Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

11.11.2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що вона працювала в ПАТ «Полтавахіммаш» на посаді бухгалтера. 02.03.2016 року вона була звільнена з посади за власним бажанням. Цього ж дня їй було видано трудову книжку. На день звільнення підприємство повинно було виплати їй заробітну плату в розмірі 3\~719,86 грн. Проте на день звернення до суду заробітну плату їй виплачено не було. Тому у звязку з затримкою розрахунку при звільненні у період з 02.03.2016 року по 11.10.2016 рік ПАТ «Полтавахіммаш» повинен виплатити їй середню заробітну плату в розмірі 31\~019,22 грн. У звязку з чим просила суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 31\~019,22 грн. та 1 000 грн. моральної шкоди, а всього 32\~019 грн. 22 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Полтавахіммаш» [PERSON] позовні вимоги визнав частково, заперечував щодо середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 31\~019,22 грн. Суд, заслухавши думку позивача [PERSON], її представника за дорученням [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі наказу №322-к від 23.09.2011 року була прийнята на посадку бухгалтера ПАТ «Полтавахіммаш», що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ №1445771 від 19.06.1997 року (а.с.5). 03.03.2016 року відповідно до наказу №16-к від 02.03.2016 року [PERSON] була звільнена з роботи за власним бажанням, що підтверджується також записами, що зроблені в вищевказаній трудовій книжці. Частиною 1 ст.21 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належну оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Так, судом встановлено, що ПАТ «Полтавахіммаш» у день звільнення [PERSON] повинен був виплатити кошти в сумі 3\~558,23 грн., що відповідачем не було зроблено. Кошти були виплачені лише 11.10.2016 року. Даний факт в судовому засіданні не заперечував і представник відповідача [PERSON] Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день його фактичного розрахунку. Так судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] становить: 177,91 грн. (середньоденна заробітна плата) х 151 днів (робочі дні з дня звільнення по день фактичного розрахунку) = 26\~864,41 грн. Тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача ПАТ «Полтавахіммаш» повинен виплатити 26\~864,41 грн., а не 31\~019,22 грн. А тому, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «Полтавахіммаш» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 26\~864,41 грн. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «Полтавахіммаш» моральної шкоди в розмірі 1\~000 грн. оскільки за весь час не виплати відповідачем заробітної плати позивачу були порушені її законні права, що призвело до моральних страждань. Ст.237-1 КЗпП України передбачено, що на власника або уповноважений ним орган покладається обовязок відшкодувати моральну шкоду працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі вищевикладеного суд, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial