Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

12.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредиту у розмірі 107915,36 грн., в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № ZPGOGRO0000000261 від 17.09.2008 року, відповідач отримала кредит у розмірі 43775,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 04.11.2013 року має заборгованість 107915,36 грн., яка складається з наступного: 42004,74 грн. - заборгованість за кредитом; 32954,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8377,84грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19201,86 грн. - пеня за своєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5126,92 грн. - штраф (процентна складова). Далі в позові позивач зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 17.09.2008 року уклали договір іпотеки № ZPGOGRO0000000261, згідно якого відповідача надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 85000 грн. Згідно з договором іпотеки, даний договір підлягає нотаріальному посвідченню з покладенням витрат на іпотекодавця. Разом з тим, на пропозицію ПАТ КБ «Приватбанк» з'явитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, відповідач відмовилась, посилаючись на небажання нести витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням договору. Позивач, до звернення з позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надсилав відповідачці про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою щодо добровільного звільнення житлового будинку чи житлового приміщення у разі його порушення. Позивачем і позові, також зазначено, що сторони за спірним договором іпотеки домовились про всі істотні умови договору та відбулося часткове виконання договору (іпотекодавець забезпечує схоронність предмету іпотеки, не передає предмет іпотеки в оренду (інший майновий найм), надає можливість іпотекодержателю перевіряти стан і умови збереження та цільового використання предмету іпотеки), але при цьому відповідачка ухилилася від нотаріального посвідчення договору, тому є наявними всі підстави для визнання такого договору дійсним. Прохає суд визнати дійсним договір іпотеки № ZPGOGRO0000000261 від 17.09.2008 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON]. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZPGOGRO0000000261 від 17.09.2008 року в розмірі 107915,36 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікату правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеку), розташованому за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 37, 47, 74), справа розглянута без його участі на підставі наявних в ній доказів, проти чого не заперечує відповідач. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, надала суду письмову заяву, не заперечувала проти його задоволення (а.с. 75). Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до договору № ZPGOGRO0000000261 від 17.09.2008 року, відповідач отримала кредит у розмірі 43775,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Отже, в судовому засіданні встановлено, позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач же своє зобов'язання за кредитним договором не виконав, відповідно до довідки- розрахунку заборгованості за кредитним договором № ZPGOGRO0000000261 від 17.09.2008 року (а.с. 8-10), заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 04.11.2013 року складає 107915,36 грн., яка складається з наступного: 42004,74 грн. - заборгованість за кредитом; 32954,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8377,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19201,86 грн. - пеня за своєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 5126,92 грн. - штраф (процентна складова). Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 17.09.2008 року уклали договір іпотеки № ZPGOGRO0000000261, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-21). Згідно з договором іпотеки, даний договір підлягає нотаріальному посвідченню з покладенням витрат на іпотекодавця. Разом з тим, на пропозицію ПАТ КБ «Приватбанк» з'явитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, відповідач відмовилась, посилаючись на небажання нести витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням договору. Строк повернення позики настав 17.09.2013 року, однак відповідач у зазначений строк позику не повернув, свої зобов'язання щодо нотаріального посвідчення договору не виконав. Такі дії відповідача свідчать про ухилення від нотаріального посвідчення договору, та порушення обов'язку, встановленого п. 18.8 Договору іпотеки, ст. 18 Закону «Про іпотеку». Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого приватним нотаріусом Гуляйпільського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за № 1022 від 13.05.2005 року, відповідач є власником житлового будинку загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Саме цей будинок передано в іпотеку згідно укладеного між сторонами 17.09.2008 року договору іпотеки. Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23, 49, 50), дітей не має, що слідує з пояснень відповідача в судовому засіданні. Відповідно до запису акта про розірвання шлюбу № 88 від 24.11.1998 року [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб укладений Гуляйпільським відділом реєстрації актів громадянського стану від 22.07.1995 року, актовий запис № 66 (а.с. 59). Матеріали справи свідчать про те, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору і ця домовленість викладена письмово у формі договору. Враховуючи те, що договором іпотеки забезпечувалось дійсне зобов'язання за договором позики, він є пов'язаним та похідним від основного договору позики, за яким позивач належним чином виконав свої обов'язки, надавши позику відповідачу, зобов'язання за договором іпотеки позивач виконав повністю, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання договору іпотеки дійсним у відповідності до ч. 2. ст. 220 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як уже встановлено судом, відповідачка позику не повернула, доказів повернення позики не надала, у зв'язку з чим, її заборгованість за договором кредиту складає 107915,36 гривень. 27 вересня 2013 року позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою виконати свої зобов'язання за договором кредиту у тридцятиденний термін та попередив про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання такої вимоги (копія листа на а.с.11). Однак відповідач позику не повернула, у зв'язку з чим позивач набув право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 16.7.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених договором кредиту, вони не будуть виконані. Одним із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ст. 39 Закону України «Про іпотеку» є реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду. Згідно договору іпотеки, укладеного між сторонами, звернення стягнення на предмети іпотеки за вибором іпотекодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета іпотеки із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. На підставі всіх досліджених судом обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та підстави для їх задоволення, а саме наявність підстав для реалізації предмету іпотеки житлового будинку загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Також підлягає задоволенню вимога позивача про виселення відповідача, зареєстрованої та проживаючої в житловому будинку (предмету іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 1079,15 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved