Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

12.09.2017 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що у атестаті серії НР № 18107220 його по батькові вказано «Євгенович» замість вірного «Сергійович». В 2002 році на підставі вказаного атестату заявника було зараховано до Дніпропетровського інституту [PERSON] культури і спорту. На четвертому курсі зясувалось, що по батькові заявника в атестаті та в паспорті не співпадають, у звязку з чим заявника було відраховано з навчального закладу. В даний час заявник бажає поновити навчання у вищому навчальному закладі, тому звернувся до суду. Заявник просив суд встановити факт належності йому атестату серії НР № 18107220. У своїй заяві від 02.11.2017 року заявник просив заяву задовольнити у повному обсязі. У своєму клопотанні від 30.10.2017 року представник заінтересованої особи Придніпровської Державної [PERSON] культури та спорту просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У заяві від 30.10.2017 року директор Комунального навчального закладу «Навчально-виховний комплекс № 30» просила розглядати справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26.04.1985 року народився [PERSON] (а.с. 15). У 2002 році [PERSON] закінчив навчання у середній загальноосвітній школі № 30 м. Дніпропетровська та отримав атестат НР № 18107220 від 21.06.2002 року (а.с. 38). Однак у вказаному атестаті по батькові заявника помилково зазначено як «Євгенович» замість вірного: «Сергійович» (а.с. 25). 15.12.2005 року [PERSON] видано дублікат атестату НР № 28297441 з зазначенням вірного по батькові заявника (а.с. 39). У 2002 році [PERSON] на підставі атестату НР № 18107220 від 21.06.2002 року було зараховано до Придніпровської Державної [PERSON] культури та спорту. На четвертому курсі виявлено, що по батькові заявника в атестаті та в паспорті не співпадають, у звязку з чим заявника було відраховано з навчального закладу. 02.08.2017 року [PERSON] було подано заяву до Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту про поновлення на навчанні та отримання документу про вищу освіту з внесенням змін прізвища. Однак йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 17). Як вбачається з матеріалів справи, в атестаті НР № 18107220 від 21.06.2002 року допущено помилку, а саме: по батькові заявника зазначено як «Євгенович», тоді як правильно було б вказати «Сергійович», як записано у свідоцтві про народження V-КИ № 274094 від 10.06.1985 року та у паспорті громадянина України серії АМ 987641, виданому 09.02.2002 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області; картці платника податків, виданій 19.10.1999 року ДПІ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська (а.с. 4-8, 15). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для поновлення навчання у Дніпропетровському державному інституті фізичної культури і спорту. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також звязку у сукупності, суд приходить до висновку щодо підтвердження обставин належності заявнику вищезазначеного атестату. На підставі викладеного та

Outcome: approved