overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

10 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їхніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також на своє утримання по 1000 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку. В обґрунтування вимог вказувала, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги для неї та дітей, хоч має таку можливість, оскільки отримує дохід від неофіційних заробітків, тому просила суд здійснити стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. При розгляді справи позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, просили вимоги задовольнити із зазначених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно, однак заперечив стягнення з нього коштів на утримання дружини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що сторони з 22 вересня 2012 року перебувають в шлюбі, від якого мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], котрі проживають разом з матір`ю. [PERSON] не виконує обовязок, передбачений ст.ст.84, 180 СК України по наданню утримання своїй дружині в зв`язку із здійсненням догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та своїм малолітнім дітям. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, розмір якого суд встановлює в сумі по 600 грн. щомісячно. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

10 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 27 квітня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, розприділення і використання сімейного бюджету, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач зловживає спиртними напоями, не поважає позивача як дружину, не утримує сімю матеріально, на ґрунті цього виникали сварки, що негативно впливали на розвиток дітей. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, однак заперечив доводи позивача щодо фактичних причин розпаду сімї. Пояснив, що відповідач є гарним сімянином, займається матеріальним забезпеченням сімї та вихованням дітей, не зловживає спиртними напоями. Вважає, що сімю зберегти вже неможливо. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, примирення між ними не доцільне, тому позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

10 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб як особі, яка не досягла шлюбного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що більше року зустрічаються з [PERSON] та мають намір створити сімю. Вказала, що на 12 листопада 2017 року в них заплановано весілля. Однак при зверненні в Стобихівську сільську раду Камінь-Каширського району із заявою про реєстрацію шлюбу їй повідомили, що їх шлюб не може бути зареєстрований, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Вважає, що укладення даного шлюбу буде відповідати як її інтересам, так і інтересам її нареченого [PERSON] Посилаючись на зазначені обставини, просить суд надати їй право на шлюб. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що вони з нареченим [PERSON] мають намір створити сімю, на даний час вона досягла сімнадцятирічного віку, тому просить надати їй право на шлюб. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] проти задоволення заяви не заперечують. Вважають, що надання [PERSON] права на шлюб та подальша його реєстрація буде відповідати інтересам заявниці. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З досліджених у судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ЕГ №043600 (а.с. 3), встановлено, що [PERSON] народилась 20 травня 2000 року і на даний час досягла 17-річного віку. З пояснень осіб, які беруть участь у справі, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час зустрічаються, мають твердий намір створити сімю, усвідомлюють наслідки укладення шлюбу, відповідальність та обовязки, що на них покладатимуться. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що реєстрація шлюбу заявника до досягнення нею шлюбного віку відповідатиме її інтересам, а тому заяву слід задовольнити та надати [PERSON] право на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

10 жовтня 2017 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 08 вересня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від подружнього життя в них з відповідачем народилось троє дітей, двоє з яких досягли повноліття. Однак сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом всього спільного проживання він постійно вживав алкогольні напої, затівав сварки і скандали, що в кінцевому результаті призвело до того, що вони припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства. Просить шлюб розірвати, оскільки збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що наданий судом термін для примирення позитивних наслідків не дав та вона наполягає на розлученні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мав і має намір зберегти сім'ю, оскільки в них є троє дітей, однак позивач на бажає примиритись, а тому він не заперечує проти розлучення. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

10 жовтня 2017 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшов вищевказаний позов в якому позивачка зазначила, що будучи належним користувачем та власником нерухомого та рухомого майна, яке залишилось після смерті її мати [PERSON], яка померла 11 жовтня 2013 року, під час прийняття спадщини було зясовано, що відповідачем була накладена заборона на все майно її мати у звязку з отриманням позики, будь-яких документів які підтверджують виникнення боргових зобовязань між померлим та відповідачем не існує, а тому позивачка просить зняти арешт нерухомого майна будинку, всього майна, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вулиця Мізікевича, будинок, 11 накладений на підставі листа б\\н від 04.05.1966 року Одеської станції путі; власник майна [PERSON], реєстраційний номер обтяження: 8385453 від 21.01.2009 року за № 8385453. Позивачка в ході судового розгляду направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутності на підставі поданих доказів. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідно до\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Так судом встановлено, що дійсно в реєстрі заборон міститься запис № 677 від 04.05.1966 року щодо повідомлення Одеської станції путі про видачу позики «[PERSON] пос. Великодолинское, ул. Станционная, 11 у графі примітка 300 р.», реєстраційний номер № 8385453 від 21.01.2009 року. Таким чином з документів, які були предметом дослідження можливо зробити висновок, що відповідач в даному випадку здійснює свої дії як стягувач з метою захисту своїх майнових прав (а.с. 7). 18 серпня 1994 року на імя [PERSON] та іншої особи було видано Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок № 1239, який належним чином був зареєстрований у компетентних установах (а.с.8). \~ \~ \~ \~11 жовтня 2013 року [PERSON] померла (а.с.6). \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON], донька померлої, проживаючи на час смерті разом з матірю, фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], в тому числі на нерухоме майно, а тому суд вважає, що позивачка є особою, якої порушуються майнові права щодо нерухомого майна, належним чином користується нерухомим майном та є належним позивачем. \~ \~ \~ \~Відповідач на час прийняття спадщини не підтвердив будь-яких претензій щодо майна покійного [PERSON] щодо виникнення боргових зобовязань. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що заборона невизначеного майна з боку відповідача, перешкоджає позивачу виконувати умови щодо належного користування майном, яке у позивачки перебуває у належному користуванні та порушує її права та інтереси щодо всього майна після смерті її мати, а тому суд вважає можливим зняти заборону всього майна виданого на імя [PERSON] \~ \~ \~ \~При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

10 жовтня 2017 року до Овідіопольського райсуду Одеської область надійшов вищевказаний позов в якому позивачка зазначила, що будучи належним користувачем та власником нерухомого та рухомого майна, яке залишилось після смерті її батька [PERSON], який помер 16 жовтня 2016 року, під час прийняття спадщини було зясовано, що відповідачем була накладена заборона на все майно її батька у звязку з отриманням позики, будь-яких документів які підтверджують виникнення боргових зобовязань між померлим та відповідачем не існує, а тому позивачка просить зняти заборону невизначеного майна, всього майна, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, накладений на підставі повідомлення, б\\н від 13.09.1967 року Іллічівського порту; власник майна [PERSON], реєстраційний номер обтяження: 8227968 від 21 листопада 2008 року. Позивачка в ході судового розгляду направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутності на підставі поданих доказів. Відповідач до суду не зявився, при цьому направив заяву з якої видно, що справу просить розглянути в їх відсутності. Відповідно до\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Так судом встановлено, що дійсно в реєстрі заборон міститься запис № 833 від 13.09.1967 року щодо повідомлення Іллічівського морського торгівельного порту про видачу позики «[PERSON], пос. Великодолинское, ул. Станционная,11, у графі примітка 600 р.», реєстраційний номер 8227968 від 26.11.2008 року. Таким чином з документів, які були предметом дослідження можливо зробити висновок, що відповідач в даному випадку здійснює свої дії як стягувач з метою захисту свої майнових прав. \~ \~ \~ \~18 серпня 1994 року на імя [PERSON] та іншої особи було видано Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок № 1239, який належним чином був зареєстрований у компетентних установах. \~ \~ \~ \~16 жовтня 2016 року [PERSON] помер. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON], донька померлого, проживаючи на час смерті разом з батьком, фактично прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] в тому числі на нерухоме майно, а тому суд вважає, що позивачка є особою, якої порушуються майнові права щодо нерухомого майна, належним чином користується нерухомим майном та є належним позивачем. \~ \~ \~ \~Відповідач на час прийняття спадщини не підтвердив будь-яких претензій щодо майна покійного [PERSON] щодо виникнення боргових зобовязань. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що заборона невизначеного майна з боку відповідача, перешкоджає позивачу виконувати умови щодо належного користування майном, яке у позивачки перебуває у належному користуванні та порушує її права та інтереси щодо всього майна після смерті її батька, а тому суд вважає можливим зняти заборону всього майна виданого на імя [PERSON] \~ \~ \~ \~При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 21 грудня 2002 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 10. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги підтримує, та просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що 21 грудня 2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 10, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КД № 341887 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-БК № 111980 (а.с.7). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, між сторонами постійно виникають суперечки, сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданий судом термін на примирення сторони не примирились. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 липня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю та відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у січні 2016 року та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 198 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 10 січня 2013 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю та відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами, мотивуючи їх тим, що 03 лютого 2000 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,92 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП ім. Шевченка. Позивач, як спадкоємець за законом спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу розглядати без участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом старости Берлозівського Старостинського округу Козелецького району Чернігівської області про визнання позовних вимог. Третя особа Відділ у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 03.02.2000 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 080820, видане виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 04.02.2000) /а.с. 8/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,92 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП ім. Шевченка. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до ч. 1, 3\~ ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved