Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

11 листопада 2019 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2019 року про передачу справи за підсудністю, надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 червня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2019106067, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 15450 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн., на споживчі цілі та придбання послуг, а позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти у повному обсязі до 04 червня 2021 року з відсотковою ставкою 10,00 % річних. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Позивач вказує, що з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 06.09.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 20138 грн.72 коп., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 14711 грн., суми заборгованості за відсотками - 1027 грн.01 коп., суми заборгованості за комісіями РО - 4400 грн.71 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також просить покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. На підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2019 року цивільну справу передано до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за підсудністю. Ухвалою суду від 12.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Представник позивача АТ «ОТП\~Банк» \~в судове\~засідання \~не з`явився,\~подав до суду із заявою про проведення судового розгляду у відсутність представника Банку, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами та судовою повісткою, була повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно з частиною 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд дійшов висновку у відповідності до п.4 ч.1 ст.280\~ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши письмову думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04 червня 2018 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір №2019106067, за умовами договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит в сумі 15450 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. на строк до 04 червня 2021 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 10 % річних. Згідно п.3 Кредитного договору, повернення Кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів. Відповідно до\~ст.526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1\~ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст.\~610,\~611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до вимог\~ст.77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, як підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору №2019106067 від 04 червня 2018 року, тому позовні вимоги АТ «ОТП Банк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 14711 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 1027 грн.01 коп. - є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в цій частині, при визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії Кредитного договору. Відповідно до предмету позовних вимог, АТ «ОТП Банк» окремо пред`явлено вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованість по комісії в розмірі 4400 грн. 71 коп. Згідно із частинами першою, третьою\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 04 червня 2018 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються\~Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п`ятої статті\~11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З\~рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З огляду на викладене, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, Позивач, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, що є незаконним. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину, або окремих положень Договору не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] \~\~про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, суд знаходить стягнути з\~\~ [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за Кредитним договором №2019106067\~від 04 червня 2018 року у розмірі 15738 грн.01 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 14711 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 1027 грн.01 коп, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В порядку\~ст.141 ЦПК України\~суд присуджує стягнути з\~ [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial