Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

11.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що починаючи з 03.09.1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який за рішенням суду розірвано. Сторони мають дітей неповнолітнього [PERSON], [INFO], та повнолітнього [PERSON], 12.07.1995 року. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Син є студентом Харківського автодорожнього технікуму, хворіє на бронхіальну астму, отже [PERSON] змушена нести витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], оплачувати його проїзд до місця навчання, крім того витрачати кошти на підтримання нормального стану здоровя сина. Позивач не має офіційного працевлаштування, не отримує заробітної плати та регулярного доходу, що ставить її у скрутне матеріальне становище. В той же час, відповідач має задовільний стан здоровя, офіційно працевлаштований, отримує стабільний заробіток, інших утриманців не має, однак, належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає. На підставі викладеного, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовній вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити у задоволенні її позову, посилаючись на те, що він надає матеріальну допомогу сину [PERSON], здійснює оплату його навчання, зокрема, син знаходить на утриманні відповідача. Крім того, [PERSON] стверджував, що [PERSON] працює в салоні краси «Капріз», має постійний дохід, задовільний стан здоровя та на її утриманні не перебуває інших осіб, а, відповідно, позивач також повинна та має змогу утримувати сина [PERSON] Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], починаючи з 03.09.1993 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2015 року розірвано /а.с. 12/. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 368474, актовий запис № 111 /а.с. 6/. [PERSON] є студентом Харківського автомобільно-дорожнього технікуму та навчається на ІІ курсі денного відділення /а.с. 7, 11/. Крім того, [PERSON] має захворювання бронхіальної астми /а.с. 10/. Як вбачається з довідки КП «Комунальник» від 10.12.2015 року № 2311 [PERSON] має наступний склад сімї: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], чоловік - [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Однак, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] мешкають окремо. Таким чином, неповнолітній [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 статті 181 та частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З довідки Зміївської ТЕС від 15.01.2016 року № 22 вбачається, що [PERSON] працює на даному підприємстві та отримує стабільний заробіток, середній розмір якого складає 10186 грн. 98 коп. Твердження відповідача стосовно того, що [PERSON] працює в салоні краси «Капріз», має постійний дохід, задовільний стан здоровя, а, отже, зобовязана утримувати сина [PERSON] не приймаються судом до уваги, оскільки, [PERSON], в порушення ст. 60 ЦПК України не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, посилання відповідача суперечать положенням ст. 180 СК України щодо обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона офіційно ніде не працює /а.с. 9/. Так, [PERSON] повідомила, що дійсно має мінливий заробіток, однак, офіційно не працевлаштована, отримуваного доходу не достатньо для утримування сина [PERSON]. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З вищенаведеного вбачається, що відповідач виконує свої батьківські обовязки по утриманню дитини [PERSON], [INFO], не в повній мірі, але має можливість надавати кошти на утримання сина, оскільки стан здоровя [PERSON] задовільний, він має постійний заробіток, інших осіб на його утриманні не перебуває, крім цього неповнолітній [PERSON] проживає разом із матірю. Отже, обставин, які б унеможливлювали або суперечили стягненню з відповідача аліментів на утримання сина Альберта судом не встановлено. В той же час, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, і вважає, що даний розмір є законним та достатнім для утримання дитини. На підставі викладеного, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 23 коп.

Outcome: partial