Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

12.06.2019 представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дяків Владислава Олександрівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом та просить суд ухвалити рішення та встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] перебувала на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня його смерті [INFO] ; встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , помер [INFO] , яка складалася з 1/2 ідеальної частини квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 26,8 кв.м., комора в підвалі 6,8кв.м. шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; визнати за [PERSON] як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померла [INFO] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 26,8 кв.м., комора в підвалі 6,8кв.м. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] Померла була власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира була власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] і спадщину фактично прийняла [PERSON] , яка після розірвання шлюбу фактично проживала з [PERSON] і була на його утриманні. Після смерті [PERSON] єдиним піклувальником [PERSON] був позивач, який піклувався нею до дня її смерті та здійснював її поховання. Однак, коли позивач звернувся із заявою на прийняття спадщини до приватного нотаріуса, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів і рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою за правилами позовного провадження. Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву.. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дяків Владислава Олександрівна правом надання письмових пояснень щодо позову або відзиву на позовну заяву не скористалася, на адресу суду направила належно завірені копії матеріалів спадкової справи № 6/2019. Ухвалою від 01.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 09.08.2019 задоволено клопотання представника позивача та витребувано спадкові справи та інформацію щодо місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] , а також витребувано інформацію щодо розміру пенсійного забезпечення даних осіб. Ухвалою від 18.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідач [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дяків Владислава Олександрівна у заяві від 05.08.2019 просить розглядати справу за її відсутності /а.с.43/. Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права власності є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року, визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328, 392 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого міститься в матеріалах справи /а.с.16/. У відповідності до Заповіту від 25.03.2016 року, посвідченого Пилипенко Х.О., приватним нотаріусом ЛМНО Свінцовська Олена на випадок своєї смерті заповідає все майно заповідає [PERSON] (арк.спадк. спр. 13). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дяків В.О. відкрито спадкову справу №6/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , копія якого витребувана судом та міститься в матеріалах справи. Згідно заяви про прийняття спадщини до спадкового майна входить квартира [ADDRESS] арк.спр. 2 спадкової справи/. Суд встановив, що єдиним спадкоємцем є позивач. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 29.05.1998 року, копія свідоцтва міститься в матеріалах справи /арк.спр.11/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.08.2016 року серія [NUMBER] (видано повторно), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.06.1974 року, актовий запис 227 /арк.спр.14/. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] була сестрою її мачухи. Підтримували родинні відносини. Після смерті [PERSON] вона почала часто хворіти, тому вони її доглядати. При одній з розмов покійна зізналася, що вони були з п. [PERSON] розлучені, про те жили як сім`я. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] була сестрою мачухи його дружини. Підтримували родинні відносини, їздили разом в село, відпочивали. Після смерті [PERSON] вони допомагали [PERSON] , останній період часу перед смертю навіть проживала у них. Також зазначив, що [PERSON] був хорошим майстром по ремонту взуття, працював у майстерні, а його дружина не працювала. Про те, що шлюб між ними був розірваний дізнався після смерті [PERSON] , хоча вони завжди жили разом. Свідок [PERSON] будучи в судовому засіданні повідомив, що з [PERSON] працював разом на одному підприємстві тільки у різних цехах. Бував кілька разів у нього вдома. Його дружина часто хворіла, а чоловік [PERSON] доглядав за нею. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були розлучені не знав, оскільки вони жили як одна сім`я. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] /арк.спр.15/. Згідно довідки № 656 від 25.03.2019 року [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до своєї смерті за адресою: [ADDRESS] арк.спр.19/. Згідно довідки № 658 від 25.03.2019 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав до своєї смерті за адресою: [ADDRESS] арк.спр.19/. Згідно інформації з Третьої львівської державної нотаріальної контори №2199/01-16 від 20.08.2019 року спадкова справа після померлого [PERSON] в нотаріальній конторі не зареєстрована /арк.спр.54/. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень викладених у. п.п.2,23 Постанови Пленуму ВСК України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.9 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п. 3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 2 статті 1220ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому засідання можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] як спадкоємиці разом з [PERSON] , на час відкриття спадщини. З пенсійного посвідчення [PERSON] (арк.спр.21) вбачається, що їй призначена пенсія з лютого 1977 року, інших доходів у неї не було. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] був працевлаштований та працював додатково: здійснював діяльність з ремонту взуття. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] , яка померла [INFO] перебувала на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня його смерті [INFO] , що встановлено судом. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем необхідно [PERSON] для набуття права на спадщину. Суд встановив, що [PERSON] склала 25.03.2016 заповіт на [PERSON] , копія заповіту міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК Українизаповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК Українизаповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; те, що позивач оформити право на спадкове майно, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача поклався на розсуд суду та проти задоволення позову не заперечив, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved