Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

12.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права особистої власності на недобудований садибний (індивідуальний) житловий будинок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2008 році він уклав договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт № 167 з СГВК ім. Лесі Українки в особі директора Бернадина А.Т., яким передбачено залиття фундаменту, зведення стін, покрівля, перекриття будинку та прибудови, а також приміщення сараю, залиття бетоном у прибудові та покладення плитки керамічної, залиття бетоном підлоги у сараї, постачання будматеріалів за додатковою платою, обшивка азбезтцементом. Місцезнаходження об'єкта: [ADDRESS] 28.10.2008 року відповідно до акту приймання-передачі виконаної роботи № 35, роботи передбачені договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт № 167 від 22.01.2008 року, виконані якісно та в повному обсязі. За виконану роботу він заплатив СГВК ім. Лесі Українки 76039,00 грн., що підтверджується договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт та актом виконаних робіт. Однак, даний садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований на земельній ділянці [PERSON], що є його приватною власністю відповідно до державного акту на право власності на землю. Дана обставина є перешкодою для нього щодо оформлення власності на будівлю. Просить визнати за ним право особистої власності на недобудований садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS], з правом продажу недобудованого будинку, здачі його в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просять позов задовольнити. Відповідач також через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.01.2008 році позивач уклав договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт № 167 з СГВК ім. Лесі Українки в особі директора Бернадина А.Т., яким передбачено залиття фундаменту, зведення стін, покрівля, перекриття будинку та прибудови, а також приміщення сараю, залиття бетоном у прибудові та покладення плитки керамічної, залиття бетоном підлоги у сараї, постачання будматеріалів за додатковою платою, обшивка азбезтцементом. Місцезнаходження об'єкта: [ADDRESS] (а.с. 5-8). 28.10.2008 року відповідно до акту приймання-передачі виконаної роботи № 35, роботи передбачені договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт № 167 від 22.01.2008 року, виконані якісно та в повному обсязі, також дана обставина підтверджується технічним паспортом (а.с. 10-15). За виконану роботу він заплатив СГВК ім. Лесі Українки 76039,00 грн., що підтверджується договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт та актом виконаних робіт (а.с 9). Даний садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований на земельній ділянці [PERSON], що є його приватною власністю відповідно до державного акту на право власності на землю (а.с. 16-21). Дана обставина є перешкодою для позивача щодо оформлення власності на будівлю. Згідно з довідкою Локачинської селищної ради [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх преставників. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а також має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового чи майнового права та інтересу. Статтею 317 ЦК України, передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Крім того, відповідно до ч. 3.ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Законом України, який введений державою для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно зі ст. 39 зазначеного Закону датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється. Отже, визнання у судовому порядку права власності на об'єкт будівництва не позбавляє обов'язку введення його в експлуатацію. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Таким чином, право особистої власності на недобудований садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить позивачу як володільцю майна. У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 380,20 грн. Решту судових витрат в сумі 380,20 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved