Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

11 серпня 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади Сергіївської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Антонова Тетяна Василівна про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно погосподарської книги №2 особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.07.1990 року вказане домоволодіння відносилося до типу колгоспного двору, в якому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Будинковолодіння розташоване на приватизованій земельній ділянці площею 0,4375 га, яка належить [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , які на момент його смерті проживали разом з ним та прийняли спадщину спільним проживанням. При зверненні до нотаріуса, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки Сергіївської сільської ради на дату смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , онука [PERSON] . Інших зареєстрованих станом на 26.06.2011 року не значилось. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради будинковолодіння по [ADDRESS] згідно по господарської книги №2, особовий рахунок № [NUMBER] станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору, членами колгоспного двору були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. Земельна ділянка вищевказаного домогосподарства складає 0,4375 га і належить [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №683777. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на праві сумісної власності, тобто по 1/5 частині кожному. [PERSON] та [PERSON] 23.01.1998 року зареєстрували шлюб, після чого вона своє дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] 31.05.2003 року уклали шлюб, після чого вона своє дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка [PERSON] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до листа приватного нотаріуса Антонової Т.В. № 01-16/186 від 30.09.2021 року, нею була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заяву про відкриття спадщини подала [PERSON] - дружина та [PERSON] - дочка, яка прийняла спадщину спільним проживанням. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інвентаризаційна оцінка домоволодіння в цілому була проведена 07.07.2021 року, про що свідчить копія Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , проведеної Миргородським БТІ . Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, оскільки [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті свого чоловіка та батька, та набули права власності на 3/10 вищезазначеного домоволодіння, а [PERSON] , [PERSON] належить по 1/5 вищевказаного домоволодіння та з врахуванням того, що у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved