Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

10.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом мотивуючи тим, що він являється власником житлового будинку [ADDRESS], та являється споживачем послуг ПрАТ «Київобленерго» щодо користування електричною енергією. 20.02.2017 року за його відсутності працівники ПрАТ «Київобленерго» зірвали непорушену пломбу на лічильнику електричної енергії, відкрили лічильник та склали акт про порушення № 033538 на підставі якого була нарахована сума збитків в розмірі 1974,12 грн. Він вважає, що вказані в акті відомості не відповідають дійсності та порушують його права, тому просив відновити становище, яке існувало до порушення шляхом визнання нечинним акту про порушення № 033538 від 20.02.2017 року. Ухвалою суду від 19.09.2017 року було прийнято зустрічну позовну заяву ПрАТ «Київобленерго» до [PERSON], про стягнення коштів за безобліково використану електроенергію, до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», про визнаня нечинним акту про порушення. Зустрічний позов ПАТ «Київобленерго» обґрунтований тим, що у відповідності з п. 3.2 Методики, вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕН процедури та згідно з підпунктом 5 п. 3.1, п.п. 3.2, 3.3, 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, тому [PERSON] було нараховано суму вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення у розмірі 1974,12 грн.. 28.04.2017 року відповідачем за зустрічним позовом було укладено Договір про користування електричною енергією № 200050483, згідно якого він зобов'язався оплачувати спожиту електричну енергію і узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності та несе відповідальність за розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку. Виходячи з положень Договору відповідачем визнано заборгованість, яка існувала станом на дату його укладення. 15.06.2017 року з відповідачем за зустрічним позовом укладено Договір про розстрочку виконання зобов'язань, де згідно п. 2.1.1, він зобов'язався погасити існуючу заборгованість (в т.ч. вартість безобліково використаної електроенергії) відповідно до Графіка погашення заборгованості, але взяте забов'язання не виконав. У зв'язку з цим ПрАТ «Київобленего» просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом на свою користь вартість безобліково використаної електроенергії в розмірі 1 974, 12 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Ухвалою суду від 19.09.2017 року позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», про визнання нечинним акту про порушення, було залишено без розгляду в прядку п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, за заявою позивача. В судовому засіданні [PERSON] в судовому засіданні позов ПрАТ «Київобленерго» до нього не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Представник [PERSON], за дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON], в судовому засіданні у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник ПрАТ «Київобленерго» в судовому засіданні зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що ПрАТ «Київобленерго» постачає електроенергію за регульованим тарифом на території Київської області, в тому числі до будинку [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. 28.04.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «Київобленерго» було укладено Договір № 200050483 про користування електричною енергією. Знято показники лічильника та встановлено пломбу. Згідно п. 18 Договору, заборгованість споживача станом на 28.04.2017 року становить 1776,12 грн. Відповідно до ч.20 Договору, споживач несе відповідальність, крім іншого, за несплату або прострочення терміну оплати спожитої електроенергії згідно із цим договором та ПКЕЕН, за порушення вимог ПКЕЕН та умов цього договору, розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електричної енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії; безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Згідно ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Відповідно до п. 42 ПКЕЕН, відповідач зобов'язаний: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Згідно абз. 5 п. 37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Згідно п. 14ПКЕЕНу разі виявлення зовнішнього пошкодження засобу обліку, зриву пломби або його несправності в роботі побутовий споживач зобов'язаний негайно письмово повідомити про це енергопостачальника. Відповідно до п. 53 ПКЕЕН, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову, акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» відповідач, як споживач електричної енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергію та за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Також, встановлено, що технічною перевіркою 30.02.2017 року, працівниками енергопостачальника було виявлено за адресою: [ADDRESS], порушення ПКЕЕН: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку відкритим способом, а саме: від 1 та 3 клем кабелем змонтовано розетку від якої йшов кабель на кришу, електроенергія через цей кабель лічильником не враховувалась, за підсумками перевірки складено акт № К 033538 ( а.с. 28), в присутності [PERSON] його дружини [PERSON], яка зазначила у своїх поясненнях те, що їй не було відомо, що розетка була підключена неправильно. Акт складено за участю трьох працівників ПрАТ «Київобленерго», які також засвідчили факт відмови [PERSON] від підпису в акті та дачі особистих пояснень. 27.02.2017 року [PERSON] подав до ПрАТ «Київобленерго» заяву ( а.с. 29) про достроковий розгляд справи по акту № К 033538. 27.02.2017 року відбулось засідання комісії по розгляду вказаного акту на якому було підтверджено самовільне підключення до електромережі з порушення схеми обліку та вирішено розрахувати вартість не облікованої електроенергії за Методикою, за період з 17.01.2017 року по 20.02.2017 року, що підтверджено протоколом № 099 ( а.с. 30) та розраховано суму за безобліково використану електроенергію в розмірі 1974,12 грн. ( а.с. 31), яка визначена згідно Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04.05.2006 року за № 562. 12.06.2017 року [PERSON] подав до ПрАТ «Київобленерго» заяву ( а.с. 36) про те, що він незгоден із нарахованою суму збитків, оскільки розетку встановили працівники ПрАТ «Київобленерго», після чого лічильник було опломбовано, отже він не міг самовільно підключитись до електромережі, про що він також зазначив в судовому засіданні, однак, в підтвердження даних обставин він не надав до суду жодних доказів. 15.06.2017 року ПрАТ «Київобленерго» надало відповідь на заяву [PERSON] від 12.06.2017 року ( а.с. 37), в якій було зазначені положення ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», п.48 , п.53 Правил користування електроенергією для населення та зазначено про складений акт про порушення та нараховані на його підставі відповідно до Методики кошти в розмірі 1974,12 грн. 15.06.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «Київобленерго» було укладено Договір № 70000034400 про розстрочку виконання зобов'язань ( а.с. 38), відповідно до якого [PERSON] зобов'язався погасити заборгованість по договору про користування електроенергією № 200050483 від 28.04.2017 року, що складає згідно акту звірки станом на 15.06.2017 року - 1780,66 грн. в термін, відповідно до Графіка погашення заборгованості Додаток № 2 до цього Договору ( а.с. 39), в саме: до 10-12 числа місяця вносити рівними платежами суму коштів в розмірі 148,38 грн. В судовому засіданні представник ПрАТ «Київобленерго» зазначив, що до даної суми заборгованості було включено суму коштів нарахованих згідно акту № К 033538. З особової картки споживача ( а.с. 66) вбачається, що споживачем [PERSON] сплачуються кошти за Договором. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично визнав факт порушення умов договору про користування електроенергією та ПКЕЕН, викладені в акті № К 033538, оскільки ним було укладено договір про розстрочення суми боргу та він проводить сплату цих коштів. Відповідно до п.3.3. Договору № 70000034400 від 15.06.2017 року, в разі невнесення платежів в строки згідно Графіку та настання терміну погашення боргу в повному обсязі, Кредитор може достроково в односторонньому порядку розірвати договір, про що боржник письмово повідомляється протягом 5 банківських днів до дня розірвання. Усі спори або розбіжності, що виникають між сторонами за цим Договором або в зв'язку із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У випадку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, вони підлягають розгляду в суді у встановленому законодавством порядку. ( п.5 Договору). Відповідно до п.6 3 Договору, в разі настання обставин передбачених п.3.3 Договір припиняє свою дію з моменту повідомлення боржника кредитором, якщо інший строк не визначений в тексті повідомлення. Однак, як встановлено судом, вказаний договір не розірвано, він діє до повної ліквідації заборгованості боржником, а згідно Графіку заборгованість розстрочена до 11.06.2018 року, ПрАТ «Київобленерго» не направляло повідомлення [PERSON] щодо розірвання договору та визначення нового терміну сплати заборгованості, тому суд вважає, що ПрАТ «Київобленерго» передчасно звернулось до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас , договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст.11 ЦК України). Ст. 526 ЦК України передбачає, що «зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу…» Даючи оцінку встановленим обставинам та доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (Білоцерківський підрозділ) до [PERSON], про стягнення коштів за електроенергію, не підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи, що в позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed