Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

11.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, управління Держземагенства у Зміївському районі Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими в [ADDRESS], та земельні ділянки - земельні частки (паї), які належали померлій на підставі Сертифікату, серія [NUMBER], у розмірі 1,33 умовних кадастрових гектарів (сіножатті + пасовища), без визначення цієї частки в натурі, та у розмірі 4,78 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі. Інших спадкоємців, крім позивача - немає, оскільки її рідний брат - [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з метою отримання спадщини після смерті матері, крім того, позивач разом мешкала із померлою, однак, спадкоємиці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, так як не було встановлено факт родинних відносин між нею, її матір'ю та братом, а також у зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не отримала Свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами. Оскільки іншої можливості оформити свої права на спадщину у [PERSON] немає, вона просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані в [ADDRESS]; визнати за позивачем право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату, серія [NUMBER], у розмірі 1,33 умовних кадастрових гектарів (сіножатті + пасовища), без визначення цієї частки в натурі, та земельну частку (пай), розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області на підставі сертифікату, серія [NUMBER]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала частково, позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на земельну частку (пай) на підставі сертифікату, серія [NUMBER], у розмірі 1,33 умовних кадастрових гектарів (сіножатті + пасовища), без визначення цієї частки в натурі - просила залишити без розгляду. Представники відповідачів Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області та управління Держземагенства у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції та розпискою про отримання судової повістки, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.06.1974 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], копія Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], актовий запис № 12 /а.с. 11/. [INFO] померла [PERSON] - копія Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], актовий запис № 3248 /а.с. 10/. [INFO] помер [PERSON] - копія Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], актовий запис № 01 /а.с. 09/. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як матері та доньки, а також між позивачем та [PERSON], як брата та сестри встановлено рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.05.2013 року /а.с. 14/. За життя [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими в [ADDRESS], та земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Геніївське», розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний факт підтверджується копією Довідки КП «Зміївське БТІ» від 03.12.2013 року № 2997, копією технічного паспорту на житловий будинок, копією Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER] та копією Довідки відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області від 16.12.2013 року № 01-15/5452 /а.с. 12, 15, 16-18, 19/. Довідкою виконавчого комітету Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області від 15.10.2013 року № 1709 визначено, що [PERSON], яка померла [INFO], на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS] /а.с. 13/. Листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 24.04.2014 року № 659/01-16 повідомлялось, що після померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори надійшла заява 05.09.2000 року про прийняття спадщини від доньки померлої [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. В той же час в матеріалах справи міститься копія листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 30.12.2013 року № 1999/02-14, яким роз'яснено [PERSON], що видати Свідоцтво про право на спадщину нотаріальна контора можливості не має, оскільки, померла за життя не отримала Свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованих в [ADDRESS] /а.с. 20/. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, до даних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу, які діяли на момент смерті вищевказаних осіб, тобто ЦК в редакції від 1963 року. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно за ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтями 548, 549 цього ж Кодексу передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 216 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України від 03.03.2004 року № 20/5 (з наступними змінами та доповненнями) - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно наказу Мінрегіонбуду від 19.03.2013 року № 95 щодо порядку прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна, збудованих до 05.08.1992 року, одним із документів, що свідчить про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, відповідно до вимог законодавства, є технічний паспорт на житловий будинок. Отже, встановлено, що померла [PERSON] фактично була власником житлового будинку [ADDRESS], а також земельної частки (паю), розташованої на землях КСП «Геніївське». [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, оскільки звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою у встановлений шестимісячний строк, однак, через те, що у померлої відсутній правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS], позивач позбавлена можливості оформити своє право на спадщину інакше, ніж через суд, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved