Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

11 січня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №108996 від 11.01.2012 року (копія свідоцтва про шлюб додається). Від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №212922 від 22.11.2012 року (копія свідоцтва про народження додається). Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені в лютому 2015 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.03.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Протягом усього часу перебування у шлюбі, [PERSON], [PERSON] та їх син, [PERSON], постійно проживали за адресою: [INFO]. У вказаному будинку також мешкає мати [PERSON]- [PERSON]В, яка займає його відокремлену частину. З моменту припинення шлюбних відносин, а саме з 18 лютого 2015 року по сьогоднішній день, [PERSON]с, разом з сином, [PERSON] Є,Д., проживає за адресою: Мелітопольське шосе[ADDRESS], м. Бердянськ, Запорізька область. Причиною для припинення шлюбних відносин між сторонами було те, що відповідач постійно зловживала алкогольними напоями та, під час перебування в стані алкогольного сп'яніння, вчиняла сварки, які з її боку завжди супроводжувалися нецензурними висловлюваннями на адресу позивача, що загалом негативно впливало на стан їх сина. Позивач з 05.08.2014 року по даний час працює докером-механізатором вантажного району в державному підприємстві «Бердянський торгівельний морський порт», що підтверджується довідкою №6/87 від 18.03.2015 року (копія довідки додається). Під час його знаходження на роботі в нічні години, [PERSON]постійно, не попереджаючи його про це, виїзджала з дому в невідомому для нього напрямку в супроводі сторонніх чоловіків, залишаючи при цьому їх маленького сина без нагляду, оскільки мати [PERSON] , яка хоча і мешкала в одному будинку з ними, але, як було зазначено вище, проживала у відокремленій частині будинку, про від'їзди своєї доньки фактично ніколи не знала. Крім того, як згодом позивачу стало відомо, неодноразово, за його відсутності, [PERSON] розпивала спиртні напої зі сторонніми чоловіками в присутності дитини у нас вдома. Фактично з самого народження сина, [PERSON] , якому на сьогоднішній день виповнилося лише 2 роки та 4 місяці, відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків щодо нього - взагалі не приділяє жодної уваги дитині, не доглядає сина, не займається його вихованням, не проявляє материнської уваги та любові, незважаючи на маленький вік сина, постійно залишає його без нагляду, не турбуючись при цьому, перш за все, про його безпеку. Неодноразово, під час перебування позивача на роботі, йому телефонували їх з [PERSON] знайомі, та повідомляли, що бачили крізь вікно будинку, як відповідачка, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, спить, а нашого з нею сина гойдає, намагаючись покласти спати, невідомий чоловік. У зв'язку з цим позивач багато разів був змушений йти з роботи посеред робочого дня, забирати від [PERSON] сина, та відносити його до своїх батьків, щоб дитина перебувала під їх наглядом. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно. Характеристикою, наданою ст. ДІМ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області капітаном міліції [PERSON] від 26.03.2015 року підтверджено, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово була помічена в питних закладах при розпиванні спиртних напоїв (копія характеристики додається). Відносно [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини було складено адміністративний протокол від 12.03.2015 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей), що підтверджується довідкою №11901 від 23.03.2015 року, наданою начальником Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області [PERSON] (копія довідки додається). Рішення суду за вказаним протоколом ще не прийнято. Відповідачка, крім сина, також має дитину від першого шлюбу зі [PERSON] - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом зі своїм батьком та перебуває на його повному утриманні, забезпеченні та вихованні. Зі своєю донькою, [PERSON], відповідачка взагалі не спілкується. З 01.09.2012 року по теперішній час [PERSON] навчається у гімназії №1 «Надія». За цей період [PERSON] жодного разу не відвідала навчальний заклад, навчанням та вихованням дівчинки не займалася та не цікавилася. Дитиною опікується батько - [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються довідкою №62 від 16.03.2015 року, наданою директором гімназії №1 «Надія» [PERSON]П.(копія довідки додається). Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками відносно обох своїх дітей. Позивач бажає віддати сина в дошкільний навчальний заклад №3 «Ластівка» державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт» та переїхати разом з ним на постійне проживання в окрему двокімнатну квартиру [ADDRESS], в якій зареєстровано його місце проживання. Зазначена квартира належить на праві приватної спільної часткової власності мені, [PERSON], його матері, [PERSON] та його батьку, [PERSON] (копія свідоцтва про право власності на житло та копія технічного паспорту на квартиру додаються). На сьогоднішній день в квартирі [ADDRESS], також вже створені всі необхідні умови для комфортного проживання в ній дитини - квартира обладнана всім необхідним, для сина облаштована окрема кімната в якій є ліжко, місце для відпочинку та розваг, а також полички та шафи для розміщення за зберігання дитячих речей та іграшок. Довідкою №259 від 20.03.2015 року, наданою лікарем КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» [PERSON]. підтверджено, що позивач до наркологічного кабінету за допомогою не звертався та на обліку не перебуває (копія довідки додається). З того часу, як позивач разом з сином проживає окремо від відповідачки, [PERSON] приїздила до квартири №42 в буд. №99 по Мелітопольському шосе в м. Бердянську Запорізької області, нібито з наміром побачитися з сином, лише 1 раз. Під час даного візиту відповідачкою було вчинено гучну сварку, одразу після якої вона поїхала. Після цього зустрічатися з сином чи забрати його на постійне проживання до себе [PERSON] більше бажання не виявляла. [PERSON] не працює, а відповідно не має самостійного доходу .і зі слів знайомих та сусідів [PERSON] позивачу відомо, що остання, на сьогоднішній день, як і раніше, зловживає алкогольними напоями, постійно вночі виїзжджає з дому в невідомих напрямках у супроводі різних незнайомих чоловіків, а також розпиває вдома спиртні напої в компанії сторонніх осіб. Вважає, що відповідачка не може бути належним прикладом для сина, оскільки веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не працює. Така поведінка матері може негативно вплинути на психічний стан дитини та зашкодить її нормальному розвитку, у майбутньому може призвести до зухвалої, агресивної та некерованої поведінки нашого сина в суспільстві. Натомість позивачем створено всі умови для комфортного проживання його сина разом з позивачем, його розвитку, виховання, стану його здоров'я, що безперечно відповідає його інтересам. Позивач забезпечений житлом, в якому створені гарні житлово-побутові умови для комфортного проживання у ньому мого сина. Дитина забезпечена всім необхідним для гармонійного розвитку та подальшого навчання, а також відпочинку. Мною також створено атмосферу любові і моральної та матеріальної забезпеченості для дитини. Також [PERSON] працевлаштований, та отримую заробітну плату в розмірі, якого достатньо для повного забезпечення мого сина усім необхідним. Крім того, позивач вважає за необхідне наголосити на тому, що за статтю їх з відповідачкою дитина є хлопчиком, а тому він має особливий, міцний емоційний зв'язок зі мною та особисту прихильність до мене. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і вважала, що дитини повинна проживати з нею. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в судовому засіданні вважав позов не підлягаючим задоволенню , вважав недоцільним визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком. Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2012 року по 03.04.2015 року, від цього шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.03.2015 року, яке набуло законної сили 03.04.2015 року встановлено, що фактичні шлюбні відносини припинені між сторонами в лютому 2015 року, а також зазначено, що малолітня дитина мешкає з [PERSON] Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В ході судового розгляду встановлено, що малолітній [PERSON] дійсно до 18.02.2015 року мешкав разом з матір»ю за адресою: м. Бердянськ, Дюміна, 36-а, кв.1, а 18.02.2015 року позивач [PERSON] взяв сина відвідати дідуся та бабусю, своїх батьків та не повернув його матері, в подальшому [PERSON] приймала передбачені законом заходи по поверненню дитини, про що свідчать її письмові звернення до прокуратури та служби у справах дітей, 04.03.2015 року відповідач [PERSON] подала до органу опіки та піклування заяву про визначення місця проживання сина, вже після подачі позову до суду 09.04.2015 року [PERSON] повернув дитину матері [PERSON], де дитина проживає і по теперішній час. У відповідності до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків, а на разі відсутності такої та умови проживання батьків окремо один від одного, якщо мати та батько не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними у відповідності до вимог частини першої статті 161 СК України. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного із батьків, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач надав судові докази, про те, що він має задовільні житлово-побутові умови для виховання малолітньої дитини, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, докази про щомісячний стабільний дохід, достатній для виховання та утримання дитини, надав докази його участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини. Суд, відмовляючи у задоволенні позову про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком, взяв до уваги безпосередньо інтереси малолітньої дитини і прийшов до висновку саме про те, виходячи із сукупності матеріальних, морально-психологічних, етичних і інших факторів, що більш комфортніше буде проживати малолітньому [PERSON] разом з матір»ю, де він зараз і мешкає. Згідно з принципом ст.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій вказано, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости в атмосфері любові і моральної, матеріальної забезпеченості. Відповідно до змісту ч.2 ст. 161 СК України такими винятковими обставинами є відсутність у матері дитини самостійного доходу, зловживання спиртними напоями, наркотичними засобами та її аморальна поведінка, що може зашкодити інтересам дитини. Згідно довідки Бердянської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 22.06.2015 року №7537 в період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року [PERSON] отримувала соціальні виплати щомісячно на дитину у розмірі 968 гривень, відповідач в теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною , тому і її дохід складається тільки із отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. Доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями та має аморальну поведінку, внаслідок чого не належним чином виконує свої материнські обов»язки ґрунтуються на показаннях свідків, які викликані за клопотанням позивача це його мати, друг, колишня дружина- давали показання, що відповідач зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя і на характеристиці, підписаної ст. УІМ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, в які вказано, що [PERSON] характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя. Згідно довідки Бердянського міського відділу від 23.03.2015 року № 32/0-11901 відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол за ч.1 ст. 184 КпАП України, в теперішній час [PERSON] не притягнута до адміністративної відповідальності за цією статтею. Відповідач в судовому засіданні показала, чого не заперечував і сам позивач, що він раніше працював в міліції і має там багато друзів, і що цю характеристику не можна вважати об»єктивною. Суду позивачем надані письмові пояснення [PERSON], які він давав в міліції, які суд не може прийняти до уваги, як належний доказ, оскільки цей свідок особисто судом не допитувався і не попереджався судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень. Свідки, допитані за клопотання м відповідача її мати, сусідка давали свідчення відносно того, що сам позивач [PERSON] зловживає спиртними напоями, і раніше, коли він мешкав разом зі своєю сім»єю по вул.Дюміна неодноразово вчиняв бійки і сварки, ці обставини підтверджуються тим фактом, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності 25.07.2014 року ( насильство в сім»ї), суду також надані численні звернення [PERSON] до правоохоронних органів з заявами про прийняття заходів до її чоловіка, перевірки за якими в більшості своєї були припинені, оскільки це були сімейні сварки і запропоновувалося , як позивачу ( оскільки проводилися перевірки і за його заявами), так і відповідачу звернутися до суду для вирішення цих питань. Позивачем надані судові численні письмові докази стосовно того, що відповідач вже в 2010 році позбавлялася батьківських прав по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] , притягувалася також в цей час до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпП України ( ухилення від виконання батьківських обов»язків), яка в теперішній час мешкає зі своїм батьком і відповідач [PERSON] не спілкується зі своєю донькою, суд не може прийняти до уваги, як доказ неналежного виконання своїх батьківських обов»язків, оскільки в даному спорі річ йде про другу дитину малолітнього [PERSON] і навіть, як негативну характеристику відповідача, тому що сплинув час і людина могла змінитися, на що звертав увагу представник органу опіки та піклування в ході судового розгляду. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради від 14.05.2015 року № 01-2757/48 орган опіки та піклування, враховуючи вік малолітнього, його прихильність до матері вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з матір»ю [PERSON]»єю Володимирівною. У вищевказаному висновку зазначено, що в ході обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього у матері за адресою: [ADDRESS] [PERSON] поводив себе спокійно, намагався відповідати на запитання, тулився до матері та не боявся сторонніх людей, з чого представники органу опіки та піклування зробили висновок, що дитина з матір»ю почуває себе комфортно та спокійно. Відмовляючи в задоволенні позову, суд також прийняв до уваги ту обставину, що позивач батько дитини весь день знаходиться на роботі і дитина, залишившись мешкати з батьком , буде опікуватися бабусею його матір»ю, в той час, коли відповідач знаходиться у декретній відпустці і може весь приділяти саме своїй дитині. Тобто, суд , оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що позивачем не надано судові достатніх доказів, що відповідач не належним чином виконує свої материнські обов»язки, зокрема зловживає спиртними напоями та веде аморальній спосіб життя і що це негативно відображається на дитині і не надав судові переконливих доказів в обґрунтування того, що саме, мешкаючи з ним, з батьком, дитині буде комфортніше і це буде відповідати її інтересам. На підставі ст.ст. 160, 161 СК України, п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Асамблею ООН 20 листопада 1959 року і

Outcome: dismissed