Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

12 вересня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказував, що між ним та [PERSON], 22 січня 1983 року, був зареєстрований шлюб у Максимівській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, про що було зроблено актовий запис № 2. Неповнолітніх дітей від шлюбу в них немає, але оскільки відповідач відмовляється звернутися із спільною заявою до відділу РАГС про розірвання шлюбу, [PERSON] змушений звернутися до суду з цим позовом. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з серпня 2006 року. Спільне життя у нього з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, тому подальше сумісне життя не можливе, так як суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного просив суд, розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], що зареєстровано 22 січня 1983 року у Максимівській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, про що було зроблено актовий запис № 2 та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER]. У судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, на адресу надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Між позивачем та [PERSON], 22 січня 1983 року, був зареєстрований шлюб у Максимівській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, про що було зроблено актовий запис № 2 та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з серпня 2006 року. Спільне життя у нього з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, тому подальше сумісне життя не можливе, так як суперечить інтересам позивача, що не оспорюється [PERSON] відповідно до поданої заяви про визнання позову. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, в той час відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved