Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому просить усунути перешкод у здійсненні ним права власності на будинок [ADDRESS], визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком. В обгрунтування позову вказав, що він є власником будинку [ADDRESS].25.03.2017 року за вказаною адресою зареєстровано його брата [PERSON] Місце проживання [PERSON] було зареєстровано з його згоди для оформлення останьому паспорту, у будинку він ніколи не проживав.Після оформлення паспорту відповідач виїхав у Хмельницьку область. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] у будинку прошує його право приватної власності та перешкоджає вільно володіти та користуватись житлом. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи Лиманська сільська рада Зміївського району у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за повторної неявки в судове засідання відповідача по наявним в матеріалах справи доказам, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особі, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок , виданий 16 листопада 1994 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області 25.03.2017 року за вказаною адресою зареєстровано [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Лиманської сільськоїради Зміївського району від 03.08.2017 року за №479. З довідки-підтвердження №91 від 03.08.2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає з 2016 року. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить йому на праві власності, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири). Відповідно до ч.І ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.І ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири) і зазначає , що до них також відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК. Зі змісту ч.2 ст.64 ЖК України вбачається, що до членів сім'ї відносяться подружжя, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, позивач, як власник, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб 'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодеку України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згіно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні розпорядженні його власністю.Таким чином, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved