Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про поділ спільного майна подружжя до складу якого, серед іншого, входять транспортні засоби - автомобіль марки ЗАЗ TF699P, 2007 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER], двигун [NUMBER], кузов [NUMBER] та автомобіль марки ГАЗ 2705 (газель), 2006 року виготовлення, кузов [NUMBER]. 13 листопада 2015 року позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог, зокрема заявлено позовну вимогу до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору недійсним в якій міститься заява про забезпечення позову шляхом заборони відчудження автомобіля марки ЗАЗ TF699P, 2007 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER], двигун [NUMBER], кузов [NUMBER]. Свою заяву позивачка мотивує тим, що вже після подання позову про поділ майна подружжя відповідач здійснив відчуження вказаного вище автомобіля без її згоди громадянину [PERSON], що є підставою для визнання відповідного правочину з відчуження автомобіля недійсним. Оскільки автомобіль був відчужений з метою ускладення поділу майна після того, як в суді виник спір про поділ майна, позивачка вважає, що він може бути повторно відчужений новим власником, внаслідок чого розгляд справи та виконання судового рішення буде утруднено. Оскільки відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, позивачка та представники відповідачів не повідомлялися про проведення судового розгляду з вирішення питання про забезпечення позову, у зв'язку з чим відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, в рамках якої подана вказана заява, та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Частиною третьою статті 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктів 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Як вбачається, між позивачкою та відповідачем виник спір щодо поділу спільного майна, до складу якого на час подання позову, тобто станом на 10 березня 2015 року, входив автомобіль марки ЗАЗ TF699P, 2007 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER], двигун [NUMBER], кузов [NUMBER]. З висновку судової автотоварознавчої експертизи №341 від 03 листопада 2015 року та доданих до нього документів вбачається, що вказаний вище автомобіль з 24 березня 2015 року зареєстрований за [PERSON], а це в свою чергу свідчить про відчуження даного автомобіля вже після надходження до суду позову про поділ спільного майна подружжя. Позивачкою 13 листопада 2015 року збільшено позовні вимоги у справі та заявлено позовну вимогу до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору відчуження автомобіля марки ЗАЗ TF699P, 2007 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER], двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], укладеного між ними. Викладене вище свідчить про наявність реальної загрози, що невжиття заходів щодо заборони відчуження зазначеного автомобіля може ускладнити виконання рішення суду у справі, у випадку задоволення судом позовних вимог позивачки щодо визнання договору відчуження автомобіля недійсним та поділ спільного майна подружжя. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 152 ЦПК України забезпечення позову може здійснюватися забороною вчиняти певні дії. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони здійснювати відчуження автомобіля марки ЗАЗ TF699P, 2007 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER], двигун [NUMBER], кузов [NUMBER] до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, оскільки такий спосіб забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам і вжиття вказаних заходів не створить перешкод для господарської діяльності будь-якої юридичної особи або фізичної особи, що здійснює таку діяльність як підприємець та не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб. Виконання даної ухвали необхідно покласти на відділ Державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved