Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

12.10.2020 [PERSON] звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 09.11.2013 року по 05.04.2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі вона [INFO] народила сина - [PERSON] . Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання їх спільної дитини, не піклується про неї та не допомагає. Позивачка зазначає, що син перебуває на повному її утриманні, хоча матеріальне забезпечення останьої не надає можливість гідно утримувати дитину, належно забезпечувати її життя. Посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 7000,00 грн., щомісячно, починаючи з 01.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15.10.2020 року відкрито провадження у справ, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с. 21-22) Відповідач, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не наддав, натомість подав до суду відзив на позов, у якому визнав позов частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмір 3000,00 грн. на місяць. Крім того вказав, що він завжди надавав матеріальну підтримку сину, отримує всередньому близько 5000,00 грн. на місяць, а тому він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. (а.с. 26-28) Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 09.11.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. (а.с. 9) Встановлено, що [INFO] народився син сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано 13.01.2016 року ВДРАЦС Святошиснького РУЮ у м. Києві (а.с. 8). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 10) Пунктом 2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.06 №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дітей, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Встановлено, що позивачка [PERSON] вказує на необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 7 000 грн., проте, позивачкою не надано доказів необхідності стягнення з відповідача заявленого розміру аліментів, не надано письмових доказів про доходи як своїх так і відповідача, необґрунтовано потреби дитини саме у заявленому позивачкою розмірі аліментів. Тому, з урахуванням віку дитини, її потреб, даних про особу позивача, відповідача, як вони встановлені з матеріалів справи, виходячи з засад розумності, реальності, суд знаходить, що встановлення аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 3000 грн., на місяць, буде необхідним і достатнім, для врегулювання спору по суті. В частині стягнення аліментів за минулий період слід зазначити наступне. Так, згідно ч. 2 ст. 191 СК за минулий час аліменти можуть бути присуджені тільки за умови, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем не надано жодного доказу, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати з січня 2020 року, а тому вимоги є неогрунтованими. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, аліменти підлягають стягненню за загальними правилами, тобто з дня пред`явлення позову. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial