задовільні. Діти ображені на маму за часту відсутність вдома та скандали коли вона перебуває в нетверезому стані. Для проживання та виховання дітей створені належні умови. Діти виявляють довіру і повагу до батька, виявляють велике бажання проживати саме з батьком (а.с. 97). Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Оскільки думка дітей висловлена та викладена у висновку Сектора-служби у справах дітей Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради, суд вважав за можливим не заслуховувати думку дітей у судовому засіданні з метою уникнення додаткової стресової ситуації. Суд також зазначає, що відповідачка [PERSON] в судові засідання, що призначались судом у справі, жодного разу не з`явилась. Поштові відправлення, які направлялись судом на зареєстровану адресу її проживання повертались до суду. Про судове засідання, що мало відбутись 22 березня 2021 року, відповідачка повідомлена особисто під розписку (а.с. 46), однак в таке судове засідання також не з`явилась, про причини неявки не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. З огляду на викладене, відповідачка не заперечувала проти задоволення позову, в тому числі і в частині визначення місця проживання дітей із батьком. [PERSON] не довела належними та допустимими доказами тих обставин, що батько своїми діями шкодить розвитку дітей або належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Не вказано також і обставин, за яких діти не могли б проживати з батьком. Не вказано про можливість проживання дітей з матір`ю. Відповідачка не надала суду доказів того, що вона, як мати дітей, до моменту виникнення спору щодо місця проживання дітей, приділяла увагу створенню належних умов для повноцінного розвитку та проживання дітей, цікавилась ступенем розвитку і їх повсякденним життям та потребами. Отже, суд прийшов до висновку про те, що позивач постійно піклується про дітей, батько контролює відвідування школи. На час розгляду справи [PERSON] виповнилося 13 років, [PERSON] - 11 років, та [PERSON] - 9 років. Діти, які досягли десятирічного віку, чітко висловлюють своє бажання залишитися проживати з батьком, оскільки саме за місцем його проживання у них виникли сталі соціальні зв`язки, знаходиться постійне місця навчання. У [PERSON] наявне відповідне жиле приміщення, створені умови для належного виховання та розвитку дітей. З огляду на вищевикладене, враховуючи висновок сектору-служби у справах дітей Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей з батьком підлягають задоволенню. Суд зазначає, що визначати місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на даний час необхідно виходячи з найкращих інтересів дітей, їх прив`язаності до батька, враховуючи їх вік та потреби у повсякденному житті. Суд враховує думку дітей, які висловили своє бажання проживати разом з батьком, про що вказано у висновку про визначення місця проживання дітей. На даний час зміна місця проживання дітей, може негативно вплинути на їх психологічно-емоційний стан та подальший розвиток. При цьому суд враховує можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дітей, а також суд враховує те, що мати дітей має можливість безперешкодно відвідувати дітей, спілкуватися з ними, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за дітьми за місцем проживання позивача. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним відповідно до квитанції № 11-9204804/С від 11 січня 2021 року судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. та відповідно до квитанції № 16-9276361/С від 16 січня 2021 року судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved