overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Магдалинівський р-н, с. Котовка, вул. Садова, 8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.05.2017р. о 19 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.05.2017р. о 19 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «Магдалинівської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що доступний мовному контакту. Контакт малопродуктивний. На запитання відповідає після пауз, лаконічно, по суті, виснажується. Орієнтований в особистості, в своєму місці знаходження, в календарному часі. Увага легко відволікається. Під час розмови налякано озирається по сторонам. Напередодні був агресивний, до чогось прислуховувався, «розмовляв» з неіснуючими чоловіками, бачив неіснуючі малюнки за вікном, «просив налити випити». Психічно хворим себе не вважає. критика до свого стану порушена. Від госпіталізації категорично відмовляється. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Психічний розлад переважно галюцинаторний з судомами по анамнезу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Павлоград, вул. Балашовська, 3/40. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.05.2017 р. о 13 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника та законний представник підтримали вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.05.2017 р. о 13 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Павлоградської МЛ № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, підозрілий. В очі співрозмовнику не дивиться. На запитання відповідає не по суті, говорить, що в нього «раздвоение личности, все в голове перемешалось». Говорить: «у меня нет остова». Повідомляє, що чує звучання думок в голові. Афективно заряджений, парадоксальний. Мислення дезорганізований. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Луганська обл.., м. Брянка, вул. Трамвайна, 14. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.05.2017р. о 11 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.05.2017р. о 11 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Павлоградської МЛ № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що за своїм психічним станом хворий неспроможний вдовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, тому він емоційно та фізично виснажений, а також знаходиться в деліріозно зміненому стані свідомості - дезорієнтований, галюцинує, не спить, бачить навкруги себе ворогів, небіжчиків, чортів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку складного ґенезу (енцефалопатія 2 ст. у звязку з атрофічним процесом головного мозку, хронічна гіпоксія у звязку з туберкульозом легень). Деліріозний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. б-р Рубіновий, 6/83. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.05.2017р. о 16 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.05.2017р. о 16 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, занепокоєний. Чує в голові «голоси» бісів, які ругають його та погрожують йому. Сам собі визвав поліцію, просив про допомогу, так як «було дуже страшно». Хоче позбавитися від «голосів» за допомогою «биорезонансной терапии». [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії не звязаний з гострим стресом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Щербини, 17/37. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.05.2017 р. о 23 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.05.2017 р. о 23 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на місці не утримується. Мова гучна. В розмову вступає охоче. На запитання відповідає не завжди в плані заданих. Мова прискорена за темпом, за типом монологу. Орієнтування всіх видів збережене. Мислення паралогічне, непослідовне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

11 травня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 серпня 1996 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьк, актовий запис № 241. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося з 2001 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 241. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося з 2001 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

11 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 вересня 2007 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей- Царенко [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у квітні 2017 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачкою проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглянути за її відсутності. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Царенко». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 086953 (а.с.4). Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 274060 та сина- Царенко [PERSON], [INFO]. (а.с.5,6). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у квітні 2017 року. Ухвалою суду від 24 травня 2017 року, сторонам надався строк для примирення один місяць, однак примирення між сторонами не відбулось. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

11 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому зазначив, що 15 січня 2010 року між сторонами укладено шлюб, але 02 липня 2016 року сторони шлюб розірвали, відповідачка була вагітна від іншого чоловіка, позивач та відповідач не перебувають у фактичних сімейних стосунках, спільно не проживають, господарства не ведуть, а тому позивач просить виключити відомості про нього, як батька з актового запису № 1237 складеного 03 жовтня 2016 року установами РАГСу про народження [PERSON], [INFO] В ході судового розгляду позивач направив заяву з якої видно, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в ході розгляду справи направила заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 136 ч.2 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Так, судом встановлено, 15 січня 2010 року між сторонами укладено шлюб, актовий запис № 5, виданий Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. 02 липня 2016 року сторони шлюб розірвали. 03 жовтня 2016 року Суворовським районним у місті [PERSON] ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області було видане Свідоцтво про народження дитини [PERSON], [INFO], на підставі актового запису № 1237 від 03.10.2016 року, згідно якої в графі батько записаний [PERSON]. З липня 2016 року позивач та відповідачка не перебувають у сімейних стосунках, спільно не проживають, господарства не ведуть. Відповідачка не заперечує, що позивач не є кровно споріднений батько малолітньої дитини та був записаний у актовому запису тільки тому, що формально перебувала з позивачем у шлюбі. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо виключення його з актового запису про народження дитини [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~При подані позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

11 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтував тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та сімейні обовязки, постійні сварки на побутовому ґрунті. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] з позовом погодилась, не виявила наміру змінювати прізвище на дошлюбне. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище Каленюк) [PERSON] 09 липня 1993 року у Яреськівській сільській раді Шишацького району Полтавської області уклали шлюб, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-КЕ № 0341148, виданим у день реєстрації шлюбу (а.с.11). З матеріалів справи встановлено, що спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Матеріальних претензій сторони один до одного не висловлюють. На даний час проживають разом. Позивач в категоричній формі бажає розірвати шлюб, збереження сімї вважає неможливим за жодних умов. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що відповідач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved