Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

10.08.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, оскільки відповідно до заяви № б/н від 18.05.2011 року [PERSON], отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач зобов'язання по укладеному кредитному договору не виконав, у зв'язку з чим станом на 04.07.2017 року має заборгованість у розмірі 12351грн. 54 коп., яка складається з 4109,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 2458,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4719,86 грн. - заборгованість по пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 564,36 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, де на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про те, що повістку повернуто до суду за письмовою заявою відправника, одержувача, що свідчить про відмову в отриманні судової повістки. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи та додані до неї докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Судом встановлено, що 18.05.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], укладено кредитний договір згідно з умовами якого останній отримав кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій зазначено, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також Тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг і позичальник з цими Умовами, Правилами і Тарифами повністю погоджується. [PERSON], взяті на себе зобов'язання не виконав, кредитні кошти своєчасно не повернув, внаслідок чого станом на 04.07.2017 року має заборгованість у розмірі 12351,54 грн., яка складається з 4109,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 2458,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4719,86 грн. - заборгованість по пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 564,36 грн. - штраф (процентна складова). Суд бере до уваги наступне. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.5.5 Витягу із Умов, які приєднані в додатках до позову, передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Згідно пункту 2.1.1.5.7 цих Умов, позичальник зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, у разі невиконання зобов'язань за Договором, згідно пункту 2.1.1.5.6. цих Умов позичальник зобов'язується на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6. Умов). Відповідно до пункту 2.1.1.12.6. Умов за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів. У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Розмір нарахування пені зазначається у пунктах 2.1.1.12.6.1; 2.1.1.12.6.2. вказаних Умов. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Таким чином сума заборгованості яка підлягає до стягненню станом на 04.07.2017 року становить: за кредитом (тіло кредиту) - 4109,00 грн. також суд бере до уваги, що на час звернення позивача до суду відповідач має заборгованість за кредитом, то із відповідача на користь позивача підлягають стягненню прострочені проценти за користування кредитними коштами які становлять в розмірі 2458,32 грн. Відповідно до ч.1. ст.549 ЦК України , неустойкою/ штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином пеня та штраф не є окремими видами штрафних санкцій, а є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а тому банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду, за одне й те саме порушення договірного зобов'язання / прострочене виконання грошового зобов'язання/, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення , а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах зрозумілості та справедливості. Отже, в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій необхідно відмовити. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, судом встановлено, що Умови які знаходяться у матеріалах справи, не містять підпису відповідача. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. До такого правового висновку дійшов і Верховний Суд України при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. В зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що правових підстав для стягнення нарахованої пені і штрафів за порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором немає. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із ухваленням суду рішення про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати пропорційно до задоволених вимог враховуючи, що позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 грн. що підтверджується платіжним дорученням, яке знаходяться в матеріалах справи. Таким чином підлягають пропорційному стягненню з відповідача судові витрати в розмірі 3991,18 грн. ((суму задоволених вимог) х (суму судових витрат) : (ціну позову) = (сума судового збору)).

Outcome: partial