Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

12.06.2020 до Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просив суд між ним та [PERSON] розірвати, посилаючи на те, що вже 11 місяців сторони сумісного життя не ведуть, сумісне ведення господарства припинилося. На протязі року жодного турбування про сім`ю не має та не може бути, тому що втрачено взаємоповагу чоловіка до дружини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.08.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2020 зупинено провадження по справі строком на два місяці для примирення сторін, до 30.11.2020. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2020 провадження у справі поновлено. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, вказавши, що примирення з відповідачем у визначений судом строк не відбулось та шлюб остаточно розпався. Представник позивача підтримав позицію позивача. Відповідач в судове засідання не прибула, хоча про день час та місце проведення засідання була повідомлена належним чином, направила заяву з проханням перенести судовий розгляд на іншу дату посилаючись на те, що не може з`явитися до суду оскільки перебувала в контакті з особою, яка хворіє на СOVID-19 та перебуває на самоізоляції, але бажає особисто бути присутньої в засіданні. Суд з`ясувавши думку сторони позивача, які заперечували щодо відкладення судового засідання, розглянув справу за відсутністю відповідача, оскільки підстав для його відкладення судом не встановлено. Щодо заяви відповідача, то суд оцінюючи, що жодних доказів до неї не долучено, враховуючи можливість відповідача скористатися правом на відеоконференцію, те, що у відповідача було досить часу для направлення на адресу суду відзиву у разі незгоди з позовом, та дотримуючись балансу інтересів сторін розцінює її критично. Заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.10.2007 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 4). У шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, у зв`язку з втратою взаємоповаги один до одного, сторони сумісного життя не ведуть, сумісне ведення господарства також припинили, не турбуються один про одного вже протягом року, як зазначав позивач та не спростувала відповідач. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з вимогами ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з вимогами ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження шлюбу з урахуванням взаємних відносин сторін неможливе і суперечить інтересам позивача, сторони не здійснили дій для примирення та збереження шлюбу, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved