Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

10 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області та Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому просив стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області шляхом безспірного списання коштів з Державного бюджету України, на користь [PERSON] 10\~000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначав, що постановою від 25.02.2016 р. №5 за справою про адміністративне правопорушення Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради постановила притягнути позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 1360 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування. Постановою Чугуївського міського суду від 21.04.2016 р. позов [PERSON] було задоволено та скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради №5 від 25.02.2016 р. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 152 КУпАП, провадження у справі закрито. В результаті незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивач зазнав душевних страждань та зазначав, що йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінив у 10\~000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області проти позову [PERSON] заперечувала, зазначаючи при цьому, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди підлягає доказуванню, саме по собі скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, не може бути належним доказом заподіяння моральної шкоди. Шкода, завдана органом місцевого самоврядування, відшкодовується незалежно від вини не в будь-яких випадках заподіяння такої шкоди, а лише у випадках, прямо передбачених ст. 1167 ЦК України та іншими законами. Оскільки позивачем не надано жодних прямих доказів відносно спричинення йому фізичного болю, душевних страждань і переживань, а також інших втрат немайнового характеру, на які він посилається, підстав для відшкодування моральної шкоди не має. Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, який був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового засідання до суду не зявився, подавши письмові заперечення проти позову, які були долучені до матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до закону, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів стороні та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради № 5 від 25.02.2016 р. позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування. Постановою Чугуївського міського суду від 21.04.2016 р. позов [PERSON] було задоволено та скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради №5 від 25.02.2016 р. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 152 КУпАП, провадження у справі закрито. В результаті притягнення до адміністративної відповідальності позивач стверджував, що зазнав душевних страждань, глибоко переживав і продовжує переживати, через те, що в результаті незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності в осіб, які його знають, змінилось ставлення до нього і йому доводиться прикладати додаткових життєвих сил, щоб відновити і нормалізувати своє колишнє життя. Крім цього, позивач зазначав, що був змушений витрачати свій час задля захисту своїх прав у суді. Втрачений час також стосується втраченого заробітку, оскільки позивач був змушений відвідувати судові засідання витрачати час на відстоювання своїх Конституційних прав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема, п. 3 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Саме по собі скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, не може бути належним доказом заподіяння моральної шкоди. Шкода, завдана органом місцевого самоврядування, відшкодовується незалежно від вини лише у випадках, прямо передбачених ст. 1167 ЦК України та іншими законами. Серед наведених у даній правовій нормі положень відсутня така обставина як незаконне притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Крім цього, позивачем не надано жодних прямих доказів відносно спричинення йому фізичного болю, душевних страждань і переживань, а також інших втрат немайнового характеру, на які він посилається. Твердження позивача про зміну ставлення до нього з боку оточуючих суд оцінює критично з огляду на те, що така постанова є актом індивідуальної дії і доказів розповсюдження відомостей про факт її винесення, а також оцінку такої постанови з боку конкретних осіб, громадськості, що дійсно свідчить про зміну ставлення до [PERSON], суду не представлено. Зважаючи на те, що постанова адміністративної комісії фактичного виконання не мала, а була скасована в судовому порядку, будь-яких втрат майнового характеру у звязку з виконанням цієї постанови позивач не зазнав. Твердження про участь позивача в судових засіданнях задля відстоювання своїх прав належними доказами не підтверджені. Як встановлено в судовому засіданні і не заперечується представником позивача, безпосередньо [PERSON] не приймав участі в розгляді справи щодо скасування постанови Адміністративної комісії Чугуївської міської ради №5 від 25.02.2016 р., представництво його інтересів здійснювалось через представника. Доказів будь-якої участі [PERSON] у розгляді цієї справи суду не надано. За таких обставин, надаючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено спричинення йому фізичного болю, душевних страждань і переживань, а також інших втрат немайнового характеру, на які він посилається. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, виходячи з положень статей 3, 60 ЦПК України, цивільне право підлягає захисту у судовому порядку за умови доведеності порушення відповідачем цивільного права або інтересу. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, аналізуючи представлені позивачем дані в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні таких позовних вимог за їх недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed