Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

11.01.2021 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.03.2015 року в розмірі 28823,63 грн. станом на 26.10.2020, та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між сторонами Договір про надання банківських послуг. Також заявою відповідач підтвердив те, що він був проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», після чого [PERSON] відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом в розмірі 300,00 грн. та надано у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 грн. Відповідач не надав своєчасно позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов укладеного договору. Станом на 26.10.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 28823,63 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредита - 23177,59 грн.; 5646,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу від суми заборгованості, який встановлено Договором. Наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати його повернення та штрафних санкцій за невиконання умов договору, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованості, а також понесені судові витрати. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому просить суд розглянути справу без виклику сторін. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено, що на підставі анкети-заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифами», що складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 грн. з подальшим збільшенням розміру кредитного ліміту в розмірі 25000,00 грн. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов Кредитного договору про надання банківських послуг, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 28823,63 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредита - 23177,59 грн.; 5646,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак, такого свого обов`язку відповідач не виконував. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачем порушувались умови кредитного договору, позов підлягає до задоволення у пред`явленому обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved