Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

11.11.2015 року ПАТ «Енергобанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «МАГАЗИН 111» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № ИК-02-2011 від 29.06.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 450000,00 грн. на строк з 29.06.2011р. по 29.06.2014р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У разі невиконання зобовязань позивальник зобовязаний сплатити відсотки за користуванням кредиту із розрахунку 32% річних за період з першого дня прострочки до повного її погашення та пеню за затримку платежів із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки. Згідно до додаткової угоди № 2 до кредитного договору від 02.04.2012р. збільшено суму виданих кредитних коштів до 650000,00 грн. та починаючи з 02.04.2012р. встановлено процентну ставку 24,5% річних. 29.11.2011р. з метою забезпечення зобовязань [PERSON] по кредитному договору, між банком та [PERSON] та ТОВ «Магазин 111» укладено договори поруки №№ ИК-02-2011-02 та ИК-0202011-03 та додаткові угоди до договорів поруки. Згідно до п.п. 1,2 договорів поруки поручителі зобовязуються відповідати по зобовязанням позивальника, що випливають з кредитного договору зі всіма змінами та доповненнями до нього. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобовязанням боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредитних коштів за основним зобовязанням, виплату відсотків, виконання інших умов основного зобовязання та відшкодування збитків,завданих кредитору у звязку з невиконанням або неналежним виконанням боржником умов основного зобовязання. Відповідачам у звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань по кредитному договору повідомлялося про необхідність негайно виконати свої зобовязання щодо сплати кредитної заборгованості шляхом направлення повідомлень вимог № 2919/5 від 28.08.2015, № 2914/5/1 від 28.08.2015, № 2918/5 від 28.08.2015. Станом на дату подання позовної заяви вимоги банку задоволені не були. В наслідок невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором станом на 30.10.2015 заборгованість відповідача становить 359363,70 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 179151,34 грн., прострочена заборгованість по процентам 76830,77 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 103381,59 грн. Просили стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 359363,70 грн. Представник позивача ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. . Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що відповідачі позов визнають частково, тільки в частині основного боргу за кредитом, а інші позовні вимоги не визнають, просить суд застосувати як позовну давність, так і вимоги Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» стосовно не нарахування пені та штрафних санкцій за договорами кредиту на час проведення АТО. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: 29.06.2011 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № ИК-02-2011 у розмірі 45000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.66-69). 05.07.2011 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № ИК-02-2011, згідно до якої було змінено дні щомісячного погашення кредиту (а.с. 71). 02.04.2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № ИК-02-2011, згідно до якої розмір кредиту було змінено з 450000,00 грн. на 650000,00 грн., а розмір відсотків - з 22% на 24,50 % (а.с. 72). 29.06.2011р. між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № ИК-02-2011-02 та додаткову угоду № 1 до договору поруки ИК-02-2011-02, згідно до яких [PERSON] зобовязався відповідати по зобовязаннях [PERSON] що випливають з договору кредиту № ИК-02-2011 (а.с. 75, 76). 29.06.2011р. між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ТОВ «Магазин № 111» в особі директора [PERSON] було укладено договір поруки № ИК-02-2011-03 та додаткову угоду № 1 до договору поруки ИК-02-2011-03, згідно до яких ТОВ «Магазин № 111» зобовязався відповідати по зобовязаннях [PERSON] що випливають з договору кредиту № ИК-02-2011 (а.с. 77, 78). 31.08.2015р. на адресу [PERSON] та ТОВ «Магазин 111» рекомендованим листом надсилалися повідомлення-вимоги про невиконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором з вимогою сплатити протягом 30 днів заборгованість на загальну суму 337611,49 грн. (а.с. 85-89). Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.10.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором за період, починаючи з 29.10.2014р. складає 359363,70 грн., з яких заборгованість за кредитом 179151,34 грн., заборгованість за процентами 76830,77 грн., заборгованість з пені 103381,59 грн. (а.с. 8-11). Розглядаючи справу суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (проводили)свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] України листом від 05.11.2014р. № 18-112/64483 нагадав установам банків України про необхідність неухильного дотримання вимог ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ та відповідальність керівників банків за їх невиконання. Місто Словянськ, в якому зареєстровані відповідачі фізичні особи та розташований відповідач-юридична особа входить до переліку населених пунктів, де проводиться АТО. Відповідно до п1) ч. 2 ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою ним до винесення рішення. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 29.06.2011 року ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ИК-02-2011, згідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 450000,00 грн. терміном дії з 29.06.2011р. по 29.06.2014р. Додатковою угодою, укладено 02.04.2012р. між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] розмір кредиту збільшено до 650000,00 грн. 29.06.2011р. між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № ИК-02-2011-02, 29.06.2011р. між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ТОВ «МАГАЗИН 111» в особі директора [PERSON] також було укладено договір поруки № ИК-02-2011-03, згідно до який [PERSON] та ТОВ «МАГАЗИН 111» зобовязалися нести відповідальність за [PERSON] у разі невиконання нею кредитного договору № ИК-02-2011. 31.08.2015р. на адресу [PERSON] та ТОВ «Магазин 111» рекомендованим листом надсилалися повідомлення-вимоги про невиконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором з вимогою сплатити протягом 30 днів заборгованість, але сплата заборгованості здійснена не була. 11.11.2015 року ПАТ «Енергобанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «МАГАЗИН 111» про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи початок періоду заборгованості з 29.10.2014р., а розмір заборгованості складає 359363,70 грн., з яких заборгованість за кредитом 179151,34 грн., заборгованість за процентами 76830,77 грн., заборгованість з пені 103381,59 грн. [PERSON], [PERSON], ТОВ «МАГАЗИН 111» зареєстровані та знаходяться у м. Словянську Донецької області, м. Словянськ внесено в перелік населених пунктів в яких проводиться АТО. Представник відповідачів [PERSON] наполягає на застосуванні як ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ , так і позовної давності. Із урахуванням усього викладеного суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме: стягнути солідарно з усіх відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 179151,34 грн., а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 76830,77 грн. та заборгованості з пені у сумі 103381,59 грн. потрібно залишити без задоволення у звязку із вимогами ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ про заборону нарахування на час проведення антитерористичної операції пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами. К вимогам про стягнення штрафних санкцій за період з 29.10.2014р. по 11.11.2014р. також потрібно застосувати позовну давність. Також з кожного з відповідачів потрібно стягнути судовий збір, так, як позивач на час подання позову був звільнений від його сплати.

Outcome: partial