Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

12.09.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що з 04.09.2012 р. по 14.08.2014 р. він працював у відповідача на посаді заступника головного інженера проекту. З липня 2013 р. йому не виплачувалась заробітна плата, на звернення позивача відповідач просив зачекати, обіцяв розрахуватись пізніше. На день звільнення позивача заборгованість по заробітній платі складала 39200 грн. (2800 грн.х14 міс.), яку йому не сплатили, довідку про суму заборгованості по заробітні платі йому не видали. Крім того, позивачеві стало відомо, що з березня 2014 р. йому взагалі не нараховувалась заробітна плата, як пояснив бухгалтер, у зв'язку з відсутністю коштів. Неправомірними діями відповідача, несвоєчасною, виплатою заробітної плати не в повному обсязі, не проведенням повного розрахунку при звільненні, позивачеві була завдана моральна шкода, яка виражена у порушенні протягом тривалого часу його звичайного ритму життя. Невиплачена позивачеві сума є значною для позивача. Крім того, відповідач не перерахував до Пенсійного Фонду єдиний соціальний внесок на ім'я позивача, внаслідок чого до його страхового стажу не зарахований один рік. Просив, з урахуванням доповнень, суд стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 39200,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що з 06.10.2014 р. він перебував на обліку в Центрі зайнятості, де отримав допомогу у розмірі 560,00 грн., а з 27.10.2014 р. працює в філії ХЦКБ «Енергопрогресс» ТОВ «Котлотурбопром», де його заробітна плата складає 3500 грн. на місяць. Робочий тиждень на підприємстві складає 5 днів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, заперечень та доказів на їх обґрунтування суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідача Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. У випадку, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи. В судовому засіданні встановлено, що з 04.09.2012 р. по 14.08.2014 р. сторони перебували у трудових правовідносинах (а.с.3). 14.08.2014 р. позивач звільнився з роботи за угодою сторін , згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Остаточний розрахунок з позивачем ані в день звільнення, ані пізніше проведений не був. З 27.10.2014 р. позивач працює у Філії ХЦКБ «Енергопрогрес» ТОВ «Котлотурбопром». Згідно наданої суду довідки №18 від 03.09.2014 р. (а.с.4), у період з липня 2013 р. по лютий 2014 р. включно йому нараховувалась заробітна плата у розмірі по 2800 грн. щомісяця, з березня 2014 по серпень 2014 р. заробітна плата не нараховувалась, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 52,46 грн. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести суду ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідач не надав суду довідку по нараховану, але не виплачену заробітну плату, яку був зобов'язаний надати, та заперечень проти позову, суд вважає таку бездіяльність відповідача визнанням обставин, викладених у позові, щодо не проведення з позивачем остаточного розрахунку при його звільненні. Виходячи з розміру заробітної плати позивача - 2800 грн. на місяць, зазначеного у довідці про середній заробіток, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2013 р. по 28.02.2014 р., за який вона була нарахована, у розмірі 22400,00 грн., тобто вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі задовільнити частково, оскільки позивачем не надано суду доказів нарахування йому заробітної плати у період з березня 2014 по серпень 2014 р. Вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд також задовольняє частково, виходячи з того, що 27.10.2014 р. позивач став на іншу роботу, та отримує заробітну плату вищу, ніж у відповідача, з вирахуванням з цієї суми отриманої ним соціальної допомоги у розмірі 560,00 грн., виходячи з розрахунку: Кількість робочих днів у серпні 2014 р. (після звільнення) - 9, у вересні 2014 р. - 22 дні, у жовтня 2014 р. (до 27.10.2014 р.) - 21 день. Таким чином, затримка розрахунку за період з 15.08.2014 р. до 27.10.2014 р. складає загалом 52 дні, а середній заробіток позивача за час затримки розрахунку складає 2167,92 грн. ( 52 дні х 52,46 грн. - 560,00 грн.). Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 8000 грн., суд дійшов висновку про їх задоволення у повному обсязі, оскільки вважає переконливими доводи позивача про наявність у нього душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з не проведенням з ним остаточного розрахунку та не отриманням з вини відповідача заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: approved