Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

11 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адмініпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради та УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року судовий розгляд було відкладено та визначено дату розгляду справи 15 січня 2020 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2006 року вона є власницею квартири [ADDRESS] . В квартирі, що належить позивачеві, проживає лише вона та її син [PERSON] , проте, зареєстровані, окрім позивача та її сина, її онуки: неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітня [PERSON] , [INFO] , які фактично проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] і син позивача [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від яких у них народилися двоє дітей: неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітня [PERSON] , [INFO] . У серпні 2016 року шлюбні відносини між сином позивача і [PERSON] були припинені. З середини серпня 2016 року невістка забрала речі і дітей і переїхала до своїх батьків, їх майна та речей в спірній квартирі немає. Добровільно зняти з реєстрації відповідачів їх мати, [PERSON] , яка діє як їх законний представник, не бажає. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачеві у здійсненні її права власності. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку. Відповідачам в особі [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третім особам Відділові формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Управлінню-службі у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову або відзиву до суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 16 липня 2005 року зареєстрували шлюб (а.с. 10). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: неповнолітній [PERSON] , [INFO] (а.с. 11), і [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 10163, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с. 25), право власності на яку у встановленому законом порядку 06 грудня 2006 року зареєстровано у Державному реєстрі правочинів (а.с. 24). Відповідно до актів, складених 01 вересня 2018 року, 01 лютого 2019 року та 01 вересня 2019 року комісією у складі [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON], [PERSON] . разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у спірній квартирі з 01 вересня 2016 року по теперішній час фактично не проживають (а.с. 13, 14, 15). Крім цього, відповідно до довідки голови ОСББ «ОК ЖБК № 186» [PERSON] від 31 травня 2017 року у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , а також [PERSON] і [PERSON] , які не проживають з вересня 2016 року (а.с. 17). Згідно з довідкою № 10152, виданою Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 07 жовтня 2019 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано сина позивача [PERSON] , а також відповідачів: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , і малолітню [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Також встановлено, що відповідно до довідки № 01-09/18 від 10 травня 2017 року, виданої КЗО «ДНЗ № 265», малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідувала КЗО «ДНЗ № 265» (а.с. 18). Згідно з довідкою № 59 від 05 травня 2017 року, виданою КЗО «СЗШ № 118» неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у 4-В класі КЗО «СЗШ № 118» з 07 жовтня 2016 року (а.с. 19). 11 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей (а.с. 20-22). Судовим наказом № 202/2417/18 від 29 травня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Посилання на те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , і малолітня [PERSON] , [INFO] , втратили право користування житловим приміщенням, [PERSON] обґрунтовувала тим, що відповідачі, без поважних причин не проживають у спірній квартирі з вересня 2016 року. Такі доводи не можуть бути підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки, згідно з ч.ч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Як зазначає сама позивач у позовній заяві, що між її сином і [PERSON] , які є батьками відповідачів, шлюбні відносини припинені у серпні 2016 року, і [PERSON] разом з дітьми не проживає у спірній квартирі, а проживає за місцем своєї реєстрації у своїх батьків. Тому, це є поважною причиною для не проживання дітей у квартирі [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , і малолітня [PERSON] , [INFO] , не можуть самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт їх не проживання в спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Зазначена позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові ВС № 465/7083/13-ц від 10 липня 2019 року. Крім цього, син позивача [PERSON] - батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , і малолітньої [PERSON] , [INFO] зареєстрований і проживає у спірному житловому приміщенні, тому діти мають право на користування житловим приміщенням за місцем своєї реєстрації та місцем реєстрації батька, як члени сім`ї власника житла, яка є їх бабусею. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, а місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За таких обставин, суд не вбачає законних підстав визнавати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , і малолітню [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку, тому позивачеві у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 850 гривень, сплачений [PERSON] (а.с. 1), слід віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed