Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

10 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України. 02 серпня 2017 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей в сумі 36112,50 грн., надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду дітей за кордон та отримання віз для виїзду дітей за кордон. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO], діти проживають разом з позивачем. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дітей, які полягають у заняттях в мистецьких та спортивних гуртках: Гурток англійської мови Englishouse, вартість - листопад 2016р. 337,50 грн., грудень 2016р. 622,50 грн., січень 2017р. 446,25 грн., березень 2017р. 510 грн., квітень 2017р. 446,25 грн., травень 2017р. 573,75 грн., в місяць на одну дитину. Вартість за 6 місяців (листопад 2016 року - травень 2017 року): = 2936,25 грн.; тренування на льодовому катку ТЦ «Мост Сити», вартість - 180 грн. одне заняття на одну дитину, 12 занять на місяць, разом 180 х 12=2160 грн. Вартість за 7 місяців (листопад 2016 року - травень 2017 року): 2160 грн.* 7 міс. = 15120грн. на одну дитину. Загалом витрати на двох дітей за період 7місяців (листопад 2016р. - травень 2017р.) складає 18056,25грн. х 2= 36112,50 грн. Крім того, позивачка має намір вивезти неповнолітніх дітей на відпочинок за кордон з метою їхнього загального розвитку, розширення кругозору, також з метою відволікти дітей та покращити їх психологічний стан, але всі її прохання дати згоду для виготовлення проїзного документа дітям та оформлення візи для виїзду за кордон та надати дозвіл на виїзд дітей за кордон відповідач ігнорував. Позивачка вважає, що виїзд малолітніх доньок за межі України відповідає їх інтересам та є доцільним з точки зору їхнього виховання та розвитку, а часом навіть вкрай необхідним з огляду на потребу постійного оздоровлення та психологічного розвантаження. Діти активно і професійно займаються спортивними танцями в Танцювально-спортивному клубі «Астра», вони є постійними учасниками різноманітних змагань, конкурсів та фестивалів, які проходять під егідою Всесвітньої федерації танцювального спорту (WDSF), Всеукраїнської федерації танцювального спорту, Міністерства молоді та спорту України. Доньки є неодноразовими призерами різних змагань, що дає їм право і можливість для захисту честі українських кольорів на міжнародній арені. Для участі у міжнародних змаганнях, які проводяться за межами України згідно правил WDSF, заявки повинні бути направлені у федерацію інших країн через виконком ВФТС, або при розміщенні он-лайн реєстрації для участі у змаганнях за кордоном на сайті закордонної федерації чи на сайті організатора турніру за кордоном, спортсмен з дозволу керівника клубу ВФТС проводить реєстрацію на такому сайті в режимі он-лайн. Одночасно з цим керівник клубу зобов'язаний направити у виконком ВФТС «Заявку для участі у змаганнях за кордоном» відповідної форми, тому неможливо заздалегідь визначитися з переліком країн. Відповідач на даний час такого дозволу не надає, у зв'язку із чим, доньки позбавлені права на розвиток, оздоровлення та знайомство зі світом. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 36112,50 грн. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнім дітям [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], до досягнення ними 16 років у супроводі матері [PERSON], або інших осіб, уповноважених нею нотаріально посвідченою згодою, без супроводу та без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON]. Надати позивачці дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], без письмової згоди батька дитини [PERSON] до досягнення [PERSON] та [PERSON] років. Надати позивачці дозвіл на отримання віз (у випадках, коли останні є необхідною умовою) для виїзду за кордон малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], без письмової згоди батька дитини [PERSON] до досягнення [PERSON] та [PERSON] 16 років. Стягнути з відповідача вартість судових витрат. В судове засідання позивач не з'явився про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, від позивача надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовні вимоги та матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 57 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року у справі № 175/6070/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], [PERSON] зазначений батьком, [PERSON] зазначена матір'ю. [PERSON] 04 листопада 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про необхідність стягнення додаткових витрат на заняття дітей у групі з вивчення англійської мови, оскільки такі витрати підтверджуються довідкою ФОП [PERSON] від 10.08.2017 року, та згідно якої за інформаційно-консультаційні послуги з англійської мови за [PERSON] було сплачено: в листопаді 2015 року - 337,50 грн., в грудні 2015 року - 622,50 грн., в січні 2016 року - 446,25 грн., в березні 2016 року - 510 грн., в квітні 2016 року - 446,25 грн., в травні 2016 року - 573,75 грн., а всього - 2936,25 грн. Згідно довідки ФОП [PERSON] від 10.08.2017 року, за інформаційно-консультаційні послуги з англійської мови за [PERSON] було сплачено: в листопаді 2015 року - 337,50 грн., в грудні 2015 року - 622,50 грн., в січні 2016 року - 446,25 грн., в березні 2016 року - 510 грн., в квітні 2016 року - 446,25 грн., в травні 2016 року - 573,75 грн., а всього - 2936,25 грн. Таким чином, до стягнення підлягає 2936,25 грн. +2936,25 грн. = 5872,50 грн. Суд не вбачає обґрунтованими посилання позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог, щодо понесення додаткових витрат на дітей в зв'язку з заняттями на льодовому катку ТЦ «Мост сіті», оскільки жодними доказами такі витрати не підтверджені. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей частково, а саме в сумі 5872,50 грн. Стосовно позовних вимог надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду дітей за кордон та отримання віз для виїзду дітей за кордон, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положення ч. 1 ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Позивач у заяві зазначила, що вона може забезпечити регулярні поїздки дітей та відвідування ними різних країн світу, однак не конкретизувала у позовній заяві, до якої саме країни світу та на який проміжок часу вона просить надати дозвіл на виїзд дітей. Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. З точки зору ст. 1 СК України, одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Так, статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до вимог ч.2 cт.4 цього Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Також, Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Позивачкою долучено до позовної заяви копії дипломів, з яких вбачається, що її діти [PERSON] та [PERSON] професійно займаються спортивними танцями, беруть участь у різноманітних змаганнях та конкурсах, в тому числі під егідою Всесвітньої федерації танцювального спорту (WDSF), Всеукраїнської федерації танцювального спорту, Міністерства молоді та спорту України, та займають призові місця на конкурсах. Крім того, до справи додані документи - Порядок заявки спортсменів ВФТС для участі у змаганнях, котрі проводяться національними федераціями інших країни - членами WDSF, затверджений рішенням Президії ВФТС від 02.12.2009 року. Згідно вказаного Порядку, для участі у міжнародних змаганнях, які проводяться за межами України згідно правил WDSF, заявки повинні бути направлені у федерацію інших країн через виконком ВФТС. При розміщенні он-лайн реєстрації для участі у змаганнях за кордоном на сайті закордонної федерації чи на сайті організатора турніру за кордоном, спортсмен з дозволу керівника клубу ВФТС проводить реєстрацію на такому сайті в режимі он-лайн. Одночасно з цим керівник клубу зобов'язаний направити у виконком ВФТС «Заявку для участі у змаганнях за кордоном» відповідної форми, тому неможливо заздалегідь визначитися з переліком країн. Зайняття дітьми позивачки призових місць на вітчизняних конкурсах та змаганнях надає їм право і можливість для захисту честі українських кольорів на міжнародній арені, що відповідно потребує наявності проїзного документу для виїзду дитини за кордон. Однак відсутність дозволу батька на виготовлення таких документів, а також відсутність його дозволу на виїзд дітей за кордон суперечить інтересам дітей, перешкоджає їх духовному та фізичному розвитку, перешкоджає можливості вільно займатися улюбленим видом спорту та розвивати свої здібності. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Суд бере до уваги конкретні обставини справи, погоджується з доводами позивачки, що з урахуванням вимог Порядку заявки спортсменів ВФТС для участі у змаганнях, котрі проводяться національними федераціями інших країни - членами WDSF, неможливо заздалегідь визначитися з переліком країн, куди мають виїхати діти для участі у тому чи іншому конкурсі та завчасно звернутися до суду з заявою про вирішення відповідного спору. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial