Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

12.03.2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Болградської міської ради Одеської області, та просять \~визнати за ними\~\~право\~\~власності на\~\~житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому вони посилаються на те, що позивачці [PERSON] та її чоловікові [PERSON] , який помер, належав вищезазначений будинок, як членам робочого двору. У 2013 році вона розірвала шлюб з [PERSON] , тому після його смерті спадкоємцями є тільки двоє синів, а саме позивачі по справі [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Після смерті батька вони звернулися до нотаріуса з метою оформлення права на спадкове майно, але постановою приватного нотаріуса їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Позивачка [PERSON] в свою чергу також звернулася до нотаріуса з метою оформити свою частину в житловому будинку, але постановою приватного нотаріуса їй також відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, тому позивачі змушені звернутися до суду з цім позовом.\~\~ Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до суду не з`явилися, в позовній заяві просять розглянути справу у їх відсутності (а.с.4). Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.56, 57). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто було спільним майном подружжя: голова домогосподарства [PERSON] та його дружина [PERSON] (позивачка по справі), що підтверджується довідкою № 237 від 01.03.2021 року, виданою старостою с.Залізничне Болградської міської територіальної громади [PERSON] про склад і тип двору (а.с.30). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. \~Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. Тому кожному члену робочого двору належить по 1/2 частині житлового будинку. Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. № 52/02-31 від 09.02.2021 року позивачці [PERSON] роз`яснено, що вона має право на 1/2 частину у вищезазначеному будинку на підставі ст.60, 63 СК України (щодо підстав набуття права спільної сумісної власності подружжя) та відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку за [ADDRESS] (а.с.32). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так судом було встановлено, що позивачці на праві власності належить 1/2 частина у вищезазначеному житловому будинку, то в цій частині позовні вимоги доведено в повному обсязі та вони підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.11.2016 року, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а/з № [NUMBER] ,\~ [PERSON] \~ помер [INFO] (а.с.15). Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Спадкоємцями померлого є його сини, що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданого 05 серпня 1995 року Залізничненською сільською радою Болградського району на підставі актового запису №22 (а.с.12) та серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 1989 року Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 23 (а.с.14). Вони є спадкоємцями за законом першої черги відповідно до\~ст. 1261 ЦК України, які прийняли спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою № 4 від 04.01.2021 року, виданою старостою с.Залізничне Болградського району Одеської області, з якої вбачається, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.08.1987 року по день смерті [INFO] (а.с.50) та довідкою № 222 від 24.02.2021 року, виданою старостою с.Залізничне Болградського району Одеської області, з якої вбачається, що до складу сім`ї (зареєстрованих за однією адресою) [PERSON] на момент його смерті входять сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. \~№51/02-31 від 09.02.2021 року, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, якій підтверджував би належність будинку спадкодавцеві (а.с.31). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved