Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

12 березня 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що згідно укладеного між позивачем і відповідачем договору б/н від 04.10.2010 року відповідач отримав у позивача платіжну картку, відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач свої зобовязання по поверненню кредиту та відсотків не виконав, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року у нього утворилась заборгованість в сумі 54352,25 грн., яка складається з: 1119,78 грн. заборгованість за кредитом; 45703,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4464,63 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2564,39 грн. штраф (процентна складова). У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 54352,25 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 1762,00 грн. Ухвалою судді від 19.03.2018 року за даним позовом відкрито спрощене провадження з викликом учасників справи. Ухвалою суду від 18.04.2018 року задоволено клопотання відповідача і витребувано у банку детальний розрахунок заборгованості, з формулою розрахунку і терміном дії кредитної картки. Позивач в судове засідання не прибув, у поданій заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов не визнає, просив суд розглядати справу без його участі та просив врахувати, що строк дії кредитної картки закінчився ще у вересні 2016 року, і після цього він нових кредитів не отримував. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 04.10.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір, шляхом ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами та підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав у позивача кредитну картку, відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент. Відповідно до п. 2.1.1.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк видає клієнту картку на підставі заяви, належно заповненої і підписаної клієнтом. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На підставі Тарифів обслуговування кредитних карт та п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг, відсотки за користування кредитом розраховуються виходячи з 360 днів на рік. Пунктом 2.1.1.12.6.3 Умов та правил визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються за фактично витрачені за рахунок кредиту кошти. З 01.09.2014 року банком збільшена відсоткова ставка по кредиту 34,80 % річних, з 01.04.2015 року 43,20 % річних. Термін дії картки - 09/16. Відповідно до Заяви-анкети та Умов і правил надання банківських послуг, щомісячна комісія за обслуговування кредиту не встановлювалась. Згідно з Тарифами обслуговування кредитних карт, відповідач мав погашати кредит щомісячно до 25 числа кожного місяця в сумі 7 % від розміру заборгованості, але не менше 50 грн. Відповідачем зобовязання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, який охоплює період з 04.10.2014 року по 31.01.2018 року, починаючи з березня 2014 року у відповідача почала виникати безперервна прострочена заборгованість за кредитом, останній платіж здійснено 12.07.2015 року на суму 35,37 грн., і у звязку з цим банком нарахована позичальнику сума заборгованості станом на 31.01.2018 року в сумі 54352,25 грн., яка складається з: 1119,78 грн. заборгованість за кредитом; 45703,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4464,63 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2564,39 грн. штраф (процентна складова). В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Проте, визначаючись із правильністю нарахуванням відсотків за кредитом у спірних правовідносинах суд звертає увагу, що відповідно до наданої банком на запит суду довідки, термін дії кредитної картки визначено як вересень 2016 року. Пунктом 1.1.7.12 Умов і Правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом зазначеного строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Згідно з п. 2.1.1.2.11 Умов і Правил, картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно. Забороняється використання картки зі спливом строку дії. Відповідно до п. 2.1.1.2.12 Умов і Правил, у випадку закінчення строку дії картки відповідна картка продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії за зверненням клієнта до банку. Перевипуск картки на новий строк здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором. Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору відповідає строку дії кредитної картки, оскільки саме протягом строку її дії можлива реалізації своїх прав споживачем. Відповідно п. 2.1.1.2.12 Умов і правил, строк дії договору закінчився 30 вересня 2016 року, будь-яких доказів на підтвердження продовження дії договору після зазначеного терміну суду надано не було. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, тобто положення про позику. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, можна зробити висновок, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 09.08.2017 року у справі № 6-2322цс16. Натомість, умовами укладеного сторонами кредитного договору не встановлено розмір процентів за користування кредитом, який має нараховуватись після закінчення строку дії договору. Отже, суд виходить з того, що розмір відсотків за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача за період по 30.09.2016 року на умовах, передбачених договором, а починаючи з 01.10.2016 року відсотки мають розраховуватись на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 30.09.2016 року відповідачу нарахована сума відсотків в загальному розмірі 11880 грн. 37 коп., які підлягають стягненню на умовах договору. Розрахунок відсотків на рівні облікової ставки НБУ, починаючи з 01.10.2016 року позивачем суду не надавався, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині через недоведеність. Сума нарахованої банком пені, яка передбачена Тарифами та п. 2.1.1.12.6.1 Умовам і правил, підлягає стягненню в повному обсязі в сумі 4464 грн. 63 коп. Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу в розмірі 3064,39 грн. (500 грн. - фіксована частина та 2564,39 грн. - процентна складова), суд виходить з наступного. Тарифами та пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено суму штрафу за порушення клієнтом строків платежів більш ніж на 30 днів по будь-якому з грошових зобовязань в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Водночас, Тарифами та Умовами та правилами передбачено сплату позичальником пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Таким чином, сума штрафу та пені передбачені за однакове по суті порушення несвоєчасну сплату обовязкових платежів, і визначення підстав для сплати штрафу як порушення зобовязань більше ніж на 30 днів, не змінює суті і характеру такого порушення. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. У звязку зі стягненням на користь позивача суми пені, то стягнення суми штрафів, які нараховані також за прострочення виконання грошового зобовязання, суперечить ст. 61 Конституції України, а тому в цій частині позову слід відмовити. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості в загальному розмірі 17464 грн. 78 коп. з яких: 1119,78 грн. заборгованість за кредитом; 11880,37 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4464,63 грн. заборгованість за пенею. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 563 грн. 84 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial