overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

10.08.2015 року позивачка звернулася з позовом, де прохає: - встановити факт, що померлий [PERSON], при житті набув право власності на житловий будинок (А-1), житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., з господарськими будівлями у вигляді: (Б) сарай, (б) сарай, (Д) гараж, (Г) літня кухня, (г) погріб, (№1) колодязь питний, що знаходиться за адресою: с. Старі Санжари, провул. Молодіжний, 6, Новосанжарського району Полтавської області; - визнати за нею право власності на житловий будинок (А-1), житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., з господарськими будівлями у вигляді: (Б) сарай, (б) сарай, (Д) гараж, (Г) літня кухня, (г) погріб, (№1) колодязь питний, що знаходиться за адресою: с. Старі Санжари, провул. Молодіжний, 6, Новосанжарського району Полтавської області та на земельну ділянку, загальною площею 0,35 га (0,23 га для ведення особистого підсобного господарства і 0,12 га для обслуговування жилого будинку), що знаходиться за адресою: с. Старі Санжари, Старосанжарська сільська рада, Новосанжарського району Полтавської області, як за спадкоємицею за законом після померлого батька [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що після померлого 23.11.2008 року батька позивачки [PERSON], залишилося спадкове майно, яке складається із: - житлового будинку (А-1), житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., з господарськими будівлями у вигляді- (Б) сарай, (б) сарай, (Д) гараж, (Г) літня кухня, (г) погріб, (№1) колодязь питний, що знаходиться за адресою: с. Старі Санжари, провул. Молодіжний, 6, Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 08.06.2013 року та довідкою Старосанжарської сільської ради від 02.06.2015 року № 440; - земельної ділянки загальною площею 0,35 га (0,23 га для ведення особистого підсобного господарства і 0,12 га для обслуговування жилого будинку), що знаходиться за адресою: с. Старі Санжари, Старосанжарська сільська рада, Новосанжарського району Полтавської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV № 016791. Згідно довідки Новосанжарської районної державної нотаріальної контори №1750/01-16 від 31.08.2015 року, після померлого 23.11.2008 року [PERSON], єдиним спадкоємцем, згідно поданої заяви про прийняття спадщини, є [PERSON], позивачка у справі, від спадщини відмовилися [PERSON] та [PERSON]. Оформити свої спадкові права позивачка не має можливості, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок та кадастровий номер на земельну ділянку, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

10.08.2015 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з зазначеним позовом, до вищевказаного відповідача [PERSON]. вказуючи на те, що відповідно до договору б/н від 12.07.2008 року [PERSON] /далі відповідач/ отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік у суму залишику заборгованості за кредитом. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 14.07.2015 року становить 28251,36 грн., та складається з наступного: - 3000,00 грн.- заборгованість за кредитом; -14629,87 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; -8800,00 заборгованість за пенею та комісією; -500 гривень - штраф/фіксована складова/ -1321,49 грн. штраф /фіксована складова/ Просить стягнути виниклу заборгованість. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у розмірі у вигяді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3000 гривень що підтверджується випискою з особового рахунку від\-повідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кре\-диту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Представник позивача до суду не з»явився, надіслав заяву , згідно якої просить розглядати справу без його участі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання двічі не з»явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.554,610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання кредиту. На підставі договору б/н відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку в розмірі 3000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом в наслідок чого утворилася заборгованість 28251,36 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

10.08.2015 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Тростянецького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами договору, позичальник взяв на себе зобов'язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердтрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом 30.06.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 16955 грн 77 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, поклавши на останнього і сплату судового збору. ПАТ КБ «Приватбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, однак надав клопотання про слухання справи у відсутність представника ПАТ КБ «Приватбанк» та про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд відповідно до положень ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

10.08.2015 р. позивачка подала в суд цей позов, мотивуючи вимоги таким. 08.06.2014 року померла мати позивачки [PERSON], яка була власницею житлового будинку та господарських споруд за адресою с. Сойми, 168, Міжгірського району та 3/4 частини земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, визначених Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК 006-00154 від 08.08.1995 року, виданого [PERSON]. Право власності на земельні ділянки посвідчується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 11.02.2011 року. При зверненні із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки їй було відмовлено в звязку з тим, що право власності на земельні ділянки не було зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто її матірю не було виготовлено відповідні Державні акти на право власності на вказані земельні ділянки та не було здійснено їх державної реєстрації за нею, тому позивачка просить визнати право власності на дані земельні ділянки. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить такі задоволити. Відповідача [PERSON] при розгляді справи вимоги позовної заяви визнав повністю.. Оцінивши позиції сторін та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Відповідач позовні вимоги визнав. Подані в справу докази на підтвердження позовних вимог учасниками судового процесу не заперечені. Пояснення і вимоги позивачки підтверджені: свідоцтвами про смерть [PERSON], [PERSON]; заповітом складеного від імені [PERSON] 26.12.2012 р.; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; свідоцтвами про право на спадщину; копією державного акту на право приватної власності на землю, виданого [PERSON], з якого вбачається, що земельні ділянки розташовані на території Соймівської с/ради загальною площею 0,36 га та передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно нормативної грошової оцінки, наданої відділом Держкомзему у Міжгірському районі дійсна вартість земельних ділянок, що є предметом позову становить 126789,25 грн.. Відповідно вартість 3/4 частин спадкового майна становить 96493,10 грн. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задоволення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

10.08.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не брав участі у веденні домашнього господарства, не дбав про матеріальне забезпечення сімї. Позивач зазначає, що приблизно у лютому 2016 року дізналась, що відповідач тривалий час вживає наркотичні засоби і не хоче заради збереження сімейних стосунків припинити вживати наркотичні засоби. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 19.06.2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 89. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Так, в своїй заяві позивач зазначає про те, що шлюбне життя не склалося через несумісність характерів, через що шлюбні відносини фактично припинені. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, заінтересована особа - Шевченківська сільська рада. В своїй заяві вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.1992 р. її чоловіку [PERSON] - батьку заяника. Батьки заявника перебували у шлюбі з 01.09.1951 р., таким чином нерухоме майно було спільною сумісною власністю. Батько [PERSON] помер [INFO], після його смерті спадщину фактично прийняла [PERSON], але право власності не оформила. Після смерті матері заявник переїхав у спадкову квартиру і проживав в ній по грудень 2002 року, робив ремонти та сплачував комунальні послуги, фактично прийняв спадщину. Заявник є спадкоємцем за законом. Коли заявник звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, то йому було відмолено в оформленні права на спадщину, та необхідно встановити факт прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він фактично прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України, який діяв на момент відкриття спадщини, заявник просить встановити факт прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері. Представником заявника до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересованою особою до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутністю, ухвалення рішення залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що постановою від 06.11.2016 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, а.с. 7. Згідно договору купівлі-продажу, акту, а.с.8,9-13,14 квартира [ADDRESS], належала на праві власності [PERSON] Свідоцтвом про одруження підтверджується, що з 01.09.1951 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, а.с. - 14, від якого в них народився син [PERSON], а.с. 15. [INFO] помер [PERSON], а.с. 16, а [INFO] померла [PERSON], а.с. 17. Факт прийняття заявником спадщини підтверджується Актом від 27.07.2016 р., де вказано, що на наступний день після смерті [PERSON] її син проживав у квартирі [ADDRESS]. Згідно до ст.549 ЦК України (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частина 2 ст. 256 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту необхідно заявнику для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері, тому має для нього юридичне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини. Позивач наполягав на задоволенні позову і прохає визначити йому додатковий 3-місячний строк для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року відкрилася спадщина після смерті [PERSON]. Встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини пропущено ним у зв'язку з юридичною необізнаністю. Від відповідача в судове засідання надійшла заява, в якій він не заперечував проти задоволення позовних вимог і просив справу слухати у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. [INFO] року відкрилась спадщина після смерті спадкодавця. Позивач вважає себе спадкоємцем за законом. Відповідно до ст.ст. 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що зазначені причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними, тому вимоги підлягають задоволенню. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає 2-х місячний термін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 14.11.2003 року виконкомом Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 21. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.11.2003 року, який зареєстрований виконкомом Ярунської сільської ради, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 070170 від 14.11.2003 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою у порядку окремого провадження, в якій просить надати їй право на укладення шлюбу із [PERSON], [INFO], до досягнення нею шлюбного віку. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що тривалий час підтримує стосунки з [PERSON], вони чекають на народження спільної дитини та бажають зареєструвати шлюбу. Заявник вказує, що не досягла шлюбного віку, встановленого законодавством, тому просить надати їй право на укладення шлюбу із [PERSON] Статтею 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав, викладених у ній, та просила суд їх задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали вимоги заяви та не заперечували щодо надання заявнику права на укладення шлюбу. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши додані до заяви докази в їх сукупності, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.02.2012 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне проживання між позивачкою та відповідачем припинено з квітня місяця 2016 року. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У звязку з чим позивачка просить стягувати на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 217090 від 10.02.2012 р. видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.02.2012 року, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Федусенко» (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 494547 [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved