Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

12.03.2019 р. АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що згідно з Договором без номеру від 22.01.2007 р., укладеним між Банком і відповідачем, остання отримала кредит у розмірі 6800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного Договору він складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів Банку. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.01.2019 р. утворилася заборгованість в сумі 159919,81 грн. Ухвалою суду від 04.04.2019 р. відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін. Позивач АТ КБ «Приватбанк» явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті у спрощеному провадженні, належним чином у порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву (а.с.73) про розгляд справи у її відсутність з посиланням на часткове визнання позову - в загальному розмірі12628,33 грн., з яких 6443,05 грн. сума кредиту, 6185,28 грн. відсотки за користування кредитом в період з 01.03.2016 р. по 31.10.2018 р. у відповідності до наданого нею розрахунку (а.с.69-70). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено,\~що 22.01.2007\~р.\~між ПАТ\~КБ «Приватбанк» (з\~21.05.2018\~р.\~Публічне акціонерне\~товариство Комерційний\~банк «Приватбанк»\~(скорочена\~назва -\~ПАТ КБ\~«Приватбанк»)\~змінило назву\~на Акціонерне\~товариство Комерційний\~банк «Приватбанк»\~(скорочена\~назва -\~АТ КБ\~«Приватбанк») та [PERSON] був укладений Договір без номеру, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 6800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування та пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів (а.с.11). Відповідно до умов укладеного договору він складається з «Заяви», якою [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку у Приватбанку, «Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на це підписом у заяві (а.с.11,12-17,41,56). При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно зі ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовано. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за Договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.01.2019 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 159919,81 грн., яка складається з: - 6443,05 грн. заборгованість за кредитом, - 150776,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. До стягнення у відповідності до принципу диспозитивності заявлена сума в розмірі 126671,12 грн., яка складається з: - 6443,05 грн. заборгованість за кредитом, - 120228,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 22.01.2007 р. по 30.10.2018 р. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком (а.с.50-54), виходить з такого. Із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.04.2015 р. проценти за користування кредитними коштами нараховувалися позивачем у порядку та у розмірі, що не передбачені умовами кредитного договору. Так, сторонами погоджена процентна ставка в розмірі 36% з розрахунку 360 днів у році (а.с.11-зворот Заяви). Підстав, за якими позичальник має право на збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку умови договору не містять. Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року N 661-VI (далі - Закон N 661-VI), який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено статтею 1056-1, частиною другою якої передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведена редакція статті 1056-1 ЦК України була чинною до 16 жовтня 2011 року. Законом України 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», що набрав чинності 16 жовтня 2011 року стаття 1056-1 ЦК України викладена у новій редакції, зокрема, частинами 1-3 цієї статті визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Закону N 661-VI. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові № 6-2355цс15 від 16 грудня 2015 року. Позивачем збільшена процентна ставка після набрання чинності Законом № 661-VI без згоди відповідача, що є неправомірним. Тож розмір процентів за користування кредитом має вираховуватися, виходячи з відсоткової ставки, що діяла на час укладання договору та до 04.2015 р. Отже, проценти за користування кредитом, виходячи з базової процентної ставки 3% на місяць, мають дорівнювати: - з 01.04.2015 р. по 30.10.2018 р.: 6443,05 грн. х 0,1% (36,00%/360 днів) х 1308 днів прострочки = 8423,52 грн. До цієї суми слід додати проценти, нараховані позивачем до 01.05.2015 р. у розмірі 2199,94 грн. Тож сума процентів, що підлягає стягненню з позивача на користь позивача визначена судом в розмірі 10623,46 грн. = 8423,52 грн. + 2199,94 грн. Загальна сума кредитної заборгованості станом на 31.01.2019 р. визначена судом в розмірі 17066,51 грн.: - 6443,05 грн. заборгованість за кредитом, - 10623,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 22.01.2007 р. по 30.10.2018 р. Тож позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1762,00 грн.

Outcome: partial