Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

10 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 31.05.1986 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причинами розпаду сімї є те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, що постійно призводило до конфліктів, сварок та побиття її та доньок. Крім того, відповідач зраджував у подружній вірності, неодноразово приводив додому інших жінок, оформляв кредити в різних банках без її згоди, кошти витрачав на власні потреби, не дбаючи про сімю. Разом не проживають протягом 13 років, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримала. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зясувавши думки сторін, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд знаходить за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення та позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 31 травня 1986 року, про що в складено відповідний актовий запис за № 161. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 188942, виданим повторно 04 жовтня 2018 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання у сторін є дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сімя 13 років не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт непроживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту на протязі тривалого часу суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір сплачений позивачем суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 СК України,

Outcome: approved