Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

11.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з позовом про захист прав споживачів. В зазначеній позовній заяві позивач просить: визнати припиненими зобовязання за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року та кредитним договором № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року, укладеними між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; визнати припиненими зобовязання за договором застави автомобіля, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 04.03.2008 року за реєстровим номером 1046; припинити всі обтяження, які випливають з кредитного договору № 019/14-А від 04 березня 2008 року та кредитного договору № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року, укладеними між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Договору застави автомобіля, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 04.03.2008 року за реєстровим номером 1046, на автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) JTEBU29J005120755, обєм двигуна = 3956, тип ТЗ - легковий універсал-в, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено: кредитний договір № 019/14-А від 04 березня 2008 року, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 291\~890грн. 00коп. Вказані грошові кошти були надані позивачу зі строком користування до 04 березня 2015 року, та сплатою 17 % відсотків річних. Крім того укладено кредитний договір № 019/14-А-Л від 04 березня 2008року, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 27\~470грн. 00коп. Вказані грошові кошти були надані позивачу зі строком користування до 04 березня 2015 року та сплатою 19 % відсотків річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаними кредитними договорами 04.03.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір застави автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 1046, відповідно до умов якого позивачем було передано в заставу Банку наступне майно: автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) JTEBU29J005120755, обєм двигуна = 3956, тип ТЗ- легковий універсал-в, реєстраційний номер АХ 6087ВН, зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2008року. В 2013 році в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходилась справа №639/7190/13-ц за позовом «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В процесі розгляду зазначеної цивільної справи, [PERSON] погасила заборгованість (платіжне доручення додається), внаслідок чого Банк звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду, яка була задоволена Жовтневим районним судом м. Харкова, про що постановлена ухвала від 16.12.2013 року. В подальшому [PERSON] вправно та щомісячно сплачувала тіло та відсотки за користування кредитними коштами згідно графіку платежів, визначеному у Додатку №1 до кредитного договору. За таких обставин позивач вважає що кредитні договори та договір застави автомобіля є припиненими у звязку із повним та належним виконанням позивачем умов кредитних договорів, з огляду на наступні норми чинного законодавства України, а саме ст.ст. 11, 202, 509, 572, 593, 598, 599, 626, 1054 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу». Позивач вважає, що договір застави автомобіля є також припиненими з моменту виконання позивачем останнього платежу за графіком (Додаток №1 до Кредитних договорів). У звязку з повним та належним виконанням умов кредитного договору, на думку позивача, остання звернулась до відповідач з вимогою здійснити дії направлені на зняття обтяження зареєстровані в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна, однак отримала лист М 3-243410/214 від 16.01.2017 року, яким відповідач не визнає факту належного виконання позивачем умов кредитного договору та припинення за ним зобов'язань. Разом з тим наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про заставу та обтяження автомобіля позивача порушує право власності останньої, оскільки фактично перешкоджає власникові вільно розпоряджатися своїм майном та призводить до збитків - упущеної вигоди, бо декілька разів позивач намагалась вигідно продати цей автомобіль та придбати інший на вигідних для себе умовах, але через штучні перешкоди відповідача мав відмовитись від таких пропозицій, внаслідок чого поніс суттєві матеріальні збитки. У звязку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та призначено судове засідання. 15.12.2017 року набув чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року. Пунктом 9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу. Відтак, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.02.2018 року позовну заяву [PERSON] до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів - призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та замінено судове засідання підготовчим засіданням. 19.04.2018\~року ухвалою\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова підготовче\~провадження у\~цивільній справі\~за позовною\~заявою [PERSON]\~до ВАТ\~«Банк «Фінанси\~та Кредит»\~в особі\~філії «Слобожанське\~РУ» ВАТ\~«Банк «Фінанси\~та Кредит»\~про захист\~прав споживачів закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.05.2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів замінено\~відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на належного відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини та заявив клопотання про застосування до правовідносин між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] щодо сплати пені строки позовної давності. Представник відповідача [PERSON] визнав відсутність заборгованості за кредитними договорами в частині сплати основного боргу за договором кредиту та договором кредитної лінії, однак проти задоволення позову заперечував в повному обсязі у звязку з наявністю несплаченої пені. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 04 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», укладено кредитний договір № 019/14-А, згідно якого у відповідності до умов п. 2.1 кредитного договору Банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 291\~890 грн. з оплатою по процентній ставці 17 процентів річних. Кредитні ресурси отримані Позичальником за цим договором використовуються з цільовим призначенням: для придбання автомобіля TOYOTA PRADO 4.0. В п.3.2 зазначеного договору вказано, що позичальник зобовязується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 04.03.2015 року. Пунктом 3.7 визначено направлення на виконання зобовязань позичальника сум, внесених у погашення поточної заборгованості у певній черговості, зокрема пунктом е) передбачено, що у сьому (останню) чергу погашається пеня за прострочення сплати ануітетного платежу, комісій Банку та інших платежів за цим договором, а в розділі 6 передбачена відповідальність позичальника у вигляді штрафу та пені. При цьому, в розділі 5 зазначеного договору вказано, що забезпеченням виконання за цим договором є застава автомобіля TOYOTA PRADO 4.0. (а.с.6-12) Також 04 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», укладено договір про відкриття кредитної лінії № 019/14-А-Л, відповідно до п.2.1 якого Банк відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в розмірі 27470 грн. з оплатою по процентів за користування Кредитними ресурсами у розмірі процентної ставки 19 процентів річних. Відповідно до п.3.2. договору строк дії відновлювальної кредитної лінії за цим договором до 4.03.2015 року. Пунктом 3.7 визначено черговість внесення сум у погашення позичальником поточної заборгованості, зокрема пунктом ґ) передбачено, що у пяту (останню) чергу погашається пеня за прострочення сплати щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості, процентів та інших платежів за цим договором, а розділі 6 передбачена відповідальність позичальника у вигляді штрафу та пені. При цьому, в розділі 5 зазначеного договору вказано, що забезпеченням виконання зобовязань за цим договором є застава автомобіля TOYOTA PRADO 4.0.(а.с.13-19). В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаними договорами 04.03.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір застави автомобіля, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 1046. Відповідно до умов договору застави [PERSON] передала в заставу банку автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) JTEBU29J005120755, обєм двигуна = 3956, тип ТЗ- легковий універсал-в, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2008 року. Відповідно до п.2.1 вказаного договору застави зазначений автомобіль передається в заставу як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №019/14-А від 04.03.2008 року на суму 291890 грн., строком до 04.03.2015 року, а також сплати процентів за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 17% річних, пені, штрафних санкцій за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет застави, в повному обсязі (в тому числі витрати по вчиненню виконавчого напису), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Аналогічні положення містяться в п.2.2. щодо забезпечення договором застави повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про відкриття кредитної лінії №019/14-А-Л від 04.03.2008 року на суму 27470 грн. Відповідно до умов п. 3 договору застави узгоджена сторонами вартість предмету застави становить 343\~400,00 грн. При цьому в п.11. договору застави закріплено, що при частковому виконання зобовязань заставодавцем за кредитним договором та/або договором про відкриття кредитної лінії, застава зберігається в попередньому обсязі (а.с.20). Відповідно до копії витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна за №51540170, виданого Харківською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» 22.02.2017 року, автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) JTEBU29J005120755, реєстраційний номер АХ 6087ВН, зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2018 року, на момент сформування даного витягу знаходиться під обтяженням значиться номер запису про заставу рухомого майна: 6743255, підстава виникнення застави: договір застави автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 1046 (а.с.5). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду за письмовою заявою представника позивача. З тексту даної ухвали не вбачається, що судом встановлено будь-які обставини стосовно проведених між сторонами розрахунків за конкретними кредитними договорами (а.с.22). Як вбачається з копії Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в новій редакції, затвердженій позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол №6 від 07.07.2015 року), рішенням загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол від 02.09.2009 року №4) з метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», статут банку викладено у новій редакції та змінено найменування Банку на [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.60-61). АТ «Банк «Фінанси та кредит» на адресу [PERSON] направлено повідомлення від 16.01.2017 року за №3-243410/214, в якому зазначено, що 04.03.2008 року між філією «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] були укладені кредитні договори № 019/14-А та № 019/14-А-Л. Строк повернення кредитних коштів був встановлений 04.03.2015 року. В звязку з тим, що строки повернення кредитних коштів порушувалися, банком були застосовані штрафні санкції. Пеня станом на 12.01.2017 року становить по кредитному договору № 019/14-А - 91 009,89 грн., № 019/14-А-Л - 6 580,37 грн.18.12.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». У звязку із здійсненням ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» часткове або повне списання заборгованості не проводиться (а.с.21). З копій квитанцій, доданих позивачем до позовної заяви вбачається, що [PERSON] вносила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року(а.с.23-34), однак відповідний розрахунок, що свідчив би про повну та своєчасну сплату належних сум за вказаним договором позивачем не представлено. Щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року позивачем доказів не надано. При цьому представником відповідача надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року та кредитним договором № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року, з якого вбачається, що за період з 04.03.2008 року по 23.02.2018 року [PERSON] має заборгованість щодо сплати пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотками у сумі 104\~076, 35 грн. (за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року) та заборгованість щодо сплати пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотками у сумі 4\~030, 37 грн. (за договором про відкриття кредитної лінії № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року) (а.с.62-66). Як на основну підставу для визнання припиненими основних зобовязань за кредитним договором та договором кредитної лінії, забезпечених заставою, позивач посилається на їх припинення у звязку з виконанням, проведеним належним чином. При цьому до нарахованої пені по вказаним зобовязанням представник позивача просить суд застосувати строк позовної давності і на цій підставі вважати зобовязання припиненими. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Спливу позовної давності як підстави для припинення зобовязання норми глави 50 «Припинення зобовязання» ЦК України не передбачають. При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність повязується із судовим захистом субєктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне субєктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобовязаної особи. У зобовязальних відносинах (стаття 509 ЦК України) субєктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обовязку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обовязку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обовязку. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє субєктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобовязання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина пята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобовязання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобовязання не визнає. Виконання боржником зобовязання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобовязання не припиняється. Зазначене відповідає правовій позиції, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 15.05.2017 року у справі № 6-786цс17 . Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Разом з тим статтею 599 ЦК встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова\~установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 1 пункту 1 ст. 593 ЦК України визначено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Крім того, необхідно зазначити, що статтею 28 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Посилання позивача на порушення його прав власника автомобіля, передбачені ст.. 41 Конституції України, ст..ст. 317, 319, 391 ЦК України на даний час є безпідставними, оскільки суперечать положенню, закріпленому ч.1 ст. 13 ЦК України, яким передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В даному випадку позивач має право здійснювати право власності на автомобіль в межах, що відповідають договору застави, укладеному позивачем добровільно та не визнаному недійсним або припиненим. Згідно з положеннями пункту 22\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі. Позивач в позові посилається на те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Разом з тим суд не знаходить підстав для застосування даної норми, оскільки позивачем не доведено в судовому засіданні повне і належне виконання договорів, учасником яких є позивач. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 зазначеної статті способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши письмові докази, враховуючи визнані сторонами обставини та вищезазначені положення закону, суд дійшов висновку, що доводи позивача [PERSON], викладені нею у позовній заяві, та доводи її представника у судовому засіданні, не підтверджені належними доказами, а саме не доведено повну та своєчасну сплату всіх належних сум за кредитним договором №019/14-А та договором про відкриття кредитної лінії №019/14-А-Л від 04.03.2008 року, про проведення відповідної експертизи для спростування правильності наданого суду розрахунку заборгованості позивачем або його представником клопотання не заявлялись. Сторонами визнано в судовому засіданні факт сплати позивачем основного боргу за вказаними кредитним договором та договором про відкриття кредитної лінії, однак щодо сплати пені за несвоєчасне виконання вказаних зобовязань представником позивача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, що фактично підтверджує визнання стороною позивача факту наявності несплаченої пені. Через те, що строки позовної давності за змістом наведених вище норм ЦК України та ЦПК України можуть бути застосовані лише до відповідних позовних вимог, які розглядає суд і які в даній справі відповідачем не заявлялись суд не має процесуальних підстав для застосування позовної давності, сплив якої в будь-якому випадку не може вважатись підставою для визнання зобовязання припиненим, оскільки це не передбачено ні законом, ні договором. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність зазначених в позові підстав для визнання припиненими зобовязань за кредитним договором №019/14-А та договором про відкриття кредитної лінії №019/14-А-Л від 04.03.2008 року в повному обсязі. Як наслідок, у звязку з невизнаннями припиненими основних зобовязань., у суду відсутні і передбачені законом або договором підстави для визнання припиненими зобовязань за договором застави автомобіля, укладеного на забезпечення зобовязань за вищевказаними договорами. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають в повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed