Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

11 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сарівської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Ніна Миколаївна, приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Антонова Тетяна Василівна про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок в [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору і станом на 01.07.1990 року членами двору були [PERSON] та [PERSON] , батьки позивачки. Реєстрація права власності на будинок не проводилася, присадибна земельна ділянка не приватизована. [INFO] помер [PERSON] , який за життя заповіт не складав. Після його смерті спадкова справа не заводилася, а дружина [PERSON] прийняла спадщину спільним проживанням. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої була заведена спадкова справа за №33/2011 за заявою [PERSON] та [PERSON] [INFO] брат позивачки [PERSON] . Спадкова справа щодо майна померлого брата відкрита [INFO] на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] Нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що станом на 01 липня 1990 року будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] відноситься до типу колгоспного двору. Членами двору були: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] . Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/2 кожному. [PERSON] помер [INFO] , про що 03.03.2003 року складено відповідний актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області №207 від 26.02.2020 року померлий [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав станом на [INFO] за адресою [ADDRESS] . На день смерті з ним була зареєстрована дружина [PERSON] . Інших зареєстрованих станом на 02.03.2003 року не значилось. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру №59260868 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] помер у 2003 році, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] проживаючи на день смерті з спадкодавцем, прийняла спадщину після його смерті. [PERSON] померла [INFO] , про що 08.02.2011 року в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №10, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивачка [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Згідно довідки, виданої виконкомом Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області №74 від 21.01.2020 року при будинковолодінні в [ADDRESS] значиться земельна ділянка площею 0,40 га, не приватизована і належить до фонду земель сільської ради. Технічна інвентаризація будинковолодіння по [ADDRESS] проведена 16.01.2020 року. Згідно пояснень приватного нотаріуса Заєць Н.М., нею 21.03.2011 року заведена спадкова справа №33/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяв сина [PERSON] та доньки [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що 19.09.2019 року складено відповідний актовий запис №25, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №59260762 після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Антоновою Т.В заведена спадкова справа №152/2019. Позивачці надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно від 22.01.2020 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 346 ч.1 п.11 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Також,

Outcome: approved