Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

11 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що після смерті тітки [PERSON], 17 січня 2000 року, відкрилась спадщина. У звязку з тим, що він є спадкоємцем за заповітом, а нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, він, уточнивши свої позовні вимоги, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки помилково вважав, що заповіт від імені [PERSON] був складений не на його імя, а на імя його батька. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить \~закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та тіткою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БП №302687 від 23 грудня 1980 року, архівним витягом від 19 липня 2016 року та свідоцтвом про народження від 28 березня 1957 року (а.с.8-10). [PERSON] помер 19 квітня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №286544 від 19 квітня 1995 року (а.с.7). Згідно з заповітом від 05 жовтня 1995 року, зареєстрованим у реєстрі за №20, посвідченим секретарем Руднєвської сільської Ради народних депутатів, [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частину будинку, розташованого у с. Руднєве Путивльського району, [PERSON] (а.с.12). [PERSON] померла 17 січня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №075367 від 17 січня 2000 року (а.с.6). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація стосовно спадкодавця [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.15). Відповідно до довідки №217 від 06 травня 2016 року, виданої Руднєвською сільською радою Путивльського району, [PERSON], яка померла 17 січня 2000 року, була зареєстрована та постійно проживала одна [INFO] (а.с.11). Листом приватного нотаріуса №640/01-16 від 03 червня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 17 січня 2000 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує прав інших осіб, у звязку з чим, виходячи з засад розумності та справедливості, позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved