Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

10 червня 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бражник Д.С., звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25524, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 04.09.2020 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «ФК «Аланд» у сумі 20259,51 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 23 травня 2012 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 002-26501-230512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно з яким банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної вікличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 10000,00 грн. 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 25524, яким стягнуто з позивача на користь ТОВ «Аланд» суму заборгованості 19759,51 грн. за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 500,00 грн. 30 вересня 2020 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 63164953 про примусове стягнення на підставі виконавчого напису заборгованості у загальній сумі 20259,51 грн. На думку позивача, виконавчий напис вчинений із грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів з наступних підстав. По-перше, позивач не була належним чином повідомленою про будь-яке відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, про суму вимоги. По-друге, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було отримано та досліджено належним чином первинних документів, які б надавали змогу встановити факт отримання та факт користування грошовими коштами, визначеними у кредитному договорі, не було встановлено яким чином нарахована заборгованість, а тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірними. Крім того, нотаріусом стягнуто заборгованість поза межами строку позовної давності та поза межами терміну дії договору, оскільки кредитний договір укладено 23 травня 2012 року і за його умовами кредитування здійснюється протягом 364 календарних днів (тобто 1 рік). Усі наведені обставини свідчать, на думку позивача, про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів і надає підстави визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Також, відповідно до ст. 1212 ЦК України позивач просила стягнути з відповідача утримані з її заробітної плати на виконання виконавчого напису грошові кошти в сумі 18301,11 грн., а також сплачений нею судовий збір у розмірі 1362,00 грн. і витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом, витребувано за клопотанням позивача письмові докази. Відповідач та треті особи, які отримали копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів (а.с. 45-48), не скористалися своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та пояснень на позовну заяву відповідно. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що\~в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 23 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений Договір № 002-26501-230512 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки із встановленням кредитного ліміту на день укладання Договору у розмірі 10000 грн. строком на 364 календарних днів (а.с. 11-13). 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 25524 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за Кредитним договором № 002-26501-230512 від 23.05.2012 за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року в розмірі 19759,51 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 9611,03 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10148,48 грн., а також з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФК «Аланд» плату за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн., загальна сума яка підлягає стягненню складає 20259,51 грн. (а.с. 14). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 30.09.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63164953 з виконання виконавчого напису № 25524, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 20259,51 грн. (а.с. 17-18). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення утриманих за виконавчим написом сум. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610\~ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України). Статтею 525 ЦК\~України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст.\~39 Закону), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено, що\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Також пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. За вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Тобто порядок, періодичність друкування форма надання виписок\~(у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію\~бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75,\~далі Положення № 75). Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (пп. 14 п. 3 Положення № 75). Особові рахунки та\~виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:\~номер особового рахунку;\~дату здійснення останньої (попередньої) операції;\~дату здійснення поточної операції;\~код банку, у якому відкрито рахунок;\~код валюти;\~суму вхідного залишку за рахунком;\~код банку-кореспондента;\~номер рахунку кореспондента; номер документа;\~суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);\~суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;\~суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання\~виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.п. 61, 62 Положення № 75). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. На ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2021 про витребування належним чином завірених копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., останнім не було надано витребуваних доказів, а з Житомирського обласного державного нотаріального архіву надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали у зв`язку з тим, що нотаріус Горай О.С. не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. Відповідно до ч. 10\~ст. 84 ЦПК України\~у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Таким чином, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, виконавчий напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги позивача повернення стягненого за виконавчим написом, суд виходить з наступного. Предметом спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі\~ст.1212 ЦК України. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Так, суд дійшов висновку, що виконавчий напис № 25524, вчинений 04.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів у розмірі 20259,51 грн., не підлягає виконанню. Відповідно до довідки, виданої АТ «Криворізька теплоцентраль» 31.05.2021 за № 286/06, а також копій платіжних доручень, вбачається, що з заробітної плати [PERSON] були сплачені суми по ВП № 63164953 у період жовтень 2020 року квітень 2021 року у розмірі 18301,11 грн. (а.с. 19-26). Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 18301,11 грн. з відповідача на користь позивача, у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 07 травня 2021 між позивачем [PERSON] та Адвокатським бюро «Бражник і Партнери» укладено договір № 102 про надання правової допомоги, на підставі якого адвокатом Бражник Д.С. виданий ордер від 01.06.2021, підписаний виконаних робіт від 10.06.2021 на загальну суму 8000 грн. (а.с. 32). Вивчивши вказані\~докази,\~суд вважає\~можливим стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача витрати\~на правничу\~допомогу у\~сумі 6500\~грн. за виключенням суми витрат на складання заяви про забезпечення позову, оскільки на підтвердження складання та звернення до суду із такою заявою позивачем не надано жодних доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подачу позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved