Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

11 липня 2016 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 3-5). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батькові [PERSON] на праві власності належав автомобіль марки ВАЗ 21053, 1994 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № ХТА210530R14554798. 10 березня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказаний автомобіль. У встановлений строк позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити належним чином спадщину після смерті батька позивачка не має можливості, у зв'язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на автомобіль. Враховуючи вищевикладене позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого 10.03.2015 року, на автомобіль марки ВАЗ 21053, 1994 року випуску, д/н [NUMBER], кузов №\~ХТА210530R14554798. В судове засідання позивачка не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.66). Відповідач - територіальна громада в особі [PERSON] міської ради в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду представником надано письмову заяву, в якій він просить відкласти розгляд справи (а.с. 63). Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. про причини неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилала. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 01 квітня 1978 року у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Після одруження змінила прізвище на «Литвиненко» (а.с.10). 10 березня 2015 року [PERSON] помер (а.с.13). Із матеріалів витребуваної судом спадкової справи №375/2015 (а.с. 40-61) вбачається, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину та успадкувала грошові внески та домоволодіння, у зв'язку із чим, державним нотаріусом ДДДНК видано свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.54,58), але у видачі свідоцтва про право на спадщину на рухоме майно, що входить до складу спадщини, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21053, 1994 року випуску, д/н [NUMBER], кузов №\~ХТА210530R14554798, що належав померлому, їй було відмовлено, так як відсутні документи, що підтверджують право власності на цей автомобіль (а.с.61). Встановлено, що згідно відомостей Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м. Дніпропетровська, Дніпропетровського та Солонянського районів, підпорядкований УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 23.09.2015 року транспортний засіб ВАЗ 21053, 1994 року випуску, д/н [NUMBER], кузов ХТА210530R14554798, на підставі свідоцтва про реєстрацію ЯАС 187023 від 28.09.1996 року, видане ВРЕР №1 м. Дніпропетровськ, зареєстрований за [PERSON] (а.с. 56). У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У відповідності до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому за позивачкою слід у судовому порядку визнати право власності на автомобіль марки ВАЗ 21053, 1994 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № ХТА210530R14554798, в порядку спадкування першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 10\~березня 2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved