Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

10.08.2020 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , заявник) в особі представника [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно її дочки [PERSON] та її співмешканця [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , [PERSON] , заінтересовані особи). Заява обґрунтована такими обставинами. Заявник є єдиною власницею приватного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку, крім заявника, зареєстровані її син [PERSON] та дочка [PERSON] з дитиною, батьком якої є [PERSON] . З 2017 р. [PERSON] стала співмешкати з [PERSON] , який вселився у будинок заявника без її на те згоди. З цього моменту розвинулась конфліктна ситуація, ініціаторами якої стали заінтересовані особи. З певною періодичністю стали виникати сварки, вилучення особистих речей заявника і її сина та неодноразове побиття останнього. Врешті 30.11.2019 відбулося побиття [PERSON] заявника, внаслідок чого стан її здоров`я погіршився настільки, що це призвело до інсульту. Далі ситуація не покращилась - заінтересовані особи, коли знаходяться в будинку та на території домоволодіння, поводяться як хазяї: відверто грубіянять, нецензурно лаються, без дозволу беруть особисті речі заявника та її сина, користуються комунальними послугами та продуктами без жодної компенсації, вимагають гроші та повний доступ до усієї власності заявника. Звернення заявника до поліції позитивного результату не дало. Заявник посилається на те, що постійне очікування конфлікту із заінтересованими особами вкрай негативно впливає на її і без того слабке здоров`я та самопочуття, а безпосередньо під час конфліктних ситуацій вона отримує сильний стрес, після якого є всі підстави для виклику «швидкої». Посилаючись на вищенаведене, заявник просить видати обмежувальний припис терміном на шість місяців, яким заборонити заінтересованим особам перебувати в місці її проживання (перебування) та наближатися на відстань 50 метрів до її будинку. За стан здоров`я заявник в судове засідання не з`явилася, її представник вимоги заяви підтримав пославшись на те, що дії заінтересованих осіб створюють реальну небезпеку для фізичного та психологічного здоров`я заявника. Заінтересовані особи вважали заяву безпідставною і просили у її задоволенні відмовити. Обґрунтували свої заперечення тим, що не вони, а син заявника [PERSON] після народження у них дитини став провокувати конфліктні ситуації, викрадав речі [PERSON] , влаштовував з ним сварки та бійки. Через деякий час під впливом сина заявник теж стала негативно до них відноситись, хоча вони не давали для цього ніяких приводів. [PERSON] заперечив факт побиття ним [PERSON] та вказав, що не він був причиною її інсульту, оскільки на той час він уже два тижні не мешкав у будинку. [PERSON] підтримала пояснення [PERSON] та додала, що після того як її чоловік після чергового скандалу пішов з дому, а вона повезла йому речі, брат поміняв замки в будинку, внаслідок чого вона не змогла потрапити додому і змушена проживати разом з чоловіком та дитиною в гуртожитку, хоча має законне право проживати за місцем своєї реєстрації. Представник заінтересованої особи 2 [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви посилаючись на те, що заявником не надано доказів протиправної поведінки [PERSON] , а з урахуванням тієї обставини, що вже понад пів-року вона та її чоловік мешкають окремо, немає підстав стверджувати про наявність ризиків. Вказала також, що зазначені у заяві обставини не виправдовують обмеження права [PERSON] та її дитини на проживання у будинку, у якому вони зареєстровані. Заслухавши учасників справи та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] на праві особистої власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку зареєстроване місце проживання заявника, її сина [PERSON] , дочки [PERSON] та її дитини, батьком якої є [PERSON] . [PERSON] став співмешкати з [PERSON] у 2017 р. і тоді ж вселився у будинок заявника. Наведені у заяві факти застосування [PERSON] психологічного та фізичного насильства щодо [PERSON] та її сина підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів. Так, допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що після народження у сестри дитини між ним та [PERSON] з ініціативи останнього стали виникати конфлікти, які нерідко переростали у бійки. [PERSON] вимагав у нього 2 тис. грн. за наче б-то полагоджений ним гараж і 100 дол. США за кожний день прострочення, безпідставно обвинувачував у крадіжках, погрожував та залякував. Поки він знаходився на роботі, мати залишалась вдома сама з дочкою та [PERSON] та страждала від їх поведінки. Вона неодноразово йому телефонувала зі скаргами, говорила, що вони її «доводять до стресу», погрожують та залякують. Якось мати зателефонувала йому і, плачучи, повідомила, що [PERSON] її побив, а через три тижні у неї стався інсульт. Після побиття матері вони одразу викликали поліцію і стали наполягали на виселенні [PERSON] . Останній змушений був виїхати, однак неодноразово приходив наче б-то за речами і завжди це закінчувалось скандалом та бійкою. Така бійка відбулась, зокрема, 01.01.2020, під час перебування матері в лікарні після інсульту. Після цих подій він за погодженням з матір`ю з метою забезпечення її безпеки та спокою поміняв у будинку замки. Прослухавши наданий заявником аудіозапис, суд переконався у правдивості повідомлених свідком обставин події, яка відбулася 01.01.2020 на території домоволодіння заявника. 28.11.2019 свідок [PERSON] звертався до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві з приводу побиття його [PERSON] 21.11.2019. Вказана обставина підтверджується виданим [PERSON] направленням на судово-медичну експертизу та його письмовими поясненнями. 30.11.2019 [PERSON] звернулася до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення та за даним фактом було відкрите кримінальне провадження № 12019100020008868, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. З пояснень [PERSON] вбачається, що 30.11.2019 приблизно о 21-00 год. після того як вона попросила [PERSON] залишити її будинок, останній обвинуватив її в тому, що вона ставить загрозу для його дитини та двічі ударив її по голові, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою. 06.12.2019 [PERSON] зверталася до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві із заявою про те, що [PERSON] постійно вчиняє сварки, застосовує до неї фізичну силу та відмовляється покидати її будинок. В ході перевірки заяви [PERSON] дільничним офіцером поліції були опитані сусіди [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факти погроз та залякувань з боку [PERSON] . Згідно з даними виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 25079 28.12.2019 [PERSON] каретою швидкої допомоги була доставлена до Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги та до 24.01.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «гостре порушення мозкового кровообігу по типу геморагії з формуванням внутрішньо-мозкової інсульт-гематоми в правій скронево-підкорковій ділянці», що ускладнилось лівобічним геміпарезом. Судом встановлено, що наразі заінтересовані особи разом з дитиною мешкають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Питання видачі обмежувального припису регулюється ЦПК України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до положень статті 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником, батьками та іншими законними представниками дитини, у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (пункти 1, 3 статті 350-2 ЦПК України). Стаття 1 Закону № 2229-VIII визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Частиною другою статті 3 Закону № 2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника (пункт 2 частини 1 статті 24 Закону № 2229-VIII). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частини 2, 3 статті 26 Закону № 2229-VIII). За результатами оцінки наданих сторонами доказів і їх особистих пояснень в судовому засіданні суд дійшов висновку, що тривалі і систематичні насильницькі дії, які чинив [PERSON] щодо матері своєї співмешканки, пов`язані зі словесними образами, погрозами та побоями, слід кваліфікувати як домашнє насильство у формі психологічного та фізичного насильства, що небезпідставно викликає у заявника побоювання за свою безпеку та безпеку своїх рідних і завдає шкоди її фізичному та психічному здоров`ю. Зважаючи на вищенаведене суд дійшов до переконання, що [PERSON] як особа, що постраждала від домашнього насильства, потребує невідкладного захисту у порядку, передбаченому Законом 2229-VIII та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] не має законних прав проживати у належному заявнику будинку, вважає належним і достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту заборону кривднику наближатися до місця проживання заявника на відстань ближче 50 метрів протягом шести місяців. На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде обмежений у пересуванні. З огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають у родинних та сімейних відносинах, підстав для направлення останнього для проходження програми для кривдників суд не вбачає. Що стосується дочки заявника [PERSON] , то з досліджених судом доказів в її діях не встановлено ознак домашнього насильства, а відтак суд погоджується з доводами її представника про те, що зазначені у заяві обставини не виправдовують обмеження її права та права її дитини на проживання у будинку, який є їхнім зареєстрованим місцем проживання. На підставі викладеного,

Outcome: partial