Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

11 серпня 2014 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В позові зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,55 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. За оформленням спадщини вона звернулася до нотаріуса, однак у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено через відсутність оригіналу державного акту на землю. Крім того зазначила, відповідачка також є донькою померлого, однак спадщину до даного часу не оформила. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог позивачки заперечували, пояснили, що відповідачка також є донькою померлого, у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини, однак в зазначеному їй відмовлено через відсутність оригіналу державного акту на землю. Крім того пояснили, що позивачка не має право на зазначену земельну ділянку, оскільки є громадянкою Російської Федерації. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивачки [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 12 листопада 2003 року та копія свідоцтва про народження позивачки, виданого Борозенською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області 09 грудня 1978 року (а.с.9,10). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,55 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 024957, виданого Калузькою сільською радою Березнегуватського району 05 січня 2000 року (а.с.11). Позивачка є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту [NUMBER], виданого відділом внутрішніх справ міста Тинди і Тиндинського району Амурської області 25 листопада 2005 року та за оформленням спадщини, на підставі рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2014 року про визначення їй додаткового строку для її прийняття, звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачці відмовлено, через відсутність оригіналу державного акту на землю (а.с.6,16,18). Відповідачка також є донькою померлого [PERSON], про що свідчать копія свідоцтва про її народження, виданого Березнегуватським райбюро ЗАГС Миколаївської області 29 березня 1973 року, копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції 26 липня 2011 року та копія свідоцтва про шлюб, виданого повторно зазначеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану 23 травня 2012 року, у встановленому законом порядку спадщину після смерті батька прийняла, що підтверджується її заявою до Березнегуватської державної нотаріальної контори від 14 лютого 2004 року, однак до даного часу її не оформила через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю (а.с.28,43,45,46). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, щодо захисту права власності на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 зазначеного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Доводи відповідачки та її представника про відсутність у позивачки як громадянки Російської Федерації права на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування, судом до уваги не приймаються, оскільки вони протирічать вимогам ч.4 ст.81 ЗК України, яка передбачає право іноземних громадян на землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину, з обов'язковим їх відчуженням протягом року. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги померлого за законом, звернулася за прийняттям спадщини на підставі рішення суду та через відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю не має можливості оформити спадщину на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, однак підлягають задоволенню частково, в розмірі 1/2 частини земельної ділянки, оскільки відповідачка також є спадкоємцем першої черги померлого за законом, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а згідно ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачці витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial