Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~11.11.2015 позивач [PERSON] звернулася\~\~до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У заяві позивач зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 23.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Від шлюбу подружжя мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства, бо має вроджену ваду серця і тому потребує постійного піклування. На теперішній час подружжя не підтримує шлюбних стосунків, не має спільного побуту та не проживає разом, тобто сімейні відносини між ними, фактично, припинені. При цьому діти проживають з позивачкою. Через непорозуміння, самоусунення батька від проблем родини, різні погляди на життя та сімейно-шлюбні відносини стосунки між подружжям не склалися. Позивачка глибоко переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач зазначила, що майновий спір між нею та відповідачем - відсутній. З заяви вбачається, що подружжя неодноразово обговорювали договір сплати батьком аліментів на утримання своїх доньок, що передбачає ст. 189 СК України, проте згоди, по даному питанню, вони так і не дійшли. Заявниця зазначила, що, наразі, вона одна забезпечує свою родину, для цього тяжко працює, але коштів, все одно, не вистачає, особливо з урахуванням того, що дитині-інваліду потрібні медикаменти та медичний догляд. Батько опікуватись долею дітей не виявляє бажання. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх двох дітей, також стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину-інваліда та стягнути з нього судові витрати. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона повністю підтримала позовні вимоги та просила суд розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Пляко». Відповідач по справі [PERSON] також надав до суду заяву, у якій позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюб, серії І-КИ № 091332, складений відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис у книзі реєстрації актів про одруження № 674, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 23 жовтня 1999 року (а.с.7) Від шлюбу подружжя мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується двома копіями свідоцтв про народження серії І-КИ № 087451, та серії І-КИ № 087452 відповідно (а.с. 8,9). До справи долучено пенсійне посвідчення по інвалідності з дитинства [PERSON] серії ААИ № 625558 (а.с.10) та копія медичного висновку, що підтверджує наявність хвороби у [PERSON]Т, виданого Петриківською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, 20.10.2014.(а.с.11) Матеріалами справи встановлено, що шлюб, на час розгляду справи, фактично, перестав існувати. Головною причиною розпаду сім'ї є непорозуміння та різні погляди на життя, небажання батька опікуватись долею його дітей та сприяти вирішенню проблем родини вцілому. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду, про розірвання шлюбу, зазначається про вибір прізвища тим із подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання залишити шлюбне прізвище «Зіневич». Належними доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується, факт існування спільних дітей подружжя, котрі проживають з матірю. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що батько працездатний, те, що він ніякої матеріальної допомоги, на утримання своїх дітей, не надає, від чого в сім'ї склалося тяжке матеріальне становище, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO], у розмірі 33% від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на одну дитину щомісячно до досягнення останніми повноліття. Правовідносини, що регулюються ст. 185 СК України зазначають, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), ч.2 цієї статті визначає, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на дитину-інваліда, яка залишається проживати разом з матірю, її постійну потребу у ліках та догляді суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення з батька дитини додаткових витрат на дитину, [PERSON], у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а у ч. 4 цієї статті зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved