Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

10 березня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2014 року він уклав трудовий договір з приватним підприємцем [PERSON] на виконання робіт водієм далекобійником, в тому числі за межами України, з перевезенням вантажів з фактичним виконанням обов'язків водія - експедитора. Після співбесіди [PERSON] прийняла від нього заяву про прийняття на роботу, копію паспорту, коду та трудову книжку. Відповідачка завірила, що оформить всі необхідні документи з питання працевлаштування у Охтирському міськрайонному центрі зайнятості, заповнила бланк трудового договору та відібрала розписку від нього про матеріальну відповідальність за вантаж, який довірявся для перевезення, як водієм - експедитором. Після цього [PERSON] провела з ним інструктаж щодо дотримання норм праці та технічної безпеки з автотранспортом. [PERSON] провела з ним інструктажі щодо дотримання норм праці, технічної безпеки з автотранспортом, дотримання Правил дорожнього руху, відповідальності за збереження вантажу, забезпечення утримання автомобіля в справному технічному стані, своєчасного проведення технічних оглядів, перебування в належному фізичному стані під час виконання своїх посадових обов'язків, здійснення попереднього огляду автотранспортного засобу перед кожним виїздом на маршрут, звітування за використані паливно - мастильні матеріали, ефективного і економного використання паливно - мастильних матеріалів. Він вважав, що між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про оплату праці на рівні не менш мінімального розміру заробітної плати в Україні з нарахуванням фрахту вартості перевозки вантажу, але не менше 10 % від розміру фрахту. За умовами фрахту основою приймалася вартість вантажу. Заробітна плата зі всіма нарахуваннями повинна була виплачуватися через банківську установу на картковий рахунок найманого працівника. Відомості про банківський рахунок були надані [PERSON] Однак, як уточнив позивач в заяві 30 березня 2015 року заробітна плата відповідачкою не виплачувалася жодного разу. З боку відповідачки були надані повні гарантії соціального страхування найманого працівника, легалізація праці та фонду оплати праці. Трудова книжка найманого працівника залишалася у роботодавця. З наказом про прийняття на роботу його не ознайомили, другого примірнику трудового договору не видали, хоча з 05 серпня 2014 року позивач почав трудову діяльність. Працевлаштування та виконання трудових завдань підтверджуються звітами позивача за серпень - грудень 2014 року. В кінці грудня 2014 року позивач попросив повернути йому трудову книжку, так як ніяких наказів, відомостей про працевлаштування та записів у трудову книжку про працевлаштування не бачив. У відповідь 31 грудня 2014 року відповідачка видала йому трудову книжку та повідомила, що він звільнений. При огляді трудової книжки він виявив, що з 05 серпня 2014 року прийнятий фізичною особою підприємцем [PERSON] на роботу по цивільно - правовому договору, а 03 грудня 2014 року цивільно - правовий договір розірвано. Із вказаними обставинами позивач не згоден, так як цивільно - правовий договір про працевлаштування не укладався і не підписувався. Він звернувся до податкової інспекції з проханням видати копії цивільно - правового договору, укладеного між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON], на що йому було відмовлено. Будь - якої податкової звітності між фізичною особою підприємцем [PERSON] , як роботодавцем або замовником послуг цивільного характеру та [PERSON] , як найманим працівником або виконавцем замовних робіт з належними підписами та відповідною звітністю не існувало. Вважає, що порушено його право, просить встановити факт перебування його у трудових правовідносинах із суб'єктом підприємницької діяльності - приватним підприємцем [PERSON], як водія - експедитора по перевезенню вантажів в період з 05 серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з наступним звільненням з роботи 31 грудня 2014 року по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням працівника. Визнати недійсним та скасувати у дублікаті трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] запис : «05.08.2014р. ФОП [PERSON]. Прийнятий на роботу по цивільно - правовому договору. 03. 12. 2014р. цивільно - правовий договір розірвано». Зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності - приватного підприємця [PERSON] внести відповідний запис у дублікаті трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] про прийняття на роботу, вказавши: «05. 08. 2014р. прийнятий на роботу водієм - експедитором по перевезенню вантажів за трудовим договором на підставі рішення суду». Зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності - приватного підприємця [PERSON] внести відповідний запис у дублікаті трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] про звільнення з роботи, вказавши: « 31. 12. 2014р. звільнений з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України на підставі рішення суду». Зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності - приватного підприємця [PERSON] внести на відповідні рахунки соціальні страхові внески за найманого працівника [PERSON] в розмірі 36, 76 % та 3, 6 % за цільовим призначенням єдиного соціального внеску, 15 % податку з доходів фізичних осіб окремими оплатами за кожен місяць окремо за період з 05.08. 2014р. по 31. 12. 2014р. Позивач в судовому засіданні 22 квітня 2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що 05 серпня 2014 року влаштувався на роботу до відповідачки, надав їй трудову книжку, копію паспорту та коду, медичну довідку водія. Вважав, що його прийняли по трудовому договору на посаду водія - експедитора по Україні та міжнародних рейсів, заробітну плату пообіцяли в розмірі 10 % від вартості товару, який він перевозить, але не менше мінімальної заробітної плати, хоч з наказом його не ознайомлювали. Коли він знаходився в рейсі, то спілкувався з [PERSON] в телефонному режимі, вартість вантажу знала тільки вона. Відповідачка перераховувала йому гроші на картковий рахунок, які витрачалися ним на пальне, ремонт автомобіля та інші витрати, пов'язані з рейсом. 29 чи 30 серпня 2014 року він приїхав до м. Охтирка, здав [PERSON] звіт, але відповідачка говорила йому, що замовник їй не перерахував гроші, тому заробітну плату вона йому не виплатила. Так було і наступного місяця, хоча вони домовлялися, що розрахунок по заробітній платі буде здійснюватися щомісячно. Він вважав, що оформлений по трудовому договору, так як надав відповідачці всі необхідні документи. З жовтня по грудень 2014 року він перебував у рейсах, однак, [PERSON] з ним не розрахувалась, так як говорила, що замовники їй не перерахували кошти. В грудні відповідачка йому повідомила, що немає замовлень на перевезення, тому немає роботи і щоб він забрав свої речі з автомобіля. В кінці грудня 2014 року йому віддали трудову книжку, але зарплату не видали та пояснили це тим, що немає коштів. Коли отримав трудову книжку, то побачив, що він був прийнятий на роботу по цивільно - правовому договору, а звільнений у зв'язку з його розірванням, з чим він не згодний, звернувся до суду з вказаним позовом. 12 травня 2015 року, 19 травня 2015 року, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі маються письмові розписки (а. с. 170 - 171, 196 - 197) позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Позивач про причини неявки суд не повідомив, представник позивача [PERSON] 12 травня 2015 року подав заяву про відкладення розгляду справи, 19 травня 2015 року подав повторну заяву про відкладення розгляду справи, зазначив, що буде збільшувати позовні вимоги. У відповідності до положень ст. 169 ЦПК України, враховуючи, що провадження в справі відкрито 11 березня 2015 року, з метою дотримання розумних строків розгляду справи відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України, суд вважає, що у позивача та його представника була можливість протягом двох місяців для підготовки до слухання справи, додаткові документи з боку відповідачки надані в справу її представником 22 квітня 2015 року (а. с. 108-145) та 05 травня 2015 року (а. с. 176-182). Представник позивача в своїй заяві від 30 квітня 2015 року прохав матеріали справи для ознайомлення, вказавши про можливість ознайомлення 07 травня 2015 року, тому доводи представника позивача [PERSON] , викладені в заяві від 19 травня 2015 року про те, що про наявність зазначених документів йому стало відомо лише 19 травня 2015 року не заслуговують на увагу, такі його дії свідчать про безпідставне зволікання з розглядом справи. За таких обставин, суд вважає, можливим продовжити розгляд справи у відсутність позивача та його представника на підставі наявних у справі матеріалів відповідно до положень ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, вказавши, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено декілька цивільно - правових договорів, по яких з ним повністю проведено розрахунок, а запис про це в трудовій книжці нею зроблено помилково. Просив у позові відмовити. Представник Охтирського міськрайонного центру зайнятості надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Представник третьої особи Управління пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі [PERSON] в судовому засіданні покладалася на вирішення справи судом. Разом з тим представник [PERSON] зазначила, що відповідно до форми ОК-5 на [PERSON] із серпня по грудень 2014 року ФОП [PERSON] сплачено страхові внески із вказаного розміру сплачених коштів. Однак, не вказано за яким договором сплачено кошти. Представник третьої особи Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області в судове засідання не з'явився, надав суду письмове пояснення, в якому зазначає, що з 13 жовтня 1995 року фізична особа - підприємець [PERSON] знаходиться на обліку в Охтирській ОДПІ, як платник податків. Копію трудового чи цивільно - правового договору, укладеного між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] Охтирська ОДПІ надати позбавлена можливості у зв'язку з його відсутністю. В подальшому просить справу розглядати без її участі. Заявлені представником позивача свідки , будучи повідомленими про розгляд справи в установленому законом порядку (а. с. 172 -174, 185, 188-189, 200-201) в судове засідання не з'явились, суд вважає, можливим розгляд справи проводити у їх відсутність на підставі наявних матеріалів у справі. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не обґрунтований, задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав. Як встановлено судом, [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець з 06 жовтня 1995 року, включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, здійснює господарську діяльність на території України, Росії, СНД (а. с. 87-88, 111), що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, свідоцтвом платника єдиного податку. 23 березня 2010 року [PERSON] отримала ліцензію на здійснення господарської діяльності в сфері надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортним відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт» та дозволений вид робіт внутрішні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами, міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами (а. с. 113). [PERSON] перебуває на податковому обліку в Охтирській ОДПІ, як фізична особа - підприємець по теперішній час, здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (2 група, ставка єдиного податку 20 % розміру мінімальної заробітної плати). Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку ф. №1-ДФ за 3 та 4 квартали 2014 року, ФОП [PERSON] включила доходи нараховані та виплачені [PERSON] з ознакою «102» ( виплачені відповідно до умов цивільно - правового договору), що підтверджується відповідною довідкою Охтирської ОДПІ від 21 квітня 2015 року (а. с. 147). Відповідно до форми ОК-5 на [PERSON] за період з серпня по грудень 2014 року до страхового стажу зараховано 12 днів: у серпні -3 дні, у вересні - 2 дні, у жовтні - 1 день, у листопада - 5 днів, у грудні - 1 день. Як видно з матеріалів справи, сума коштів, сплачених [PERSON], що зазначені у індивідуальних відомостях про застраховану особу складають за серпень - 100 грн. (страхувальник ФОП [PERSON] ), за вересень - 100 грн. (страхувальник ФОП [PERSON] ), за жовтень - 50 грн. (страхувальник ФОП [PERSON] ), за листопад - 200 грн. (150 грн. страхувальник Приватне підприємство «Райс - Рібекс», 50 грн. - страхувальник ФОП [PERSON] ) за грудень - 50 грн. (страхувальник ФОП [PERSON] ) (а. с.89, 106 - 107). Згідно листа Охтирського міськрайонного центру зайнятості №06/250 від 01 квітня 2015 року трудові угоди між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] протягом серпня - грудня 2014 року, не укладалися. [PERSON] на обліку в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості, як безробітний в період з серпня по грудень 2014 року не перебував (а. с. 67). Аналогічні відомості підтвердила Охтирська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС у Сумській області (а. с. 27-28, 147). Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Відповідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 pоку №260, у редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 14 жовтня 2010 року №320 встановлено, що укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Згідно п. 5 вищевказаного Порядку відповідальна особа центру зайнятості в день подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою) трудового договору, а у разі відсутності працівника при проведенні реєстрації трудового договору - в день подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою) документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку, реєструє його у книзі реєстрації трудових договорів за формою, згідно з додатком. Трудовому договору присвоюється номер, за яким він зареєстрований у книзі, і ставиться дата його реєстрації. В обґрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідачки надав копії цивільно - правових договорів від 21 серпня 2014 року, 16 вересня 2014 року, 22 вересня 2014 року, 02 жовтня 2014 року, 19 листопада 2014 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] терміном на один рейс, які підписані сторонами та оглянуті в судовому засіданні в оригіналі (а. с. 177 - 181). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем у справу копії міжнародних товарно - транспортних накладних (а. с. 9-11) не свідчать про наявність трудових відносин між [PERSON] та [PERSON] , тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Виписка про рух коштів по картці ПАТ КБ «ПриватБанку» [NUMBER] на ім'я [PERSON] за період з 01 серпня 2014 року по 26 січня 2015 року, надана позивачем також не свідчить про наявність трудових відносин між сторонами (а. с. 43-46). Суд вважає, що позивачем не доведено в установленому законом порядку факту, що між сторонами, мали місце трудові відносини, не доведено про істотні умови, характерні для трудового договору, як це передбачено трудовим законодавством, а викладені в позові доводи [PERSON] заперечуються стороною відповідачки. Доданий позивачем звіт про здійснення перевезення за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014 року (а. с. 12 - 16) не може бути прийнятий судом в обґрунтування в позову, оскільки, не містить підписів відповідачки про його прийняття, а представник [PERSON] - [PERSON] пояснив у суді, що такий звіт нею не вимагався, про що свідчить відсутність її підпису в цих матеріалах. В матеріали справи представником позивача [PERSON] надано витяги з газети від 28 січня 2015 року №4 (121) «Істина нова» та газети «Роксолана - макси» №3(982) від 21 січня 2015 року з оголошенням [PERSON] про те, що вона шукає на роботу водія категорії «Е» на міжнародні перевезення та по Україні. Стаж роботи та наявність трудової книжки обов'язково. Заробітна плата дуже висока та стабільна. ( а. с.156, 163- 164). Однак, ці відомості також не свідчать про наявність трудових відносин між [PERSON] та [PERSON] , тому суд не може прийняти їх до уваги. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором. Відповідно до вимог цього закону відповідачкою і сплачено за [PERSON] страхові внески за серпень - грудень 2014 року. Про це також підтверджується довідкою Охтирської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області та Індивідуальною відомістю про застраховану особу форми ОК-5 (а. с. 89). Вказані документи не свідчать про наявність трудових відносин між сторонами. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 не вимагається внесення запису до трудової книжки про роботу по цивільно - правовому договору. Представник відповідачки в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] помилково внесла запис до трудової книжки [PERSON] про цивільно - правовий договір. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що позивач не надав суду допустимих, належних, переконливих доказів у обґрунтування свого позову в розумінні ст. 60 ЦПК України. За таких обставин, вирішуючи позов в межах заявлених вимог у відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд прийшов до висновку про відмову в позові повністю за необґрунтованістю вимог. На підстав і викладеного,

Outcome: dismissed