Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

10.09.2018 року до Енергодарського міського суду Запорізької області звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, з підстав передбачених ст.ст.198, 199, 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), у спосіб захисту визначений ст.16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що є сином [PERSON] (відповідача по справі). 19 вересня 2006 року шлюб між його батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області, у звязку з тим, що він перебував на утримання матері, з відповідача утримувалися аліменти на його утримання, на користь матері, до досягнення повноліття. З часу досягнення повноліття він перебуває на утриманні своєї матері [PERSON], у звязку з тим, що не має можливості працювати, оскільки навчається на денному відділенні ІІІ курсу Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії на денному відділенні за спеціальністю «ЕТО», проживає у гуртожитку в м. Запоріжжі. Зазначає, що його мати не в змозі у достатньому обсязі, надавати матеріальну підтримку. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, хоча, на думку позивача, має таку можливість. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання, як повнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення навчання. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.15). Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року, задоволено клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] (а.с.31) В судовому засіданні позивач [PERSON] вимогу позовної заяви підтримав з підстав викладених у позові, зазначивши також в обґрунтування, що його витрати на місяць становлять приблизно 2 (дві) тисячі гривень, не враховуючи оплату за проживання у гуртожитку, яка складає приблизно 470 гривень на місяць. Крім того він витрачає кошти в розмірі 100 грн. на проїзд в одну сторону з м. Енергодара до м. Запоріжжя та у зворотньому напрямку. Також зазначив, що відповідач надає кошти, однак у розмірі, який визначає самостійно та не стабільно. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надавши пояснення які фактично співпадають зі змістом письмового відзиву на позовну заяву наданого до суду 26.09.2018 р. (а.с.19-20). Зауваживши на тому, що він не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, має мінливий, непостійний дохід, у звязку з чим, не заперечує сплачувати позивачу аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму в твердій грошовій сумі у розмірі 920 гривень 00 копійок. Представник відповідача адвокат [PERSON], який діє на підставі письмового ордеру (а.с.28) та договору (а.с.27) в інтересах [PERSON], в судовому засіданні надав пояснення, відповідно до змісту яких підтримує позицію відповідача [PERSON] щодо розміру аліментів, які відповідач готовий сплачувати на користь позивача, враховуючи відсутність постійного місця роботи за заробітку у відповідача та просить позовні вимоги задовольнити частково в розмірі зазначеному в Відзиві на позовну заяву 920 грн. 50 коп.. В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] зазначивши на тому, що вона працює та має середній заробіток в розмірі приблизно 3000 грн. на місць та інколи отримує премію, позивач перебуває на повному її утриманні, позовні вимоги підтримує. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так судом встановлено, що позивач є сином відповідача [PERSON] та третьої особи по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), шлюб між відповідачем та третьою особою розірвано 19 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Позивач по справі [PERSON] є студентом денного відділення Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії з 01 вересня 2017 року, спеціальність ЕТО, термін закінчення навчання 31 січня 2020 року, що підтверджується довідкою №1576 від 26.06.2018 р. (а.с.6). Згідно довідки 04-17/4 1964 від 15.09.2017 р. зареєстрованим місцем проживання позивача по справі є м. Запоріжжя (а.с.5) та відповідно до довідки, місцем реєстрації позивача є кімната у гуртожитку, що належить учбовому закладу в якому навчається позивач, за яку він здійснює щомісячну оплату комунальних послуг (а.с.3). Третя особа по справі [PERSON] працює та має постійний дохід (а.с.4). Згідно довідки з Енергодарської міської філії Запорізького обласного центру зайнятості №625 від 24.09.2018 року, відповідач на обліку у даній установі не перебуває (а.с.23). Також, відповідно до записів у трудовій книжці на імя відповідача [PERSON] відповідач не працює (а.с.39-43). Доказів що відповідач [PERSON] працює та має постійний дохід, в заперечення доводів з цього приводу сторони відповідача - матеріали справи не містять. Згідно зі\~ст.198 СК України,\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вказана норма закону розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на очному відділенні вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя, а отже у батьків виникає обовязок утримувати таку дитину. Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження посилання позивача на неможливість працювати та заробляти собі на життя, у звязку з постійною зайнятістю навчанням на денному відділенні, а отже суд вважає доведеним факт того, що у батьків виникло зобовязання утримувати свого сина (позивача по справі) до закінчення ним навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статей 181, 182 СК України, за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Домовленості між батьками позивача по справі щодо розміру матеріального утримання повнолітнього сина на період навчання не досягнуто. Доказів укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, відповідно до\~ст.190 СК України не встановлено. Як зазначалось вище, відповідач не має постійного місця роботи та доходу, однак при цьому згоден сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 920 грн. 50 коп. виходячи з розміру 50% прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць визначеного ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік». Однак, суд критично відноситься до такого розміру враховуючи, що прожитковий мінімум на одну особу є змінною величиною, яка визначається законодавцем кожного року у Законі України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, при цьому, його розмір є змінним і у році на який він визначений. Так, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2018 року становив розмір у 1700 гривень, вже з 01 липня 2018 року становив розмір 1777 гривні, а з 1 грудня 2018 року становить вже 1853 гривні. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що середньомісячні витрати позивача повязані з навчанням, проживанням, харчуванням становлять приблизно 2500 гривень, стороною відповідача на спростування посилань позивача на розмір витрат, які несе позивач суду не надано. Стороною відповідача не надано суду доказів того, що відповідач є непрацездатною особою, має на утриманні інших осіб, або здійснює відрахування за виконавчими листами, та не має можливості матеріального допомагати позивачу, враховуючи також й те, що відповідач згоден надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 920 грн. 50 коп., що підтверджує наявність можливості у відповідача матеріально допомагати позивачу. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстав звільнення від доказування судом не встановлено. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши аліменти з відповідача на користь позивача, на період навчання тобто до 31.01.2020 року (включно), у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень на місяць, але не більше як до досягнення позивачем 23 років. Крім того, судом встановлено, що при зверненні до суду, позивача звільнено від сплати судового збору, у звязку з чим, суд враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial