Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

11 серпня 2016 р. до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову є Орган опіки та піклування - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Вони мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. З 2009 року через серйозну наркотичну залежність відповідача, фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися, вони почали жити за різними адресами. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2012 року шлюб між ними розірвано. Їх діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою. Усі обов'язки щодо виховання та утримання дітей позивачка здійснює самостійно. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2013 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей було стягнуто аліменти, але відповідач ухиляється від їх сплати. Відповідач має три судимості за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.140 КК України та ч.1 ст.309 КК України, ч.2 ст.309 КК України. Не став на шлях виправлення, продовжує вести аморальний спосіб життя, постійно зловживає наркотичними засобами та алкогольними напоями. Відповідач мешкає в абсолютно непридатному для проживання будинку, зі зруйнованими та згорівшими стінами, падаючою стелею, без речей та найнеобхіднішої техніки, може наразити дітей на серйозну небезпеку для їх життя. Оскільки відповідач [PERSON] з 2009 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дітьми, не бажає бачити своїх дітей, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, лікування дітей, постійно зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, з 2000-х років не працює, веде аморальний спосіб життя, позивачка вимушена була звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи - Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області - у судовому засіданні вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В судове засідання відповідач - [PERSON] жодного разу не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які були направлені в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за останньою відомою адресою проживання відповідача. Вказане, в силу положень абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України є підтвердженням належного повідомлення особи. На підставі вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. 10 жовтня 2016 року на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Так дійсно, між [PERSON] та [PERSON] 23.04.2005 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданим 08.08.2006 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції; сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданим 02.09.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 01.01.2013 року і до досягнення повноліття дітьми. 22.03.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, що підтверджено Постановою про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до довідки № 387 про неотримання аліментів, виданої 21.06.2016 року Відділом Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] дійсно не отримувала аліментів від [PERSON] у період з 01.12.2015 року по 01.06.2016 року згідно з виконавчим листом № 333/142/13-ц, виданим 11.03.2013 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки № 79/01-22, виданої 02.06.2016 р. Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 88, [PERSON] навчається у 4-Б класі ЗОШ № 88, [PERSON] навчається у 2-Б класі ЗОШ № 88. Діти проживають з матір'ю [PERSON] За період навчання дітей у ЗОШ № 88 батько школу не відвідував, участі у шкільному житті дітей не приймає та не цікавиться їх успішністю. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності зі ст.. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. До матеріалів справи додано копію довідки, виданої Оріхівською ВК № 88, згідно якої [PERSON] був засуджений: 08.08.2000 р. за ч.3 ст.140 КК України; 27.09.2001 р. за ч.1 ст.309 КК України; 26.03.2008 р. за ч.2 ст.309 КК України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Тобто, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Запорізька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування на території Запорізького району Запорізької області, дослідивши всі документи по справі, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Запорізької райдержадміністрації Запорізької області від 26.09.2016 р. № 118, надала до суду висновок № 01-22/2322 від 07.10.2016 року про наявність факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дітей. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком , якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей, а тому приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачкою доведено, що поведінка відповідача [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved