Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною відмову [PERSON], землевласника земельної ділянки по провулку Амбулаторному, 8 у місті Одесі, у встановленні і узгодженні суміжної землекористувачу [PERSON] меж земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, пров. Вузький, 7; визнати за [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,0426 га, розташованої за адресою: м. Одеса, пров. Вузький, 7, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), без встановлення і узгодження меж земельної ділянки із [PERSON] суміжним землевласником земельної ділянки по провулку Амбулаторному, 8 в м. Одесі. В обґрунтування свого позову посилається на те, що він є власником 29/100 частин житлового будинку № 7 за адресою м. Одеса, пров. Вузький, а іншим співвласником є його мати [PERSON] Позивач стверджує, що у 2016 році, з метою реалізації свого законного права на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, був розпочатий процес приватизації земельної ділянки площею 0,0426 га, розташованою за адресою: м. Одеса, пров. Вузький, 7, яка відповідно до проведеного між ним та [PERSON] розподілу перебуває у його користуванні. Позивач зазначає, що 02 вересня 2016 року він звернувся до власника суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одесою, пров. Амбулаторний, буд. 8, [PERSON] з приводу підписання акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами. Однак [PERSON] відмовив у підписанні зазначеного акту, не пояснивши при цьому причину своєї відмови. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Одеської міської ради у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини нявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши подані позови, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 серпня 2003 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстраційним № 6-2422 було посвідчено Договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар ? частину житлового будинку під № 7 по провулку Вузькому в місті Одесі, який в цілому складається з однієї черепашної житлової будівлі, означеної в схематичному плані літерою «А», загальною житловою площею 80,7 кв.м., та надвірних споруд: «В», «К», «М», «Н», «О» - сараї, «П», «Р» - навіси, «С» - літня кухня, «И», «Е» - душ, «Ж», «З» - вбиральні, № 1-7 огородження, І мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 1235 кв.м. Іншим співвласником вищевказаного домоволодіння є мати позивача [PERSON], якій ? частина домоволодіння належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою 29.08.2003 року р№ 6-2418, а на теперішній час належить 21/100 частина на підставі Договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 26 квітня 2004 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1208. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 67303240 від 05.09.2016 року вбачається, що [PERSON] є власником садової будівлі розташованої за адресою м. Одеса, пров. Амбулаторний, буд. 8. Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Рішенням Одеської міської ради від 30.06.2016 року за № 892-VIІ надано [PERSON] дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо віднесення земельної ділянки, що розташована за адресою м. Одеса, пров. Вузький, 7, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Після чого позивач [PERSON]А звернувся до суміжних землевласників та землекористувачів земельної ділянки за адресою м. Одеса, пров. Вузький, 7, для підписання відповідного акту погодження меж земельної ділянки. Так землевласники та землекористувачі земельних ділянок, а саме [PERSON] та [PERSON] своїми підписами погодили встановлені в натурі межі земельної ділянки, проте підпис [PERSON] у вказаному акті відсутній. З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2016 року позивач звернувся до [PERSON] з листом, в якому просив підписати акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами для подальшої приватизації земельної ділянки, окрім того, вказане прохання було опубліковано в засобах масової інформації, а саме в газеті «Одеські вісті» від 01.11.2016 року. Однак, відповідач [PERSON] без будь-яких на це законних підстав та конструктивних пояснень відмовив позивачу у погодженні меж земельної ділянки, що зокрема підтверджується актами складеними гр.. [PERSON] та [PERSON], які завірені головою Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Золотий Берег» в місті Одесі. Частиною 1\~ст. 121 ЗК України\~передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Статтею 116 ЗК України\~встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України\~визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зокрема, вказаною статтею встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Тобто, вказаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.ст. 91, 96, 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення права на землю кожного з них. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть коли ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, суд вважає доцільним позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Одеська міська рада, про визнання відмови незаконною та визнання права власності на приватизацію земельної ділянки без узгодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved