Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

: 10.12.2014 року позивач, орган опіки та піклування Новобузької РДА, звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідачки аліментів на утримання цієї дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача Бондаренко Н.В., при судовому розгляді пояснила, що відповідачка зареєстрована [ADDRESS], однак проживає на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, де характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, живе за рахунок тимчасових заробітків. За донькою відповідачки, неповнолітньою [PERSON] доглядала бабуся, але після смерті бабусі неповнолітня потрапила до Ганнівського пришкільного інтернату де навчалась із вересня 2010 року до червня 2014 року. Відповідачка [PERSON] не цікавилася, станом здоров'я своєї доньки [PERSON], вихованням чи утриманням. Їй байдуже де зараз і з ким знаходиться її донька, тому посилаючись на висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], просила задовольнити таку вимогу, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання цієї дитини до досягнення нею повноліття. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася , однак подала до суду заяву, в якій просила позов розглядати без її участі, не заперечувала проти задоволення позовної заяви. В судове засідання 02.10.2015 року представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву, в якій справу просила слухати без її присутності, позов просила задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON] згідно свідоцтва про народження (копії) [NUMBER] від 06.01.1999 року є матір'ю неповнолітньої доньки - [PERSON] (а.с.2). Відповідно до довідки № 174 від 16.09.2014 року Ганнівської ЗОШ I-II ступенів [PERSON], [INFO] перебувала в пришкільному інтернаті з 03.09.2010 року по 18.06.2014 року. За час перебування дівчинки у пришкільному інтернаті, мати дівчинки [PERSON] жодного разу не відвідувала доньку. На вихідні дні [PERSON] забирав дідусь [PERSON], а проживала вона у рідного брата [PERSON] ( а.с.4) Як видно із характеристики [PERSON] наданої Новобузькою ЗОСШ № 7 ( а.с.8) за час навчання дівчинки в школі з 01.09.2014 року відповідачка жодного разу не відвідала школу, не поцікавилась шкільним життям доньки. Дані характеристики громадянки [PERSON] відповідно до характеристики наданої сільським головою Баратівської сільради Новобузького району Миколаївської видно, що остання не займається взагалі вихованням своєї доньки [PERSON], не цікавиться її розвитком та не створює умов для проживання дитини. Зловживає спиртними напоями, ніде не працює ( а.с.5) Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с.9). З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.18 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Тому суд, у виняткових випадках, з урахуванням поведінки того з батьків, відносно якого ставиться питання про позбавлення батьківських прав, його особи, а також інших обставин справи, може відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним свої батьківських обов'язків. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід розлучати з своєю матір'ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідачка [PERSON], яка являється матір'ю вищевказаної неповнолітньої дитини в порушення вимог ст.150 СК України протягом тривалого часу при наявності реальної можливості не виявляє щодо цієї дитини батьківського піклування, не вчиняє дій щодо участі у їх вихованні, піклуванні про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог органу опіки та піклування Новобузької РДА в частині позбавлення відповідачки батьківських прав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Такі ж самі положення передбачені і статтею 180 СК України. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідачка [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], тому маються підстави, з врахуванням положень викладених у ст. 182, ст. 183 СК України, для задоволення заявлених вимог позивача і в частині стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved