Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

10 травня 2019 року представник Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі КП «Фонд ІЖБ») звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати укладений 05 березня 2009 року кредитний договір № 0030/2009 та стягнути у солідарному порядку з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованість, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору від 05 березня 2009 року у сумі 14783,99 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 06.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому остання позов не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з пропуском позовної давності. Просила суд розглянути справу за її відсутності. До відзиву відповідачем додано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . 04.09.2019 представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якому вважає відзив необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню оскільки на стягнення заборгованості за бюджетними коштами не поширюється позовна давність. Просив суд задовольнити позов в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 березня 2009 року між КП «Фонд ІЖБ» та [PERSON] , як позичальником, укладено Кредитний договір № 0030/2009 для спорудження інженерних мереж (газифікація). Забезпеченням цього кредитного договору є договір поруки від 05 березня 2009 року, укладений між КП «Фонд ІЖБ» та [PERSON] . За умовами кредитного договору відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 10000,00 гривень із платою за користування у розмірі 3 % річних, платою за надання та управління кредитом у розмірі 3% річних, з кінцевим строком повернення 05 березня 2016 року (пункти 1.1; 2.7; 2.8; 8.1 Договору). Сторони визначили (пункт 2.5. Договору), що позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту рівними частинами чотири рази на рік по 400,00 грн. та одночасно вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом чотири рази на рік до: 05 березня, 05 червня, 05 вересня, 05 грудня, щорічно. Згідно з пунктом 7.2. Договору, за прострочення платежу за кредитним договором позичальнику може нараховуватися пеня (за кожен день прострочення) з розрахунку подвійної річної облікової ставки Національного банку України, що діяла на день виникнення боргу (а. с. 11-12). [PERSON] отримала від КП «Фонд ІЖБ» 10000,00 гривень. Останній платіж відповідач здійснила 05 березня 2010 року, заборгованість почала обліковуватися позивачем з 05 червня 2010 року. Всього у період дії договору [PERSON] сплатила 1147,29 гривень. Станом на 07 травня 2019 року за Кредитним договором № 0030/2009 загальна сума заборгованості становила 14783,99 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом 9723,13 гривень; заборгованість за користування кредитом 2530,43 гривень; заборгованість за видачу та управління кредитом 2530,43 гривень, що підтверджується Розрахунком боргу. 06 серпня 2018 року [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила про застосування позовної давності, оскільки позивач повинен був звернутися до суду з дійсним позовом в строк до 05.03.2019 року. Суд визнає обґрунтованими доводи відповідача [PERSON] про сплив строків давності, виходячи з наступного. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними. Відповідно до ч. ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За правилами частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність (стаття 257 ЦК України) за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 квітня 2016 року у справі № 6-2520цс15). Сторони Кредитного договору № 0030/2009 встановили як строк дії цього договору (з 05 березня 2009 року до 05 березня 2016 року), так і зобов`язання позичальника [PERSON] здійснювати погашення кредиту рівними частинами чотири рази на рік по 400,00 грн. та одночасно вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом чотири рази на рік до: 05 березня, 05 червня, 05 вересня, 05 грудня, щорічно. Оскільки умовами Кредитного договору № 0030/2009 були передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізували обов`язок [PERSON] повернути весь борг частинами та встановлювали самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право КП «Фонд ІЖБ» було порушене з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, у кредитора виникло право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання протягом трьох років, починаючи з 06 березня 2016 року. Проте, позивач звернувся суду з вказаним позовом 10 травня 2019 року, тобто після спливу строку позовної давності. Обставин, які б свідчили, що позивач не мав можливості дізнатися про порушення свого права у межах строку позовної давності, у ході судового розгляду не встановлено.\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed