Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

11.12.2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 05.06.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір №ML-506/013/2008. За умовами договору банк надав відповідачу строковий кредит у розмірі 119\~000 дол.США., а [PERSON] зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 4,49 відсотків річних на суму залишку заборгованості. Банк стверджував, що виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в валюті та у розмірі, встановленому договором. Відповідач, однак, умови договору по поверненню кредитних коштів не виконала. 30.09.2014 року банк звернувся до [PERSON] із досудовою вимогою про повернення заборгованості за кредитним договором №ML-506/013/2008. Досудова вимога відповідачем не виконана. Станом на 07.07.2015 рік заборгованість за договором №ML-506/013/2008 від 05.06.2008 року становить : - 104\~280,95 дол.США основний борг - 16\~407, 69 дол.США відсотки за користування кредитом Вказану заборгованість позивач просив стягнути рішенням за рішенням суду в валюті України за курсом іноземної валюти станом на день звернення до суду 11.12.2015 року 2\~566\~552 грн. 50 коп. Окрім задоволення позовних вимог банк просив присудити на свою користь понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 38\~498, 28 гривень. Позивач в останнє судове засідання не з`явився, протягом розгляду справи наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти стягнення заборгованості в валюті кредиту згідно наданого банком розрахунку та виписок по рахунках. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, стверджуючи, що банком не доведений факт отримання спірного кредиту в іноземній валюті, неправильність розрахунку позовних вимог. Третя особа ОТП «Факторинг Україна» в судове засідання не з`явилось, повідомлялось про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, докази, надані сторонами в обгрунтування своїх вимог та заперечень суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором №ML-506/013/2008 від 05.06.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк») надав відповідачукредитні кошти у розмірі 119\~000 дол.США. на строк до 05.06.2027 року. [PERSON] за умовами договору зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 4,49 відсотків річних. Відповідач з умовами договору погодилась, що підтверджується її підписом в кредитному договорі та не оспорювалось відповідачем. 07.05.2013 року сторонами укладений додатковий договір №1, за яким сторони домовились внести зміни на період з 07.05.2013 року до 04.10.2013 року, визначивши розмір відсотків як 6,50% річних. Відповідач з умовами додаткового договору також погодилась, підписавши його. Так, за ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором в іноземній валюті підтверджується меморіальним ордером від 5.06.2008 року та не спростований [PERSON] . Відповідач в порушення умов кредитного договору взятих на себе зобов`язань не виконала. 30.09.2014 року банк звернувся до [PERSON] із досудовою вимогою про повернення заборгованості за кредитним договором №ML-506/013/2008, в якій просив виконати зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі впродовж 30 календарних днів з дати відправлення банком вимоги. Факт направлення, отримання відповідачем та невиконання вимоги відповідачем не оспорювався. Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління Національного Банку України від 25.09.2018 № 103 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» на підтвердження факту заборгованості належними доказами є первинні облікові документи, виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. Для встановлення факту наявності заборгованості суд враховує докази в їх сукупності. Так, судом досліджені такі докази: -кредитний договір № ML-506/013/2008 від 01.02.2008 року ; -додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-506/013/2008 від 05.06.2008 року; -додатковий договір №2 до кредитного договору № ML-506/013/2008 від 05.06.2008 року; -іпотечний договір №PML-506/013/2008 -договір поруки №SR-506/013/2008 -додатковий договір №1 від 07.05.2013 року до договору поруки №SR-506/013/2008 -додатковий договір №2 від 07.05.2013 року до договору поруки №SR-506/013/2008 -досудова вимога від 17.08.2015 року; -досудова вимога від 30.09.2014 року; -розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 07.07.2015 року; -анкета заява №5; -валютні меморіальні ордери (т.2 а.с.72-257, т.3 а.с.1-29) Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим банком розрахунком від 07.09.2009 року. Вказаний розрахунок зроблений фахово, відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів не спростований. Питання про його спростування шляхом призначення судової експертизи відповідачем не порушувалось, хоча і роз`яснювалось судом як в ухвалі про відкриття провадження у справі так і в процесі розгляду справи. Наявна за договором заборгованість за основним боргом складає 104\~280, 95 доларів США. та підлягає стягненню на користь банку. Поряд із тим, вирішуючи питання про стягнення відсотків за користування кредитом суд виходить з наступного: Згідно ст.\~611\~ЦК України\~після того,\~як кредитор\~направив боржнику\~вимогу про\~дострокове погашення\~кредиту,\~він змінив\~терміни повернення\~кредиту,\~які були\~передбачені кредитним\~договором.\~Водночас,\~сам кредитний\~договір припинив\~свою дію\~з дати\~направлення вимоги\~про дострокове\~погашення кредиту.\~Оскільки кредитний\~договір припинив\~свою дію,\~то у\~кредитора відсутні\~підстави для\~стягнення після\~дати направлення\~вимоги про\~дострокове повернення\~кредиту \~відсотків за\~договором. Зазначене узгоджується із постановами Верховного Суду від 14.02.2018 року за № 564/2199/15-ц, від 19.09.2018 року справа № 643/16336/16-ц, від 12.09.2018 року справа № 473/825/16-ц, 12.09.2018 року справа № 186/1974/14-ц. Так, розмір відсотків підлягає стягненню з відповідача за період до 30.09.2014 року, тобто до моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми боргу, що становить 4\~703, 36 доларів США. Враховуючи тривалий час розгляду цивільної справи, обумовлений розглядом клопотань відповідача, відсутність безпідставного затягування розгляду справи позивачем з метою ухвалення законного та справедливого рішення, суд вважає, що відновленням порушених прав банку за його згодою є стягнення спірних грошей в обумовленій сторонами валюті зобов`язання. Вказане узгоджується із принципом пропорційності ЦПК України, частиною 2 статті 5 ЦПК України, за якою суд може визначити ефективний спосіб захисту, який не суперечить закону, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, за якою суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК), позицією Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року (справа N 373/2054/16-ц , провадження N 14-446цс18), якою наданий аналіз суті договору позики, валютних зобов`язань та їх належного виконання. Судові витрати по оплаті судового збору, документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь пропорційно до задоволеної частини вимог відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial