Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

12.08.2020 ректор Харківського національного університету будівництва та архітектури Череднік Д. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу зі сплати за навчання у розмірі 7543,00 гривня, інфляційні нарахування у розмірі 274,64 гривень, 3% річних від простроченої суми у розмірі 305,03 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, відповідно до наказу №430-уч від 07.08.2017 [PERSON] було зараховано до архітектурного факультет Харківського національного університету будівництва та архітектури, у зв`язку з чим сторони уклали договір №68 про надання освітніх послуг, відповідно до якого відповідач повинен був щомісячно вносити плату за навчання. Загальна сума за весь термін навчання становить 48900 грн. Наказом №113уч від 02.04.2019 [PERSON] був відрахований з університету, проте умови договору щодо сплати за навчання він не виконав, у зв`язку з чим 08.05.2019 на його адресу позивачем надіслана претензія, в якій запропоновано перерахувати суму боргу на поточний рахунок ДКСУ та роз`яснено, що у разі невиконання заявлених у претензії вимог в місячний строк з дня її одержання у повному обсязі університет буде змушений звернутись до суду за примусовим задоволенням вимог, однак така оплата проведена не була. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 25 липня 2017 року останнього було допущено до участі в конкурсному відборі на денну форму навчання в Харківському національному університеті будівництва та архітектури за напрямком підготовки «Архітектура та містобудування». Наказом ректора Харківського національного університету будівництва та архітектури №430-уч від 07.08.2017 [PERSON] зараховано з 01.09.2017 студентом другого курсу денної форми навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. Як вбачається з наказу (витяг) №113у від 02.04.2019 відраховано [PERSON] , студента третього курсу архітектурного факультету групи А-31 денної контактної форми навчання бакалавра «Архітектура та містобудування» за порушення умов контракту. 07.05.2019 Харківським національним університетом будівництва та архітектури [PERSON] була направлена претензія №239/2019 про заборгованість за навчання, в якій вказано про необхідність перерахувати суму боргу, яка станом на 01.04.2019 складає 5750 грн, на розрахунковий рахунок Університету в місячний строк з дня отримання претензії. Як вбачається з договору №68 між Харківським національним університетом будівництва та архітектури, державної форми власності, в особі ректора та [PERSON] укладено договір про надання освітніх послуг, відповідно до якого плата за надання освітніх послуг за період з 01.09.2017 по 30.06.2020 становить 48900грн. Позивачем наданий розрахунок заборгованості відповідача перед Харківським національним університетом будівництва та архітектури, яка за складає 7543,00 грн, крім того нарахована сума інфляційних витрат у розмірі 274,64 грн, а також 3 % річних у розмірі 305,03 грн. Згідно з ч. 1 ст.73 ЗУ «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Відповідно до ч. 6 ст.73 ЗУ «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Договір про надання послуг навчання відноситься до договорів про надання послуг, питання про які регулюються главою 63 ЦК України. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами ст.907ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. За своїм змістом договір про надання послуг презюмується як оплатний. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Згідно зі ст.615ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частиною 2 статтею 625ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Надаючи оцінку вказаних доказів, а також аргументів, наведених у позові, суд дійшов до висновку, що відповідачем порушені права позивача внаслідок невиконання умов укладеного між сторонами договору про надання освітніх послуг № 68. Пунктом 10 даного Договору передбачено обов`язок замовника вносити плату за навчання щомісяця. Згідно з п.11 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань його договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором. Крім того, відповідно до п.12 Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної ставки від несплаченої суми за кожний день прострочення. Суд приймає до уваги, що відповідач належним чином проінформований щодо вартості освітніх послуг та відповідальності, яка настає в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань та погодився із зазначеним, про що свідчить підпис останнього в Договорі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2102 гривні.

Outcome: approved