Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

10 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №119. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 28 квітня 2002 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання з відповідачем припинили у січня 2019 року, оскільки мають різні погляди на подружнє життя. Вважає, що її з відповідачем сім`я розпалася остаточно, миритися та відновлювати подружні стосунки не бажає, в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позовній заяві підстав та просила розірвати її шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що бажає зберегти сім`ю. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області 28 квітня 2002 року, [PERSON] та [PERSON] 28 квітня 2002 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження в цей же день зроблено запис за №119. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (а.с.6,7). Під час судового засідання позивач зазначила, що її з відповідачем сім`я розпалася остаточно, миритися та відновлювати подружні стосунки не бажає. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідач жодних дій щодо збереження сім`ї після подачі позовної заяви до суду не вчиняв, позивачка категорично примирюватися не бажає, суд приходить до висновку, що збереження їх сім`ї стало неможливим, в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до дублікату квитанції №0.0.1345739902.1 від 07 травня 2019 року позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідач на її користь необхідно стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір у сумі 768 гривні 40 копійок. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного та

Outcome: approved