Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

10 лютого 2016 року до Слов'янського міськрайнного суду Донецької області звернулася позивач з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві ради, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько дитини, життям дитини не цікавиться, участі у вихованні не приймає, неодноразово бив дитину. Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Представник третьої особи: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що відповідач, [PERSON] - є батьком, а позивач, [PERSON] - матір'ю дитини [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 509. Рішенням № 0551/13829/2012 від 19.03.2013 року Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішенням № 755/8892/15-ц від 01.09.2015 року Дніпровського районного суду м. Києва визначено, що місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON], [INFO], а також стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. З висновку Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 102/03/29-1417 від 22.02.2016 року, вбачається, що служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], оскільки він не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не несе матеріальних витрат на утримання, лікування і розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не навідує її за місцем проживання. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги те, що батько дитини не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не несе матеріальних витрат на утримання, лікування і розвиток своєї дитини, не спілкуються з дитиною, не навідує її за місцем проживання, суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved