Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. 04 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з заявою, в порядку ст. 31 ЦПК України, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності. Позивачка просить витребувати з володіння Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» (Код ЄДРПОУ 20717958) чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS]; визнати за нею право власності на квартиру; визнати недійсним свідоцтво на квартиру [ADDRESS], номер 573, видане 01.07.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Мотивує вимоги тим, що їй на праві власності належала квартира [ADDRESS]. В звязку з виконанням судового рішення про стягнення з неї, як солідарного боржника заборгованості право власності було передано банку. Зазначене рішення скасовано та допущений поворот виконання. Проте, банк перешкоджає у поверненні майна фактичному власнику, а вона позбавлена можливості поновити реєстрацію права власності на спірне майно на своє імя. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Представник банку заперечувала проти позовних вимог, оскільки передбачених законом підстав немає. Банк є добросовісним власником квартири, оскільки 22.01.2015 р. між ПАТ «БГ БАНК» та [PERSON] було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу від 31.10.2013 р., який був посвідчений нотаріусом [PERSON], реєстровий № 56. Відповідач набув право власності на спірну квартиру в порядку встановленому для виконання судових рішень, а саме ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та є добросовісним набувачем, відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 3 червня 2008 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Діасамідзе) [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], р/н 2960, квартиру №2, що складається у цілому із чотирьох житлових кімнат, загальною площею 92,1 кв.м. та житловою площею 69,7 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 49 (а.с. 12-15). 16 липня 2009 року КП «ОМБТІ та РОН» за позивачкою було зареєстроване право власності на зазначену квартиру. Третього червня 2008 року між позивачкою та ВАТ «[PERSON] Розвитку та Партнерства» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], р/н 2969, відповідно до якого належна позивачці квартира [ADDRESS] була передана в іпотеку в якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № ОАВ-ПЖ-030608-1. (а.с.23-26) Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2012 р. по справі № 2/1522/12050/11 було задоволено позов ПАТ «Банк Перший», який є правонаступником ВАТ «[PERSON] Розвитку та Партнерства» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк Перший» 4022035, 55 грн. (а.с. 29-30) В процесі виконання зазначеного заочного рішення належна [PERSON] квартира була передана у власність ПАТ «Банк Перший» на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, виданого 01.07.2013 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], р/н № 573. (а.с. 38) 31 жовтня 2013 року між ПАТ «БГ БАНК», який є правонаступником ПАТ «Банк Перший» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 29 липня 2013 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2012 р. по справі № 2/1522/12050/11, рішення було скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. (а.с. 28) 10 грудня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси в порядку перегляду заочного рішення по справі № 2/1522/12050/11 було прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору № ОАВ-ПЖ-030608-1. (а.с. 31-33) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 р. допущено поворот виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2012 р. та зазначено, що ухвала є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності на нерухоме майно, спірну квартиру (а.с. 34-35). 17 листопада 2014 року Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області відмовила у внесені запису про скасування державної реєстрації. (а.с. 106) Ухвалою того ж суду від 04 лютого 2015 року розяснена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 р., що ухвала про поворот виконання судового рішення є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] (а.с. 36-37). Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] листом від 11.02.2015 р. №8/01-16 відмовила у здійсненні скасування реєстрації права власності банку на зазначену квартиру (а.с.44). 22.01.2015 р. між ПАТ «БГ БАНК» та [PERSON] було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу від 31.10.2013 р., який був посвідчений нотаріусом [PERSON], реєстровий № 56 (а.с. 39-40). Проте, скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2012 р. по справі № 2/1522/12050/11, в процесі виконання якого банк набув право власності на квартиру і подальша відмова в задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, свідчить про те, що відпали правові підстави, за яких банк набув право власності на майно позивачки. Враховуючи те, що судом допущений поворот виконання судового рішення про стягнення заборгованості на підставі якого було видано банку свідоцтво про право власності на майно, тому свідоцтво на квартиру [ADDRESS], номер 573, видане 01.07.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], є недійсним. Отже, фактичним власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Таким чином, в порядку ст.ст. 16, 393 ЦК України за [PERSON] підлягає визнанню право власності на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], що складається в цілому з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 92,1 кв. м, житловою площею 69,7 кв. м. Суду не надані належні та допустимі докази щодо володіння зазначеною квартирою публічним акціонерним товариством «БГ БАНК» на законних підставах. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що вони є добросовісним набувачем та відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо вона було продане у порядку, встановленого для виконання судових рішень, оскільки заочне рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь банку скасовано, при новому розгляді відмовлено у задоволені позову та допущений поворот виконання судового рішення. Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 21 Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Таким чином, підлягає витребуванню із володіння Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» (Код ЄДРПОУ 20717958) на користь [PERSON] чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до п.10 Постанови № 9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Отже, рішення є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (номер запису про право власності 8462587, індексний номер 18789158) зробленої 22.01.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]

Outcome: approved