Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

11 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про визнання правочину недійсним та проведення реституції, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, відповідно до якої, з урахуванням уточнень позивач просив суд: 1. \~ \~ \~ \~Визнати правочин з набуття ПАТ «Укрсоцбанк» код ЄДРПОУ: 00039019, від 15.05.2018 р., (номер запису про право власності: 26214510), права власності на нерухоме майно, що належало позивачу: квартиру [ADDRESS] , загальна площа (кв.м.) 56,1, адреса: [ADDRESS] . [ADDRESS] недійсним та провести реституцію. 2. \~ \~ \~ \~Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Калініної Людмили Миколаївни, (Зміївська міська рада, Харківська обл.) про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, від 15.05.2018р., номер запису про право власності: 26214510,, на квартиру [ADDRESS] , загальна площа (кв.м.) 56,1, адреса: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25 грудня 2007 року у місті Харкові між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» ЄДРПОУ 00039019, в особі начальника Азовсько - Донського відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON] , та громадянином України - [PERSON] був укладений договір кредиту №839/3/27/38/7-719 у відповідності до якого банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 55 000, 00 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 10 грудня 2022 року. Згідно п.п.1.3.1 п.п.1.3. статті 1 цього договору в день укладення цього Договору - з позичальником ( [PERSON] ), було укладено іпотечний договір № 839/4/27/38/7-1009, за умовами якого Позичальник [PERSON] передає Кредитору (АКБ «Укрсоцбанк») в іпотеку однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 326 785, гривень, що в еквіваленті складає 64 710,00 доларів США за офіційнім курсом НБУ на дату укладання цього договору. Також, 25 грудня 2007р. між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] , було укладено договір купівлі - продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за № 8363 ПН ХМНО ХО [PERSON] . Відповідно до п.4 вказаного договору купівлі-продажу : Продаж квартири вчинено за суму 326 785,00 грн., з яких гроші в сумі 49 010,00 грн.., повністю отримані [PERSON] ( [PERSON] ) від [PERSON] ( [PERSON] ) ще до підписання цього договору, а гроші в сумі 277 750,00 грн., Покупець зобов`язується сплатити Продавцю 25.12.2007 р., до 17 годин 00 хвилин за рахунок кредитних коштів, отриманих в Азовсько -Донському відділенні Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», у зв`язку з чим Продавець дає згоду Покупцю на передачу в іпотеку цієї квартири. Повний розрахунок по цьому договору підтверджується відповідною нотаріально засвідченою заявою Продавця. У забезпечення виконання кредитного договору між громадянином України - [PERSON] та Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» 25.12.2007 року, укладено іпотечний договір №839/4/27/38/7- 1009, за умовами якого, громадянин України - [PERSON] надав банку у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №839/3/27/38/7-719 від 25.12.2007р., нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] ., та належить [PERSON] ( [PERSON] ) на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2007р., який посвідчено Приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А., за реєстровим № 8363. Отже, квартира була отримана у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.12.2007 Приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за рахунок кредитних коштів в іноземній валюті, а сама квартира надана банку в іпотеку, як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Крім того, вказаним договором іпотеки, ст..4, п.4.1, та п.п.4.5.3.,п.4.5, сторони визначили, що у разі невиконання, або неналежного виконання [PERSON] зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у т.ч., шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». В зв`язку із настанням у 2008 р. мирової фінансової кризи, фінансове становище, позивача стало скрутним, він втратив роботу, та припустився порушень договору кредиту та іпотечного договору. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, (Інфодовідка № 126291084 від 04.06.2018р.) позивачу стало відомо про те, що, 15.05.2018р., номер запису про право власності: 26214510, за ПАТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, країна реєстрації: Україна, зареєстровано право власності на нерухоме майно: Квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.) 56,1, адреса: [ADDRESS] . Державний реєстратор: Калініна Людмила Миколаївна, Зміївська міська рада, Харківська обл.. Підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 8371, виданий 25.12.2007р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Гаврилова С.А. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу), індексний номер: 41169765 від 18.05.2018р. 14:58:53, [PERSON] , Зміївська міська рада, Харківська обл. Отже, з вищевикладеного вбачається, що позивач втратив право власності на своє майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] , яка є його єдиним житлом. Вказаний правочин\~є недійсним,\~оскільки він\~порушує ст.\~41\~Конституції України,\~ст.\~1\~Протоколу №11\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод,\~а також\~вимоги Закону\~України «Про\~мораторій на\~стягнення майна\~громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Квартира, загальна площа якої становить 56,1 кв.м [ADDRESS] житловою площею 21,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала йому на праві власності, була єдиним його житлом, при цьому вона виступала як засіб забезпечення зобов`язання за споживчим кредитом, а тому її реалізація суперечить вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Власник квартири [PERSON] згоди на відчуження квартири не надавав, про наявність проведення будь-якої оцінки предмета іпотеки, для застосування ст.37 ЗУ «Про іпотеку», відповідно до якого, Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, та виконання п.п., 4.5.3., п.4.5.,ст..4 іпотечного договору, інформацією не володіє, та вважає, що оцінка квартири взагалі не могла бути проведена, оскільки, окрім позивача до його квартири [ADDRESS] , жодна особа без відома позивача, доступу не має. Відтак проведення ПАТ «Укрсоцбанком» стягнення не предмет іпотеки, та реєстрація державним реєстратором Калініною Л.М. права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», на предмет іпотеки, було здійснено не у відповідності до вимог іпотечного договору та з порушенням ст.37 ЗУ «Про іпотеку». Отже, такі дії відповідачів, на думку позивача є протиправними оскільки порушують публічний порядок та його права. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про визнання правочину недійсним та проведення реституції, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Призначено судове засідання. 29 жовтня 2018 року від представника відповідача по справі АТ «Укрсоцбанк» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він зазначає, що у відповідності до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки подаються: 1) \~ \~ \~ \~Копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої Іпотекодержателем Іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від Іпотекодавця; 2) \~ \~ \~ \~Документ, що; підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) \~ \~ \~ \~Заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу0. АТ «Укрсоцбанк» завчасно надіслав Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням Вих. № [NUMBER] від 21.03.2018 року, яке містило вимогу про сплату боргу, розмір якого станом на 15.03.2018 року складає 59 552, 81 дол. СІША. Також вказане повідомлення містило попередження про те, що в разу невиконання вимоги про сплату боргу за кредитним договором протягом тридцяти денного строку ПАТ «Укроцбанк», має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку: передбаченому ЗУ «Про іпотеку». Іпотечний договір № 05/2008 - ИП від 25.04.2008 року містить застереження щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а отже твердження Позивача, що він нібито не надавав згоду - є абсолютно надуманим. Рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було прийнято реєстратором на підставі згоди Позивача, передбаченої іпотечним договором, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосовані, і твердження Позивача не відповідають чинному законодавству України. В той же час, а ні державного реєстратора, а ні іпотекодержателя не віднесено до органу або посадової особи, що здійснює примусове стягнення. Враховуючи, що спірне рішення прийнято реєстратором на підставі наданих Законом повноважень та на підставі повного пакету документів, що подані належним заявником, а також беручи до уваги відсутність встановлених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підстав для відмови у проведенні державної реєстрації - спірне рішення є законним, а дії Відповідача правомірними. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року заяву представника позивача про витребування доказів - задоволено частково. Витребувано у Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни (Харківська область, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 2) належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо оформлення правочину набуття права власності на предмет іпотеки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про визнання правочину недійсним та проведення реституції, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2019 року вирішено вважати належним відповідачем по справі замість Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Представник позивача Петраков В.А., який діє на підставі ордеру №000056 від 10 вересня 2018 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» - Певний А.О., який діє на підставі Довіреності № 02-03/2920 від 19.11.2018 року, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Відповідач Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 25 грудня 2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», в особі начальника Азовсько - Донського відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON] , та громадянином України - [PERSON] був укладений договір кредиту №839/3/27/38/7-719 у відповідності до якого банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 55 000,00 доларів США, зі сплатою 11, 75% процентів річних та з кінцевим терміном погашення до 10 грудня 2022 року. (а.с. 34-40) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов`язань. Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо від основного. Одним з видів акцесорного зобов`язання є іпотека. Згідно п.п.1.3.1 п.п.1.3. статті 1 вказаного кредитного договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає в день укладення цього Договору - з позичальником ( [PERSON] ), іпотечний договір № 839/4/27/38/7-1009, за умовами якого Позичальник [PERSON] передає Кредитору (АКБ «Укрсоцбанк») в іпотеку однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 326 785, гривень, що в еквіваленті складає 64 710,00 доларів США за офіційнім курсом НБУ на дату укладання цього договору. 25 грудня 2007 р. між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] , було укладено договір купівлі - продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за № 8363 ПН ХМНО ХО [PERSON] . (а.с. 25) Відповідно до п.4 вказаного договору купівлі-продажу: Продаж квартири вчинено за суму 326 785,00 грн., з яких гроші в сумі 49 010,00 грн., повністю отримані [PERSON] ( [PERSON] ) від [PERSON] ( [PERSON] ) ще до підписання цього договору, а гроші в сумі 277 750,00 грн., Покупець зобов`язується сплатити Продавцю 25.12.2007 р., до 17 годин 00 хвилин за рахунок кредитних коштів, отриманих в Азовсько -Донському відділенні Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», у зв`язку з чим Продавець дає згоду Покупцю на передачу в іпотеку цієї квартири. Повний розрахунок по цьому договору підтверджується відповідною нотаріально засвідченою заявою Продавця. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У забезпечення виконання кредитного договору 25 грудня 2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено іпотечний договір №839/4/27/38/7- 1009, за умовами якого, громадянин України - [PERSON] надав банку у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №839/3/27/38/7-719 від 25.12.2007р., нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] , та належить [PERSON] ( [PERSON] ) на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2007р., який посвідчено Приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А., за реєстровим № 8363. (а.с. 26-29, 30) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У п.4.1 та 4.5.3 вказаного іпотечного договору зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпеченні порукою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». 21 березня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу [PERSON] було направлено Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, відповідно до якого Банк вимагав сплатити борг за Кредитним договором № 839/3/27/38/7-719 від 25.12.2007 року, розмір якого станом на 15.03.2018 року складає 59\~552, 81 доларів США. Банк також попередив [PERSON] , що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». (а.с. 70-71, 72-73, 74, 75) Вказане повідомлення було отримане [PERSON] 28 березня 2018 року, про що свідчить його особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с. 76) Посилання представника позивача на те, що [PERSON] не отримував жодних повідомлень не знайшли свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами. 15 травня 2018 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни із заявою про реєстрацію права власності. (а.с. 155, 156) До вказаної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» було додано Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 21.03.2018 року № 10482, Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, Іпотечний договір № 839/4/27/38/7-1009 від 25.12.2007 року, Кредитний договір № 839/3/27/38/7-719 від 25.05.2007 року (а.с. 157, 158, 159-160, 161-164, 165) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Інформаційна довідка № 126291084 від 04.06.2018р., та №137200883 від 10.09.2018 року - 15.05.2018р., за ПАТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, зареєстровано право власності на нерухоме майно: Квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа(кв.м.) 56,1, адреса: [ADDRESS] . Державний реєстратор: Калініна Людмила Миколаївна, Зміївська міська рада, Харківська обл. Підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 8371, виданий 25.12.2007р.,видавник: приватний нотаріус ХМНО Гаврилова С.А. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер: 41169765 від 18.05.2018р. 14:58:53, [PERSON] , Зміївська міська рада, Харківська обл. (а.с. 12-15, 21-24) Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність. До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Можна констатувати, що чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, який погоджений сторонами договору іпотеки та відповідатиме вимогам чинного законодавства. Саме таке тлумачення норм статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18). Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Як свідчать матеріали справи, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в зв`язку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON] не ухвалювалось. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Інформаційна довідка № 126291084 від 04.06.2018р., та №137200883 від 10.09.2018 року - 15.05.2018р., за ПАТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, зареєстровано право власності на нерухоме майно: Квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа(кв.м.) 56,1, адреса: [ADDRESS] . Державний реєстратор: Калініна Людмила Миколаївна, Зміївська міська рада, Харківська обл.. Підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 8371, виданий 25.12.2007р.,видавник: приватний нотаріус ХМНО Гаврилова С.А. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер: 41169765 від 18.05.2018р. 14:58:53, [PERSON] , Зміївська міська рада, Харківська обл. (а.с. 12-15, 21-24) Установлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» у позасудовому порядку набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме житлове майно вибуло з власності іпотекодавця без його згоди, як власника. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна здійснила процедуру реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки у відповідності до вимог чинного законодавства. Щодо посилання позивача на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд зазначає наступне. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР. Так, дійсно, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2018 року № 137199646 квартира [ADDRESS] є єдиним нерухомим майном позивача [PERSON] В свою чергу, АТ «Укрсоцбанк» жодних дій щодо відчуження квартири чи виселення позивача з займаного ним житлового приміщення не приймає, що узгоджується з положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про визнання правочину недійсним та проведення реституції, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed