Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

12.03.2020 позивач звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] в м. Суми померла її тітка [PERSON] . Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] за життя, а саме - 05.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хвостик Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 701, на випадок смерті вона зробила розпорядження - усе майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що за законом чи заповітом матиме право, заповідала їй. Даний заповіт нею не змінювався та не скасовувався до часу смерті. В установлений законом строк спадщину не прийняла - не проживала разом із спадкодавцем та протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними та істотними обставинами, що унеможливили своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Останнім днем 6-місячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] було 03.03.2020. звернулася до приватного нотаріуса Хвостик Г.І. для прийняття спадщини 05.03.2020 , пропустивши 1 день встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини. 05.03.2020 приватний нотаріус Хвостик Г.І. надала роз`яснення щодо порядку прийняття спадщини після померлої [PERSON] зазначивши, що вона вважаюся такою, що спадщину не прийняла, а тому для вирішення питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно звернутися до суду. В обґрунтування поважності пропуску строку зазначила, що своєчасно прийняти спадщину завадило службове відрядження. Працює в ТОВ НВП «Насостехкомплект». Згідно наказу № 2-к від 27.02.2020 була направлена у відрядження до м. Харкова, де перебувала з 02.03.2020 по 04.03.2020. Таким чином, останні дні встановленого законом 6-місячного строку для прийняття спадщини припали на час перебування у відрядженні в іншому місті, через що не змогла своєчасно подати заяву про її прийняття. Повернувшись з відрядження, вже наступного дня звернулася до приватного нотаріуса Хвостик Г.І. з наміром подати заяву про прийняття спадщини, проте остання повідомила про те, що пропустила строк рівно на 1 день. Таким чином, вважає, що була поважна причина, що зашкодила своєчасно прийняти спадщину, а саме - перебування у службовому відрядженні в останні дні встановленого законом 6-місячного строку для прийняття спадщини та належним способом захисту порушених прав на спадкування майна за заповітом є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Просить суд визначити додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2020 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27.03.2020 позовну заяву передано на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми. Постановою Сумського апеляційного суду від 11.06.2020 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27.03.2020 залишено без змін. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Позивачем 07.07.2020 усунено недоліки позовної заяви та ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 28.07.2020 представником відповідача СМР Горяєвою А.І. надано відзив на позовну заяву в якому зазначила -вважають, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, а позивач обґрунтовує лише поважність пропуску за три останні дні спливу такого строку. У чому полягала поважність пропуску за попередні півроку обґрунтувань позивачем не надано. У разі надання позивачем належних доказів та повного обґрунтування вимог, Сумська міська рада просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке ґрунтується на засадах верховенства права з недопущенням порушення прав та інтересів Сумської міської ради та інших осіб. Розгляд справи провести без участі представника Сумської міської ради. 07.08.2020 позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив відповідача, відповідно до якого зазначає, що законом встановлений 6-місячний строк, протягом якого спадкоємець має право подати заяву про прийняття спадщини. Це право він має використати на власний розсуд, подавши заяву про прийняття спадщини у будь-який день встановленого законом строку для її прийняття. Вважає, що не повинна доводити існування поважної причини протягом всього цього періоду, бо могла скористатися своїм правом, як в перший, так і в останній день 6- місячного строку для прийняття спадщини. Вирішила використати своє право на спадкування в останні дні встановленого законом строку для прийняття спадщини - на початку березня 2020 року. До цього часу не було можливості подати заяву про прийняття спадщини через зайнятість по роботі. Після смерті [PERSON] та її похорон (які вона організувала та оплатила за власний рахунок) стала дуже багато уваги приділяти роботі. Для себе вирішила, що подасть заяву про прийняття спадщини наприкінці 6-місячного строку і одразу ж оформить свої спадкові права на квартиру. При цьому весь цей час дбала про спадкове майно - оплачувала житлово- комунальні послуги, підтримувала квартиру в належному стані, дбала про неї. Останній день для подачі заяви про прийняття спадщини припав на 04.03.2020. Однак в період з 02 по 04 березня 2020 року за наказом директора ТОВ НВП «Насостехкомплект» від 27.02.2020 №2-К разом з заступником директора Поклад О.В. була направлена у службове відрядження до ТОВ «Завод НТО» в м. Харків для вирішення питань скорочення термінів погашення заборгованості та подальших взаєморозрахунків. Перебувала у відрядженні в м. Харкові 3 дні - з 02.03.2020 по 04.03.2020. Планувала, що повернеться з відрядження у другій половині дня 04.03.2020 і одразу ж звернеться до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини. Проте, через велику кількість питань, які виникли під час відрядження, повернулися до м. Суми ввечері 04.03.2020, коли нотаріальні контори вже не працювали. Вранці 05.03.2020 звернулася до приватного нотаріуса Хвостик Г.І. з наміром подати заяву про прийняття спадщини. Проте, остання повідомила про те, що пропустила встановлений законом строк рівно на 1 день. Таким чином, вважає, що надала докази про наявність поважної причини, що зашкодила своєчасно прийняти спадщину, а саме - перебування у службовому відрядженні в іншому місті, що припало на останні дні строку для її прийняття. З урахуванням того, що пропустила строк всього на 1 день, її відношення до спадкодавця за її життя (тривалий час здійснювала догляд за лежачою хворою), відношення до спадкового майна (дбає та доглядає за ним), відсутності інших спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, вважає, що маються підстави для задоволення мого позову. У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився просив розглядати позов у відсутність. Третя особа у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надходило. Суд, вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст . 78 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] у м. Суми померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 3), з якою на час відкриття спадщини позивач не проживала. За життя [PERSON] склала заповіт, який 05.06.2018 посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хвостик Ганною Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 701, яким заповіла все своє майно [PERSON] - позивачу по справі (а.с. 4). У Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності заведених спадкових справ відносно спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 8). Отже, спадкодавець, [PERSON] , за життя зробила розпорядження щодо майна, належного їй на праві приватної власності, у вигляді заповіту. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 05.03.2020 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак постановою нотаріуса від 05.03.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням встановленого законом 6-ти місячного терміну для прийняття спадщини (а.с. 62). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Місцеве самоврядування у місті Суми здійснюється територіальною громадою міста Сум як безпосередньо, так і через Сумську міську раду та її виконавчі органи. Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки для себе вирішила, що звернеться до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини наприкінці 6-місячного строку і одразу ж оформить свої спадкові права. Але з незалежних від неї причин, згідно наказу № 2-к від 27.02.2020 за місцем роботи у ТОВ НВП «Насостехкомплект», була направлена у відрядження до м. Харкова, де перебувала з 02.03.2020 по 04.03.2020. 04.03.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 03.03.2020, до нотаріуса з відповідною заявою вона звернулася 05.03.2020, позов до суду вона пред`явила 12.03.2020, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. З огляду на наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved