Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

12.07.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. Позов обґрунтовує тим, що до 2011 року перебувала в шлюбі з відповідачем, в подальшому шлюб між ними на підставі рішення суду розірвано. Від шлюбу мають спільну повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка до 12.06.2019 навчалась в навчальному закладі. Незважаючи на те, що донька навчалась по 12.06.2019, [PERSON] сплатив аліменти на її утримання лише по 15.05.2019. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідач відмовився сплатити кошти за один місяць, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки доходу (заробітку), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 15.05.2019 по 12.06.2019. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подавав заяву у якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження від 22.05.2001 серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міського управління юстиції, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки Плужненського аграрного ліцею від 03.06.2019 №156 [PERSON] навчала в даному навчальному закладі в період з 01.09.2016 по 12.06.2019 (а.с.2). Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, слід керуватися нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину настає за умов: 1) продовження навчання; 2) у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги; 3) вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що донька відповідача є повнолітньою, по 12.06.2019 навчалася в навчальному закладі, в зв`язку з чим і потребувала відповідної матеріальної допомоги. Суд бере до уваги те, що в поданій заяві відповідач погоджується з розміром аліментів, які просить стягнути з нього позивач. Водночас суд звертає увагу на те, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки в розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню, оскільки вимога про стягнення аліментів в певному розмірі, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачена Сімейним кодексом України та застосовується для визначення розміру про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тоді як судом розглядається спір про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial