Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

11.09.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 16000,00 гривень та 2300,00 доларів США. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 26.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичила відповідачу кошти в сумі 18000,00 гривень та 2300,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики позичальником [PERSON] (відповідачем у справі) було передано позивачу власноручну розписку. Згідно умов договору позики позичальник зобов'язалась повернути позичені кошти до 26.11.2014 року, однак, повернула лише частину боргу у розмірі 2000,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву, згідно якої вона просить розглядати справу за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Чуднівського районного суду Житомирської області. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 26.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичила відповідачу кошти в сумі 18000,00 грн. та 2300,00 дол. США. На підтвердження укладення договору позики позичальником [PERSON] (відповідачем у справі) було передано позивачу власноручну розписку (а.с. 5). Згідно умов договору позики позичальник зобов'язався повернути позичені кошти до 26.11.2014 року, однак, повернула лише частину боргу у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, суд враховує роз'яснення, надані судам у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до яких «згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»)». Станом на 07.06.2018 року Національним банком України встановлено офіційний курс гривні щодо долару США з розрахунку 2616,24 грн. до 100 доларів США. Враховуючи, що позивачем заявлена також вимога про стягнення 2300 доларів США, суд переводить дану іноземну валюту в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, за наявності підстав для повного задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 16000 гривень та 60173,52 гривень (еквівалент 2300 доларів США із розрахунку 2300 х 26,1624 = 60173,52) та в загальному розмірі підлягає стягненню сума коштів, виражена у національній грошовій одиниці - гривні, у розмірі 16000 + 60173,52 = 76173,52 грн. (сімдесят шість тисяч сто сімдесят три гривні п`ятдесят дві копійки). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved