Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

10 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь спільної доньки, [PERSON], а також спільного сина, [PERSON], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожного, починаючи з 01 вересня 2014 року до досягнення двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 листопада 1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 01 червня 1994 року у подружжя народився син [PERSON], а [INFO] року - донька [PERSON]. [INFO] року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] на час звернення позивача до суду є студентом першого курсу навчання денної форми Національного університету харчових технологій, а [PERSON] - студенткою першого курсу навчання денної форми Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Позивач зазначає, що у зв'язку з навчанням дітей на денній формі, останні потребують матеріальної допомоги для забезпечення в одязі, харчуванні, проїзді, отримання медичної допомоги та відпочинку, на підставі чого звернулася до суду із позовом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини від щомісячного заробітку на утримання спільних дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2012 року з відповідача утримувалась 1/6 частка всіх його доходів на навчання повнолітнього [PERSON] Під час виконання судових рішень державним виконавцем було допущено стягнення завищеної суми аліментів, яка не відповідала розмірам, які були визначені судовими рішеннями, а саме понад 60 % від доходу. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що з нього не може бути стягнуто додаткові аліменти, адже сукупний розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] перевищує встановлений законом максимальний рівень. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] підтверджується, що [INFO] року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 144. Від зареєстрованого з відповідачем шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]), та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Як вбачається з довідки від 02 вересня 2014 року № 1673 [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання АКС факультету в Національному університеті харчових технологій. Навчання закінчується 30 червня 2016 року. [PERSON] є студенткою першого курсу групи ФІ-42 Фізико-технічного інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», навчається за держзамовленням, що підтверджується довідкою № 3710 від 01 жовтня 2014 року. Термін навчання до 30 червня 2018 року. За ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, як вбачається зі змісту ст. 199 СК України нормою статті передбачено стягнення коштів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведено взаємозв'язку продовження навчання [PERSON] та [PERSON] та потреби у зв'язку з цим матеріальної допомоги, а тому не доведено позовні вимоги. Зазначення позивачем, що у зв'язку з навчанням дітей на денній формі навчання останні потребують матеріальної допомоги для забезпечення в одязі, харчуванні, проїзду, отриманні медичної допомоги, відпочинку, не можуть сприйматись судом як підстави, зумовлені продовженням їх навчання, у зв'язку з якими [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed