Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

10.12.2013 року позивач звернувся з позовом до відповідача, де прохає: - в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11223887000 від 26.09.2007 року, звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (ЄДРПОУ: 36698193, місцезнаходження: 04073, м. Київ, Московський проспект, 9, БЦ Форум Парк Плаза, корп..4, поверх 5, оф. 502) на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан; Марка:Daewoo; Модель: Nexia ЗНГ; Номер кузова: [NUMBER]; Рік випуску: 2007; Держ.реєстр.номер: [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продаж №781 від 18.09.2007, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (ЄДРПОУ: 36698193) договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Вердикт Фінанс»); · надати (визнати) право ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем; · витребувати у [PERSON] автомобіль- Тип ТЗ: легковий седан; Марка: Daewoo; Модель: Nexia ЗНГ; Номер кузова: [NUMBER]; Рік випуску: 2007; Держ.реєстр.номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки [NUMBER] та передати у володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (ЄДРПОУ: 36698193, місцезнаходження: вул. Костянтинівська, буд. 15, корп. А, м. Київ, Київська обл., 04071); · надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (ЄДРПОУ: 36698193) (в особі його уповноваженого представника) право (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортного засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 p. N 1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду; · стягнути з відповідача понесені судові витрати на користь Позивача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечує з тих підстав, що викладені відповідачем у письмових запереченнях проти позову від 29.01.2014 року №785/14 (а. с. 100-102) Зокрема це стосується - визначення розміру заборгованості за кредитом; · власне правомірності звернення стягнення на заставлене майно; · щодо обов'язку боржника (відповідача) сплатити платіж факторові (позивачеві); · стосовно обраних позивачем способу захисту прав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в позові, з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено ст. 11 цього ж Кодексу,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Судом встановлено, що,26.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11223887000 . Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 10 415,00 долларів США, для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі, в строк до 26.09.2014 року, зі сплатою 12,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором,відповідач передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан; Марка:Daewoo; Модель: Nexia ЗНГ; Номер кузова: [NUMBER]; Рік випуску: 2007; Держ.реєстр.номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу N9781 від 18.09.2007 . Згідно Договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складає 58 440,00 грн. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ«УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства», змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до якого, ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11223887000 від 26.09.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив на користь ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11223887000 від 26.09.2007 року. На підставі вказаних Договорів від 20.04.2012 року та ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про заставу», ч. 2 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», до позивача у справі ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору застави, які укладені з Відповідачем. Таким чином, позивач ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» наділено правом застави та правом грошової вимоги, а ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» втратили такі права. Як убачається з п. 8.3 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 26.09.2007 року №11223887000, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем у справі [PERSON], сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку. Тут же зазначено, що у разі застосування позасудових засобів звернення стягнення у випадках, визначених в п. 8.1 цього Договору, Банк надсилає Позичальнику повідомлення відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно п. 8.4 договору, у разі невиконання Позичальником вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п. 8.3. цього Договору Банк здійснює звернення стягнення у порядку, передбаченому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Однак позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про звернення стягнення на заставлене майно шляхом продажу його від імені відповідача третій особі, посилаючись при цьому на норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», надав при цьому суперечливі докази правомірності своїх вимог. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Як вбачається з даного позивачем витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 06.11.2013 № 42448019, відомості про звернення стягнення зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 06.11.2013 р. Доказів направлення відповідачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяження в цей же день, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», позивач не надав. Відповідно до ст. 27, ч. 2 ст. 28 цього ж Закону, обов'язок у відповідача виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння позивачу виникає протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та направлення відповідного повідомлення. Оскільки позивач таке повідомлення не направляв, то у відповідача відсутній обов'язок, а у позивача відповідне право на звернення стягнення на предмет застави. Як слідує з наданих позивачем письмових доказів, повідомлення з вимогою про сплату суми заборгованості або передачу предмета застави, було направлено відповідачу 30.05.2013 року за вих. №9075650 (а. с. 57-58). На підтвердження направлення боржнику зазначеного повідомлення, згідно з умовами договору, позивачем наданий список № 039150911373 згрупованих рекомендованих відправлень за 08.01.2013 року, що підтверджується поштовим штемпелем (а.с. 39-40). Інших доказів,щодо належного виконання своїх зобов»язань за договором,позивачем суду не надано. Таким чином, надані позивачем докази, не спростовують заперечення відповідача щодо неотримання ним такого повідомлення для позасудового порядку вирішення спору, як це передбачено умовами договору. Викладене свідчить, що за вказаних обставин, коли сторони домовилися про досудовий порядок урегулювання спору, як обов'язкову стадію у спірних стосунках, ненадання позивачем належних доказів щодо дотримання такої процедури, з послідуючим зверненням до суду є безпідставним та таким, що порушує законні права боржника.

Outcome: dismissed