overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

10.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, матеріальної допомоги на утримання дитини регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Позивач прохала суд стягувати аліменти на її користь на утримання дитини , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] в судове засідання надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає та перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с. 3,4). Відповідач своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, в повному обсязі не виконує, а відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за потрібне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.10.2017 року, дня подачі позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

10.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 19.09.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем (актовий запис №1093) і проживав з ним однією сімєю по вересень 2016 року. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що з вересня 2016 року шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим, тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - Стасіва. Позивач у судовому засіданні не була присутньою, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. \~ Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянськогостану Миколаївського обласногоуправління юстиції був зареєстрований шлюб [PERSON] (дошлюбне прізвище Чінєнова) [PERSON] з [PERSON], актовий запис № 1093.\~ Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться з вересня 2016 року. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України). Встановлене свідчить, що сімя сторін розпалася, спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сімї є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. На підставі викладеного, відповідно до ст.112,113 СК України, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 СК України позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке було змінено у звязку з реєстрацією шлюбу Стасіва.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

10.10.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з вищеозначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.09.2017 року вона склала заповіт, який посвідчений державною нотаріальною конторою за №НМІ 929354 на ім»я синів [PERSON], [PERSON] та онука [PERSON]. Однак під час оформлення документів у дітей та онука виникнуть труднощі з тих підстав, що при отриманні паспортів при перекладі з російської на українську мову у синів та онука допущена помилка їх прізвище зазначено «Петраковський» а вона має прізвище «Петраківська», у свідоцтвах про народження у графі «мати» в усіх зазначено російською мовою «Петраковская», а у синів [PERSON] та [PERSON] ще зроблено помилку у імені та по-батькові, замість [PERSON] записано «Екатерина Савельевна». Просить встановити факт, що [PERSON] є матір»ю [PERSON], [PERSON] та бабусею [PERSON]. Заявник надала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутності, просять задоволети заявлені вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи доведено факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] а саме: копією паспорту серія МО №762361, серія МО №712058, серія ЕО №749521, серія МР 012477, свідоцтвом про народження серія IІ-УР №586754 від 11.10.1960 року, серія І-АГ №256492 від 13.09.1968 року (а.с.6-26). Встановлення ступеню споріднення має юридичне значення для заявника для оформлення спадщини. Відповідно до п.1\~ст.256 ЦПК України\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого\~\~факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

10.10.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Магдалинівський р-н, с. Чернетнече, вул. Шевченка, 2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.10.2017р. [PERSON]. була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гончар лікарні КЗ «Магдалинівська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора негативістична, має порушення сну. Відмовляється від їжі. На питання не відповідає, не розмовляє. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз шизофренія,, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний сіндром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

10.10.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Бр.Трофимових, 46/37. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована, неспокійна, пам'ять знижена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON]. до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

10.10.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Писаржевського, 8а/34. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Ластовкіна лікарні КЗ «ДМП №1 ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора замкнута, відчуває тривогу. Настрій нестійкий, знижений. Погано спить. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно- параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

10.10.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Камянське, вул. Бойко, 34/78. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.10.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні ЦПМСД м.Камянське. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, настрій знижений. Відчуває слухові омани сприйняття осуджуючого характеру. [PERSON] було поставлено попередній діагноз важкий депресивний розлад з психотичною симптоматикою. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

10.10. 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н,м. Підгороднє, вул. Первомайська, 46. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМБКЛ №4»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений. Свідомість деліріозно змінена. Дезорієнтований в просторі та часі. Розмовляє з уявним співрозмовником. Намагається кудись бігти. Не критичний до свого стану та поведінки. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром відміни алкоголю з делірієм. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON]. до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

10.10.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Калініна,203. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.10.2017р. [PERSON]. був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON]. письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні Новомосковської ЦМЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий очного контакту уникає. Контакт малопродуктивний. Голова і плечі низько опущені. Відомості про себе повідомити не може. На всі питання відповідає «не знаю». Виражений мутизм, застигання. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз шизофренія резідуальна. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON].. до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved