Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], звернулася до суду з зазначеним позовом, які в подальшому уточнила. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON], з яким вона, позивач, з 28 березня 2003 року по травень 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є батьком їх неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO]. За час перебування у шлюбі з 28 березня 2003 року по 15 травня 2012 року за спільні кошти подружжя нею і [PERSON] було набуте таке майно: трикімнатна квартира [ADDRESS]; цех з переробки сільгосппродукції, розташований за адресою: [ADDRESS]; причіп контейнеровоз Koegel моделі AWE 18 1999 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль МАЗ модель 533603, тип вантажний бортовий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки зазначене майно є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя, після розірвання шлюбу поділ цього майна між нею і [PERSON] не проводився, бо вони продовжували і після розірвання шлюбу проживати однією сім'єю і вести спільне господарство, будь-якої домовленості між нею і [PERSON] щодо часток у майні, що є у спільній власності, не було, шлюбний договір між ними не укладався, з посиланням на ст.ст.60,67,68 СК України і ст.ст.364,370 ЦК України просить постановити рішення, яким визначити, що спірне майно є спільною сумісною власності її і [PERSON] як колишнього подружжя; визначити, що їй, [PERSON], належить 1/2 ідеальна частина у спільній сумісній власності колишнього подружжя у наступному майні: трикімнатній квартирі [ADDRESS]; цеху з переробки сільгосппродукції, що розташований за адресою: [ADDRESS]; причепі контейнеровозі Koegel модель AWE 18 1999 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобілі МАЗ модель 533603, тип вантажний бортовий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за нею, позивачем, право власності на 1/2 ідеальну частину у спільній сумісній власності колишнього подружжя у наступному майні: трикімнатній квартирі [ADDRESS]; цеху з переробки сільгосппродукції, що розташований за адресою: [ADDRESS]; причепі контейнеровозі Koegel модель AWE 18 1999 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобілі МАЗ модель 533603, тип вантажний бортовий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; право спільної сумісної власності на це майно припинити (а.с.131). У судове засідання позивач надала суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність за участі її представника за довіреністю [PERSON] (а.с.34). Права та інтереси позивача у судовому засіданні представляє [PERSON], який 25 липня 2016 року надав суду письмову заяву, в якій просить завершити розгляд справи в його відсутність (а.с.131). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] 14 червня 2016 року надали суду письмові заяви, в яких просять завершити розгляд справи в їх відсутність. Позовні вимоги [PERSON] до них визнають у повному обсязі (а.с.129,130). [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дочки [PERSON], 14 червня 2016 року надала суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи завершити в її відсутність. Позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, правові наслідки визнання позовних вимог її представником їй роз'яснені і їй зрозумілі (а.с.128). Представник третьої особи за довіреністю Полєшко О.В. 25 липня 2016 року надала суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи завершити в її відсутність (а.с.132). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи завершується судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем і його представником, визнання позову відповідачами і відсутність заперечень проти задоволення позову третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає уточнені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], з яким позивач з 28 березня 2003 року по 15 травня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі (а.с.8,9). Зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] шлюб, згідно рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 травня 2012 року, розірваний (а.с.10). З копії розпорядження голови Пологівської райдержадміністрації Запорізької області №386 від 27 листопада 2015 року «Про погодження виділу частки майна із спільного майна подружжя громадянці [PERSON]», договору купівлі-продажу від 12 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області за реєстром №728, інформації про державну реєстрацію прав на нерухоме майно КП «Імпульс» Пологівської районної ради від 04 липня 2011 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 травня 2004 року, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.11-18) судом встановлено, що за період перебування у шлюбі з 28 березня 2003 року по 15 травня 2012 року [PERSON] і [PERSON] за спільні кошти подружжя набули: трикімнатну квартиру [ADDRESS]; цех з переробки сільгосппродукції, розташований за адресою: [ADDRESS]; причіп контейнеровоз Koegel моделі AWE 18 1999 року випуску сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль МАЗ модель 533603, тип вантажний бортовий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] 2008 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. З рішення Пологівського райсуду від 09 березня 2016 року на а.с.82-86, копій свідоцтв про народження на а.с.89 і 96 встановлено, що неповнолітня [PERSON] [INFO] і малолітня [PERSON] є дочками [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначені в рішенні обставини встановлені відповідним рішенням суду, письмовими доказами, визнані сторонами і відповідно до положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 2 статті 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1 статті 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Згідно частини 1 статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Згідно частини 2 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно частини 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на наведене суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог позивача.

Outcome: approved