Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

12.02.2019 року [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К. звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд виключити з актового запису №03 від 05.06.2006 року відомості про нього, як про батька - [PERSON] , [INFO] . Аргументує свої позовні вимоги тим, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 11.09.2007 року рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, у них народився син [PERSON] . Через деякий час після народження сина, [PERSON] почала розповідати, що він не являється біологічним батьком дитини. Фактично інформація про батька, в актовому записі про народження [PERSON] була внесена. Через те, що вони з відповідачкою на момент народження дитини перебували у шлюбі. Про те, що дитина народилася не від нього позивач не знав, дізнався про це від [PERSON] наприкінці 2007 року. Ухвалою судді від 20.02.2019 року відкрито провадження у справі. 03.05.2019 року відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Визнаючи ту обставину, що позивач не є біологічним батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , відповідачка посилається на ч.5 ст.136 Сімейного кодексу України та стверджує, що ще до народження дитини [PERSON] був обізнаний про те, що не являється його біологічним батьком, що виключає з його боку можливість оспорювати батьківство. На її думку, це підтверджується, тим, що приблизно січні-лютому 1997 року відповідач захворів на чоловіче безпліддя, він лікувався в Сумській Центральній міській лікарні від урологічного захворювання. По-друге, їх сім`я з позивачем фактично розпалася під час її вагітності [PERSON] , саме тому, що позивач дізнався про її вагітність від іншого чоловіка, що підтверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов та рішенням суду. В грудні 2005 року позивач залишив сім`ю саме через те, що позивачка була вагітна від іншого чоловіка. Біологчним батьком її сина є інший чоловік - [PERSON] , але оскільки на час народження дитини вони з позивачем перебували у шлюбі, батьком дитини був записаний [PERSON] . Позивачем відповідь на відзив не подавалась. Ухвалою судді від 26.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду, а також задоволено клопотання [PERSON] про виклик для допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] .. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26.02.2020 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 20.08.2020 року провадження у справі відновлено у зв`язку з неможливістю проведення експертизи, оскільки відповідачка на відібрання зразків крові не з`явилася. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, пояснивши, що вони просять виключити з актового запису про народження відомості про [PERSON] , як про батька [PERSON] , оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. З відзивом, що був поданий відповідачем, вони категорично не згодні. Відомості зазначені у відзиву спотворюють дійсні події та не доведені жодними доказами - відповідачем не надано доказів на підтвердження медичної неможливості позивача мати дітей. А долучена до відзиву копія акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 23.03.2007 року не являється доказом, оскільки дійсно сім`я могла проживати деякий час окремо, але підтримувати сімейні стосунки. [PERSON] на момент перебування у шлюбі з відповідачкою та народження сина [PERSON] не знав і не міг знати , що дитина - [PERSON] біологічно не його син, відвідував з товаришем відповідачку біля пологового будинку, був присутній у Попівській сільській раді Новгород-Сіверського району Чернігівської області в момент реєстрації та отримання свідоцтва про народження дитини відповідачкою, навіть погодився сплатити вартість витрат на проведення судово-біологічної експертизи та проїзду до місця її проведення, але відповідач з сином відмовилась приймати участь при проведенні експертизи. Про те, що син [PERSON] не його біологічна дитина позивач дізнався тільки у 2007 році від відповідачки в момент сімейної сварки і тому раніше не звертався з позовною заявою. Він вважає, що і на сьогоднішній день може за станом здоров`я мати дітей і його біологічні функції збережено. На запитання адвоката Костюченка В.К. зазначив, про те, що ніколи не хворів на захворювання, які б могли вплинути на його репродуктивну функцію, а якщо інша сторона посилається на обставини його неможливості мати дітей, то нехай нададуть суду належні докази даних обставин. Відповідачка [PERSON] , допитана в якості свідка, у судовому засіданні надала покази, що дійсно вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] з 08.06.1995 року по 11.09.2007 року. Спочатку сім`я проживала у м. Суми та вона вже мала двох дітей від попередніх шлюбів. У 1995 році та 1996 році у них з позивачем народились ще двоє спільних дітей. Позивач на той період тяжко працював дальнобійником і одного разу повернувся з рейсу з дуже високою температурою і з його слів вона дізналася, що [PERSON] відвідував лікаря і лікар запропонував їй зустрітися особисто з приводу стану здоров`я чоловіка. Коли вона пішла до лікаря, то останній повідомив, що її чоловік в подальшому фізіологічно не зможе мати дітей, а статеві функції у нього будуть збережені. Її це не засмутило, оскільки вона на той період вже мала чотирьох дітей. В подальшому сім`я переїхала на батьківщину чоловіка до с. Попівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, де [PERSON] вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями та спалив будинок і вона змушена була піти працювати до сільськогосподарського товариства, де зустріла іншого чоловіка з цього ж села, який допомагав їй у виконанні важкої роботи по господарству. На той момент між нею та [PERSON] вже не було інтимного життя і навіть свекруха знала про це. Її впевненість про те, що [PERSON] не може бути біологічним батьком її сина [PERSON] підтверджується тим, що з 1997 року вони не використовували засобів контрацепції, а вона не вагітніла. Також, на її думку, все село знало, що їх сім`я разом не проживає і шлюбних стосунків не підтримує. Після розірвання шлюбу з позивачем у вересні 2007 року вона намагалась у судовому порядку встановити батьківство іншого чоловіка від якого вона народила [PERSON] , але [PERSON] відмовлявся приймати участь у будь-яких діях по встановленню батьківства та приймати участь у вихованні або утриманні дитини. Підтвердила, що в момент реєстрації народження [PERSON] у будівлі Попівської сільської ради був присутній її чоловік [PERSON] та його мати. На момент розгляду даної справи, Семенівським районним судом вже було винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та просив суд відмовити у задоволенні позову та звернути увагу щодо відзиву на позовну заяву, оскільки на їх думку, позивач на момент реєстрації актового запису про народження сина [PERSON] знав напевно, що не може мати дітей, так як у січні 1996 року тяжко перехворів і лікар повідомив йому про неможливість мати дітей. Будь-яких медичних підтверджень вищевказаного факту вони надати не можуть, оскільки це стосується стану здоров`я особисто позивача, а приймати участь у проведенні судово-біологічної експертизи відповідач та її син відмовились, бо і так [PERSON] впевнена, що [PERSON] не являється батьком їх сина [PERSON] . Сім`я не проживала разом з грудня 2005 року, шлюбних стосунків не підтримували і у вересні 2007 року їх шлюб було розірвано. Те, що при реєстрації народження [PERSON] батьком було зазначено [PERSON] обумовлено перебування сім`ї у зареєстрованому шлюбі. Також рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] . На момент спільного проживання [PERSON] неодноразово зверталась із заявами до поліції та соціальних служб з приводу аморальної поведінки [PERSON] та психологічного тиску на сім`ю. Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх представників, допитавши відповідачку [PERSON] в якості свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що з 08.06.1995 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням місцевого суду Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 11.09.2007 року по справі № 2-288/2007 було розірвано (а.с.6). В період перебування у шлюбі, окрім двох спільних дітей у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.7). Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частиною 2 цієї статті визначено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Перевіривши усі наявні у справі докази в їх сукупності , суд встановив, що сторонами визнається той факт, що [PERSON] не являється біологічним батьком [PERSON] , [INFO] та відомості про батька в свідоцтві про народження дитини були вказані, оскільки сторони перебували у шлюбі. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. А сторона відповідача не навела суду жодних переконливих доказів, як усних так і письмових на спростування доводів позивача. Факт того, що ухвалу суду про призначення судово-біологічної експертизи виконано не було експертною установою, оскільки відповідачка з дитиною відмовилась з`являтись для забору біологічних зразків свідчить про те, що [PERSON] впевнена, що [PERSON] не являється біологічним батьком її сина [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.81 ч.7 ЦПК України - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначені відповідачем у відзиві відомості щодо хвороби позивача на урологічне захворювання та неможливості його в подальшому мати дітей не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а на наданий відповідачем акт обстеження матеріально-побутових умов від 23.03.2007 року в якому зазначено, що на той час [PERSON] вже не проживає разом із сім`єю і не надає матеріальної допомоги підтверджується наданою разом із позовною заявою копією рішення Новгород-Сіверського районного суду від 11.09.2007 року про розірвання шлюбу. На момент складання акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї [PERSON] неповнолітній син [PERSON] , [INFO] вже був зареєстрований виконкомом Попівської сільської ради в книзі реєстрації народжень. Також суд критично ставиться до зазначених відповідачем у відзиві доводів щодо припинення спільного проживання між сторонами з грудня 2005 року, оскільки відповідно до ч. 2 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Отже, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, підлягає задоволенню, оскільки факт відсутності кровного споріднення між позивачем та [PERSON] визнається сторонами, а посилання відповідачки та її представника відносно обізнаності [PERSON] з даною обставиною на момент реєстрації народження дитини, не доведене належними, допустимими доказами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, але враховуючи позицію представника позивача викладену у заяві від 22.02.2021 року, суд приходить до висновку про відсутність необхідності стягнення з відповідачки на її користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved