Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

11 лютого 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 28 червня 2003 року у Височанській селищній раді Харківського району Харкіської області, актовий запис №26. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , 2003 року народження. Сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки з різних причин, що призвели до втрати почуттів та взаємної поваги. З квітня 2018 року сторони разом не проживають. Позивач вважає, що примирення та спільне життя неможливе, в зв`язку з чим просила шлюб розірвати. Крім того зазначила, що відповідач не виконує батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітньої доньки, яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2019 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 07 березня 2019 року з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області було отримано відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача. 08 квітня 2019 року позивачем до суду було надано заяву на виконання ухвали про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, просила позов задовольнити, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначив, що проти позову не заперечує та просить його повністю задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності з вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 червня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданим Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №26 /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.10/. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов`язків, суперечок з різних причин, як наслідок втрати любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2018 року, спільне господарство сторони не ведуть, на примирення не згодні. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112\~Сімейного Кодексу\~України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №26, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Ураховуючи позицію відповідача, суд зазначає, що фактично між сторонами має місце спір лише щодо розміру аліментів, які належить стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання доньки. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що відповідач дійсно на даний час має можливість сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини у бажаному нею розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, оскільки працевлаштований. У зв`язку з викладеним, беручи до уваги, що відповідач є працездатним, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку, що можливість задоволення позову в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки\~ [PERSON] в розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень статті 1 та 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.5 вказаного закону індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Оскільки позов був задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню понесені останнім судові витрати, а саме - витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн.40 коп. Крім того, оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., у відповідності до\~ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved