Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до Куликівського районного суду Чернігівської області із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з жовтня 2009 року по 30 грудня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судовим наказом Куликівського районного суду Чернігівської області від 02.09.2011 року по справі № 2-н/2511/106/11 з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Просить суд збільшити розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до ј частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні пояснила, що на даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина є мізерним, а самостійно вона не може утримувати його на достатньому для належного розвитку рівні. Відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2009 року по 19 квітня 2012 року (а.с. 33-34), та мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З відповідача на утримання дитини стягуються аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією судового наказу Куликівського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2011 року (а. с. 8). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою № 407, виданою Куликівською селищною радою Куликівського району Чернігівської області 06 березня 2018 року (а. с. 9) та не заперечується відповідачем. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, має річний дохід, який значно перевищує дохід позивача. Зазначене підтверджується роздрукованою електронною декларацією відповідача за 2017 рік (а.с. 10-14) та довідкою про доходи позивача (а.с. 15). За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Позивач просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у редакції, що діяла на момент видачі судового наказу, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ч.1 ст. 258 ЦПК України у редакції, яка є чинною на день винесення рішення, судовий наказ є судовим рішенням. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищенаведеного, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача слід збільшити до встановленого законом мінімуму, про що фактично і просить у своїй позовній заяві позивач. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved