Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

11.02.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 06 вересня 1997 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутності між ним та відповідачем взаєморозуміння та довіри, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинено з 2018 року. Тому, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.03.2021 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити . Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 1997 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1517, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.02.2021 року (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] .(а.с.9) Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з його позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дочки, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.

Outcome: approved