Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

11.11.2020 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначивши, що [INFO] в м. Донецьк помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Вона, як єдиний спадкоємець померлого звернулася до нотаріуса з питання прийняття спадщини. На запит нотаріуса відповідачем була надана відповідь, з якої вбачається, що розмір недоотриманої пенсії її батька складає 153681,1 грн. за період з 01.07.2018 року по 31.01.2020 року, але зазначена сума пенсії не входить до складу спадщини. На підставі ст. 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України; ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» просила визначити суми пенсійних виплат, що підлягали виплаті померлому [PERSON] і залишилися недоодержаними у зв`язку із смертю останнього, такими, що входять до складу спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача - Головного управління ПФУ в Донецькій області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. 25.01.23021 року на адресу суду надійшов відзив на позову заяву, в якому представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, у їх задоволені просив суд відмовити та вказав, що з моменту смерті [PERSON] та до теперішнього часу позивачка, у відповідності до вимог ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з відповідною заявою до органів ПФУ не зверталася. Також вказав, що позивачка у позовній заяві не наводить об`єктивних та відповідних доказів на підтвердження обставин, що завадили у своєчасному зверненні за отриманням спірних сум. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, але, копію свідоцтва про право на спадщину до матеріалів позовної заяви не надає. Зазначене свідчить, що відповідачем не вчинено будь-яких дій чи бездіяльності, що порушують право позивача на спадщину. Суд, розглянувши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7) З матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що 13.02.2020 року [PERSON] звернулася до Восьмої донецької державної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після [PERSON] . Суд звертає уваги, що матеріали спадкової справи не містять інформації щодо отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину. У листі ГУ ПФУ в Донецькій області б/н, що надійшов на адресу Восьмої державної нотаріальної контори 24.03.2020 року, зазначено, що розмір недоотриманої пенсії [PERSON] складає 153681,1 грн. за період з 01.07.2018 року по 31.01.2020 року, але зазначена сума пенсії не входить до складу спадщини; роз`яснено вимоги ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 9). Ч.1\~ст.\~61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Відповідно до\~ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В таких випадках належить застосовувати\~ст. 1227 ЦК України. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.\~1220,\~1221 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При цьому, в пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка повинна бути у вигляді саме постанови, згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. При розгляді справ про спадкування, слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі. Відповідно до ч. 1ст. 15\~ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або опарення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв`язувати (вирішувати) спір. За загальними положеннями\~ЦПК України\~обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Позивачем не було доведено, що у неї відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, або отримання спірних сум безпосередньо від відповідача. Суд не може розцінювати зміст листа ГУ ПФУ в Донецькій області, що надійшов на адресу Восьмої державної нотаріальної контори 24.03.2020 року, як доказ порушення прав позивачки, оскільки вказаний лист надісланий не на ім`я останньої; за своїм змістом та формою не є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо безпосередніх прав та інтересів [PERSON] та не був підставою для прийняття такого рішення ( постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій). Таким чином, в судовому засідання встановлено, що позивач не зверталася до відповідача з приводу отримання недоотриманої пенсії померлої\~\~батька протягом шести місяців з дня смерті останнього; не отримала свідоцтво про право на спадщину або постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Приймаючи до уваги встановлені обставини, розглядаючи заявлені позовні вимог через призму вищевказаних норм Закону, у тому числі ст.ст. 1218, 1219 ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність по справі спору про право, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed