Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

12.03.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтований такими обставинами. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.09.2017 з [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів з відповідача здійснюється у примусовому порядку через органи державної виконавчої служби. Оскільки відповідач отримує мінімальну заробітну плату, щомісячний розмір аліментів становить в середньому 835 грн. в місяць. Проте такий розмір аліментів не є достатнім для забезпечення матеріального та духовного розвитку дитини, а відповідач, окрім сплати аліментів, ніякої іншої допомоги сину не надає. Позивачем щомісячно надається безповоротна матеріальна допомога в благодійний фонд «Наукова зміна» в сумі 680 грн., що формально є добровільним внеском, але фактично вимагається навчальним закладом, де навчається дитина. Також позивач щомісячно несе витрати на комунальні платежі, розмір яких становить близько 1000 грн. Натомість відповідач протягом 2017-2018 рр. відпочивав у Єгипті, де вартість 10-денного туру в середньому складає 400-500 дол. США. Посилаючись на те, що витрати відповідача свідчать про те, що його дохід перевищує офіційну заробітну плату, позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 грн. щомісячно Ухвалою від 27.05.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив такі обставини. З 04.06.2006 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 21.11.2016 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю і перебуває на її утриманні. 04.09.2017 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2017, до досягнення дитиною повноліття. Виконання рішення суду про стягнення аліментів здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», шляхом відрахування суми аліментів із заробітної плати відповідача за місцем його роботи в ТОВ «Стейки і Бургери », де він працює на посаді кухаря. З довідки про доходи відповідача та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем станом на 01.05.2018, вбачається, що офіційно він отримує мінімальну заробітну плату (а в деякі місяці навіть менше), а тому з розмір стягуваних з нього аліментів зазвичай становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» на день розгляду справи прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 118 грн. З 01.12.2019 прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років зросте до 2 218 грн., а відтак зросте і розмір стягуваних з відповідача аліментів. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] є єдиною дитиною відповідача, інших утриманців у відповідача немає. При розгляді справи про стягнення аліментів відповідач посилався на те, що він надає матеріальну допомогу батькам-пенсіонерам, проте ці доводи суд не прийняв до уваги пославшись на відсутність доказів надання такого утримання. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач отримує прихований дохід, а сплачуваний ним розмір аліментів з офіційної заробітної плати є недостатнім для забезпечення потреб дитини. Ці доводи позивача суд визнає обґрунтованими, оскільки статистичні дані про розмір середньої заробітної плати у м. Києві, вартість життя у столиці та підтверджений копією закордонного паспорта відповідача факт здійснення ним подорожей за кордон з туристичною метою, дають підстави вважати, що рівень реальних доходів відповідача не відповідає розміру його офіційної заробітної плати. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення національного і міжнародного сімейного законодавства, суд вбачає підстави для зміни визначеного рішенням суду способу стягнення аліментіві вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 грн., Такий розмір аліментів наближений до законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та становить лише 13/100 частин статистично визначеної середньої заробітної плати працівника у м. Києві (за червень 2019 р. -15 650 грн.), а тому, на думку суду, є цілком розумним і справедливим. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved