Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

11.12.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.10.2012 у розмірі 11662,21 грн., яка складається з: 3776,78 грн. заборгованість за кредитом; 2710,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн.\~- заборгованість за комісією; 5175,27 грн.\~- заборгованість за пенею, та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.10.2012 між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. За умовами вказаної угоди позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4139,89 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 10.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складає між сторонами Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на станом на 24.11.2019 має заборгованість в розмірі 11662,21\~грн., яку і просить стягнути позивач разом із сумою сплаченого судового збору. Ухвалою від 30.12.2019 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України\~ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.49). 02.01.2020 на зареєстровану адресу відповідача була направлена ухвала про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов та копія позову з додатком на 23 арк., яку [PERSON] отримала 06.01.2020 (а.с.50,64). 17.01.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що остання позовні вимоги не визнає з посиланням на існування обставин, які істотно зменшують розмір цивільно-правової відповідальності: наявність двох малолітніх дітей; з 2015 року відповідач вимушено не працює; відповідач не має у власності майна, земельних ділянок; в родині відповідача немає працездатних осіб із самостійним заробітком, що унеможливлює сплату боргових зобов`язань. Також зазначає, що позивачем пропущено 3-річний строк позовної давності, який вираховується з 25.12.2012 дати, в яку не надійшов перший платіж. Просить застосувати позовну давність до позову. Згідно наданого відповідачем фіскального чеку копія відзиву була направлена позивачеві 15.01.2020 (а.с.61), відправлення вручено за довіреністю 17.01.2020, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти (а.с.67). 20.02.2020 на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача про відкладення судового засідання в зв`язку із необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень у справі (а.с.69). Із урахуванням вимог ч. 2, 4 ст. 83, ч. 5 ст. 177, 275 ЦПК України підстав для відкладення судового засідання не вбачається. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.\~7\~ч.\~13\~ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає\~частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України,\~підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України,\~кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою\~статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»\~та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.37-40). Згідно матеріалів справи 11.07.2008 [PERSON] підписала заяву, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, зазначила бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «УНІВЕРСАЛЬНА» 2000,00 грн., що підтверджується її підписом у заяві (а.с.7). 23.10.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обов`язків за кредитним договором від 11.07.2008 (Договір-1), укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов п.1.1. якої сторони узгодили по Договору-1 наступне: заборгованість за Договором-1 з дати підписання Генеральної угоди складає 4451,89 грн. (п.п.1.1.2); дата кінцевого погашення заборгованості по Договору-1 23.10.2013 (п.п.1.1.3). У пункті 1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника. Відповідно до п. 2.1 вказаної Генеральної угоди відповідач отримала кредит у розмірі 4139,89 грн. з 23.10.2012 по 31.10.2013 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 4139,89 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в указані Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 364,22 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.10.2013 (а.с.8). Згідно з пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 31-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1487,24 грн. Пунктом 2.5 Генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з генеральною угодою, Умовами та правилами. Відповідно до пункту 2.8 генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. У пункті 2.10 Генеральної угоди сторони погодили, що позичальник доручає банку без додаткових погоджень перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту у сумі 312,00 грн. на будь-який відкритий рахунок в банку. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 24.11.2019 року становить 11662,21 грн., яка складається з наступного: 3776,78 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2710,16 грн. залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість; 5175,27 грн. - заборгованість по пені (а.с.5-6). За загальними положеннями\~ЦПК України\~обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 207 Цивільного кодексу України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором від 23.10.2012 по поверненню суми кредиту та сплати відсотків за його користування, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3776,78 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 2710,16 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом із тим, розглядаючи вимоги позивача про стягнення пені з відповідача суд виходить із наступного. Як видно з матеріалів справи Генеральна угода укладена між сторонами містить обов`язок щодо погашення пені, однак, не містить умов та порядку її обрахунку. Розрахунки щодо нарахування пені, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг, однак Умови та правила надання батьківських послуг відповідачем не підписані. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, також, що саме з цими Тарифами банку була ознайомлена відповідач під час підписання Заяви, а не з іншими. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами\~та правилами надання банківських послуг відповідач була ознайомлена і погодилася на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема щодо сплати пені. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про розмір пені за порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, надані банком витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною 6\~ст. 81 ЦПК\~доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем пені, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Посилання відповідача у відзиві на обставини, які пояснюють неможливість сплати нею заборгованості по кредитному договору суд вважає безпідставними, так як у відповідності до ч.\~1 ст. 526 та ч. 1 ст. 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо застосування в даній справі позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України за заявою відповідача, суд зазначає, що згідно положень ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Після\~переривання перебіг\~позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Із розрахунку вбачається, що з протягом 2016 та 2017 років відповідачем періодично сплачувалися різні суми в порядку погашення заборгованості за наданим кредитом, останній платіж в сумі 440,00 грн. внесено 30.12.2017, до суду позивач звернувся 11.12.2019, тобто строки позовної давності позивачем не пропущені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути понесені\~та документально\~підтверджені судові\~витрати у\~вигляді судового\~збору пропорційно\~до задоволених\~позовних вимог\~у розмірі\~1068,53грн. (6486,94/11662,21х1921,00). На підставі викладеного та

Outcome: partial