Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ 10.09.2015 року до суду з позовом звернулася ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» про відшкодування матеріальної шкоди, вказавши в позові, що 11.12.2014 року близько 01 год. 30 хв. в м. Київ по вул. Вербова, 4-а, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Причиною ДТП стало те, що відповідач керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Київ по вул. Вербова, 4-а, здійснюючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив п. 10.9 ПДР України. 23.01.2015 року постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/17817/14-п, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопрушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» згідно полісу № АС/8493350, [PERSON] звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» з письмовою заявою про відшкодування оціненої шкоди завданої відповідачем. Вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] визначено на підставі рахунку № РФ-13397 від 12.12.2014 року. Враховуючи викладене та зважаючи на зібрані документи, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальностті власників наземних транспортних засобів» та ст. 993 ЦК України, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату [PERSON] на підставі страхового акту № 140000021867, розрахунку суми страхового відшкодування, страхового відшкодування у розмірі 6544,58 грн. Таким чином позивач повністю виконав покладені на нього зобовязання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні. За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Також ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодрвується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до підпункту 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладається обовязок вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених цим Законом МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Однак [PERSON] ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» про настання дорожньо-транспортної пригоди не повідомив. Відповідно до підпункту г) пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхуванльника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 статті 33 цього Закону. Отже до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, відповідача [PERSON] З метою досудового врегулювання спору, на адресу [PERSON] було надіслано вимогу вих. УН1609Р від 25.05.2015 року про сплату боргу. Просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа [PERSON]» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6544,68 грн. та суму понесених витрат на оплату судового збору. В судове засідання представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» не зявився, однак надав суду заяву в якій просить розгляд справи провести без участі представників товариства, оскільки питань довідповідача немає, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнає та просить в його задоволенні відмовити, оскільки страхову компанію про ДТП було повідомлено відразу в день його настання, а саме: 11.12.2014 року, виїхав аварійний комісар, складено акт, представник позивача також це не заперечує, тому регресний позов не може бути предєявлений до відповідача [PERSON] Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні представника відповідача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль марки, строк дії якого з 06.06.2014 року по 05.06.2015 року на автомобіль Renault Magnum 480, д/н АВ 8643ВТ, у формі страхового полісу № А С / 8493350 ( а. с. 5 ). 19.02.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль марки, строк дії якого з 26.02.2014 року по 25.02.2015 року на автомобіль [NUMBER], у формі страхового полісу № А І / 0229649 ( а. с. 6 ). 13.03.2016 року [PERSON] звернувся до керівника страхової організації СК Княжа з заявою на виплату відшкодування збитку внаслідок ДТП ( а. с. 7 ). Згідно копії постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23.01.2015 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за\~ст. 124 КУпАП\~( а. с. 8 ). Відповідно до ст. 33.1.4\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Позивач обґрунтовуючи позов посилається на порушення відповідачем умов визначених статтею\~33,\~38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи на те, що останній протягом трьох днів від часу настання ДТП 11.12.2014 року не повідомив позивача про страховий випадок у письмовому формі встановленого зразка МТСБУ, а також не надав відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, свій контактний телефон та адресу. Судом встановлено, що на підставі страхового акту № 140000021867 від 18.03.2015 року потерпілому [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 6544,58 грн. ( а. с. 13 ), в розрахунок якої лягли розрахунок суми страхового відшкодуваня до справи № 140000021867 на підставі Рахунку №РФ-13397 від 12.12.2014 року ФОП [PERSON] ( а. с. 14 ) та акт огляду транспортного засобу (дефектна відомость) Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» від 11.12.2014 року ( а. с. 15-16 ). Відповідно до положень, викладених у Постанові ВСУ від 16.09.2015р., факт несповіщення страховика, страхувальником про настання страхового випадку, який міг би бути, чи є підставою для виплати потерпілій стороні страхового відшкодування не несе за собою виникнення у страховика права на регресний позов. У своїй правовій позиції ВСУ зазначив, що якщо водій не зміг виконати обовязок передбачений\~ст. 38 Закону, то він має підтвердити це документально і сам по собі факт ненадання відповідачем письмового повідомлення страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу регресних зобовязань, оскільки вони входять до групи позадоговірних відносин. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ст. ст.\~1166,\~1187,\~1191 ЦК України, вважаючи, що у страхової компанії виникло право регресу до винної особи. У своїй Постанові від 12.09.2011р. ВСУ зазначив, що у відносинах у сфері обовязкового страхування проведення страхових виплат є обовязком страховика і проведення таких виплат не є заподіянням страховій компанії шкоди у розумінні\~ст. 1166 ЦК України, і тому до таких правовідносин положення\~ст. 1191 ЦК України\~застосуванню не підлягають. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зазначена норма, що міститься в\~главі 82 ЦК України\~та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. Преамбула\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначає, що цей\~Закон\~регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Отже, обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є деліктним. ВСУ прийшов до висновку про те, що норми\~глави 67 ЦК України\~у відносинах обовязкового страхування не передбачають право страховика, який сплатив страхове відшкодування потерпілій особі,\~на звернення з вимогою до винної особи про відшкодування сплачених застрахованому страхових сум. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи спірні правовідносини та вимоги законодавства, які їх регулюють, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з підстав того, що Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» про настання ДТП було повідомлено в день його настання 11.12.2014 року про що складено акт огляду транспортного засобу аварійним комісаром, сам факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, відповідач, як винний, був притягнутий до адміністративної відповідальності, що визнав позивач, добровільно сплативши страхове відшкодування потерпілому. На підставі\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~ЦК України, Постанови ВСУ від 16.09.2015р., Постанови ВСУ від 12.09.2011р. та

Outcome: dismissed