Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] треті особи: Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, в якому просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що у період з 15.07.2006 року по 21.09.2010 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому в травні 2010 року позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 13.07.2010 року у справі №2 - 3483/10 було встановлено ту обставину, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Аліменти, які були стягнені з відповідача рішенням суду, останній сплачував у примусовому порядку, згідно виконавчого листа від 02.08.2010 року №2 - 3483 у період часу з вересня 2010 року по січень 2014 року. З січня місяця 2014 року відповідач не сплачував аліменти на неповнолітню дитину, не надавав будь-якої матеріальної допомоги. Усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини виконує позивач самостійно. Відповідач не виконує будь-яких батьківських обов`язків, байдуже відноситься до дитини, не піклується про сина, не виявляє зацікавленості в його подальшій долі, не дбає про фізичний і духовний розвиток, не надає будь-яких коштів на його утримання, не виходив на спілкування з сином, з 2011 року. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи, Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.223,280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.07.2006 року, шлюб розірвано рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 08.09.2010 року, яке набуло чинності 21.09.2010 року. При розірванні шлюбу [PERSON] відновила прізвище [PERSON] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.11.2008 року. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини матір`ю є відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку від 12.08.2020 року Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, якому делеговані повноваження органу опіки та піклування рішенням Харківської міської ради від 18.12.2019 року №1891/19, Департаменту служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно пояснень [PERSON] , [INFO] , він батька ніколи не бачив, не знає його, ніколи не спілкувався, вважає, що батьку не потрібен, тому не проти позбавлення батька батьківських прав. Судом встановлено, що [PERSON] самоусунувся від виховання та виконання батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується, не цікавиться, не утримує дитину, не готує до самостійного життя. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved