overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

11 липня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 08 квітня 2003 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з березня 2009 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2003 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть з березня 2009 року, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

11 липня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 листопада 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦСУ Локачинського РУЮ, актовий запис № 9. Від спільного шлюбу в них є троє дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них протилежні погляди на подружнє життя. Відповідач не забезпечував сім'ю, постійно нехтував сімейними цінностями. Є підозри в подружній зраді. На даний час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та пояснила, що на даний час вони з відповідачем разом не проживають. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Терміну на примирення не надавати. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 14 листопада 2003 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від спільного шлюбу в них є троє дітей. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вони фактично припинили шлюбні відносини і не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб між ними існує формально. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, а отже заяву необхідно задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

11 липня 2014 року позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.09.1997р., виданого Погребищенською міською Радою народних депутатів, їй, її чоловіку [PERSON], сину [PERSON], дочці [PERSON], належить на праві приватної спільної власності квартира [ADDRESS], загальною площею 60,5 кв. м. Проте при видачі свідоцтва про право власності на житло Погребищенською міською Радою не були зазначені рівні ідеальні частки кожного із співвласників. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер, про що зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про його смерть № 115, серії [NUMBER]. Позивачка має намір успадкувати спадщину, але через не визначення належних кожному із співвласників ідеальних часток квартири вона не може оформити спадщину. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги і просила визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по 1/4 частці кожному із її співвласників. Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки. Заслухавши позицію позивачки та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності; - ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; - ст.367 ЦК України встановлено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється; - ст.370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; - ст.1216, 1218 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

11 липня 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 11 жовтня 2003р. з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] З 2007р. сімейне життя між ними поступово погіршувалося, через різні погляди на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 2009р. ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Виникло питання про розірвання шлюбу, в зв'язку зі створенням нової сім'ї. Відповідач також з 2011р. перебуває в громадянському шлюбі. Майнових спорів між ними не має. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.2-3). Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що з 11 жовтня 2003р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 жовтня 2003р. (а.с.4). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 3 березня 2004р. (а.с.5). В силу ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. В порядку визначеному ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

11 липня 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Посилається на те, що 06 травня 1996 р. їй видано паспорт на імя [PERSON], тобто замість імені «Анна» як у свідоцтві про народження, записали «Ганна». Внаслідок цього у 2001 р. отримала у власність земельну ділянку на вказане імя, а 5 березня 2015 р. отримала новий паспорт у звязку з втратою старого вже на імя [PERSON], тобто як у свідоцтві про народження. Вказує, що з приводу цього звернулася до Держгеокадастру з метою внести зміни у Державний акт про право власності на земельну ділянку, але їй в цьому відмовлено. Просить встановити факт належності їй вказаного правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності. Заінтересована особа (відділ Держгеокадастру) будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження заявника, яке видано 15 червня 1959 року її прізвище імя та по батькові записане як [PERSON] українською мовою). Проте, 06 травня 1996 р. Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області заявнику видано паспорт (серія ЕО № 157164) на імя [PERSON], тобто замість імені «Анна» записали імя «Ганна». 06 березня 2001 р. [PERSON] на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Новоодеської районної ради Миколаївської області від 25 січня 2011 р. № 11 видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 8,41 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоодеської районної ради Миколаївської області. Разом з тим, 05 березня 2015 р. Новоодеським РС УДМС України в Миколаївській області заявнику видано паспорт (серія ЕР № 535679) на імя [PERSON], тобто замість імені «Ганна» записали імя «Анна». Таким чином, на цей час, імя заявника записане у документі, що посвідчує її особу не співпадає з іменем, що записане у Державному акті на право приватної власності на землю виданому на її імя. За таких обставин, суд визнає той факт, що спірний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку належить [PERSON], а вказані помилки допущені у написанні її імені викликані його невірним перекладом під час видачі паспорта, що порушує права заявника на володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, яке підлягає відновленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 30.01.2010 року він та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано Новодністровським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управліня юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №04. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини. З травня 2014 року проживають окремо один від одного та не ведуть спільне господарство. З вересня 2014 року, відповідно до рішення Новодністровського міського суду, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти, які перший справно сплачує. Вважає, що примирення є неможливим. Просить прийняти рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 30 січня 2010 року міським відділом ДРАЦС Головного територіального управліня юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №04. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги позивача [PERSON] та просить їх задоволити. Подальший розгляд справи просить провести без його участі, у звязку із службовою зайнятістю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги повністю визнає та не заперечує проти їх задоволення. Строку на примирення не потребує. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у даному судовому засіданні на підставі доказів, які є в матеріалах справи. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що з 30.01.2010 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Новодністровським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управліня юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №116656, виданого повторно 07.07.2016 року. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ №172319 від 25.06.2010 року. Спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином, враховуючи наведені обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що їхня сімя остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 06 вересня 1986 року у Сокальському ЗАГС Львівської області, актовий запис №125. Від спільного шлюбу в подружжя неповнолітніх дітей немає. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільної думки у вирішенні сімейних питань, постійні сварки та суперечки. Неодноразові примирення не давали позитивного результату, що призводило до припинення шлюбних стосунків. На даний час проживають окремо, сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Вважає, що примирення і збереження сімї є неможливим, оскільки сімя існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась без поважних причин, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб та його копію (а.с.3,4), копію паспорта позивача (а.с.5), копію паспорта відповідача (а.с.6), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд позов задовольняє. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. залишити за ним у звязку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві посилається на ту обставину, що вона є власницею квартири №2 у житловому будинку № 9, що розташований у провулку Полтавському у м. Володимирі-Волинському Волинської області. У квартирі окрім неї, проживає та зареєстрована її мама [PERSON], [INFO], а також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який за даною адресою не проживає більше року. В утриманні квартири, оплаті послуг за електроенергію, газ, воду,опалення він не бере ніякої участі, чим завдає їй значних матеріальних збитків, і вона змушена зі своєї заробітної плати сплачувати за комунальні послуги за відповідача. Вона не може фінансово утримувати ще і відповідача, який не є членом ї сім»ї. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їй квартирою та зняти його з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з»явився, будучи належним чином повідомленим про явку до суду за місцем фактичного проживання, а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] до суду не з»явилася, однак подала заяву про визнання позову, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири №2 у житловому будинку № 9, що розташований у провулку Полтавському у м. Володимирі-Волинському Волинської області. Дана обставина стверджується копією договору дарування квартири, витягом про державну реєстрацію прав, витягом з Державного реєстру правочинів. Як вбачається з копії будинкової книги, в даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає понад рік без поважних причин, він втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачі підлягають зняттю з реєстраційного обліку. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 01.04.2016р. помер його дядько, [PERSON], після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку він має намір успадкувати за законом, проте не має можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документа (сертифікату), який був втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити (а.с. 16). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Черемошненської сільської ради [PERSON] суд повідомив листом, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 14). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер 01.04.2016р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, проте не має такої можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документа (сертифікату), який був втрачений, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved