Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

10 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Горлівка Донецької області, громадянка України, померла [INFO] у м. Горлівка Микитівського району Донецької області, Україна; встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що він, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . [INFO] його мати у віці 76 років померла у м. Горлівка Микитівського району Донецької області. Для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку він звернувся до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та надано письмові роз`яснення. Крім того, при написанні прізвища у паспорті матері працівниками Микитівського РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області було допущено помилку та замість вірного « [PERSON] » було помилково зазначено « [PERSON] ». Оскільки він не має іншої можливості підтвердити юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] , є його матір`ю, то вважає, що є всі підстави для встановлення вказаного факту у судовому порядку. Встановлення фактів родинних відносин та смерті особи на тимчасово окупованій території України йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть, яке, у свою чергу, є підставою для виникнення певних цивільних прав та обов`язків, а також отримання спадщини, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із зазначеною заявою. У судовому засіданні заявник [PERSON] на вимогах заяви наполягав та просив їх задовольнити. Заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи повідомленим належним чином, свого представника до суду не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви не заперечує. Просить ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства України. Заінтересована особа Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, будучи повідомленим належним чином, свого представника до суду не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви не заперечує. Просить ухвалити рішення на розсуд суду. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка заявник [PERSON] суду пояснив, що його мати [PERSON] померла [INFO] у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області. Також підтвердив той факт, що у його документах та документах його померлої матері існують розбіжності у написанні їхнього прізвища. Так, у паспорті заявника його прізвище українською мовою зазначене як « [PERSON] », а у паспорті його матері « [PERSON] ». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною тіткою заявника [PERSON] , оскільки він є сином її рідного брата [PERSON] , який помер раніше. Потім померла дружина її рідного брата та мати заявника [PERSON] [INFO] у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області. Їй відомо, що у їхніх прізвищах існують розбіжності, і у паспорті племінника його прізвище зазначене як « [PERSON] », а у паспорті його померлої матері « [PERSON] ». Заслухавши пояснення заявника, врахувавши думку заінтересованих осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України,\~суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення фактів, яких вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такі факти іншим шляхом неможливо. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження заявника від 01 лютого 1964 року, [PERSON] народився [INFO] у м. Горлівка Донецької області. У графі «Батьки» батьком зазначений російською мовою « [PERSON] », а матір`ю російською мовою « [PERSON] » (а.с. 8). З копії паспорту серії [NUMBER] від 13 грудня 1999 року видно, що паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Горлівка Донецької області (а.с. 4-6). В свою чергу, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 05 липня 2000 року, прізвище матері заявника українською мовою зазначено як « [PERSON] (а.с. 9-10). Також у судовому засіданні встановлено, що мати заявника [PERSON] померла [INFO] у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області внаслідок гострої серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного коронарокардіосклерозу, на підтвердження чого заявником додано до заяви копію лікарського свідоцтва про смерть № 1689 від 15 липня 2019 року та довідки про причину смерті № 1689 від 15 липня 2019 року, виданих Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи (а.с. 12-13), а також копію свідоцтва про смерть [PERSON] недержавного зразка серії [NUMBER] від 16 липня 2019 року, виданого у м. Горлівка Донецької області (а.с. 14). Дослідженими у судовому засіданні фотознімками з місця поховання суд знаходить підтвердженим факт поховання [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 15). Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2\~статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією України\~та законами України. Крім того, суд враховує норму\~статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v. Turkev», «Cyprusv.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В матеріалах справи є відмова у проведенні державної реєстрації смерті Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 16-14-151-415 від 10 вересня 2019 року, якою заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки ним пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 16). Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 вказаної постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Як видно зі змісту\~наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції»,\~відділам державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області, зокрема, міста Горлівка, тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення юридичних фактів, у зв`язку з чим дані юридичні факти підлягають встановленню. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 317 ЦПК України,\~рішення підлягає негайному виконанню. Також суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику положення частини 2\~статті 319 ЦПК України, згідно з якою рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved