Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

11 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Красіна, 192, с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2007 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], та який 13 липня 2015\~року розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. У належному позивачу житловому будинку зареєстровані, але ніколи не проживали, його колишня дружина [PERSON] та її син від першого шлюбу [PERSON], у звязку з чим, просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Красіна, 192, с.\~Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області/ В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ньому, та просила задовольнити його. Відповідач заперечень проти позову не надала, в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого з урахуванням згоди представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 25). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] її сусід. Відповідача вона бачила лише один раз в дитячому садку на випускному, а її сина [PERSON] не бачила взагалі. Додала, що вона бувала у будинку, належному позивачу та речей ані відповідача, ані її сина вона там не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] її сусід, який проживає в спірному будинку разом із своїм сином [PERSON] Відповідача та її сина [PERSON] за місцем мешкання позивача вона взагалі жодного разу не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] його сусід. Відповідача він не бачив взагалі, а її сина [PERSON] бачив одного разу. В спірному будинку позивача відповідача ві ніколи не бачив, її сина від першого шлюбу також. Додав, що він дійсно підписував акт та на даний час ані відповідача, ані її сина [PERSON] не зустрічає, у будинку, належному позивачу, їхні речі відсутні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року до 24 липня 2015 року (а.с. 11). Позивач є власником будинку № 192 на вул. Красіна в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5537800 від 22 листопада 2004\~року (а.с.\~6). У вищезазначеному будинку зареєстровані: позивач [PERSON], його малолітній син [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 12, 16). Проте [PERSON] та її син від першого шлюбу неповнолітній [PERSON], [INFO], у спірному будинку ніколи не проживали і на теперішній час не проживають, що підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], актом від 18 серпня 2015 року, актом обстеження матеріально побутових умов житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Красіна, 192, с. Знаменівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область від 03\~вересня 2015 року № 7, відповідно до яких, у зазначеній квартирі мешкає лише [PERSON], [INFO] разом із своїм сином [PERSON] (а.с. 13, 14) та довідкою № 1605 від 03 вересня 2015 року, виданою виконкомом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.15). Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. [PERSON] та неповнолітній [PERSON] без поважних причин не проживають з квітня 2010 року, тобто більше одного року, в будинку № 192 на вул.\~Красіна в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знялися, доказів поважності причин не проживання суду не надали. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач та її неповнолітній син [PERSON] порушують права позивача як власника домоволодіння, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном, і можуть бути визнаними такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved