Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

10.11.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Славутське ЖКО» в якому просить виконати рішення суду про стягнення з нього решти заборгованості за опалення в розмірі та надати йому довідку про надання субсидії на опалювальний сезон 2017-2018 років, починаючи з 15.10.2017 року. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.09.2015 р. з нього на користь відповідача стягнуто заборгованість за теплопостачання у розмірі 6069,28 коп. Відповідач вказане рішення звернув до примусового виконання. Станом на 18.04.2017 року з нього на виконання вказаного рішення суду було стягнуто 3647,97 грн., проте подальше стягнення припинилось та заборгованість по виконавчому листу становить 2421,29 грн. Вважає, що якби відповідач своєчасно проводив відрахування з пенсії позивача в рахунок погашення заборгованості на виконання вказаного рішення суду заборгованість була б погашена та у нього б виникло право на субсидію. Просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема вказує, що підприємством звернуто прийняте судом рішення до виконання, а прискорити стягнення заборгованості не входить до їх компетенції. Крім того зазначає, що позивач із заявою про надання субсидії до них не звертався. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.09.2015 р. Славутський міськрайоннй суд Хмельницької області виніс рішення по справі № 682/2087/15-ц, яким стягнув з [PERSON] на користь КП «Славутське ЖКО» заборгованість за теплопостачання у розмірі 6069 грн. 28 коп. (а.с.5-7). Згідно листа Головного територіального управління юстиції від 11.05.2017 року на виконанні в Славутського міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Хмельницькій області перебуває виконавчий лист № 682/2087/15-ц від 09.11.2015р. про стягнення з [PERSON] на користь КП «Славутське ЖКО» 6069 грн. 28 коп. та зазначено, що примусове стягнення боргу проводиться з пенсії [PERSON] згідно постанови державного виконавця від 22.02.2016 року (а.с.3). Відповідно до довідки КП «Славутське ЖКО» від 05.12.2017 року, оглянутої в судовому засіданні, залишкова заборгованість по вказаному листу становить 870,03 грн, що спростовує доводи позивача про те, що стягнення заборгованості припинилося. Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з п.2 ч.1 ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника. Відповідно до ст. 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення. Відповідно до наведених норм відрахування з пенсії позивача може проводитись виключно органом державної виконавчої служби, котрий проводить примусове виконання рішення, але аж ніяк не відповідачем по справі, а тому вимоги позивача про зобовязання відповідача виконати рішення є безпідставними. Суд не в праві зобов'язувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обов'язковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі. Тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Більше того, відповідач на виконання прийнятого рішення предявив виконавчий лист до виконання, що підтверджує,що відповідач необхідні дії для виконання рішення суду вчинив. Окрім того, позивач не обмежений у праві провести повне погашення заборгованості самостійно, у звязку з чим суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача виконати рішення суду. Крім того, відповідно до п.3 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення У звязку з наведеним суд критично відноситься до вимоги позивач про зобовязання відповідача надати йому довідку про надання субсидії на опалювальний сезон 2017-2018 років, оскільки призначення субсидій проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення, а не відповідачем по справі. Також позивачем не було подано будь-яких доказів, що позивач взагалі звертався до відповідача за отриманням такої довідки. Тому суд позбавлений можливості встановити наявність порушення прав позивача та не знаходить підстав для задоволення позову і у цій частині. Відповідно до ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Позивач не надав доказів обґрунтованості позовних вимог, натомість відповідач довів у судовому засіданні безпідставність позовних вимог.

Outcome: dismissed