overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

10 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 24 червня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 342. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище присвоєне після реєстрації шлюбу - Яковенко. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 24 червня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 342 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 221356 від 05.01.2015 року (а.с. 6). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви сторони проживають, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Згідно з довідкою Мирнівської сільської ради Вітовського району від 10.05.2016 рку № 202 позивачка [PERSON] проживає в [INFO] б. Разом з нею проживає її донька [PERSON], [INFO]. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

10 травня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 липня 1991 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №3-с. Неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти надання строку для примирення заперечує. В судове засідання відповідач не зявилась, в поданих до суду запереченнях вказала, що позов не визнає та заперечує в його задоволенні. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 1991 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №3-с (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

10 травня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 січня 2009 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] не склалося через несумісність характерів, сварки та відсутність взаєморозуміння при вирішенні сімейних проблем. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено остаточно. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2009 року. Шлюб зареєстровано у відділі РАЦС по м. Миргороду Миргородського МРУЮ Полтавської області, актовий запис- № 2 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.4). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

10 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 22 вересня 2000 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітнью дитину - доньку [PERSON], яка народилась 18 листопада 2000 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 14.03.2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримавїла в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

10 травня 2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з березня 2016 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 22 вересня 2012 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували свій шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 594. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з березня 2016 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

10 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що квартира [ADDRESS] є комунальною, наймачем якої є позивач. У квартирі також зареєстрована відповідач (дочка позивача), яка у квартирі тривалий час не мешкає, не оплачує комунальні послуги, переїхала на постійне місце проживання до іншої місцевості. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про позбавлення відповідача права користування спірною квартирою, зняття її з реєстраційного обліку (а.с.а.с. 1, 2, 16, 18, 19). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду не зявилася, мешкає в іншій місцевості. 31.05.2016 року судом було постановлено ухвалу про доручення суду за місцем проживання відповідача вручити їй копію позовної заяви з додатками та відібрати пояснення по суті заявлених вимог, проте відповідач відмовилась отримувати судову повістку. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є комунальною, наймачем якої є позивач (а.с.а.с. 3, 4). За вказаною адресою також зареєстрована відповідач (дочка позивача) (а.с.а.с. 5 9). Від 21.12.2015 року відповідач за вказаною адресою відсутня, постійно мешкає за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Времівка, вул. Широка, 35. Ця обставина підтверджується власноручною заявою відповідача, складеною у рамках кримінального провадження № 12016040670000453 та листом Великоновосілківської селищної ради Донецької області від 29.06.2016 року № 01-25-631 (а.с.а.с. 10 14). Відповідно до частини 2 статті 107 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК) у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено, що відповідач, яка є членом сімї наймача спірної квартири, не мешкає у ній від 21.12.2015 року, постійно мешкає в іншому місці, а тому згідно з приведеною нормою втратила право користування помешканням за місцем реєстрації. Позивач є пенсіонером, матеріально забезпечена недостатньо, не має можливості нести витрати з оплати комунальних послуг за відповідача (а.с.а.с. 21 25). Відтак, суд доходить висновку про те, що заявлений позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави необхідно стягнути компенсацію судових витрат у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

10 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2002 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримала, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 03.08.2002 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 9). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникали в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від серпня 2015 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

10 травня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.06.2008 року вона вступила до шлюбу з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалося. Починаючи з січня 2015 року сімя фактично перестала існувати, господарство не ведеться. Вважає, що сімя розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони 04.06.2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сімя розпалася, подружжя починаючи з січня 2015 року разом фактично не проживає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

10 травня 2016 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу з відповідача щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.01.2013 року. 08.03.2013 року у них народилася донька [PERSON]. Наразі дитина перебуває на повному утриманні матері. При цьому відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідач на даний час проживає окремо. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно не заперечував, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №307262 від 20.03.2013 року, актовий запис №38 (а.с. 4). [PERSON] повністю перебуває на утриманні матері, що підтверджується довідкою Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області від 05.05.2016 року (а.с.6). Визначаючи розмір аліментів у сумі 1/4 від усіх видів доходу відповідача, судом враховано положення ст. 182 СК України, а також визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років - 1228 грн., стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved