Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

10.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту - позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4). В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 15.03.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2003016082, відповідно до умов якого банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 24 900 грн. з цільовим використанням на придбання товару, строком на 36 місяців, із остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 15.03.2016 року. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду із відповідним позовом, на підставі договору факторингу № 18/12/2013 від 18.12.2013 року (між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № 2003016082 від 15.03.2013 року, укладеним з [PERSON] (а.с.17-19). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2014 року відкрито провадження по справі № 495/9209/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна»до [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судове засідання призначено на 21.01.2015 року об 11:15 год. (а.с.35) У судове засідання 21.01.2015 року представник позивача не з'явився, але подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.40) Відповідач - [PERSON], відзив або заперечення на позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду не надав та в судове засідання 21.01.2015 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним поштовим повідомленням про вручення йому 25.12.2014 року ухвали суду про призначення слухання справи саме на 21.01.2015 року, а також копії позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з додатками до неї (а.с.38). [PERSON]є відповідачем у даній справі. Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як було вище зазначено, відповідач був оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, але він не повідомив про причини неявки в судове засідання та будь-яких клопотань не заявляв. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. 15.03.2013 року [PERSON], ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПАТ «ОТП Банк», просив надати відповідні послуги, про що власноручно ним було заповнено та підписано відповідні графік та лист (а.с.9-10). Крім того, 15.03.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 2003016082 (а.с.5-8), відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 24 900 грн. з цільовим використанням на придбання товару, строком на 36 місяців, із остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 15.03.2016 року, на умовах, визначених цим договором (п.1.1 Договору). Згідно із п.1.2.1 Договору, для придбання товару Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним Договором та Додатком 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Порядок виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлений п.1.4 кредитного Договору. Так, п.1.4.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної, п.1.1. даного Договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.4.5 Договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі, вказаному у Графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у складі ануїтентного платежу. Відповідно до п.п. 1.5.4, 1.5.5 Договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань (кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. Якщо Банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога Банку втрачає чинність. Пунктом 2.18 Договору передбачено, що угода набирає чинності з дати підписання Сторонами Договору і діє до моменту її розірвання в порядку, передбаченому Угодою та/чи Правилами. На виконання умов Договору №2003016082 від 15.03.2013 року, ПАТ «ОТП Банк» надало [PERSON] кредит у сумі 24 900 грн., що підтверджується підписаними [PERSON] Договором, Графіком платежів та Умовами кредитування. В свою чергу, [PERSON] в порушення умов Договору № 2003016082 від 15.03.2013 року не надавав своєчасно та в повному обсязі ПАТ «ОТП Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується відповідними розрахунками банку (а.с.11), у зв'язку з чим станом на 24.07.2014 року у [PERSON] перед ПАТ «ОТП Банк» виникла заборгованість по Договору № 2003016082 від 15.03.2013 року на загальну суму 26 612,98 грн., яка складається з: - 24 208,26 грн. - залишок заборгованості за кредитом; - 1,01 грн. - відсотки за користування кредитом; - 2 403,71 грн. - комісія за РО. В добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість по Договору № 2003016082 від 15.03.2013 року на загальну суму 26 612,98 не погасив. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу №18/12/2013 (а.с.17-19), у відповідності до умов якого, ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги від [PERSON] коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ОТП Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. 19.12.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено [PERSON] лист з повідомленням про відступлення права вимоги по Кредитному договору № 2003016082 від 15.03.2013 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Цим листом позивач також просив відповідача погасити заборгованість в загальному розмірі 27 612,98 грн. по договору № 2003016082 від 15.03.2013 року (а.с.12). Всупереч вищезазначеним умовам кредитного договору та вимог позивача, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору №2003016082 від 15.03.2013 року зумовило звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] в порушення умов договору №2003016082 від 15.03.2013 року та зазначених вище норм чинного законодавства свої зобов'язання, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у [PERSON] виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по Договору № 2003016082 від 15.03.2013 року на загальну суму 26 612,98 грн., яка складається з: - 24 208,26 грн. - залишок заборгованості за кредитом; - 1,01 грн. - відсотки за користування кредитом; - 2 403,71 грн. - комісія за РО. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку з чим позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved