Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

10.12.14р. позивач ПАТ «Піреус Банк МКБ» звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь банку 186 026,96 грн. заборгованості по кредиту та звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трьохкімнатну квартиру загальною площею 70,8 кв.м, житловою - 41,1 кв.м , розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, для задоволення вимог ПАТ «Піреус Банк МКБ» за кредитним договором № №НЕna/ 03666 від 04.03.11 р. на суму 186 026 грн. 96 коп. Спосіб реалізації предмета іпотеки позивач просив визначити шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки,- у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України « Про виконавче провадження « з дотриманням вимог Закону України « Про іпотеку». Також позивач просив стягнути солідарно з відповідачів судовий збір. Заяву мотивує тим, що 04.03.11р. ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», правонаступником якого є ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір НЕnа/03666, відповідно до якого банк надав останній кредит в розмірі 140 000,00 грн., строком до 04.03.16.р із сплатою відсотків за користування кредитом, а також інших платежів у розмірі, строк та в порядку, передбаченому договором. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язалась забезпечувати своєчасне повернення кредитних коштів, сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом, а за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за кредит - сплачувати банку пеню за кожний день прострочення в розмірі визначеному договором, виконати інші умови договору. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] в липні 2013 року припинила виконувати прийняті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту, у зв'язку з чим допустила заборгованість, що станом на 02.12.14р. складає 127 439,61 грн. основного боргу, 45 085,12 грн. нарахованих і несплачених відсотків, пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 6856,20 грн., пеня за несвоєчасну сплату основного боргу в розмірі 6646,03 грн., а загалом - 186 026,96 грн. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та відповідачами [PERSON],, [PERSON] та [PERSON] 04.03.11р. укладено договір іпотеки, згідно якого банку в іпотеку передано трьохкімнатну квартиру, заг. площею 70,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» було вжито заходів досудового врегулювання даного спору, проте безрезультатно, внаслідок чого позивач змушений звернутись до суду. Відповідач [PERSON] 19.01.16 р. подав до суду позовну заяву, в якій просить визнати недійсним договір іпотеки від 04.03.11 року за № HEna/03666/S-1. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 04.02.16 р. вказані справи були об»єднані в одне провадження . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що наприкінці 2014 року з позовної заяви, яка надійшла на його адресу він дізнався про те, що у 2011 р. ним був підписаний договір іпотеки, предметом якого була квартира № [ADDRESS] в якій проживає його сім»я. На час підписання угоди - 04.03.11 р. , він перебував на стаціонарному лікуванні та внаслідок незадовільного стану здоров»я не вникав у текст документів, які його попросила підписати його дружина - [PERSON] Проте він точно пам»ятає, що при підписанні документів були присутні два невідомі йому мужчини, які і подавали йому на підпис документи. Між тим, з тексту договору він дізнався, що договір іпотеки, який він оскаржує, був ніби-то посвідчений приватним нотаріусом Государською Н.В. Позивач за зустрічним позовом просить визнати договір іпотеки недійсним з тих підстав, що нотаріус не була присутня при його підписанні, відтак йому ніхто не роз»яснював його прав, суті угоди, наслідків її укладення, не з»ясовував його дієздатності та не цікавився його волевиявленням. З підстав порушення вимог ст.ст. 203,209 та 215 ЦК України просить задовольнити зустрічний позов. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом просив суд задовольнити вимоги банку з підстав, наведених у заяві та додаткових поясненнях, що долучені до матеріалів справи. [PERSON] в судовому засіданні частково визнала основний позов, підтримала вимоги по зустрічному та пояснила, що отриманими за договором позики коштами шахрайським способом заволоділа її знайома - [PERSON], яка фактично до 2013 року вносила кошти на погашення кредиту. Згодом вона виїхала з території України, не повернувши не лише коштів по договору позики з ПАТ « Піреус Банк», а й забравши особисті цінні речі відповідачів та змусивши [PERSON] отримати за споживчими кредитами гроші і в інших банківських установах. З цього приводу вона звернулась до органів поліції та в ЄРДР внесено відомості по факту вчинення шахрайських дій щодо неї. Крім того, судом розглянуто її позов до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики та стягнуто заборгованість по боргових розписках, які при передачі коштів по кредитах їх передавала [PERSON] Проте на даний час вказане рішення суду не виконане в зв»язку з розшуком виконавцем майна боржника. Відповідач не заперечує наявність заборгованості та визнає, що буде вносити кошти на погашення такої. Проте заперечує вимоги позивача по основному позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки її сім»я не має іншого місця проживання, з ними проживає малолітня внучка, вартість квартири значно перевищує суму заборгованості по кредиту . Крім того відповідач зазначила, що при підписанні договору іпотеки в приміщенні лікарні її чоловіком не була присутня приватний нотаріус Государська Н.В., тому просить задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Представник [PERSON] заперечив проти основного позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, підтримав зустрічний позов з мотивів, наведених у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи. [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили проти основного позову, підтримали зустрічний з підстав, наведених у заяві. Крім того [PERSON] зазначив, що ні до підписання договору іпотеки, ні до кінця 2014 року не цікавився які саме документи його дружина просила підписати у період його перебування на стаціонарному лікуванні. Він повністю довіряв дружині, не вникав у текст документів, які підписував, оскільки погано себе почував після прийнятих медикаментів. Не заперечує, що його дружина буде повертати заборгованість перед банком по договору позики. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково визнала первісний позов - в частині стягнення заборгованості за договором позики ; підтримала вимоги зустрічного позову та пояснила, що подруга матері [PERSON] шахрайським способом змусила її матір підписати ряд угод про позику коштів у різних банках, забираючи собі гроші. Крім того мати передала вказаній особі і золоті вироби. За проханням своєї матері вона теж, як співвласник квартири, в якій проживає їх сім»я, підписала у нотаріуса договір іпотеки. На той час вона не мала сумнівів у тому, що [PERSON] розрахується по кредиту. Проте [PERSON] виїхала за межі України і [PERSON] змушена повертати борги по угодах, які підписувала. Вони не заперечують проти погашення заборгованості. Проте не згідні на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на даний час крім відповідачів по основному позову, там проживає і її малолітня дитина, вони не мають іншого житла. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка ,дослідивши зібрані по справі докази, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає до часткового задоволення , у задоволенні зустрічного слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2011 року між ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», правонаступником якого є ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № НЕna/03666, згідно умов якого Банком було надано останній кредит в розмірі 140000,00( сто сорок тисяч) гривень, з терміном повернення кредиту до 04.03.2016 року. Позивач добросовісно виконав свої зобов»язання за Кредитним договором, а саме 04.03.2011 року надав відповідачу кредит в розмірі 140000( сто сорок тисяч) гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1917822 від 04.03.2011 року (а.с.15 том.1). За умовами Кредитного договору відповідач [PERSON] зобов»язана забезпечити своєчасне повернення кредиту, шляхом сплати єдиного щомісячного ануїтетного платежу кожного 04 числа місяця в розмірі визначеному Додатком 1 до Кредитного договору протягом дії Кредитного договору; забезпечити своєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом виходячи з фіксованої процентної ставки в розмірі 21% процентів річних, а починаючи з 04.03.2012 року виходячи з плаваючої процентної ставки, що складається з Фіксованого відсотка 6% річних (6%+FAIR) на рахунок позивача; за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за кредит сплачувати пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,1% ( одна десята проценту) від простроченої суми за кожний день прострочення сплати коштів. Для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 04.03.2011 року був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Государською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 265. За умовами вказаного договору позивачу було надано в іпотеку квартиру загальною площею 70,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2004р. (а.с.16-24). Параграф 2 глави 16 ЦК України передбачає підстави та правові наслідки визнання правочину недійсним. Як на підставу для задоволення вимог по зустрічному позову [PERSON] покликається на порушення вимог ст.ст. 203,209,215 ЦК України та зазначає про відсутність нотаріуса при підписанні договору іпотеки. Між тим, з показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вбачається, що з 2010 року до середини 2015 року він працював помічником приватного нотаріуса Государської Н.В. та був присутній при посвідченні особисто нею договору іпотеки від 04.03.11 р. у приміщенні лікарні на вул. Чупринки , 45 у м. Львові. В його присутності та в присутності нотаріуса, якою було роз»яснено зміст правочину та його наслідки, [PERSON], що перебував на стаціонарному лікуванні, розписався у тексті договору та у реєстрі для реєстрації нотаріальних. Зокрема, всі записи у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій виконані самим нотаріусом та вказані в ньому дані щодо почерговості проведення дій відповідають хронології проведення таких. Про обставини посвідчення угоди пам»ятає тому, що рідно нотаріуси посвідчують нотаріальні дії на виїзді. Також свідок зазначив, що реєстр нотаріальних дій зберігається у сейфі нотаріуса та доступу до нього ніхто не має. У період підписання вказаної угоди у приватного нотаріуса він працював єдиним помічником та звільнився у 2015 р. Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків за їх згодою самих відповідачів по основному позову, оскільки вони прямо зацікавлені у вирішенні спору судом . Їх показання щодо відсутності нотаріуса при підписанні [PERSON] договору іпотеки в приміщенні лікарні суд розцінює як обрану ними форму захисту своїх прав. Крім того, покази [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спростовуються даними реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2011 р. , копія якого витребувана від приватного нотаріуса Государської Н.В. та долучена до матеріалів справи , в якому чітко відображені в хронологічному порядку вчинені нотаріусом дії з підписами [PERSON] , які були пред»явлені йому для огляду в судовому засіданні та які він підтвердив . Голослівними, на думку суду є і твердження [PERSON] про те, що нотаріус не перевірила його дієздатність та не роз»яснила як суті угоди, так і наслідків укладення такої. Так, неправдивими видаються показання [PERSON], допитаного в якості свідка, який зазначив, що підписуючи договір іпотеки він не запитував ні у присутньої на той час в лікарні дружини, ні у [PERSON] , ні у невідомих йому осіб, присутніх в лікарні , який саме документ він підписує. Крім того, як вбачається з долучених до матеріалів справи копій документів, на підставі яких приватним нотаріусом Государською Н.В. було посвідчено договір іпотеки, для перевірки стану здоров»я [PERSON] в цей же день - 04.03.11 р. лікуючим лікарем було видано довідку , в якій відсутні жодні дані щодо розладів у свідомості відповідача. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. [PERSON], підписуючи договір іпотеки, висловив своє волевиявлення. А його особисте небажання читати весь текст угоди, про що він зазначав у судовому засіданні, не є підставою для визнання угоди недійсною . Оскільки позивачем по зустрічному позову не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог, такий не підлягає до задоволення. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Нормою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 575 ЦК України врегульовано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право сторін укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено статтею 36 Закону, якою унормовано питання позасудового врегулювання спору. Зокрема,сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Також статтею 37 цього Закону прямо визначено порядок передачі іпотекодержателю справа власності на предмет іпотеки. Так, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як вбачається з тексту договору іпотеки від 04.03.11 р. ( а.с. 16-23), розділом У1 передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя ( договір задоволення вимог іпотекодержателя) та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки . Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. В даному випадку суду не надано доказів на підтвердження того, що іпотекодавці не надали згоди на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Також вирішуючи даний спір суд враховує ту обставину, що розмір заборгованості за договором кредиту складає 186 026 грн. 96 коп., між тим як згідно висновку про вартість об»єкта незалежної оцінки ринкова вартість квартири № [ADDRESS] становить 1 042 247 грн. Враховуючи наведене, вимоги ст.ст. 541, 589 ЦК України, умов договору іпотеки від 04.03.11 р., підписаного сторонами , які передбачають солідарну відповідальність боржника та іпотекодавця за неналежне виконання зобов»язання , до задоволення підлягає вимога позивача по основному позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором. В силу дії вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів за основним позовом слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial