Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

12.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Апостолівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. Позов обгрунтовано тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. На її майно відкрилась спадщина. До складу спадщини входить житловий будинок, розташований в [ADDRESS], який належав їй на праві власності. Заповіт мати не складала. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Спадщину матері позивач до цього часу не оформляв. Звернувшись до нотаріуса із проханням про оформлення спадщини в 2014 році, отримав відмову. Нотаріус повідомив позивачу, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки ним своєчасно не було подано заяву про її прийняття, а також у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ про право власності померлої на будинок. Відмова в оформленні права на спадщину матері порушує його цивільні права, тому позивач змушений звернутись до суду за їх захистом. Позивач стверджує, що дійсно в 6-місячний строк після смерті [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, вважає, це не є підставою для позбавлення його можливості успадкувати майно матері. Позивачем були вчинені у встановлений законом строк передбачені законом дії, а саме, фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. На момент смерті матері позивач служив у лавах Радянської армії. 04.11.1962 року він був призваний на дійсну військову службу , звільнений в запас 01.12.1965 року. В період служби позивача повідомили про смерть матері, він отримав короткострокову відпустку для її поховання. По приїзду до м. Апостолове позивач здійснив поховання матері та у зв'язку з необхідністю від'їзду до місця служби в листопаді 1963 року здав спірний будинок в найм іншим особам, домовившись, що квартиранти на період його відсутності доглядатимуть за будинком, дворищем, городом, оплачуватимуть комунальні платежі. В час відсутності позивача квартиранти за його дорученням доглядали за будинком та зберігали речі домашнього вжитку. Демобілізувавшись в 1965 році, позивач повернувся додому, поселився в будинок, після реєстрації шлюбу до будинку вселилась його дружина. З сім'єю позивач постійно проживає за вищевказаною адресою, користується майном померлої матері і дотепер. Таким чином, вважає, що він скористався своїм правом спадкування, розпорядився спадковим майном : фактично вступив в управління ним, тобто своєчасно, протягом шести місяців від дня відкриття спадщини прийняв її. Вважає, даний юридичний факт має бути визнаний судом. Позивач не має можливості надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на будинок на ім'я матері, оскільки він втрачений. Спроби віднайти його не дали позитивного результату. Оскільки заповіт мати не складала, позивач є її єдиним спадкоємцем першої черги, він прийняв спадщину, вступивши в управління нею протягом шести місяців із дня відкриття спадщини, інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину [PERSON] немає, в позасудовому порядку оформити свої спадкові права позивач не має можливості, вважає, судом має бути задоволений його позов в повному обсязі. Позивачем надано суду заяву відповідно до якої просив задовольнити заявлені вимоги в повному об'ємі, справу просив слухати у його відсутності. Представник відповідача, Територіальної громади в особі Апостолівської міської ради, надав суду заяву відповідно до якої просив слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 30.08.1969 року рай бюро ЗАГС Апостолівського району, встановлено, що [PERSON] померла [INFO], про що [INFO] зроблено запис за № 92. На час смерті [PERSON] діяв ЦК України в редакції 1963 року, в якому ст. 549 передбачено : Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Апостолівським ЗАГС встановлено, що, [PERSON], в графі «мати» записано: [PERSON]. В технічному паспорті на спірне домоволодіння, зазначені дані про власника будинку та підстава набуття права власності, а саме, власником вказана [PERSON], договір купівлі-продажу від 24.11.1947 року. В тех. паспорті на будинок також зазначено, що він розташований на земельній ділянці площею 910 кв.м, будинок ( літера А-1 ) має загальну площу 46.5 м2, житлову площу 20.10 м2, до складу домоволодіння входять погріб ( літера Б), уборна ( літера В), літня кухня ( літера Г), сарай ( літера Д), басейн, паркани, водопровід, замощення. Довідкою КП «Апостолівське БТІ» від 14.07.2014 року, підтверджено, що станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.1947 року, посвідченого Апостолівською державною нотаріальною конторою за № 180. Домова книга із записами 1963 року не збереглась. Однак, записи в наявній домовій книзі на вказаний житловий будинок , де зазначено, що вони внесені до книги 02.12.1980 року, перенесені зі старої домової книги, що є доказом факту вступу позивача в управління та володіння спадщиною матері задовго до 1980 року. Та обставина, що з листопада 1962 року по грудень 1965 року [PERSON] служив у лавах Радянської армії, тобто з поважних причин не займався оформленням своїх спадкових прав, підтверджується записами у військовому квитку серії [NUMBER], виданому на його ім'я, де на ст. 2,3 записано, що він був призваний на дійсну військову службу 04.11.1962 року, звільнений у запас 01.12.1965 року. Неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку підтверджується постановою нотаріуса від 17.07.2014 року. Статтею 525 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках є діти ( в тому числі всиновлені), подружжя та батьки померлого. (ч.1 ст.529 ЦК 1963 року) . Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. ( ст.548 ЦК України). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ( ч.1 п.1 ст.549 ЦК України ). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. З відповідача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved