Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

11.11.2013р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ земельної ділянки в натурі між власниками, у якій зазначає, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 07.12.2011р. 1/2 частина спірного житлового будинку належить відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.1999р.. Крім того, їй з відповідачем, відповідно до виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить земельна ділянка в розмірі 0,1га за кадастровим номером 6320210100:00:034:0228 надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за вище вказаною адресою. Між нею та Відповідачем склався певний порядок користування земельною ділянкою площею 0,1 га, відповідно до якого на думку Позивача, має бути здійснено виділення часток. По справі було призначено будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про визначення можливих варіантів поділу земельної ділянки між її власниками. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та наполягали на його задоволені, просили прийняти рішення на підставі висновків будівельно-технічної експертизи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07.12.2011р. виконкомом Балаклійської міської ради /а.с.9/. На підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серія НВ №6300167802013 від 18.05.2013р. [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка за кадастровим номером 6320210100:00:034:0228 загальною площею 0,1000 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Співвласником вказаного житлового будинку та земельної ділянки є Відповідач, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.1999р. та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серія НВ №6300167802013 від 18.05.2013р.. В домоволодінні в [ADDRESS] склалося фактичне користування земельною ділянкою. Спір з питань користування земельною ділянкою був відсутній. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділення належної йому частки майна, яке знаходиться в загальній власності. Таким чином, на теперішній час у співвласників виникла необхідність провести реальний розподіл земельної ділянки. Згідно ст. 372 ЦК України може бути розподілено майно, що знаходиться в сумісній власності між співвласниками по домовленості між ними та по рішенню суду. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється. На підставі ст. З70 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є в спільній сумісній власності. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ст.16 ЦК України встановлює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На замовлення Позивача для визначення можливих варіантів розподілу земельної ділянки було призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідницькому інституту судових експертиз ім..проф.М.С.Бокаріуса. За результатами проведеної будівельно-технічної експертизи експертом Бут І.В надано до суду Висновок № 12878, яким запропоновано три варіанта розподілу земельної ділянки. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При визначенні порядку користування земельною ділянкою, суд бере до уваги перший варіант, запропонований експертом, як найбільш оптимальний, та такий, що відповідає інтересам сторін. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved