Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

11.02.2014 р. позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом про стягнення на її користь із [PERSON], [INFO], аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердому грошовому розмірі у сумі 600 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з 2001 року перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Мотивуючи заявлені вимоги зазначає, що [PERSON] в утриманні та вихованні сина участі не бере, добровільно допомогу не надає. Також позивач у заяві додає, що відповідач офіційної постійної роботи і регулярного заробітку тривалий час не має. При цьому, [PERSON] у заявленому позові зазначає, що [PERSON] інших дітей не має, будь-яких стягнень за виконавчими документами не проводиться, фізично здоровий і працездатний, отже повинен матеріально допомагати позивачу. /а.с. 1/ У відповідності із ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених особами вимог та на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст. 10 і 60 ЦПК України, визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні, яке відбулось 14.04.2014 р., [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити. Представник за довіреністю відповідача [PERSON], у судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково та надав свої заперечення на дану позовну заяву. /а.с. 13-14/ Зазначив, що його довіритель не відмовляється від сплати аліментів на утримання рідного сина. Вказавши при цьому, що [PERSON] тривалий час ніде не працює, а тому зможе щомісячно сплачувати мінімальний розмір аліментів визначений законом, а саме 385,80 грн., тобто 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. /а.с. 15-16/ Суд, вислухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно норм статей 180 та 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Стаття 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 14.04.2004 р. зроблено запис за № 834. /а.с. 3/ Виписана 30.11.2013 р. посадовими особами КП «ВЖРЕП № 15» ЖМР довідка під № 1509 щодо складу родини, свідчить про те, що неповнолітній син сторін, проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. /а.с. 5/ Сторони разом не проживають, мають різні інтереси у житті та побуті. Нормами ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини» встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини» батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з того, що сторони повинні утримувати спільну дитину однаково, при цьому прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» становить 1286,00 грн., то стягнення із відповідача аліментів у сумі 600 грн. є вже менше половини необхідного для утримання, виховання та розвитку мінімуму на дитину, встановленого державою. Згідно до вимог статей 1, 2 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За вищенаведених обставин, судом відхиляються твердження представника відповідача про те, що стягнення мінімального розміру аліментів, тобто 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є достатнім та адекватним, оскільки батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при цьому забезпечувати їх належними умовами для духовного, морального та фізичного розвитку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму № 3 Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з матеріального стану сторін, враховує, що відповідач офіційно не працює, фізично здоровий і працездатний, добровільно матеріальної допомоги на утримання рідного сина не надає, інших утриманців не має, тому своїм рішенням стягує із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільного сина у твердому грошовому розмірі у сумі 600 грн. щомісячно. Водночас, згідно норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Задовольняючи позов, згідно норм ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved