Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

10 березня 2017 року Перший заступник військового прокурора Львівського гарнізону [PERSON] на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 45-46 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, [PERSON] академії [PERSON] військ ім. гетьмана [PERSON], звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із заявою до [PERSON] про стягнення витрат, повязаних з її утримання в якості курсанта у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України Заява обґрунтована тим, що наказом № 24-КС від 28 липня 2015 року [PERSON] зараховано курсантом першого курсу [PERSON] сухопутних військ ім. гетьмана [PERSON]. Наказом від 28.07.2015 року [PERSON]Ю, зараховано до списків особового складу [PERSON], поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта та зараховано на котлове забезпечення - зі сніданку 29.07.2015. 28 липня 2015 року між Міністерством оборони України в особі начальника [PERSON] та курсантом [PERSON] укладено контракт на проходженням військової служби навчання у ЗСУ. Наказами начальника [PERSON] від 31.10.2016 № 145-КС та № 260 від 01.11.2016 солдата [PERSON]Ю, відраховано з числа курсантів в звязку з небажанням продовжувати навчання, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу [PERSON]. Відповідно до положень Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 [PERSON] необхідно відшкодувати витрати повязані з її утриманням в [PERSON] в період з 28.07.2015 по 01.11.2016 року в сумі 40399,61 грн. Враховуючи те, що вказані витрати не були відшкодовані відповідачем самостійно прокурор просить стягнути їх на користь [PERSON] академії сухопутних військ ім. гетьмана [PERSON]. Прокурор та позивачі в судове засідання не зявились, надіслали заяви-клопотання про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач заперечувала проти позову з огляду на відсутність коштів, необхідних для погашення заборгованості. Крім того зазначила, що відрахувалась з начального закладу через неналежне ставлення до курсантів з боку офіцерського складу навчального закладу. Відповідаючи на запитання головуючого повідомила, що до правоохоронних органів з приводу постійних принижень з боку військового керівництва не зверталась. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. 22 липня 2015 року [PERSON] до [PERSON] військ імені гетьмана [PERSON] (далі за текстом [PERSON]) подано письмову заяву щодо допуску її до участі у конкурсному відборі на денну форму навчання за програмою підготовки молодший спеціаліст 5.16010183, «Організація зберігання озброєння, військової техніки та майна» (а.с10). Наказом начальника [PERSON] (по особовому складу) від 28 липня 2015 року № 24-КС [PERSON], [INFO] зараховано на перший курс навчання до Військового коледжу сержантського складу [PERSON] (а.с.8). Наказом [PERSON] (по стройовій частині) від 28 липня 2015 року № 173 солдата [PERSON] зараховано до списків особового складу [PERSON] на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення - зі сніданку 29.07.2015 (а.с.9). 28 серпня 2015 року між Міністерством оборони України в особі начальника [PERSON] [PERSON] та солдатом [PERSON] (курсант) відповідно до Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (а.с.11). За умовами контракту курсант [PERSON] бере на себе зобовязання проходити військову службу (навчання) у [PERSON] [PERSON] військ ім. Гетьмана Петра [PERSON] протягом строку Контракту, продовжувати подальше проходження військової служби на посадах сержантського (старшинського) складу протягом не менше пяти років після закінчення навчання, добровільно відшкодувати Міністерству оборони витрати повязані з у триманням у навчальному закладі, в якому проходить службу (навчання) в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення цього навчального закладу. Згідно п. 5 Контракту його укладено на час навчання в [PERSON]. В жовтні 2015 року курсантом [PERSON] подано рапорт про відрахування її з числа курсантів військового коледжу сержантського складу [PERSON] в звязку з небажанням навчатися. Згідно абзацу 2 рапорту з Постановою КМУ № 964 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат повязаних з їх утриманням ВНЗ» вона ознайомлена, зобовязується відшкодувати (а.с.12). Наказом начальника [PERSON] (по особовому складу ) від 31 жовтня 2016 року № 145-КС розірвано контракт з солдатом [PERSON]Ю, у звязку з небажанням продовжувати навчання, останню відраховано з числа курсантів другого курсу Військового коледжу сержантського складу та звільнено в запас за пунктом «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (а.с.13). Наказом начальника [PERSON] (по стройовій частині) від 01.11.2016 № 260 солдата [PERSON] 01 листопада 2016 року виключено зі списків особового складу [PERSON] та всіх видів забезпечення, а з котлового - зі сніданку 02.11.2016 (а.с.14). Згідно довідки розрахунку від 01.11.2016 року № 850 на утримання солдата [PERSON] витрачено 40571,61 грн., що складає суми за різними видами утримання та підтверджується окремими розрахунками за кожним із видів утримання (а.с. 16-23). Солдат [PERSON] своїм підписом підтвердила згоду з розрахунком та зобовязання оплатити вказану суму до 01.12.2016 року (а.с.15). Остаточний розмір заборгованості визначено позивачем [PERSON] сухопутних військ у сумі 40399,61 грн., що на 172 грн. менше суми заборгованості на момент відрахування відповідача (а.с.27-29). Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених сторонами позовних вимог та не вправі виходити за їх межі. Вимогами ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» передбачено обовязок курсантів в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначається Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі за текстом Порядок). Згідно п. 3 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; - перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; - оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 5 курсантами жіночої статі витрати відшкодовуються у повному розмірі за весь період навчання; Згідно п.п. 7-8 Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби. Враховуючи те, що відповідачем витрати на її утримання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 40399,61 грн. в добровільному порядку відшкодовані не були та при цьому, а ні [PERSON] академія [PERSON] військ імені [PERSON] [PERSON], а ні Міністерство оборони України за захистом порушених в звязку з цим інтересів держави до суду не звертались, суд вважає позовні вимоги прокурора законними, обґрунтованими та доведеними належним чином, а отже такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі. Твердження відповідача про те, що причиною її небажання продовжувати навчання в [PERSON] стало постійне приниження курсантів військовим керівництвом начального закладу на висновки суду не впливають та на думку суду є своєрідною лінією захисту відповідача, направленою на уникнення виконання грошового зобовязання. Зокрема попри диспозитивність цивільного судочинства та обовязок доказуванням жодними доказами вказані твердження не підтверджуються. Відповідаючи на запитання головуючого відповідач повідомила, що з відповідними заявами або повідомлення до правоохоронних органів про протиправні дії відносно неї з боку керівництва начального закладу вона не зверталась. Можливість переведення до іншого військового навчального закладу не розглядала, оскільки їй відомо, що там існує аналогічна практика. Також не впливає на висновки суду позиція відповідача про неможливість відшкодування витрат на її утримання у військовому навчальному закладі з огляду на відсутність у неї відповідної суми коштів, оскільки згідно ч.1 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі суд розподіляє пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому повністю покладає на відповідача. Враховуючи те, що судовий збір у розмірі 1600 грн. було сплачено [PERSON] академією [PERSON] військ імені гетьмана [PERSON], він підлягає стягненню на користь вказаної юридичної особи з відповідача. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved