overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 23 вересня 2006 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 262. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з вересня 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 23 вересня 2006 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 262 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з вересня 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідачки вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 10 серпня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2018 року позовну заяву задоволено частково. Постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви з 10 серпня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21.08.2018 року справа повернута до Луцького міськрайонного суду Волинської області для ухвалення додаткового рішення оскільки, суд в мотивувальній частині рішення зазначив про стягнення з відповідача на користь держави 640,00 грн. судового збору, однак в резолютивній частині рішення відсутній висновок про стягнення судових витрат. Сторонив судове засідання не зявились, проте належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2018 року позовну заяву задоволено частково. Постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви з 10 серпня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суд зазначив про стягнення з відповідача на користь держави 640,00 грн. судового збору, однак в резолютивній частині рішення відсутній висновок про стягнення судових витрат. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовної певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, призначеної до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії треба,що треба виконати. Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з [PERSON] в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 01 листопада 1986 року відділом записів актів громадянського стану Очаківського райвиконкому Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою мають двох повнолітніх дітей - [PERSON], яка народилася [INFO] та [PERSON], який народився [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову, крім того зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 листопада 1986 року відділом записів актів громадянського стану Очаківського райвиконкому Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 190. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Причинами розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, подружні стосунки припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи клопотання позивача, суд відносить судові витрати на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в свідоцтві про його народження ім'я матері зазначено як «[PERSON]», що не відповідає запису в свідоцтві про смерть, згідно з яким вона «[PERSON]». В судове засіданні заявник [PERSON] не з'явився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив встановити факт, що він являється рідним сином [PERSON], яка померла [INFO]. Заінтересована особа до суду не з'явилася також, у телефонному режимі просила розглянути справу у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема свідоцтвом про народження (а. с. 6) та свідоцтвом про смерть (а. с. 7), посвідченням (а.с. 8) беззаперечно доведено, що [PERSON], який народився [INFO], є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO]. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який народився [INFO], є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO], іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до[PERSON], просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 липня 1992 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння. Уже 4 місяці вони в шлюбних відносинах не перебувають, проживають окремо та ніякого спільного господарства не ведуть. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Їхній шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним.Примирення між ними є неможливим. Позивач неодноразово пропонував відповідачу розірвати шлюб в РАЦСі, але вона не бажає іти в РАЦС, тому він змушений звертатися з заявою до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 19.10.2017 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 19.10.2017 року, якою не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила розглянути справу без її участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 1992 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.08.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. \~ Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] яким просив розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Подружжя від шлюбу має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2008 року. Подружжя від шлюбу має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не зявився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії І СР № 078045 від 11 вересня 2008 року та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 06 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №559. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 06 вересня 2008 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №559. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 15 вересня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем більше року не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 вересня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 15 вересня 2010 року. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Більше року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі 33% від заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що відповідно до рішення Теплицького районного суду від 25.01.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу народились [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про його народження (а.с. 6-7). Діти проживають з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач має постійний дохід. Інформації щодо поганого стану здоровя чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоровя, являються матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоровя, є працездатний, має постійний дохід, згоден виплачувати заявлений в позові розмір аліментів, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 33% від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Сторони з 1 липня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вона з відповідачем з серпня 2014 року не проживає через різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони з 1 липня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії І СР № 003790 (а.с.8). Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5) та [PERSON], [INFO] (а.с.6). З серпня 2014 року позивач спільно з відповідачем не проживає, через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в сумі 640 грн.

Outcome: approved