Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

11 листопада 2015 року заявники подали до суду заяву про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, проте подружні відносини між ними не склалися, в теперішній час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю, а між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини, що зафіксовано у відповідному договорі. Просять укладений між ними шлюб розірвати. Заявники в судове засідання не зявились, подавши спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.30). Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності заявників, від яких надійшла відповідна спільна заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Єлісєйкіна) [PERSON] укладено шлюб, який 13 жовтня 2007 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 821 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЕД №052558 (а.с.29). Заявники є батьками [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ЕД №106299, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно з ч.1 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Встановлено, що 20 жовтня 2015 року заявники уклали договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] у місті Селидове Донецької області, 20 жовтня 2015 року, реєстровий номер 3-459 (а.с.19-21). Відповідно до умов договору місцем проживання дитини є місце проживання матері. Батько має право, зокрема, безперешкодно відвідувати дитину, в тому числі 5 разів на тиждень до 5 годин на день за місцем її проживання, завчасно попередивши про приїзд по телефону або за допомогою іншого засобу звязку, а також має право за попередньою домовленістю з матірю брати дитину, за її бажанням та з урахуванням стану здоровя, до себе на суботу та неділю двічі на місяць. Крім того, сторони договору встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання дитини, які виплачуються батьком на користь матері та складаються з виплати у вигляді грошової суми в розмірі не менше 100 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, не пізніше 30 числа поточного місяця за минулий місяць. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, а їхня заява відповідає дійсній волі подружжя, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини.

Outcome: approved