Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

12.06.2020 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом який мотивує тим, що вона 28 квітня 2012 року зареєструвала шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 21. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Від сумісного подружнього проживання сторони мають двох дітей сина, [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які на даний час мешкають разом зі позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні та вихованні. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Баришівка, Баришівського району Київської області, Україна, зареєстрований та мешкає за адресою : [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходів ) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочинаючи від дня пред`явлення позову, тобто 12.06.2020 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Дегтяренко В.Г. позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечує. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved