Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

11 лютого 2016 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх. Відповідач у судове засідання не з'явився тричі, а саме 22.02, 09.03. і 16.03.2016 року, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.21,28), а також оголошенням через газету «Одеські вісті» від 12.03.2016 року(а.с.38). Про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступного: Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області 02.04.2009 року [PERSON] є власником ? частини житлового будинку під [ADDRESS] (а.с.4). У вказаному житловому будинку зареєстрований також [PERSON], який на той час проживав разом з [PERSON] однією сімє'ю. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Купивши 02 квітня 2009 року ? частину житлового будинку [ADDRESS] позивач набула право на володіння, користування, розпорядження вказаним майном. Як пояснила позивач, з грудня 2012 року по лютий 2015 рік вона проживала однією сімє'ю з відповідачем, вели спільне господарство , 11 грудня 2012 року зареєструвала його у належному їй будинку. Вже з лютого 2015 року вони припинили шлюбні відносини, відповідач залишив будинок і переїхав до іншого місця проживання, до цього часу з реєстрації в даному будинку не знявся. Таким чином, відповідач відсутній за місцем реєстрації (проживання) понад один рік. Вказані обставини підтверджуються актами перевірки проживання(а.с.10,11) та показами свідків [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У зв'язку з тим, що [PERSON] більше року не проживає у [ADDRESS] його слід визнати таким, що втратив право користуватися цим житлом. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 - IV « про Свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання можу бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення, 2) позбавлення права користування житловим приміщенням, 3) визнання особи безвісно відсутньою, 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до цих правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житлом, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема , шляхом зняття з реєстрації місця проживання , пред'явивши одну із таких вимог: 1)про позбавлення права власності на житлове приміщення, 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням, 3) про визнання особи безвісно відсутньою, 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням. Визнання [PERSON] таким, що втратив право користуванням житлом у будинку [ADDRESS] є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою..

Outcome: partial