Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із даним позовом, який обґрунтував тим, що 09 жовтня 1992 року померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 94 , розташований за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Якушинці, вул. Б.Хмельницького, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння. Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] були:- син, [PERSON], який помер 16.01.2004р., - онука, [PERSON], за правом представлення після померлої 31.07.1992р. матері - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), яка померла 26.09.2015р., - онука, [PERSON], за правом представлення після померлої 31.07.1992р. матері - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], яка померла 27.01.2009р., - внук, [PERSON], за правом представлення після померлої 31.07.1992р. матері - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] Вказує, що інших спадкоємців, які мали б право на спадщину після смерті [PERSON] заповітом та за законом немає. Він в установлений законом шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте спадщину прийняв згідно діючого на той час законодавства, а саме -вступивши в оперативне управління спадковим майном, зробив поточний ремонт в будинку, обробляв город. Для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] він звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори, але йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки свідоцтво № 270 про право особистої власності на дане будинковолодіння пошкоджено, що частково унеможливлює його прочитання та встановити яка частка належала спадкодавиці не виявляється можливим. Тому , позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Якушинці, вул. Б.Хмельницького, 94 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 09.10.1992 року. У судове засідання позивач та його представник [PERSON]М не зявилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] також в судове засідання не зявився та надав суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує. Представник третьої особи- Вінницької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, по невідомим суду причинам , про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином . Суд вважає, за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності , суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з такого. З копії свідоцтв про смерть вбачається, що мати позивача [PERSON] померла 09.10.1992 року, свідоцтво видане 09.10.1992 року за № ІІ ГЮ №274525 (а.с.6); - 16.01.2004 року помер спадкоємець за законом після померлої [PERSON] її син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 19.01.2002 року серії 1-АМ №226412 (а.с.7); - 31.07.1992 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 01.81992 року серії ІІ ГЮ №274512 (а.с.9), спадкоємцем якої за правом представлення є онука спадкодавці [PERSON], яка померла 26.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 14.12.2015 року серії І-АМ за №335692 (а.м.12) та [PERSON], яка померла 13.02.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 11.11. 2015 року серії І БК №354113 (а.с.14). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом, за правом предявлення після померлої матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 26.07.1973 року, серії І-АМ №352254 (а.с.16). З копії домової книги для прописки громадян проживаючих в [INFO], вбачається, що спадкоємців які б мали право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом та за законом немає (а.с.21-25), цей факт також підтверджується вищезазначеними копіями свідоцтв про смерть. З інформаційної довідки наданої Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької область, вбачається, що згідно акту обстеження [PERSON] з 20.12.2009 року проживає за адресою [INFO] (а.с.26). У відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори від 28.04.2016 року, зазначено, що після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по питанню про відкриття спадщини не звертались, спадкові справи не заводились. З відповіді державного нотаріуса ( а.с. 27) , вбачається , що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки свідоцтво № 270 про право особистої власності на дане будинковолодіння пошкоджено, що частково унеможливлює його прочитання та встановити яка частка належала спадкодавиці не виявляється можливим. Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ \~ ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.\~ Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] після смерті [PERSON] прийняв спадщину та вступив у володіння та користування спадковим майном спадкодавця, що передбачено ст.549 ЦК Української РСР (1963 року). Представник відповідач визнав позовні вимоги повністю, представник третьої особи без самостійних вимог у вирішенні заяви покладався на розсуд суду, інших спадкоємців за законом або заповітом судом не встановлено, а тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved