overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

10 лютого 2014 року до суду звернулась [PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] з вказаною заявою, в якій свої позовні вимоги мотивує тим, що вона знаходиться у шлюбі з [PERSON]. Від свого шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] є інвалідом першої групи. Тому, на її думку, вони з чоловіком мають право на отримання пенсії на дитину, яка знаходиться на утриманні батька-інваліда. Оформити та отримати цю пенсію вони не мають можливості з тієї причини, що прізвище їх доньки в свідоцтві про народження вказане як «[PERSON]», а в паспорті батька прізвище вказане, як «[PERSON]». Ця розбіжність виявилася при оформленні особистих документів, а саме: свідоцтва про народження [PERSON] Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні просять задовольнити заяву та останній додав, що встановлення такого факту необхідно для оформлення будь-яких документів, пов'язаних з особою дитини (реалізації соціальних прав, для представництва її інтересів батьками, виїзду за кордон тощо). Представник управління Пенсійного фонду в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справу без участі його представника та заперечення, в якому зазначено, що інвалідність першої групи [PERSON] не надає права на отримання пенсії на дитину, що знаходиться на утриманні батька-інваліда, а також те, що [PERSON] або за його довіреністю [PERSON] не позбавлені можливості звернутися до відділу запису актів громадського стану щодо внесення змін до свідоцтва про народження [PERSON], натомість заявниця звернулася до суду. За таких обставин управління просило відмовити в задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин за необґрунтованістю. [PERSON] в судове засідання не з'явився у зв'язку зі станом здоров'я, надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення заявниці та її представника, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.04.2001 згідно з актовим записом №105. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Зі свідоцтва про народження вбачається, що батьком [PERSON], яка народилася [INFO], є [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 13.08.2004 зроблено запис №375 (а.с.4). На підставі копії паспортів громадянина України з'ясовано, що вони відповідно видані 25.10.2002 на ім'я [PERSON], 1978 року народження, яка зареєструвала шлюб 20.04.2001 з [PERSON], 1974 року народження, та 12.09.2001 на ім'я [PERSON], 1974 року народження, який зареєстрував шлюб 20.04.2001 з [PERSON], 1978 року народження (а.с.5-10). Частиною 2 статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, заявлені [PERSON] вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

10 лютого 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 21 жовтня 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області згідно з актовим записом №617. Від спільного шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стали ті обставини, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуться. Позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливим. На утримання дитини відповідач добровільно допомоги не надає, тому позивачка була змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на утримання двох синів. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 21 жовтня 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області згідно з актовим записом №617 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9,10). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно зі ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

10 лютого 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що на протязі останнього часу відносини між подружжям зіпсувались, в зв'язку з цим вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 09 вересня 2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1499. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з грудня 2013 року. Як пояснили в судовому засіданні сторони, спір у них щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

10 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.02.2014р. о 20 год. 46 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.02.2014р. о 20 год. 46 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатоша лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, міста не утримується. На запитання відповідає не по суті. Мова прискорена, по типу монологу. Виказує маячні ідеї особливого значення, реформаторства країни. Мислення паралогічне, резонерське. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

10 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.02.2014 року о 17 год. 33 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.02.14 року о 17 год. 33 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатоша лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний до оточуючих, галюцінує. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

10 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.02.2014 року о 03 год. 22 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.02.14 року о 03 год. 22 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва В.В. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на питання відповідає з роздратуванням, не завжди в плані поставлених запитань. Виказує маячні ідеї побутового змісту, переслідування на адресу батька. Впевнений, що батько намагається його позбутися: «тому і ходить до лікарів». Говорить про те, що: «він ходить вдома по полам, які я тільки вимив, все робить, щоб я не влаштувався на роботу…». Погрожує батькові фізичною розправою. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Психічно хворим себе не враховує. Критика до свого стану порушена. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

10 лютого 2014 року заявники звернулися до суду з заявою про надання права на шлюб мотивуючи заяву тим, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області відмовив у реєстрації шлюбу оскільки заявники не досягли шлюбного віку, вони мають намір створити сім'ю. Заявники [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в заяві. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, наполягали на задоволені заяви. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], познайомилися у 2012 році, й покохали один одного, в подальшому їх кохання переросло у близькі стосунки, наслідком яких стала вагітність [PERSON]. Згідно з довідкою жіночої консультації ДЗ «СМСЧ №7 Міністерства охорони здоров'я України» [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: вагітність 13 тижнів. [PERSON] є вагітною, батьком майбутньої дитини є [PERSON], тому шлюб між ними відповідатиме їх інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

10 лютого 2014 року заявниця звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що її син [PERSON], [INFO], є інвалідом 1 групи з дитинства довічно, має стійкий психічний розлад здоров'я, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виконавчий комітет Красненської сільської ради вважає, що вона може бути опікуном сина, тому просить визнати [PERSON] недієздатним, призначити її опікуном над сином. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю, заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була оповіщена у встановленому порядку, сільський голова направив суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності їхнього представника, заяву визнає повністю. В судовому засіданні заявниця пояснила, що [PERSON], [INFO], є її сином та інвалідом 1 групи з дитинства довічно. Він позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Сину потрібен догляд та стороння допомога, яку вона йому надає. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до висновку, що всі докази є належними, допустимими та достовірними, а також достатні і взаємно пов'язані. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6 - копії паспорта та свідоцтва про народження), є інвалідом 2 групи з дитинства довічно (а.с.7 - копія довідки МСЕК), йому встановлено діагноз: розумова відсталість тяжкого ступеню (імбецильність), ДЦП, епісиндром, (а.с.8 - виписка з медичної картки). Згідно з актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає на стійке хронічне захворювання - важку розумову відсталість (різко виражена імбецильність). За своїм психічним станом він розуміти значення своїх дій та керувати ними не може, як не може й брати особисто участь в розгляді справи (а.с.42 - акт). Проживає [PERSON] з батьками [PERSON] та [PERSON] та із сестрою [PERSON] (а.с.13 - довідка про склад сім»ї). Виконавчий комітет Красненської сільської ради Згурівського району Київської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити заявницю опікуном над [PERSON] (а.с.14-15 - подання). Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Заслухавши пояснення заявниці, думку представника органу опіки і піклування Згурівської районної державної адміністрації, яка вбачає за можливе визнати недієздатним [PERSON] та призначити опікуном над ним заявницю, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

10 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб укладений 20.04.2002 року з відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка направила до суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просить справу слухати за її відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2002 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 37, від якого народилися - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини з січня 2014 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає.

Outcome: approved