Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

11 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що 08 серпня 1997 року померла її матір [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна частка (пай), що перебувала в колективній власності КСП Урожай с.Курашівці Мурованокуриловецького району, розміром 2,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки внатурі (на місцевості). Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Курашівської сільської ради 28.07.1997 року за № 90 на її імя та на імя її брата [PERSON] Вона спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі вона не взмозі, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній, тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не зявилася, просила справу розглянути у її відсутності, про що зазначила у позовній заяві (а.с. 5). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Вважає позов таким, що підлягає задоволенню. (а.с.35) Представник відповідача [PERSON] сільської ради також в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 36). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 1997 року в с.Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON]. (а.с.8) [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП Урожай с.Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, розміром 2,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №053774, за порядковим номером 2338. Вартість зазначеної земельної частки (паю) становить 54514,16 грн. (а.с. 13,14) При житті, 08 липня 1997 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними спорудами і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, яке належить їй на праві особистої власності, все те, на що матиме право, заповіла своїм дітям: дочці [PERSON], мешканки [INFO] та сину [PERSON], мешканцю м.Новодністровськ, мікрорайон Сонячний Сокирянського району Чернівецької області. (а.с.10) Згідно довідки Михайловецької сільської ради № 861 від 08.12.2015 року позивач спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном (а.с. 10). Інший спадкоємиць за заповітом [PERSON] спадщину не прийняв. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,27 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району позивачу [PERSON], Мурованокуриловецькою державною нотаріальною конторою відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи (а.с.15). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 43607324 та № 43607345 від 15.04.2016 року слідує, що спадкова справа на імя померлої 08 серпня 1997 року [PERSON] не заводилася, тобто спадкові права ніким не оформлялися (а.с.21-34). Стаття 524 ЦК УРСР (1963 р.) встановлює, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача повністю, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом та прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, інший спадкоємець спадщини не прийняв та на неї не претендує,\~відповідачі визнали позовні вимоги, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, перешкод в прийнятті нею спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved