Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

10.09.2018 року позивач [PERSON], в інтересах якої діє представник за довіреністю [PERSON], звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до відповідача [PERSON], у якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 10.09.2018 року і до закінчення навчання - по 30.06.2020 року. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач є батьком, а вона - матір'ю [PERSON], [INFO], яка навчається у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає такої допомоги доньці, яка проживає з позивачем. Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву, клопотань або заяв від нього не надходило. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] - батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 19.05.2000 року (а.с. 4). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 14.05.2015 року, яке набрало законної сили 26.05.2015 року (а.с. 5). Як убачається з довідки № 108/18 від 14.06.2018 року, виданої Харківським національним педагогічним університетом імені Г.С. Сковороди, [PERSON] є студенткою цього навчального закладу, денного відділення, другого курсу. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 5а). У зв'язку з навчанням на денній формі [PERSON] не має можливості працевлаштуватися, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, яким вони проживають. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів добровільного виконання відповідачем обов'язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, відповідачем не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, зокрема у твердій грошовій сумі, про стягнення якої просить позивач. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved