Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

12.11.2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В позові позивач посилався на те, що з 25.12.1999 року він перебував у шлюбі з відповідачем, який розірвано 18.09.2014 року, від якого має двох синів: [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним, та [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем, рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки його доходів до досягнення сином повноліття, а також стягнуті з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки доходів відповідача до досягнення сином повноліття, [INFO] їх син [PERSON] досяг повноліття, стягнення аліментів закінчено, у 2018 році [PERSON] вступив на навчання до транспортного факультету Запорізького національного технічного університету на денну форму навчання, строк закінчення навчання 31.05.2022 року, останній потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, так як проживання в гуртожитку коштує 520 грн. на місяць, а також 50 грн. страхового полісу та 26 грн. комісійних, несе витрати на роздруківку рефератів, курсових робіт, придбав ноутбук за 12413 грн., на кошти, які надали він та його батьки, за жовтень місяць придбано продуктів харчування на суму 3001,29 грн, для забезпечення гарячого харчування надає сину 500 грн. на тиждень, а всього 2000 грн., 563,66 грн. витрачає на проїзд транспортом, 300 грн. на місяць на придбання одягу та взуття, 100 грн. на місяць на придбання канцелярських товарів, ним витрачено у жовтні 2018 року 23653,95 грн., витрати без придбання ноутбуку склали 4483,66 грн., відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, посилаючись на ст.ст. 141, 198, 199 СК України прохав позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 2241,83 грн. щомісячно. 28.01.2019 року заочним рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено частково, стягнуто щомісячно з [PERSON] , [INFO] , народилася с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрованої: [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1500 грн., починаючи з 12.11.2018 року до 31.05.2022 року, допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 04.03.2019 року до суду звернувся відповідач з заявою про скасування заочного рішення, посилаючись на те, що останній не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, а також те, що при винесенні рішення не були враховані обставини, які мають істотне значення для справи, а саме: на її утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , який за станом свого здоров`я потребує медикаментозного лікування та її матеріальне становище: вона працює кухарем у ФОП [PERSON] та має заробітну плату 4173 грн., що підтверджується довідками. 17.04.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкрите судове засідання на 23.04.2019 року. 23.04.2019 року до суду звернувся позивач з уточненою позовною заявою, в якій посилаючись на обставини, викладені в первісному позові, як на підстави уточненого позову, змінив позовну вимогу та прохав стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, починаючи з дня подання позову до досягнення сином 23 років. 23.04.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області уточнений позов прийнятий до провадження. Відповідач відзив на уточнений позов в установлений судом строк не надав. 14.12.2018 року до суду звернулася третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що він мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, розлучений, мешкає з батьками-пенсіонерами, працює головним спеціалістом, його заробіток складає 10000 грн., земельної ділянки, майнового паю, депозитів в установах банків, кредитів, стягнень, крім аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частки його доходів на користь відповідача, не має, стан здоров`я його задовільний, його сина незадовільний, але доказів не надає, транспортних засобів не має, кошти на витрати, які несе його син в зв`язку з навчанням, надає він та його батьки, син стипендії не отримує, йому відомо, що відповідач мешкає у м. Мелітополь Запорізької області, точна адреса її проживання йому не відома, остання співмешкає і мешкає у житлі свого співмешканця, працює неофіційно, місце роботи і спеціальність йому невідома, розмір її доходів йому невідомий, стан здоров`я відповідача та їхнього неповнолітнього сина задовільний, транспортних засобів не має, спроможність відповідача він визначає по тому, що остання вдягається у дорогий одяг, прохав позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як підстави позову підтверджені обставинами, встановленими судом під час їх перевірки достовірними, належними та допустимими доказами. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про свідчить вручення їй поштового повідомлення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, відзив на уточнений позов не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. 25.12.1999 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. 18.09.2014 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. 22.11.2014 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки його доходів до досягнення сином повноліття, а також з відповідача на користь позивача стягуються щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , розмірі 1/6 частки його доходів до досягнення сином повноліття. З 01.09.2018 року [PERSON] навчається на транспортному факультеті Запорізького національного технічного університету на денній формі навчання, строк закінчення навчання 31.05.2022 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, що підтверджується поясненнями позивача. Позивач мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, розлучений, мешкає з батьками-пенсіонерами, працює головним спеціалістом, його заробіток становить 10000 грн., земельної ділянки, майнового паю, депозитів в установах банків, кредитів, стягнень, крім аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частки його доходів на користь відповідача, не має, стан здоров`я його задовільний, його сина незадовільний. Відповідач мешкає у м. Мелітополь Запорізької області та винаймає житло, за яке сплачує 3000 грн., соціальні виплати не отримує, розлучена, працює кухарем у фізичної-особи підприємця, отримує заробітну плату 4173 грн., стан здоров`я її задовільний, її сина - незадовільний, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів в установах банків не має, має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 15000 грн. за виконавчим листом на сина [PERSON] , транспортних засобів не має. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] навчається на транспортному факультеті Запорізького національного технічного університету на денній формі навчання, стипендії не отримує, мешкає в гуртожитку, за проживання в якому сплачує 520 грн. на місяць, а також 50 грн. страхового полюсу та 26 грн. комісійних, за жовтень місяць придбано продуктів харчування на суму 3001,29 грн., для забезпечення гарячого харчування надає сину 500 грн. на тиждень, а всього 2000 грн., 536,66 грн. витрачає на проїзд транспортом, 300 грн. на місяць на придбання одягу та взуття, 100 грн. на місяць на придбання канцелярських товарів, всього у жовтні 2018 року витрачено 4483,66 грн. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Главою 16 Сімейного Кодексу України та ст.182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Судом встановлено, що до суду звернувся батько повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідно до ч.3 ст.199 СК України, з позовом до матері про стягнення аліментів в частці від доходу матері на утримання повнолітнього сина зв`язку з тим, що повнолітній син продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який має змогу надавати матеріальну допомогу, не надає її. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Суд доходить висновку, що мати не має можливості надавати повнолітньому сину, який продовжує навчання, матеріальну допомогу з огляду на наступне. Судом встановлено, що повнолітній син сторін, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, що підтверджується поясненнями позивача та визнається відповідачем. Однак позивачем не надано суду достовірних, належних та допустимих доказів матеріального становища платника аліментів - відповідача у справі. Так суд вважає достовірно встановленими обставини матеріального становища відповідача як те, що відповідач мешкає у м. Мелітополь Запорізької області та винаймає житло, за яке сплачує 3000 грн., соціальні виплати не отримує, розлучена, працює кухарем у фізичної-особи підприємця, отримує заробітну плату 4173 грн., стан здоров`я її задовільний, її сина - незадовільний, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, депозитів в установах банків не має, має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 15000 грн. за виконавчим листом на сина [PERSON] , транспортних засобів не має. Суд, оцінюючи матеріальне становище відповідача, вважає його недостатнім для надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, на що також вказує, той факт, що відповідач має заборгованість по аліментам 15000 грн. за виконавчим листом до повноліття сина [PERSON] , щодо утримання якого заявлено цей позов. Крім того, суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, оцінюючи матеріальне становище позивача як батька повнолітнього сина, дають підстави суду вважати, що останній має можливість утримувати свого повнолітнього сина на час навчання. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що позивач отримуючи 10000 грн. заробітної плати та сплачуючи аліменти відповідачу на утримання їх неповнолітнього сина, який потребує медикаментозного лікування, в розмірі 1/6 частки його доходів, що становить 1666,66 грн., мешкає в будинку батьків, за проживання в якому не сплачує, то його дохід після утримання аліментів становить: 10000 грн. - 1666,66 грн. = 8333,34 грн., який останній витрачає на своє утримання, утримання спільного з відповідачем повнолітнього сина, тоді як відповідач отримуючи дохід в розмірі 4173 грн. та отримуючи аліменти від позивача в розмірі 1666,66 грн. має дохід: 4173 грн. + 1666,66 грн. = 5839,66 грн., який витрачає на винаймання житла, своє утримання, утримання спільного з позивачем неповнолітнього сина та його лікування. А тому позов не підлягає задоволенню, так як підстави, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час їх перевірки наданими суду доказами.

Outcome: dismissed