Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

12.10.2018 року позивачка звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], який навчається, у твердій грошовій сумі, в розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення сином двадцяти трьох років. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що з 21 жовтня 1998 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина. Син [PERSON] після закінчення школи вступив до державного навчального закладу «Професійний ліцей м. Українки». На даний час, дійсно являється студентом ліцею, на денній формі навчання. Так, як добровільну допомогу відповідач надавати відмовляється, позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчатись. Ухвалою судді від 01.11.2018 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання про день та час розгляду справи, заяв, клопотань по суті справи суду не надав. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 21.10.1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 02.10.2018 року (а.с.9). Відповідно до довідки № 170 від 01.10.2018 року [PERSON] навчається в ДНЗ «Професійний ліцей м. Українки» на денній формі, термін навчання 3 роки, дата закінчення навчання 30.06.2020 року (а.с. 12). Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено при розгляді справи, [PERSON] навчається на денній формі, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, відповідач допомогу на утримання сина не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, починаючи з 12.10.2018 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн. щомісячно. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби сина, який продовжує навчатись, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача.

Outcome: partial