overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11 квітня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх з відповідачем неповнолітні доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, але відповідач, який є їх батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча зобовязаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дітей в загальному розмірі 1500 грн., тобто на кожну дитину по 750 грн., до досягнення ними повноліття. В судове засідання сторони не з`явились, про дату та час слухання справи судом були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивачка надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, та позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони з 16 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народились доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач є їх батьком, що не оспорюється. Рішенням Жовтневого районного суду миколаївської області від 2 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірваний, діти залишилися проживати з матір`ю і перебувають на її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач працює неофіційно і має нерегулярний (мінливий) характер доходів, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обовязок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дітей, стан їх здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти в загальному розмірі 1500 грн., тобто по 750 грн. на кожну дитину, щомісячно. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

11 квітня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 2007 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка, її представник у судовому засіданні заявлений позов підтримали. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 19.06.2007 року (а.с. 4). Від спільного проживання сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від вересня 2016 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, а від травня 2017 року - мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 640,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 22 серпня 2013 року вона уклав шлюб з відповідачем і спільно проживали до листопада 2017 року. Від шлюбу у сторін є спільна донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення господарства, виховання дитини. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, проте в прохальній частині позову просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 2). Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив (а.с. 23). Відповідно до ухвали суду від 26 липня 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-БК № 225980 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін є донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-БК № 368135 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, виховання дитини. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, дочка знаходиться на її (позивача) утриманні. [PERSON] просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про народження (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає разом із батьками у м. Носівка Чернігівської області по вул. Репіна, 2, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не надав суду доказів про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дочки, визнав позов в повному обсязі, Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. З відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 21 серпня 2009 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими рішення суду розірвано 10 грудня 2010 року Згідно довідки Сватківської сільської ради [PERSON] проживає з матірю. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а саме батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей, тому з відповідача слід стягти аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи на те, що з 02 листопада 1987 року перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя з відповідачем не склалося через зміну поглядів на життя, і тому, на думку позивача, їх сімя не може бути збережена. Подружжя неповнолітніх дітей не має, проте відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦСу. Окрім цього, позивач [PERSON] просила розгляд справи провести у її відсутність /а. с. 5/. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, у звязку з чим розпочато підготовче провадження / а. с. 8 /. Ухвалою суду від 03 травня 2018 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 16 травня 2018 року /а. с.12/. Ухвалою суду від 16 травня 2018 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 09 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, непорозуміння та сварки. Сторони проживають окремо, не підтримують подружні стосунки. Позивач вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї не можливе. Позивач зазначає, що син залишиться проживати з нею. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

11 квітня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 19.09.1992 р. у Виконавчому комітеті Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 39 Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує на те, що разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 08.06.2018р. повторно не прибула, не повідомила суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 19 вересня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб у Виконавчому комітеті Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 39 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, та те, що позивач не виявила бажання примиритись та наполягала на розірванні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

11 квітня 2018 року завідуюча 8-м\~ відділенням\~ Комунального закладу «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни»\~ [PERSON] звернулася до суду з заявою про продовження госпіталізації в примусовому порядку пацієнтці [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги наявністю у зазначеної пацієнтки хронічого психічного захворювання у вигляді «Судинна деменція, неуточнена», внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для неї самої, та не спроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні лікарпсихіатр підтримала заяву та прохала її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала. Захисник також не заперечувала проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам пацієнтки. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 05.04.2018 року [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Судинна деменція, неуточнена», і виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді деменції з неадекватною, ауто-агресивною поведінкою, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для неї самої та не спроможна задовольнити основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність; потребує спеціального медичного нагляду та лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/1698 від 10.01.2018 р. [PERSON] хворіє з 2015 р. Госпіталізації: з 03.04.2015 р. по 17.10.2017 р. та з 17.10.2017 р. по даний час (а.с. 5) Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.09.2017 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] (а.с.7). 20.10.2017 р. на підставі рішення Роменського міськрайонного суду [PERSON] була госпіталізована до КЗ СОР «1-а ОСЛ м. Ромни» без її усвідомленої згоди (а.с. 8). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 279 від 25.05.2018 р. КЗ СОР «Сумський наркологічний диспансер», [PERSON] на даний час виявляє ознаки Судинної деменції. Потребує продовження примусової госпіталізації у психіатричному стаціонарі в порядку ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с. 34-34). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність продовження [PERSON] госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» . \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

11 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 20.08.2013 року, від шлюбу дітей не мають, спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не зявився, надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2013 року, від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved