Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

10 лютого 2015 року до суду звернулося ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 лютого 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0376/82/0098810, згідно якого на умовах, визначених кредитним договором, позичальник отримав кредит у розмірі 52 709,57 гривень зі сплатою 38,3% річних строком до 5 лютого 2019 року. Крім того, 5 лютого 2013 року між банком та відповідачем також було укладено Додаткову угоду № 014/0376/82/0098810/1 до кредитного договору, відповідно до якої на період з 5 лютого 2013 року по 31 березня 2013 року включно розмір процентної ставки за кредитом складає 0,01% річних. З 1 квітня 2013 року процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі, передбаченому підпунктом 1.1.8 пункту 1.1. Кредитного договору, без укладення Додаткової угоди. Банк свої зобов'язання виконав належним чином, натомість відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в обумовлені строки не виконує, що стало підставою для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0376/82/0098810 від 5 лютого 2013 року у розмірі 96 972 грн. 85 коп., а також 969,73 грн. понесених судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про зменшення позовних вимог, просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0376/82/0098810 від 5 лютого 2013 року у розмірі 90 346 грн. 89 грн. (а.с. 50). Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пославшись на те, що сьогодні ще сплатив 4 000 гривень заборгованості, а тому визнав позов за мінусом цієї суми. Судом встановлено, що 5 лютого 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0376/82/0098810, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 52 709 гривень 57 копійок, з яких 14 615,54 грн. видано на споживчі цілі, 2 909,57 грн. на сплату страхового платежу та 35 184,46 гривень на погашення заборгованості на 72 місяці зі сплатою 38,3% річних з кінцевим строком погашення до 5 лютого 2019 року (а.с. 6-9). 5 лютого 2013 року між банком та [PERSON] також було укладено Додаткову угоду № 014/0376/82/0098810/1 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0376/82/0098810 від 05.02.2013 року, якою внесли зміни до договору, встановивши, що на період з 5 лютого 2013 по 31 березня 2013 року включно розмір процентної ставки за кредитом складає 0,01% річних. З 1 квітня 2013 року процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі, передбаченому підпунктом 1.1.8 пункту 1.1. Кредитного договору, без укладення Додаткової угоди (а.с. 14-15). Погашення заборгованості за кредитом та нарахованим процентам здійснюється відповідно до умов договору та графіку погашення заборгованості 5 числа кожного місяця щомісячними платежами 732,30 грн. до 31 березня 2013 року та з 1 квітня 2013 року - 1 843,22 грн. (а.с. 16). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Проте, відповідач [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. 18 лютого 2015 року [PERSON] частково погасив заборгованість за кредитним договором, таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 1 квітня 2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 90 346 грн. 89 грн., яка складається з 45 521,78 грн. заборгованості за кредитом; 13 070,44 грн. - заборгованості за відсотками; 31 754,67 грн. - пені. Судом встановлено, що 14 квітня 2015 року [PERSON] сплатив 4 000 гривень на погашення заборгованості, про що надав відповідну квитанцію (а.с. 63). Таким чином, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» складає 86 346 гривень 89 копійок, які підлягають стягненню у судовому порядку, оскільки положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 969 гривень 73 копійки судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 4). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial