Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

10.12.2013 р. Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що 11 серпня 2010 р. між Криворізьким технічним університетом, правонаступником якого є Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» та відповідачем було укладено договір № 1130 про надання освітньої послуги відповідачу [PERSON]. Позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснювати навчання відповідача за денною формою навчання, за спеціальністю - філологія: українська мова і література, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Згідно із п.4.2 договору вартість освітньої послуги на рік становить 29 000,00 грн. 30.06. 2011 р. відповідача було відраховано за невиконання навчального плану. Відповідач не виконав зобов'язання по оплаті за навчання, заборгованість перед позивачем склала 3 625,00 грн. 16.01.2013 року відповідачу була направлена претензія №8 на суму 4 106,66 грн., 14.02.2013 року відповідач сплатив позивачу 1 106,66 грн. 06.08.2013 року позивач направ відповідачу повторну претензію №58 на суму 2 981,79 грн., яку відповідач залишив без уваги. Заборгованість відповідача перед позивачем становить: 2 587,48 грн. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 204,14 грн. - 3% річних, 190,17 грн. - пеня. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 2 981,79 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позов підтримав повністю, просить розглянути справу за його відсутності у заочному порядку (а.с.38 - заява). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку ( а.с.29,31,35 - повідомлення), про причини неявки в судове засідання заяв не надано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2010 р. між Криворізьким технічним університетом, правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладений договір № 1130 (а.с.6 - копія договору), згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснювати навчання відповідача за денною формою навчання, за спеціальністю - філологія: українська мова і література, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Згідно із п.4.2 договору вартість освітньої послуги на рік становить 29 000,00 грн. 30.06.2011року відповідача було відраховано за невиконання навчального плану (а.с11 - копія витягу з наказу). Відповідач не виконав зобов'язання по оплаті за навчання, заборгованість перед позивачем склала 3 625,00 грн. 16.01.2013 року відповідачу була направлена претензія №8 на суму 4 106,66 грн. (а.с.14 - копія претензії), 14.02.2013 року відповідач сплатив позивачу 1 106,66 грн. 06.08.2013 року позивач направ відповідачу повторну претензію №58 на суму 2 981,79 грн. (а.с.15 - копія претензії), яку відповідач залишив без уваги. Заборгованість відповідача перед позивачем становить: 2 587,48 грн. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 204,14 грн. - 3% річних, 190,17 грн. - пеня. Згідно ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно п. 5.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. З цих підстав, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 587,48 грн. та 3% річних у розмірі 204,14 грн. Разом з тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування пені оскільки ці наслідки не передбачені договором і тому не можуть бути застосованими до правовідносин, які виникли між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial