Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що він та [PERSON] є сторонами по цивільній справі, яка розглядалась Малиновським районним судом м.Одеси. 16.07.2015 року по цивільній справі ухвалено заочне рішення про зміну черговості права на спадщину. Не погодившись із рішенням суду представник відповідача [PERSON] адвокат Ягунов Д.В. звернувся із заявою про перегляд вказаного рішення. Так, в заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначив, зокрема, що позивач є професійним шахраєм-аферистом, який обманним шляхом увійшов у довіру [PERSON], шахрайським шляхом переоформив на себе квартиру за адресою: [ADDRESS], здійснює психологічний тиск на неї, її родину, вводить в оману правоохоронні органи та суди, тощо. Позивач, вважаючи таку інформацію недостовірною, просив суд його позов задовольнити, визнати інформацію зазначену в заяві про перегляд заочного рішення недостовірною, зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5.000 грн. Моральну шкоду позивач обґрунтовував негативними емоціями з приводу виселення та неможливістю користування своїм майном. Окрім того, позивач стверджував, що [PERSON] вигнала його зі спірної квартири, в зв'язку із чим він був вимушений проживати в орендованому житлі, на що витратив 22.000 грн, які просив стягнути з [PERSON] в відшкодування майнової шкоди, покласти на відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, зазначивши, що вважає всю заяву про перегляд заочного рішення недостовірною інформацією, яка ганьбить його гідність та честь, вимоги про відшкодування моральної та майнової шкоди обґрунтовував діями [PERSON] при розгляді цивільної справи про зміну черговості одержання права на спадщину, пов'язаними із виселенням позивача, неможливістю користування майном, додатковими витратами на оренду житла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Відповідач Ягунов Д.В. в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не сповістив, надав письмові заперечення, в яких позов не визнав, пославшись на виклад у спірній заяві виключно правової позиції, зловживання позивачем процесуальними правами. Так, дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.07.2015 року Малиновським районним судом м.Одеси ухвалено заочне рішення по цивільній справі №521/1457/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну черговості права на спадщину. [PERSON], представником якої був адвокат Ягунов Д.В., звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси із заявою про перегляд вказаного заочного рішення. Заява про скасування заочного рішення підписана адвокатом Ягуновим Д.В. В заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] просила суд захистити її права, передбачені ст.ст. 6-8 Конвенції про захист прав людини, національним законодавством, переглянувши заочне рішення суду. В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення відповідач послалась на докази, які не були досліджені судом, мають значення для правильного вирішення справи та обставини, які стали підставою визнання за [PERSON] права власності на певне майно, правові норми, а також зазначила про особисті якості позивача, критикуючи та оцінюючи його дії. Так, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України такому праву відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, яка ганьбить її гідність, честь, ділову репутацію. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) встановлює певні критерії для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням такої інформації. Єдиною вимогою є юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Він складається з таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Особливий порядок щодо інформації адресованій суду, державним органам, посадови особам, встановлений пунктами 16, 17 вищевказаної Постанови. Так, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тому, інформація, зазначена у позовній чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах, може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з абзацом 2 п. 16 зазначеної Постанови у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Окрім того, при вирішенні питання щодо спростування недостовірної інформації, суд враховує також характер поширеної інформації, а саме чи є вона такою, яка містить фактичні твердження. Законодавець відповідно до 47-1 Закону України «Про інформацію» надає певну свободу для висловлювання своїх думок. Така свобода може бути виражена за допомогою оціночних суджень, які мають легальне визначення, закріплене у статті 30 вказаного закону. Відповідно до частини другої статті оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відмовляючи позивачеві у задоволенні позову, суд виходить із того, що відповідач [PERSON], представником якої був адвокат Ягунов Д.В., реалізуючи своє конституційне право на звернення до суду, звернулась із заявою про перегляд заочного рішення до Малиновського районного суду м.Одеси, який є органом, що зобов'язаний розглянути її в процесуальному порядку, тобто, інформація, зазначена у заяві про перегляд заочного рішення адресована виключно суду, стосувалася предмета позову, а так само була предметом її перегляду в порядку, встановленому чинним процесуальним законодавством, відповідно, не може вважатися поширенням недостовірної інформації. Окрім того, за своїм характером інформація, викладена у спірній заяві за її змістом та характером використання мовних засобів містить оціночні судження, оскільки відповідач в заяві про перегляд заочного рішення висловлюється суб'єктивно, зокрема, критикуючи, оцінюючи дії [PERSON], не зазначаючи при цьому фактичних даних. Доказів в обґрунтування поширеної недостовірної інформації відповідачем у позасудовий спосіб, яка призвела б до порушення особистих немайнових прав позивача, суду не надано, юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову відсутній. При таких обставинах, вимоги позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди є безпідставними. Більш того, такі вимоги не стосуються предмета спору про захист честі та гідності, оскільки обґрунтовуються позивачем як шкода, заподіяна внаслідок дій [PERSON] при розгляді певної цивільної справи про зміну черговості одержання права на спадщину, пов'язана із виселенням позивача, неможливістю користування майном.

Outcome: dismissed