Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

11.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, де просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням -квартирою [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що згідно договору найма жилого приміщення в будинках державного та громадського житлового фонду від 19.04.1994 року вона є наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідач є її знайомим, який зареєстрований в квартирі, як квартирант, але не проживає там з серпня 2012 року, оплату комунальних послуг не здійснює, його речей у квартирі немає. Його реєстрація в цій квартирі створює їй перешкоди в користування житлом. Факт не проживання відповідачів за зазначеною адресою підтверджується актами та цей факт можуть підтвердити свідки. Поважних причин не проживання відповідачів за місцем реєстрації, передбачених законом немає. Позивач на розгляді справи підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові, пояснивши, що відповідача вона зареєструвала в квартирі в 2009 році, як квартиранта, де він проживав до серпня 2012 року. Потім він зібрав свої особисті речі та сказав, що поїде на заробітки в Росію. Більше вона його не бачила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, з врахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України Заслухавши пояснення позивача, свідків: [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Згідно статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивач є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду та зареєстрована в ній (а.с.6-9). За згодою позивача, в даній квартирі проживав та був зареєстрований її знайомий - [PERSON], який є відповідачем по справі. Зважаючи на цю обставину, позивач вимушена сплачувати за нього всі комунальні платежі та нести витрати по утриманню квартири, які негативно відображаються на її сімейному бюджеті. Згідно пояснень позивача та свідків, відповідач з серпня 2012 року фактично за своєю адресою реєстрації місця проживання не мешкає, особисті його речі там не зберігаються. Крім того, даний факт підтверджується актами - розпорядженнями, де вказано, що при обстежені було встановлено, що в квартирі зареєстрований [PERSON] з 08.12.2009 року по договору піднайму, який не проживає там з серпня 2012 року. На момент перевірки [PERSON] в квартирі відсутній. Дані акти належним чином затверджені директором КП «Житлогосп». Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але не мешкає в ній з серпня 2012 року, без поважних причин; його особистих речей там немає. Судом не встановлена можливість збереження жилого приміщення за відповідачем, як за відсутнім членом сім'ї наймача протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених в ст. 71 ЖК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved