Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

11.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2018 року в цивільній справі № 161/12495/18 із [PERSON] в його користь було стягнуто борг за договором позики в розмірі 112981,24 грн. та 1129,81 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили 11.12.2018 року та добровільно відповідачем виконаним не було. У зв`язку з цим, судом було видано виконавчий лист, на підставі якого 18.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженком І.С. відкрито виконавче провадження ВП № 61312960, яке перебуває на примусовому виконанні по теперішній час. У межах зазначеного виконавчого провадження йому було перераховано 32695,74 грн. Вважає, що у він має право на стягнення з відповідача коштів, які складають три відсотки річних та інфляційні втрати від знецінення коштів із стягненої судом, але тривалий час не виплаченої суми коштів, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період часу з липня 2018 року по липень 2021 року. Враховуючи наведене, просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь 34654,25 грн., в якості відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних, з яких: 24962,10 грн. - втрати від інфляції та 9692,15 грн. - три відсотки річні. Позивач до початку судового засідання подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19), заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2018 року в цивільній справі № 161/12495/18 із [PERSON] в його користь було стягнуто борг за договором позики в розмірі 112981,24 грн. та 1129,81 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили 11.12.2018 року (а.с. 7-8). На виконання вищевказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який наразі перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженком І.С., яким здійснюється відповідне виконавче провадження ВП № 61312960. Як вбачається із виписки по особовому рахунку [PERSON] у ПрАТ «КБ «Акордбанк», у межах зазначеного виконавчого провадження було перераховано стягувачу 32695,74 грн. (а.с. 10-13). У своєму позові [PERSON] зазначає, що він має право на стягнення з відповідача коштів, які складають три відсотки річних та інфляційні втрати від знецінення коштів із стягненої судом, але тривалий час не виплаченої суми коштів, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим що первісний позов про стягнення суми боргу за позикою був поданий 06.08.2018 року, а рішення суду за цим позовом було прийняте 07.11.2018 року, за вказаний період втрати від інфляції нараховуються від суми боргу (70000 грн.), а з 08.11.2018 року - на грошову суму, визначену рішенням суду з урахуванням судового збору (114110,20 грн.). Як вбачається із здійсненого позивачем розрахунку штрафних санкцій, інфляційні втрати за період з липня 2018 року по липень 2021 року становлять 24962,10 грн. та розраховані з урахуванням індексу інфляції за кожен місяць вказаного періоду. У свою чергу, три проценти річні за користування коштами розраховані за формулою: «сума боргу» х «3%» х «дні прострочення - 1100 днів» / «365 днів», що становить 9692,15 грн. (а.с. 3-5). Розрахунок інфляційних втрат здійснено з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.02.2021 року у справі № 910/14761/19, згідно з яким при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у тому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів), а подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за середній місяць у тій же послідовності. Суд вважає вищевказаний розрахунок належним доказом у справі, у свою чергу, відповідачем такий розрахунок жодним чином не спростований. Таким чином, нараховані за період з липня 2018 року по липень 2021 року три відсотки річних та інфляційні втрати в загальному розмірі 34654,25 грн. (24962,10 грн. + 9692,15 грн.), у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості у повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 908 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16, 625 ЦК України,

Outcome: approved