Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 13 червня 2009 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В жовтні 2011 року вони з [PERSON] припинили шлюбні відносини і стали проживати окремо, та рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2012 року їх шлюб було розірвано. Спору між ними про місце проживання дитини не було, відповідач не заперечував проти проживання доньки з нею. За весь час, що вони з [PERSON] не проживають спільно відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь в її вихованні. Крім того він ухилявся від сплати аліментів та не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Станом на 04 квітня 2016 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16361,19 грн. На сьогоднішній день дитині шість років і вона не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за чотири роки жодного разу його не бачила. З жовтня 2011 року вони з донькою проживають в квартирі її матері, де дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Крім того позивач зазначила, що з 15 липня 2015 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який піклується про її доньку як рідний батько. При вирішенні спору прохала суд врахувати, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування її та дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною та приймання участі батька в вихованні, що свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Прохала суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково та пояснив, що дійсно від спільного життя з позивачкою у них є малолітня донька [PERSON], [INFO], яку він в останнє бачив в 2013 році. Життям дитини та її здоров'ям він не цікавився так як не мав на це часу. Аліменти на утримання доньки не сплачував з 2014 року, так як не працював і його фактично утримувала його мати. На теперішній час він працевлаштувався, але матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, так як вважав, що з нього повинні гроші вираховувати автоматично. Про те, що постало питання про позбавлення його батьківських прав відносно доньки, йому стало відомо навесні, але по теперішній час ним не було здійснено жодних спроб на врегулювання даного питання, він не намагався зустрітися з дитиною, щоб поспілкуватися, не відвідав святкової лінійки присвяченої першому вересню, так як донька пішла в цьому році до школи. Крім того відповідач пояснив, що не пам'ятає коли в останнє він вітав свою доньку з днем народження та купував подарунки, але йому відомо, що [PERSON] чоловіка позивача називає батьком. Прохав суд не позбавляти його батьківських прав відносно доньки [PERSON], так як в майбутньому він має намір виправитися. Представник Виконавчого комітету Першотравенської міської ради, як органу опіки та піклування, [PERSON] підтримала заявлені [PERSON] вимоги та прохала суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] з тих підстав, що батько не виконує своїх батьківських обов'язків. Відповідач був повідомлений виконкомом про звернення [PERSON] до органу опіки та піклування з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно доньки, але відповідач ніяких висновків для себе не зробив, поведінку по відношенню до дитини не змінив. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 13 червня 2009 року, який було розірвано у відповідність до рішення Першотравенського міського суду від 30 липня 2012 року. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження якої серії [NUMBER] виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21 жовтня 2009 року, батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON]. 15 липня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Виконавим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 15.07.2015 р.). На теперішній час [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ПП «Комунальщик-1» №2407 від 05.07.2016 року. Відповідно до довідки Першотравенського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області №190 від 10 серпня 2016 року на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 490/917 від 23.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] року щомісячно до досягнення повноліття в розмірі 25%. Боржником аліменти не сплачуються з 25 травня 2014 року. Борг станом на 10 серпня 2016 року складає 19368,27 гривень. Згідно соціально-психологічної характеристики сім'ї вихованця КДНЗ «Берізка» [PERSON] дитина відвідує дитячий садок з вересня 2011 року. Загальна сімейна атмосфера доброзичлива, психологічне оточення стійке. Відношення до дитини у сім'ї турботливе. Контроль за поведінкою і діяльністю дитини систематичний. Взаємодія мами з ДНЗ систематична. Навчально-виховний процес мама з [PERSON] контролюють постійно, відвідують батьківські збори та консультації. На зауваження та рекомендації вихователів реагують адекватно, приділяють багато часу спільному дозвіллю з дитиною. Батько дитини, [PERSON], жодного разу не з'являвся в КДНЗ. Не приходить на свята, на батьківські збори, не цікавиться справами дитини. З вихователями не спілкується, дитину з дитячого садка не забирає. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], про що надав відповідний висновок за №2013/05.14 від 23 червня 2016 року. Статтею ст.150 Сімейного Кодексу України, передбачені обов'язки батьків щодо виховання і розвитку дитини. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки [PERSON], її навчання, підготовку до самостійного життя. Не надає матеріальної допомоги на її утримання з травня 2014 року по теперішній час, має заборгованість по сплаті аліментів. Не спілкується з дитиною з 2013 року, та не цікавиться її життям. Фактів перешкоджання спілкуванню батька з дитиною зі сторони позивача в ході судового розгляду встановлено не було. Зазначені фактори суд розцінює як ухилення [PERSON] від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Також суд враховує поведінку [PERSON] та його відношення до дитини за час знаходження цивільної справи про позбавлення його батьківських прав на розгляді в Першотравенському суді ( справа надійшла до суду 11 липня 2016 року), те, що відповідач за два з половиною місяці так і не знайшов часу на те, щоб зустрітися з донькою та поспілкуватися з нею, що свідчить саме про його свідомий вибір по усуненню від виховання дитини. За таких умов суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] підлягають задоволенню, що в повній мірі відповідає інтересам малолітньої [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved