Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

11 червня 2021 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області звернулася представник [PERSON] -адвокат Долженко Оксана Миколаївна. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину вона є власницею будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] , який доводиться онуком позивачу. Відповідач без поважних причин не проживає в зазначеному будинку більше одного року. Реєстрація відповідача у зазначеному будинку залишалася формальною, речей та майна, належного йому в будинку немає. Через наявність формальної реєстрації відповідача позивачка вимушена платити додаткові кошти за нього по комунальних платежах, а також не може розпорядитись своїм майном, чим порушуються її права. Вже декілька років позивачка не спілкується з відповідачем оскільки, місце знаходження його їй невідоме, засоби зв`язку також не відомі, тому добровільно зняти його з реєстрації вона не має можливості. Відповідач не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України немає. Наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, як власника, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник- адвокат Долженко О. М., що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 10) не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі (а. с. 22, 23). Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 та ч. 11 ст.128 ЦПК України, відзиву чи будь яких заперечень а також заяв про розгляд справи за його присутності не подав. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку [ADDRESS] . Її право власності підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по заповіту № 2-2521, виданого 16.12.2002 року державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Смагою Л.М. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259701029 від 03.06.2021 року (а.с. 6, 7). За даною адресою зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 06-34/1850 від 22.02.2019 та актом підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб) від 28.05.2021 року (а.с. 8, 9). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірного житлового будинку з 10.06.2015 року, тобто понад 6 років, чим створює позивачу перешкоди в користування ним. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаному будинку, але фактично не проживаючи у ньому, перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved