Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

10.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/6 часток житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її дядька [PERSON], який помер [INFO], оскільки після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки вказаного житлового будинку, а вона є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити свої спадкові права в зв'язку із тим, що за життя спадкодавець не оформив належним чином документи та не отримав правовстановлюючий документ на належні йому 1/3 частки житлового будинку. Просила визнати за нею право власності і на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її рідного дядька [PERSON]. 10.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з аналогічним позовом та з аналогічних підстав. 21.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування після смерті його рідного дядька [PERSON]. Посилається на те, що ним було подано заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем було складено заповіт не на його користь, та роз'яснено, що спадкування на загальних підставах можливо лише за умови неприйняття або відмови від її прийняття особами зазначеними у заповіті. Позивач вважає, що 1/3 частина домоволодіння [ADDRESS] не підлягає охопленню заповітом та підлягає спадкуванню на загальних підставах, оскільки у спадкодавця за життя не виникло право власності, у зв'язку з відсутністю реєстрації передбаченої законом. Просив встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності за 3/9 частини спірного домоволодіння. Проти позовів [PERSON] та [PERSON] заперечував в повному обсязі. Ухвалою суду від 16.11.2017 року об'єднано в одне провадження цивільні справи за позовами [PERSON] та [PERSON] в одне провадження. У судовому засіданні представникі позивачів підтримали позовні вимоги. Представник ММР надав заяву про слухання справи за її відсутністю, покладається на розсуд суду. Відповідно до ухвали суду від 24.01.2018 року до участі у праві за позовом [PERSON] та [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, було залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON]. 09.04.2018 року згідно ухвали суду справу за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом об'єднано в одне провадження з цивільною справо за позовом [PERSON] та [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд при вирішенні справи виходить з такого. [INFO] помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. За життя [PERSON] склав на ім'я позивачів [PERSON] та [PERSON] заповіт від 18.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1010, за яким спадкодавець заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, [PERSON] та [PERSON]. Відділом комунального господарства Ленінського району м. Миколаєва [PERSON] було видано свідоцтво про право власності від 22.05.1986 року на 1/10 частку домоволодіння [ADDRESS]. Співвласниками вказаного домоволодіння були [PERSON], якій належало 1/10 частка цього домоволодіння, та [PERSON], якій належало 4/5 частки цього домоволодіння, на підставі свідоцтв про право власності від 22.05.1986 року, виданих тим же Відділом. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 29.10.1986 року №337 розділено домоволодіння по [ADDRESS] на два самостійних. Вказаним рішенням встановлено, що власником домоволодіння №4-А, яке розташоване на земельній ділянці площею 640 кв. м., є [PERSON], а власниками домоволодіння №4, розташоване на земельній ділянці площею 733 кв. м., є [PERSON], [PERSON], [PERSON] - на 1/3 частку кожний. У зв'язку із цим Відділ комунального господарства Ленінського району був зобов'язаний оформити у встановленому порядку та видати свідоцтва про право особистої власності всім зацікавленим особам, зазначеним в цьому рішенні, а бюро технічної інвентаризації - провести реєстрацію свідоцтв про право приватної власності по [ADDRESS] Разом із цим, за життя всіх співвласників вказане рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 29.10.1986 року №337 виконано не було, свідоцтва про право власності на частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок не одержані та не зареєстровані. Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.11.2017 року №3287 повідомлено, що як вбачається з матеріалів інвентарної справи станом на 28.12.2012 року за адресою: [ADDRESS], право власності зареєстровано за: [PERSON] - 1/10 часток; [PERSON] - 1/10 часток; [PERSON] - 4/5 часток, на підставі свідоцтва про право власності від 22.05.1986 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2016 року задоволений позов [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме: визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, за адресою [ADDRESS], та на житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №104053522 від 16.11.2017 року вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2016 року. Постановами приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. від 26.02.2015 року позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв'язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії та у зв'язку з тим, що вчинення такої дії суперечить законодавству України (а.с. 118-120). Також, [PERSON] приватним нотаріусом Воробйовою Т.А. повідомлено про прийняття його заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та приєднано до матеріалів спадкової справи та роз'яснено, що заповіт посвідчено не на його користь та право на прийняття спадщини виникає у нього лише у разу відмови від прийняття або неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом ( а.с. 168). Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №26/2014 рік щодо майна померлого [INFO] [PERSON] Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подали до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи №26/2014 рік до майна померлого [INFO] [PERSON]. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті їхнього дядька, вони звернулися із заявою про прийняття спадщини, від спадщини не відмовились, відсутні спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на те, що позивачі є спадкоємцями за заповітом та не можуть оформити свої спадкові права після смерті їхнього дядька в зв'язку із не оформленням останнім за життя державної реєстрації права власності на 1/3 частки житлового будинку, позов [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню. Статтею 1241 ЦК України передбачено право на обов'язкову частку у спадщині, на яку мають право незалежно від змісту заповіту малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки. Позивач [PERSON] також подав заяву про прийняття спадщини після смерті його дядька [PERSON], але він не є спадкоємцем, який має право на обов'язкову частку у спадщині, в заповіті спадкодавець зазначив інших осіб, які від прийняття спадщини не відмовлялись та фактично прийняли її шляхом подання відповідних заяв, тому вимога [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом безпідставна та задоволенню не підлягає. [PERSON] також просив встановити факт прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Статтею 1268 встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1269 встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява подається спадкоємцем особисто. 04.12.2014 року [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в реєстрі за №1656 (а.с.167). Таким чином, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину. З огляду на зазначене, вимога [PERSON] про встановлення юридичного факту, а саме прийняття спадщини після смерті його дядька [PERSON] задоволенню не підлягає, у зв'язку з її необґрунтованістю. Питання щодо судових витрат сторонами не ставилось.

Outcome: partial