Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

12.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 063,10 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 25.09.2006 року був укладений кредитний договір №KGALRX06970393, згідно якого банк надав відповідачe кредит у сумі 1779,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 31.01.2014 року заборгованість складає 22 063,10 грн., із них: 1779,80 грн. - заборгованість за кредитом; 8018,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 833,04грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9904,60 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. штрафу (фіксована частина) та 1026,81 грн. штраф (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних в позові, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 25.09.2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №KGALRX06970393, за умовами якого на підставі заяви [PERSON], відповідачу було надано строковий кредит в сумі 1779,80 грн., на 24 місяці, строк з 25.09.2006 року по 24.09.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків в розмірі 2,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту; щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 34,71 грн. та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 161,80 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі - Умов) строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «15» по «20» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 29,11 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредит ом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник зобов'язувалась повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до заяви та Умов. В заяві позичальника вказано, що згідно пункту 4.2 Умов при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,03% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов (а.с.4). Своїм підписом у заяві-анкеті про надання кредиту, відповідач погодився з тим, що у разі прийняття банком позитивного рішення про надання йому кредиту Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифи банку та анкета-заява позичальника будуть складати кредитний договір між ним та банком, який буде вважатися укладеним не інакше як при умові погодження усіх істотних умов (а.с. 5). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач - зобов'язання не виконав частково, оскільки не сплачував по платежам (а.с.4). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору кредиту, сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності зі ст.638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), з якими був ознайомлений [PERSON] та відповідно до яких на нього покладались певні зобов'язання, надано позивачем до суду. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, станом на 31.01.2014 року заборгованість складає 22 063,10 грн., із них: 1779,80 грн. - заборгованість за кредитом; 8018,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 833,04грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9904,60 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. штрафу (фіксована частина) та 1026,81 грн. штраф (процентна складова). Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є складовою частиною кредитного договору, передбачено, що у випадку порушення позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2., 3.2.3 даних Умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. У п.5.3 цього Умов зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З наведеного вбачається, що такі види неустойки як пеня і штраф застосовані банком за різні види порушень умов кредитного договору, який відповідачем у встановленому законом порядку не оспорений. Згідно з п.5.5 Умов та укладеного між сторонами кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) встановлені тривалістю 5 років. Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору кредиту, а оскільки відповідач умов договору не виконувала, то банк-кредитор мав право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Розрахунки по заборгованості, не викликають сумнівів у їх вірності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонам встановлено тривалістю п'ять років, що відповідає частині першій статті 259 ЦК України. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідач має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 663,36 грн. (243,60 грн. суд. збір + 420 грн. за публікацію оголошення про виклик відповідача), відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved