Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

12.02.2015 р. прокурор П'ятихатського району Вівіч О.Г. подав до суду заяву в інтересах держави в особі територіальної громади Саївської сільської ради П'ятихатського району про визнання спадщини у вигляді земельної ділянки вартістю 164496,06 грн. площею 6,74 га, розташованої на території Саївської сільської ради, відумерлою, посилаючись на те, що прокурорською перевіркою було встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. До смерті він проживав в с. Долинське Пятихатського району. [INFO] відкрилася спадщина, спадкова справа в нотаріальній конторі не відкривалася, ніхто зі спадкоємців з відповідними заявами не звернувся. Відомостей про спадкоємців немає, тому спадщину слід визнати відумерлою та передати її у власність територіальної громади. У судовому засіданні прокурор Максимов Р.І. заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник Саївської сільської ради П'ятихатського району Сай А.П. заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] проживав в с. Долинське Пятихатського району до дня смерті один. Заповіту щодо свого майна на випадок смерті у сільській раді не посвідчував. У власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 6,74 га. Він помер [INFO] в с. Долинське. Свідоцтво про смерть 28.08.2003 р. отримала [PERSON], яка є дружиною його рідного брата і мешкає в м. Полтава. Про відкриття спадщини виконком сільської ради оголошував у газеті «Злагода» 07.11.2007 р., однак ніхто зі спадкоємців в сільраду досі не звернувся. Вважає, що земельна ділянка має бути передана територіальній громаді Саївської сільської ради для суспільних потреб. Представник Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області Демянчук С.М. також не заперечив проти задоволення заяви і пояснив, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] передано земельну ділянку площею 6,740 га на території с. Долинське Саївської сільської ради П'ятихатського району, нормативно-грошова оцінка якої становить 164496,06 гривень. Заперечень проти визнання спадщини та передання земельної ділянки громаді с. Саївка не має. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2003 року в с. Долинське П'ятихатського району Дніпропетровської області помер [PERSON], про що Саївською сільською радою складено актовий запис про смерть № 27 від 28.08.2003 р. (а.с. 5). З досліджених «Особового рахунку членів домогосподарства», домової книги жителів Саївської сільської ради, довідок цієї ради йдеться про те, що на території Саївської сільської ради проживав [PERSON] один (а.с. 6-10). Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 № 146642 виданий 27.09.2002 р. [PERSON] у тому, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 6740 гектарів на території Саївської сільської ради П'ятихатського району. Кадастровий номер не присвоєний (а.с. 15, 32). Довідками управління Держземагентства у П'ятихатському районі від 06.02.2015 р., 14.02.2015 р. посвідчується те, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на території Саївської сільської ради (по колишньому КСП «Долинське») становить 164496,06 грн. (а.с. 12, 32). Крім того, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39685958 від 20.02.2015 р. вбачається, що у П'ятихатській державній нотаріальній конторі інформація про спадкову справу відсутня (а.с. 41-42). 07.11.2007 р. в газеті «Злагода» № 85 міститься оголошення виконкому Саївської сільської ради П'ятихатського району про те, що відкрито спадщину щодо земельної ділянки [PERSON] (а.с. 33). Вирішуючи питання про визнання спадщини відумерлою суд зазначає, що згідно з положеннями статей 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом її відкриття є день смерті такої особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 158 ч. 2 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Статтею 5 ЦК України визначено, що до прав і обов'язків, що виникли до введення в чинність нового закону, у тому числі тих з них, що з якихось причин виявилися не здійсненими (не виконаними) на момент введення в чинність нового закону, застосовується раніше діюче законодавство. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР. Суд звертає увагу на те, що Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання майна безхазяйним в порядку статті 137 ЦК УРСР не заявлялася. Згідно з п. 1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Пунктом 5 частини 1 статті 555 ЦК УРСР передбачалося, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, у справах про визнання спадщини відумерлою слід звернути увагу на застосування абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК. Зазначені положення застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР. У зв'язку з цим необхідно перевіряти не тільки ту обставину, що спадкова справа не була заведена, а і у відповідності до вимог статті 549 ЦК УРСР коло спадкоємців та фактичне отримання спадщини. Відповідно до частин 1, 2 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яка подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. При цьому, у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК суд лише визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках, тому посилання у заяві прокурора на частину 3 статті 1277 ЦК України є помилковим. Відповідно до частини 2 статті 1220 цього Кодексу часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] [INFO] і з часу відкриття спадщини минуло більше одного року. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до актового запису про смерть [PERSON] місцем його смерті є с. Долинське П'ятихатського району Дніпропетровської області, тому місцем відкриття спадщини на майно померлого [PERSON] є саме с. Долинське П'ятихатського району, що є територією Саївської сільської ради цього району. Статтею 14 Конституції України, ст. 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, що обумовлює наявність державних інтересів у сфері визначення власника земель та її раціонального використання відповідно до вимог земельного законодавства. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Приписами статті 10 цього Закону визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, тому право володіти і розпоряджатися земельною ділянкою виникає у держави в особі територіальної громади Саївської сільської ради П'ятихатського району. Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Таким чином, спадщина, яка залишилася після смерті [PERSON], за чинним законодавством могла б бути визнана відумерлою, адже правовстановлюючий документ видано [PERSON], а він [INFO] помер і з часу відкриття спадщини до подання заяви до суду про визнання її відумерлою сплив один рік, будь-хто зі спадкоємців досі спадщину ані за заповітом, ані за законом не прийняли, однак факт смерті, місце і час відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, яке суду не надано. При цьому суд встановив, що свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] видано 28.08.2003 р. при державній реєстрації його смерті [PERSON], що підтверджується листом відділу ДРАЦС РС П'ятихатського районного управління юстиції від 24.02.2015 р. № 467/04-28. З наданої прокурором копії талона зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання на [PERSON] її 05.09.2005 р. знято П'ятихатським РС ДМС України ГУ в Дніпропетровській області з реєстраційного обліку ([ADDRESS]) в [ADDRESS]. Суд звертає увагу, що розгляд справ цієї категорії здійснюється за участю заявника та усіх заінтересованих осіб, якими можуть бути спадкоємці, у тому числі і ті, що відмовилися від прийняття спадщини, особи, що не прийняли спадщину на підставі різних причин, та інші особи. Під час розгляду справи не з'ясоване коло спадкоємців, а про їх залучення до участі у справі прокурор та інші особи, які беруть участь у справі, не заявили. Слід звернути увагу і на те, що [PERSON] вибула до м. Полтава 05.09.2005 р., а оголошення в газеті «Злагода» про відкриття спадщини надруковане 07.11.2007 р. і засновником цієї газети є П'ятихатська районна рада, тобто газета друкується і розповсюджується на території П'ятихатського району, а ніяк не в м. Полтава, тому заява не може бути задоволена, оскільки вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам закону, регулюючим вказані правовідносини з вищенаведених підстав. Суд вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо неотримання спадщини спадкоємцями у відповідності до вимог чинного на час відкриття спадщини законодавства. На підставі ст. 14 Конституції України, ст.ст. 5, 1220 ч. 2, 1221, 1277 ч.ч. 1-3 ЦК України, ст. 555 ч. 1 п. 5 ЦК УРСР, ст.ст. 1, 158 ч. 2 ЗК України, ст.ст. 10, 26 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування»,

Outcome: dismissed