Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

12.10.2015 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначено, що відповідно до укладеного договору від 21.02.2008 року № HAЕ2АЕ00002003 відповідач отримав кредит у розмірі 22037,38 доларів США на термін до 20.02.2013 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а отже зобовязання за договором № HAЕ2АЕ00002003 не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань у відповідача станом на 09.09.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 34632,10 доларів США, яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом 9715,44 доларів США; - заборгованості по процентам за користування кредитом 1079,97 доларів США; - заборгованості по комісії за користування кредитом 204,28 доларів США; - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 21972,64 доларів США; штрафу (фіксована частина) 11,16 доларів США; - штрафу (процентна складова) 1648,62 доларів США. На підставі викладеного, ПАТ «КБ «Приватбанк» просило стягнути з відповідач на користь Банку заборгованість за Кредитним договором від 21.02.2008 року № HAЕ2АЕ00002003 у розмірі 34632,10 доларів США, що за курсом 22,41 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.09.2015 року складає 776105,41 грн.; стягнути з [PERSON] судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (надалі перейменовано у ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № НАЕ2АЕ00002003, відповідно до якого Банк зобовязується надати Позичальнику (відповідачу [PERSON]І.) кредит у розмірі 16198,32 доларів США та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 10,56% річних, а також інші платежі, відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кінцевий строк погашення кредитної заборгованості 20.02.2013 року. Банк може видати Позичальнику кредит, обравши, на власний розсуд, будь-який із наступних способів його видачі, в тому числі видати кредит готівкою через касу Банку або видати кредит, перерахувавши відповідні кошти на рахунок Позичальника. Кредитні кошти, видані Банком будь-яким із способів, визначеним цією статтею Договору вважаються такими, що одержані Позичальником від Банку. З урахуванням даних положень, Позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредит. Погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до статті Договору, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами за кредитом. Для погашення заборгованості Банк відкриває Позичальникові транзитний рахунок. Позичальник здійснює заборгованості (включаючи виплату боргу за кредитом, процентами, винагородою та усіма іншими платежами), шляхом внесення коштів на транзитний рахунок, з якого відповідні кошти списуються на користь Банку. Позичальник зобовязаний використати кредит на цілі, зазначені в Договорі від 21.02.2008 року; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог Договору, в т.ч. здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити Банку винагороди, визначені даним Договором, та погасити іншу заборгованість (зокрема таку, що виникла відповідно до Договору) згідно з вимогами Договору; погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, визначені цим Договором. В той же час Банк має право зупинити подальшу видачу кредиту у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь-яких зобовязань за Договором, на строк до виконання відповідних зобовязань належним чином, з направленням Позичальнику відповідного повідомлення; відмовитися від видачі кредиту цілком чи частково при порушенні Позичальником зобовязань, передбачених Договором, з направленням Позичальнику повідомлення про це; самостійно приймати рішення про спосіб, порядок, час місце інформування Позичальника про наявність простроченої заборгованості, у т.ч. шляхом використання автоматизованої системи телефонних повідомлень. Розділом № 14 «відповідальність сторін та вирішення спорів» кредитно-заставного договору від 21.02.2008 року передбачено, що у випадку порушення Позичальником зобовязань, передбаченим цим Договором, щодо сплати винагород та процентів, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) грн. за кожен день прострочення. У випадку порушення Позичальником зобовязань щодо повернення основної суми кредиту Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) грн. за кожен день прострочення. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого прострочення платежу додатково до вищевказаної пені не нараховується /а.с. 7-15/. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за Кредитним договором від 21.02.2008 року, надавши [PERSON] кредит. Як вбачається з копії розрахунку суми позову, [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, часткового здійснював погашення заборгованості /а.с. 4-5/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 21.02.2008 року [PERSON] уклав кредитний договір із ПАТ «КБ «Приватбанк», отримав кошти, користувався ними, однак, внаслідок не виконання ним взятих на себе зобовязань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 09.09.2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 34632,10 доларів США, яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом 9715,44 доларів США; - заборгованості по процентам за користування кредитом 1079,97 доларів США; - заборгованості по комісії за користування кредитом 204,28 доларів США; - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 21972,64 доларів США; штрафу (фіксована частина) 11,16 доларів США; - штрафу (процентна складова) 1648,62 доларів США /а.с. 4-5/. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок укладення між сторонами споживчого кредиту (оскільки метою отримання кредиту є придбання відповідачем автомобілю), положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання. Постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів. Існує позиція відносно того, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості. Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою для зменшений неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. Таким чином, до стягнення з [PERSON] підлягатиме 4857,72 доларів США пені, як 50% від розміру основної заборгованості. Отже, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з ПАТ «КБ «Приватбанк», але взятих на себе зобовязань належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 17517,19 доларів США, а, відповідно, суд дійшов висновку, що [PERSON] зобовязаний відшкодувати наявну заборгованість. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність, стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 21.02.2008 року в розмірі 17517,19 доларів США, що, відповідно до ст. 533 ЦК України, за курсом НБУ станом на момент винесення рішення, тобто на 10.12.2015 року, 2289,49 грн. за 100 доларів США, становить 401054 грн. 31 коп. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6015 грн. 81 коп.

Outcome: partial