Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

10 червня 2015 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес», третя особа Департамент міського майна Маріупольської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодуванні моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником нежитлового приміщення по вул. Машинобудівельна, буд. 80, яке має спільну стіну з приміщенням в якому здійснює підприємницьку діяльність відповідач ТОВ ТК «Дейта-Експрес». Через деякий час після придбання приміщення в ньому почалося протікання води зі стелі. Вказане залиття відбувається внаслідок протікання з даху відповідача. Позивач зверталася до відповідача з приводу ремонту даху, проте ремонту проведено не було. У звязку із цим після звернення позивачем до суду 27.10.2014 року по справі №264/2101/13ц Іллічівський районний суд м.Маріуполя стягнув з відповідача матеріальну шкоду та судові витрати. Після прийняття рішення судом дах продовжує протікати, що призвело до виникнення патьоків, внаслідок цього стало небезпечно вмикати світло через можливе замикання. Вказує, що не може відремонтувати приміщення № 18, 22 оскільки дах продовжує протікати, приміщення руйнуватися та ремонт проводити марно. Відповідач ігнорує позивача як власницю та нешанобливо ставиться до її прав, що спричиняє їй моральні страждання. Також вказує, що за договором оренди від 18.10.2011 року, укладеного між Управлінням міського майна та відповідачем, останній взяв на себе зобовязання проводити капітальний ремонт орендованого приміщення та підтримувати приміщення в задовільному санітарному стані, однак цього не виконує. На підставі вказаного позивач просила зобов'язати відповідача утримувати орендоване приміщення по вул. Машинобудівельна, буд. 80 в належному стані; зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю. Стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3 260,00 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., судові витрати: за послуги спеціаліста 800,00 грн., судовий збір 243,60 грн. та комісію банку 30,00 грн. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Представник третьої особи Департаменту міського майна Маріупольської міської ради позовні вимоги не визнав. Надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, а також просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на наявність рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.10.2014 року по справі №264/2101/13-ц. Суд, дослідивши наявні докази та матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нежилого приміщення №1 з прибудови літ.А1-1, а саме коридори №1, №18, торговельний зал №21, туалет №22, комора №23, загальною площею 50,9 кв.м., яке розташоване в будинку №80 по вул. Машинобудівельна в місті Маріуполі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором №1343 від 20.05.2010р. (а.с. 208-210) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого МКП «Маріупольське БТІ» №26229806 від 27.05.2010р. Також згідно нотаріально посвідченого договору оренди №1252-І від 18.10.2011р. відповідач ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес» орендує нежитлове приміщення літ.А-1, кімнати 2-7,9,22, загальною площею 97,4 кв.м., розташоване за адресою м. Маріуполь, вул. Машинобудівельна, буд.80, та межує із приміщеннями позивача. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, яке набрало законної сили, від 27.10.2014 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес», Центр поштового звязку №5 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», Управління міського майна Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-експлуатаційне управління №4 ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя, про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено частково. Стягнуто з Товариства обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 4 690,00 гривень та судові витрати. Судовим рішенням між тими ж сторонами було встановлено, що причиною залиття приміщень позивача №18 та №22 по вул. Машинобудівельна, буд.80 є неналежний технічний стан покрівлі над приміщеннями, які знаходяться в оренді у відповідача ТОВ ТК «Дейта-Експрес», та затікання опадів під покрівлю з боку приміщень відповідача ТОВ ТК «Дейта-Експрес». В підтвердження чого було наведено висновки судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2014 року та додаткової будівельно-технічної експертизи від 20.06.2014р. Отже вказаним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.10.2014 року було встановлено факт завдання шкоди позивачу з причин неналежного технічного стану покрівлі над приміщеннями відповідача, що призвело до залиття сусідніх приміщень позивача, та факт наявності одноособової вини відповідача у спричинені ним шкоди. Також на підставі вказаної судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2014 року судом було встановлено розмір завданої шкоди позивачу в сумі 4 690,00 грн., який був стягнутий судовим рішенням. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу вказаних положень ст. 61 ЦПК України наведені вище обставини є преюдиціальними, вважаються доведеними та обовязковими для врахування судом. Також згідно представленого позивачем висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 04 червня 2015 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень приміщень, що належать [PERSON] по вул. Машинобудівельна, буд.80 м. Маріуполя на сьогоднішній час за вирахуванням суми, визначеної у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2014 року складає 3 260,00 грн. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. Аналогічні розяснення також містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в яких зазначено, що у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Відповідно до частин 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги вказані норми ЦК України, розяснення вищих судів і зроблені судовими експертом висновки, та враховуючи, що відповідач не надав доказів своєчасного відшкодування шкоди за судовим рішенням від 27.10.2014 року та виконання його в повному обсязі, що з часом призвело до збільшення вартості проведених ремонтно-відновлювальних робіт приміщення позивача та є законною підставою для задоволення додаткових вимог, предявлених позивачем за даним позовом. Згідно ч. 1 ст. 780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З аналізу наведеної статті ЦК України вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. З огляду на визначені цивільним процесуальним законом принципи змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень не заявив та не надав суду належних доказів відшкодування шкоди або спростування обґрунтованих доводів позивача, що є підставою для стягнення заявленої суми шкоди в розмірі 3 260,00 грн., як додаткових витрат, повязаних із подорожчанням вартості ремонтних робіт. Також підлягають задоволенню витрати позивача на проведення експертного будівельно-технічного дослідження, вартість якого відповідно до квитанції судового експерта від 03.06.2015 року складає 800,00 грн. Крім завданої матеріальної шкоди позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. Вказані вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У відповідності із пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин. З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачу, як власнику пошкодженого нерухомого майна, була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Між тим, розмір визначений позивачем у 2 000,00 гривень є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер та тривалість порушення прав позивача, дії відповідача при настанні негативних наслідків та залиття приміщення, розмір завданої матеріальної шкоди, істотність вимушених змін у житті позивача та обсяг необхідних дій для відновлення попереднього становища і відновлення первісного стану приміщення, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 1000 грн. В частині вимог позивача зобовязати відповідача ТОВ ТК «ДейтаЕкспрес» утримувати орендоване приміщення по вул. Машинобудівельна, буд.80 в належному стані, суд вважає зазначити наступне. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на вказані положення закону, позивач має право звернутися до суду за захистом свої порушених прав із обранням належного способу захисту, передбаченого. 2 ст. 16 ЦК України або інших способів, що за кріплені договором або законом. Спонукання відповідача вчинити певні дії відносно свого майна, які прямо не передбачені імперативними нормами закону, суперечить загальним правам власника на вільне володіння та користування своїм майном, які вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, передбаченим ст. 316 ЦК України. Також відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. За таких обставин, позивач не може захищати свої права через примушення (спонукання) в судовому порядку відповідача вчиняти певні дії або спонукати до їх вчинення відносно свого майна, які прямо не передбачені законом, та порушують основоположні права власності на вільне володіння незалежно від волі інших осіб. Такий спосіб захисту прав не передбачений законом. З урахуванням цього суд вважає, що вимоги позивача про зобовязання відповідача утримувати своє майно в належному стані є незаконними та в їх задоволені слід відмовити. Стосовно вимог позивача про зобовязання відповідача усунути перешкоди у володінні його власністю, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень статей 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Окрім відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, позивачем не доведено та не обґрунтовано конкретні перешкоди, які на його думку роблять неможливим володіння власністю та усунення яких має відбуватися за рішенням суду. Тому в цій частині позовні вимоги позивача є недоведеними та необґрунтованими належними доказами, у зв'язку із чим задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 365,40 грн. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,

Outcome: partial