Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

10.09.2018 року до суду звернулася позивачка із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 28.08.1993 року зареєструвала шлюб з відповідачем, з яким за час подружнього життя придбали рухоме та нерухоме майно. На даний час фактично шлюбні стосунки між ними припинені, вирішується питання про розірвання шлюбу, а тому виникла необхідність у поділі спільно набутого майна. Посилаючись на викладене, просила визнати спільним сумісним майном подружжя: жилий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS] ; продуктову базу по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 5910200000230200016; земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 5910200000230200018 та житловий будинок за цією ж адресою; недобудовану двоповерхову будівлю компресорної по [ADDRESS] ; автомобіль РЕНО, державний номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску; автомобіль VOLKSWAGEN LT, державний номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску; автомобіль MAN, державний номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску; автомобіль RENAULT PREMIUM, державний номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; загальний причіп SAMRO, державний номерний знак [NUMBER] , 1997 року випуску; автомобіль LEXUS GX, державний номерний знак [NUMBER] ; напівпричіп державний номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; автомобіль НONDA CRV, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску; автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, державний номерний знак [NUMBER] ; пересувний вагончик 6, частина огорожі разом з воротами та хвірткою. В порядку реального поділу позивачкам просить виділити їй в приватну власність майно: жилий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS] ; продуктову базу по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 5910200000230200016; автомобіль НONDA CRV, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, решту майна залишити у власності відповідача з грошовою виплатою на її користь компенсації різниці у вартості розподіленого майна. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, представник позивачки подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не прибув, будучи сповіщеним пор дату, час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дійшов висновку, що між сторонами виник спір з приводу поділу майна, набутого у шлюбі та спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Глави 8 Сімейного кодексу України та Глави 26 Цивільного кодексу України. За приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно у їх спільній частковій власності. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею,ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств,установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст. 69 СК України, відповідно до частини 1 якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). З системного аналізу викладених вище норм права слідує, що спільне майно подружжя може бути фактично поділено (конкретне майно передано у власність кожному із членів подружжя) у тому випадку, якщо воно наявне в натурі, тобто має ознаки конкретно визначених речей. Судом встановлено, що 28.08.1993 року сторони зареєстрували шлюб в Олешнянській сільській раді Охтирського району Сумської області /а.с.9/. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КОВАЛЬЧУК С.П. від 11.08.1998 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок, жилою площею 66,6 кв.м. з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 600 кв.м., реєстр 10682 /а.с.10/. На підставі рішення Охтирської міської ради від 26.06.2012 року № 505-МР [PERSON] отримав державний акт серія ЯМ № 759181 на право власності на земельну ділянку площею 0,0580 га за адресою [ADDRESS] , площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910200000:23:011:0024. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.03.2010 року, укладеного між ВАТ «Нафтопроммаш» та [PERSON] , останній є власником двох бетонозмішувачів, конвеєру ПК-18, пересувного вагончику 6, пилоочищувальної установки, частини огорожі разом з воротами та хвірткою 212,25 м /а.с.14-15/. 20.10.2011 року [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд без зміни цільового призначення, кадастровий номер 5910200000:23:020:0018 /а.с.18/. 27.02.2011 року [PERSON] придбала у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд без зміни цільового призначення, кадастровий номер 5910200000:23:020:0016. \\а.с. 17\\ Судом встановлено, що у період перебування сторін у шлюбних відносинах на вказаній земельній ділянці по [ADDRESS] зведено житловий будинок, загальною площею 154,1 кв.м., що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 06.09.2017 року та технічним паспортом на житловий будинок /а.с.16, 19-21/ та в якому зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та їх двоє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.26-28/. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.09.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний вище житловий будинок по [ADDRESS] / а.с.43/. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу КОВАЛЬЧУК С.П. 15.03.2010 року [PERSON] придбав у власність нежитлову двоповерхову будівлю, БРВ площею 574,6 кв.м., склад цементу, площею 151,6 кв.м., склад площею 89,4 кв.м., склад площею 838,1 кв.м. та металеву огорожу по [ADDRESS] , право власності на вказане майно відповідач зареєстрував 17.03.2010 року /а.с.22-23,24,25, 29/. Як вбачається з відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Зіньковським І.М. 16.01.2009 року, на праві власності належать недобудована двоповерхова будівля компресорної, відсоток готовності, якої, на час здійснення реєстрації права власності - 22.01.2009 року, складає 42% /а.с.29/. Згідно інформації регіонального сервісного центру МВС в Сумській області № 31/18-С-37аз від 10.09.2018 року за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: мотоцикл YAMAHA Cygnus 125, 2005 року випуску; 21.01.2017 року автомобіль VOLKSWAGEN LT 46 (спеціалізований вантажний фургон), державний номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску; автомобіль LEXUS GX 470 4678, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску; автомобіль RENAULT 22 11100, державний номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску; 05.09.2014 року автомобіль RENAULT PREMIUM, державний номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; 06.09.2014 року напівпричіп SAMRO державний номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; 05.09.2014 року загальний причіп SAMRO, державний номерний знак [NUMBER] , 1997 року випуску; автомобіль TOYOTA HIGHLANDER 3456, державний номерний знак [NUMBER] ,2012 року випуску; автомобіль MAN, державний номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску; мотоцикл SUZUKI Addres 110 113, 2003 року випуску, що узгоджується з наданими позивачкою копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів / а.с.30-34, 64/. 01.04.2016 року за позивачкою зареєстровано право власності на автомобіль НONDA CR-V, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску /а.с.35/. Згідно інформації регіонального сервісного центру МВС в Сумській області № 31/18/5943-1265 від 06.08.2019 року за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль HONDA CR-V, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ; автомобіль КАМАЗ, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ; За [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль MAN, державний номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску; автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, державний номерний знак [NUMBER] ,2012 року випуску; автомобіль LEXUS GX 470 4678, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску; автомобіль VOLKSWAGEN LT 46, державний номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску; напівпричіп SAMRO SR 334, державний номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; причіп SAMRO RE 330DVR, державний номерний знак [NUMBER] , 1997 року випуску; причіп ПВА 1, державний номерний знак [NUMBER] , 2001 року випуску; автомобіль RENAULT 22, державний номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску; автомобіль RENAULT PREMIUM, державний номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; мотоцикл SUZUKI Addres 110, державний номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску; мотоцикл YAMAHA Cygnus, державний номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску \\а.с.150\\. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.10.2019 року № 186598570 відомості про наявність речових прав на нерухоме майно у [PERSON] відсутні. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.10.2019 року № 186597803 [PERSON] на праві власності належить наступне майно: -Житловий будинок за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, земельної ділянки серія та номер 3144. Виданого 20.10.2011, видавник Приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу КОВАЛЬЧУК С.П.; -Земельна ділянка, кадастровий номер 5910200000:12:018:0050, цільове призначення для цілей підрозділів 11.01-11.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду за адресою [ADDRESS] на підставі договору оренди, виданого 28.08.2019 року, відомості з ДЗК, серія та номер 1312619, виданий 04.09.2019 року, видавник Державний земельний кадастр; -Нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, ВМР № 310143-310144, 15.03.2010, реєстр 646, посвідченого нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу КОВАЛЬЧУК С.П.; -Незавершене будівництво нежитлової будівлі (компресорної) за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВМВ № 719522, 16.01.2009 року, реєстр 62, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу ЗІНЬКОВСЬКИМ І.М. Вирішуючи позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю майна, право на яке набуто відповідачкою, суд виходив з того, що згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як вбачається зі змісту ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Тобто, право власності є абсолютним правом, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319 ЦК України). Статтею 356 ч. 1 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За висновком суду наданими позивачкою доказами знайшли підтвердження її доводи щодо обставин набуття відповідачем майна, а саме: жилого будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] ; продуктової бази по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 5910200000230200016; земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 5910200000230200018 та житловий будинок за цією ж адресою; недобудованої двоповерхової будівлі компресорної по [ADDRESS] ; автомобіля РЕНО, номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску; автомобіля VOLKSWAGEN LT, номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску; автомобіля MAN, номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску; автомобіля RENAULT PREMIUM, номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; загального причепу SAMRO, номерний знак [NUMBER] , 1997 року випуску; автомобіля LEXUS GX, номерний знак [NUMBER] ; напівпричіпу SAMRO SR 334, номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; автомобіля НONDA CRV, номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску; автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, номерний знак [NUMBER] . З урахуванням визнання позовних вимог в цій частині, суд вважає такими, що не підлягають доказуванню, оскільки відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю позивачки і відповідача рухомого і нерухомого майна, а саме: жилого будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] ; продуктової бази по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 5910200000230200016; земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 5910200000230200018 та житловий будинок за цією ж адресою; недобудованої двоповерхової будівлі компресорної по [ADDRESS] ; автомобіля РЕНО, номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску; автомобіля VOLKSWAGEN LT, номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску; автомобіля MAN, номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску; автомобіля RENAULT PREMIUM, номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; загального причепу SAMRO, номерний знак [NUMBER] , 1997 року випуску; автомобіля LEXUS GX, номерний знак [NUMBER] ; напівпричіпу SAMRO SR 334, номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; автомобіля НONDA CRV, номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску; автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, номерний знак [NUMBER] . Виходячи із системного аналізу наведених норм чинного законодавства, з урахуванням встановлених судом обставин справи, які визнаються сторонами суд вбачає наявність достатніх підстав для реального поділу спільного майна подружжя згідно варіанту, запропонованого позивачкою, з якими погодився відповідач, оскільки сторони дійшли згоди саме у такий спосіб його поділу, що в повній мірі відповідає їх інтересам. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК Укра їни у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідач позовні вимоги визнав. Суд вважає правомірним здійснити поділ спільного сумісного майна [PERSON] та [PERSON] , визнати право власності та виділити в натурі [PERSON] : ?житловий будинок за адресою [ADDRESS] ; ?земельна ділянка площею 0,100 га, за адресою по [ADDRESS] ; ?земельна ділянка площею 0,100 га, за адресою по [ADDRESS] ; ?частина нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , позначену в технічному паспорті літерою «Ж», «ж», «ж1» під № 1 площею 360,00 кв.м; під №2 площею 283,1 кв.м; №3 площею 75,4 кв.м; №4 площею 53,4 кв.м; № 5 площею 33,0 кв.м; № 6 площею 33,2 кв.м.; ?автомобіль НONDA CRV, номерний знак [NUMBER] ; ?автомобіль MAN, номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску; ?автомобіль VOLKSWAGEN LT, номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску; ?2000000 гривень для закупки товару для здійснення підприємницької діяльності. Визнати право приватної власності та виділити в натурі [PERSON] : ?житловий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS] ; ?земельна ділянка за адресою [ADDRESS] ; ?частина нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , позначену в технічному паспорті літерою «Е», «е», «е1» І поверх під № 1 площею 33,40 кв.м; під №2 площею 12,70 кв.м; №3 площею 8,80 кв.м; №4 площею 5,0 кв.м; № 5 площею 1,60 кв.м; № 6 площею 1,70 кв.м.; №7 площею 7,50 кв.м; №8 площею 1,60 кв.м; №9 площею 3,20 кв.м; №10 площею 3,40 кв.м; №11 площею 151,60 кв.м; № 12 площею 267,20 кв.м ?частина нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , позначену в технічному паспорті літерою «Е», «е», «е1» ІІ поверх під № 13 площею 12,70 кв.м; під №14 площею 10,80 кв.м; №15 площею 5,60 кв.м; №16 площею 3,20 кв.м; № 17 площею 7,80 кв.м; № 18 площею 7,70 кв.м.; №19 площею 22,30 кв.м; №20 площею 19,0 кв.м; №21 площею 19,80 кв.м; №22 площею 39,80 кв.м; №23 площею 14,30 кв.м; № 24 площею 13,80 кв.м; під № 25 площею 24,60 кв.м ?недобудована двоповерхова будівля компресорної по [ADDRESS] ; ?автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, номерний знак [NUMBER] ; ?пересувний вагончик; ?частина огорожі разом з воротами та хвірткою; ?автомобіль LEXUS GX, номерний знак [NUMBER] ; ?автомобіль РЕНО, номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску; ?напівпричіп, державний номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; ?автомобіль RENAULT PREMIUM, номерний знак [NUMBER] , 1996 року випуску; ?загальний причіп SAMRO, номерний знак [NUMBER] , 1997 року випуску; ?2000000 гривень для закупки товару для здійснення підприємницької діяльності. Судом в повному обсязі досліджено всі письмові докази, надані обома сторонами щодо реалізації ними права користування спільним сумісним майном. В той же час, суд не знаходить підстав для вирішення питання про поділ пересувного вагончику та частини огорожі разом з воротами та хвірткою, оскільки сторони не надали доказів про набуття права власності на вказане майно відповідно до вимог ст. 334 ЦК України. Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. За клопотанням сторін у справі у справі були застосовані заходи забезпечення позову \\а.с. 54, 66\\ огляду на викладене, враховуючи, що сторонами не заявлялося вмотивоване клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд вважає доцільним залишити заходи забезпечення позову до набрання рішенням законної сили.. Доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, не надано, а визначене судом відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя не порушує їх прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved