Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

12.12.2017 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва стягуються з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , врозмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що розмір аліментів недостатній для забезпечення повноцінного розвитку дитини, яка у зв`язку з навчанням в ліцеї потребує додаткових комп`ютерних курсів для успішного засвоєння матеріалу, позивач не може забезпечити належним чином дитину одягом, продуктами харчування та засобами гігієни. Позивач посилаючись на зміни внесені до статті 182 Сімейного кодексу України, якими збільшено мінімальний розмір аліментів, просить суд змінити розмір аліментів, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, але при цьому згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26.08.2014, яке набрало законної сили 06.09.2014, стягуються з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10 -11). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом Українинавіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року по справі №632/580/17. Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження існування обставин визначених ст.192 Сімейного кодексу України. З врахуванням вказаних обставин суд відмовляє в задоволенні позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed