Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

10 травня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON], заінтересована особа: Головне Управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заяви зазначено, що працівниками районного управління Пенсійного фонду при ознайомленні з його документами було встановлено, що в його трудовій книжці колгоспника №539 в графі «по батькові» є виправлення. Його по батькові «Леонідович» виправлено вірно, але завірено печаткою та підписом приватного сільськогосподарського підприємства «Мрія» Дніпропетровської області вже в даний час, а трудова книжка була заповнена 22 березня 1976 року. Зазначена розбіжність ставить під сумнів належність йому даної трудової книжки колгоспника. Крім цього в архівних довідках Відділу трудового архіву Межівської районної ради Дніпропетровської області від 25.04.2018 року за №М-128-18 та №М-129-18, його імя та по батькові зазначені таким чином, що не відповідає його паспортним даним. В теперішній час він позбавлений можливості внести до вищезазначених правовстановлюючих документів відповідні виправлення. Заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки колгоспника №539 заповненої 22 березня 1976 року та архівних довідок від 25.04.2018 року за №М-128-18 та №М-129-18. У судове засідання заявник не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечують, в прийнятті рішення цілком довіряють суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із копії трудової книжки колгоспника №539, яка була заведена та заповнена 22 березня 1976 року на імя [PERSON], в колгоспі «Слава» Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, по батькові заявника було виправлено на вірне «Леонідович» та зазначені зміни було завірено печаткою та підписом приватного сільськогосподарського підприємства «Мрія» Дніпропетровської області. Згідно архівних довідок №М-128-18 та №М-129-18 від 25.04.2018 року, які були видані по документах (книги обліку розрахунків по оплаті праці) архівного фонду «товариство з обмеженою відповідальністю «Антонівське» с. Антонівське Межівського району Дніпропетровської області про нарахування заробітної плати за період роботи з січня 1985 року по жовтень 1991 року, а також про стаж роботи (вихододні) за липень 1975 року, за березень-жовтень 1976 року, за період з грудня 1978 року по жовтень 1991 року та за період з січня 1992 року по травень 2000 року., зазначається, що прізвище, імя, по батьковій заявника мовою оригіналу та згідно з тексту документів зазначено, як: «[PERSON] Ол-ндр», «[PERSON] А-др», «[PERSON] Л», «[PERSON] Леон», «Мединський Олександр Леонідович». Дослідивши у судовому засіданні, надані копії документів [PERSON] встановлено, що згідно: копії паспорту серії АМ №273565 виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 16.11.2001 року, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копії свідоцтва про народження 1-КИ №670598, та копії військового квитка серії НУ №7487493, прізвище, ім'я, по батьковій заявника зазначено, як: «Мединський Олександр Леонідович» у свою чергу на російській мові зазначено як «Мединський Александр Леонидович».\~ Перевіривши надані документи щодо особистості [PERSON], слід зазначити, що помилки та неточності в вищевказаних архівних довідках слід розглядати як механічні помилки працівників, які складали документи, на підставі яких були видані вказані довідки. Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Пунктом 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. \~ П. 1\~Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якшо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для правильного нарахування, перерахування та отримання пенсії, а можливість внести зміни в документ в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності [PERSON], правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки колгоспника №539 заповненої 22 березня 1976 року та архівних довідок від 25.04.2018 року за №М-128-18 та №М-129-18. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved