Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

10 червня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та був засуджений за те, що 09.01.2010 року близько 23:45 год. перебуваючи на порозі нічного клубу «Порт» по вул. Чаплинській, 139-Б в м. Дніпропетровську наніс удар [PERSON] в область обличчя, від якого останній впав на тротуарну плитку та вдарився об неї головою. Внаслідок отриманої травми, з 17.05.2010 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності на один рік, а з 01.06.2011 року 3 група інвалідності встановлена безстроково, що явилося причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування втраченого заробітку за період з 01.10.2013 року по 30.06.2014 року 4 903 грн. 89 коп. (а.с.1-2). Представником позивача була подана заява про розгляд справи за їх відсутністю, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановив, що вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 07.06.2012 року, який набрав законної сили 25.06.2012 року, [PERSON] був визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України. Відповідно до вказаного вироку суду [PERSON] був засуджений за те, що він 09.01.2010 року близько 23:45 год. перебуваючи в нічному розважальному клубі «Порт», розташованому за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Чаплинска, 139-б, завдав рукою, стиснутою в кулак, удар в область обличчя [PERSON], від якого останній впав на тротуарну плитку і вдарився об неї головою. Внаслідок вказаної травми позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманої травми, з 17.05.2010 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності на один рік, а з 01.06.2011 року 3 група інвалідності встановлена безстроково, про що свідчать відповідні довідки (а.с.3). З довідки наданої УПФУ в Самарському районі від 05.07.2012 року № 1346/06-22 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку та отримує пенсію по третій групі інвалідності з 17.05.2010 року на термін довічно (а.с. 3). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 067810 [PERSON] з 01.06.2011 року має третю групу інвалідності встановленої йому безстроково (а.с. 6). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року (17.02.2014 р. набрало законної сили) по справі №206/3343/13-ц (а.с.4-5) з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування втраченого заробітку за період з 10.01.2010 року по вересень 2013 року стягнуто 21 220 грн. 62 коп. (а.с. 4-5). При розгляді вищезазначеної цивільної справи було проведено судово-медичну експертизу, якою встановлено втрату позивачем непрацездатності 45%. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи відомостей щодо зміни стану здоров'я позивача не має. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач на момент отримання травми не працював, доходів не мав. Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України в разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п. 12 постанови № 6 Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. При зміні в період виплати відшкодування шкоди ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, складу сім'ї померлого, підвищенні розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку розмір щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу підлягає відповідному перерахуванню. Перерахування суми втраченого заробітку провадиться також у разі зростання в попередньому календарному році (за даними центрального органу з питань статистики) середньої заробітної плати в галузях національної економіки. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року, при цьому визначена раніше сума щомісячної виплати зменшенню не підлягає (ст. 29 Закону N 1105-XIV ( 1105-14). Індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України - фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я або фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Мінімальна заробітна плата за період з 1 жовтня 2013 року по 30 листопада 2013 року складала 1147 грн., в грудні 2013 року - 1218 грн., в період з 01.01.2014 року по 30.04.2014 року - 1218 грн., з травня 2014 року по червень 2014 року з урахуванням індексації 1254 грн. 54 коп. Розмір втраченого позивачем заробітку внаслідок каліцтва за період з 01.10.2013 року до 30.06.2014 року є наступним: - жовтень, листопад 2013 року по (1147 х 45% = 516,15 х 2) 1 032,30 грн. - грудень 2013 року (1218 х 45%) 548,10 грн. - за січень, лютий, березень, квітень 2014 року по (1218 х 45% = 548,10 х 4) 2 194,40 грн. - травень, червень 2014 року по (1254,54 х 45% = 564,54 х 2) 1 129,09 грн. Всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1 032,30 + 548,10 + 2 194,40 + 1 129,09 = 4 903,89 грн. Виходячи з вищенаведених обставин справи, та з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved