Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

11.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить вселити її у квартиру [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі; зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні позивачу квартирою; стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі, по ? частці у кожного. Оскільки відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, позивач змушена звернутися до суду із позовом. 11.04.2017 року відповідач [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить встановити порядок користування квартирою № 26 будинку № 29 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі. При цьому [PERSON] посилається на те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, у зв'язку із чим вона змушена звертатися до суду із вимогами про встановлення порядку користування квартирою. Ухвалою суду від 04.09.2017 року зустрічний позов прийнято та обєднано в одне провадження із первісним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] первісні позовні вимоги підтримала та просять їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги частково визнали та просять виділити [PERSON] у користування житлову кімнату площею 18,2 кв.м. Крім того, представник просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті по справі. До судового засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву про відмову від зустрічних вимогу у разі відмови [PERSON] від первісних вимог. За телефоном представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] повідомив про неможливість прибуття до судового засідання. Вислухавши позивача за первісним позовом та її представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони є співвласниками у рівних частках квартири [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2016 року № 4-1710 /а.с. 5/. Судом досліджено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі /а.с. 10-11/, з якого вбачається, що вказана квартира є двокімнатною, загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., та складається із житлової кімнати площею 18,2 кв.м., житлової кімнати площею 11,9 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м., кухні площею 8,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору площею 8,6 кв.м., вбудованої шафи площею 0,2 кв.м. та площею 0,4 кв.м. На підтвердження вчинення відповідачем [PERSON] перешкод у користуванні позивачем [PERSON] квартирою № 26 будинку № 29 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі судом досліджено листи Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 22.02.2016 року, від 14.02.2017 року та 24.02.2017 року, надані у відповідь на скарги [PERSON] щодо дій [PERSON], яка не впускає [PERSON] до спірної квартири. Повідомлено, що факти, викладені у заяві, містять ознаки цивільно-правових відносин та рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку. Крім того, судом досліджено заяву відповідача [PERSON] до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 23.10.2017 року та талон-повідомлення № 000146 від 23.10.2017 року. При цьому пояснення сторони відповідача, надані у ході розгляду справи, щодо неприязних стосунків, що склалися між сторонами, суд розцінює як підтвердження наявності перешкод [PERSON] у користуванні належною їй часткою майна. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні власністю, у звязку із чим, позовні вимоги [PERSON] про вселення та зобовязання відповідача не чинити перешкоди підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Положеннями абз. 1 п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року роз'яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У ході розгляду справи сторони пояснювали, що вони не в змозі дійти домовленості у користуванні приміщеннями квартири, про що свідчать звернення сторін до правоохоронних органів. Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до положень ст. 358 ЦК України, сторони як співвласники не можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] у частині визначення порядку користування квартирою підлягають частковому задоволенню. При цьому суд зазначає, що [PERSON] слід виділити житлову кімнату площею 11,9 кв.м., а [PERSON] - житлову кімнату площею 18,2 кв.м., залишивши у загальному користуванні сторін балкон площею 0,9 кв.м., кухню площею 8,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,5 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 8,6 кв.м., вбудовану шафу площею 0,2 кв.м. та площею 0,4 кв.м. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] виділення їй частини кухні з можливістю встановлення окремої газової плити, суд зазначає наступне. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню, так як позивачем [PERSON] на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів на підтвердження звернення до відповідних установ із заявою про встановлення окремої газової плити, у звязку із чим судом не вставлено наявності спору у даній частині. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що у ході розгляду справи вжито заходи забезпечення позову, а саме ухвалою суду від 24.10.2017 року накладено арешт на ? частку квартири [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі, що належить на праві власності [PERSON], до вирішення спору по суті. За таких обставин, вивчивши матеріали справи, та враховуючи вирішення справи по суті вимог, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову, у звязку із чим, вжиті ухвалою суду заходи, підлягають скасуванню.

Outcome: partial