Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

10 травня 2019 року заявники, [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що між ними 01 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №86. В подружжя є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Заявники зазначають, що спільне життя між ними не склалося, стосунки погіршилися, в зв`язку з чим вони припилили спільне проживання в березні 2019 року і більше його не поновлювали. Заявниками визначено місце проживання неповнолітніх дітей, а саме: [ADDRESS] , разом з заявницею [PERSON] , а заявник [PERSON] зобов`язується сплачувати аліменти на дітей та брати участь у їх вихованні і додаткових втрат. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що шлюб зберегти неможливо, питання місця проживання та утримання дітей, а також спільного майна з чоловіком вирішено. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив, що з 19 березня 2019 року не проживає разом із заявницею, домовилися з дружиною про сплату аліментів на утримання дітей та місця їх проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши заявників, вважає, що заява підлягає до задоволення. Як вбачається із ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 липня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції, актовий запис №86. В подружжя є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які мешкають з матір`ю. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору. Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи викладене вище, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та дітей, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Судом також встановлено, що подружжя вирішило питання про утримання дітей і аліменти на дітей сплачуються ,місце проживання дітей визначено за місцем проживання матері, а також вирішено питання про спільно нажите майно, оформлено договір дарування і претензій один до одного не мають. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved