Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

11 грудня 2015 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Немерченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], однак із обєктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] 30 березня 2018 року звернувся до суду. Ухвалою від 02 квітня 2018 року (а.с. 19) відкрито підготовче провадження у справі. Позивач у підготовче засідання не зявився, просив провести розгляд справи у його відсутності (а.с. 2 зворот). Представник відповідача сільський голова Немерченської сільської ради подав суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника сільської ради (а.с. 21). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: 11 грудня 2015 року в с. Вінож Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка, що розташована на території Немерченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51724056 від 26.04.2018 (а.с. 28) стверджується, що заповіту по своїй смерті [PERSON] не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст. 1258 ЦК України). Своє право спадкувати після смерті [PERSON] у першій черзі спадкоємців позивач довів свідоцтвом про своє народження (а.с. 6), довідкою Немерченської сільської ради № 37 від 16 січня 2018 року (а.с. 8). Приватний нотаріус Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Вінницької області своїм розясненням № 39/01-16 від 07 лютого 2018 року (а.с. 11) відмовила [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті матері через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). З довідки Немерченської сільської ради (а.с. 8) слідує, що на день смерті разом з [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має впродовж шести місяців після відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки є громадянином іноземної держави (а.с. 3), з 12 жовтня 2015 року до 05 серпня 2016 він перебував у відрядженні у м. Владивосток (РФ), у звязку з чим не зміг навіть здійснити поховання матері, що було зроблено родичами. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51724046 від 26.04.2018 (а.с. 27) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилася). Суд вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса є поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved