Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

12.02.2018 року [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] з вимогою збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року, на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з 1/3 частини від доходу (заробітку) відповідача на 1500 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 24.04.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя у сторін не склалося та рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 18.11.2016 року шлюб між ними розірвано. За рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання їх дітей, в розмірі 1/3 частини від його доходу (заробітку) щомісячно. [PERSON] вказує, що аліментні зобов'язання відповідач виконує в повному обсязі, проте, у додаткових витратах на дітей участі не бере. Діти проживають з нею у будинку з пічним опаленням, вона самостійно купує тверде паливо, продукти харчування, одяг, іграшки, миючі засоби, приладдя для навчально-виховного процесу, необхідне для відвідування дитячого садка. Тому, сума аліментів, яка стягується на підставі рішення Кілійського районного суду від 12.12.2016 року є не достатньою для утримання двох дітей. Крім того, відповідач офіційно працює за трудовим договором у АО «Балтійський завод» у м. Санкт-Петербург, отримує заробітну плату та здатен забезпечити достатній рівень для розвитку спільних з позивачем дітей. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. 22.03.2018 року від відповідача [PERSON] на адресу Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява, з якої вбачається, що відповідач позовні визнає частково та погоджується сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень. щомісячно на кожну дитину, оскільки офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід. Крім того, на даний час проживає з іншою сім'єю, де в його цивільної дружини, також, є діти від попереднього шлюбу. Зазначає, що своїм дітям постійно допомагає грошима, купує їм одяг. Ухвалою судді від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: На підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року (справа №502/2607/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом - 28.11.2016 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - 14.04.2030 року, після чого якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно довідки № 2 від 08.02.2018 року, наданої закладом дошкільної освіти ясла-садок «Дельфін» м. Кілія, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відвідують заклад дошкільної освіти ясла-садок «Дельфін» з 02.02.2017 року. Діти систематично відвідують дошкільний заклад. Піклується ними мати, [PERSON], яка постійно приводить та забирає дітей з дошкільного закладу, своєчасно сплачує за утримання дітей у дитячому садку, приймає активну участь у виховані дітей, відвідує всі батьківські збори. [PERSON] та [PERSON] завжди охайні, доглянуті, мають всі приладдя для навчально-виховного процесу. Батько дітей жодного разу не з'явився в дошкільному закладі та не цікавиться своїми дітьми. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу №502/2607/16-ц від 12.12.2016 року, виданого Кілійським районним судом Одеської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], станом на 01.03.2018 року заборгованість по сплаті аліментів складає 3463 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Також, при вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів суд має з'ясувати наявність обставин, передбачених як ч.1 ст.192 СК України, так і ч. 1 ст. 182 СК України. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З огляду на зазначені положення сімейного законодавства, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позивачем розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, а саме в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач зазначила, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та має змогу забезпечувати достатній рівень для розвитку та проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Однак, жодних доказів на підтвердження зазначеного [PERSON] не надала суду. Крім того, суд не може врахувати посилання позивача про необхідність збільшення розміру аліментів у зв'язку з тим, що відповідач не несе додаткових витрат на утримання дітей, адже наявність додаткових витрат не може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Зі змісту ст. 185 СК України додатковими є витрати, що викликані особливими обставинами, тобто розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Позивач вправі окремо заявити вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. На підставі вищезазначеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO], судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial