Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

12.03.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить в порядку усунення перешкод у використанні права власності та припинення дії,яка порушує її право скасувати реєстрацію по паспортному обліку [PERSON] в будинку [ADDRESS], що є підставою для зняття його по паспортному обліку у цьому будинку відповідними органами, обґрунтовуючи вимоги тим, на підставі договору дарування, укладеного 24.05.2000 р. між [PERSON] як дарувальником і нею та [PERSON] як обдарованими обоє прийняли в дар будинок [ADDRESS] з господарчими будівлями на земельній ділянці площею 800 м2, кожен окремо є власниками жилого будинку, зареєстровані в ньому разом з дітьми [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. З 2008 р. [PERSON] фактично в будинку не проживає, залишив його, участі в проведенні поточних ремонтів не приймає, матеріальним утриманням не займається і проживає в іншому місці. Шлюб з відповідачем розірвано 08.09.2009 р.. На її прохання знятися з реєстраційного обліку він не реагує і заявляє, що він є власником частини будинку, хоча речей відповідача у будинку немає. Скасування реєстрації в будинку не впливатиме на право власності [PERSON], а надасть їй, як жінці, яка працює і має двоє дітей віком до 15 років, можливість безперешкодно користуватися додатковою щорічною відпусткою. Реєстрація відповідача в будинку є підставою для відмови їй у використанні цієї відпустки, а її скасування відповідатиме фактичним обставинам. Просить стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати, у тому числі по сплаті судового збору і оплати правової допомоги. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що дійсно за договором дарування від 24.05.2000 р. він з [PERSON] є обдарованими і прийняли в дар від [PERSON] будинок по [ADDRESS]. Право власності на будинок оформили, але у нього відсутні документи на підтвердження цього, оскільки знаходяться у позивача. Тривалий час проживає в іншому будинку, оскільки дружина змінила замки і створила перешкоди для проживання в будинку, а у вересні 2009 р. шлюб було розірвано. Він сплачує на утримання дітей аліменти і висловив намір в подальшому вирішити долю своєї частики у майні, можливо шляхом її дарування дітям. Заперечень проти зняття з реєстраційного обліку не має, але не може це зробити через відсутність домової книги, а позивач її не надає. Вважає, що жодних перешкод у праві користування чи володіння будинком він не чинить. Заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, підтверджується сторонами, що жилий будинок [ADDRESS] з господарчими будівлями на земельній ділянці площею 800 м2 згідно договору дарування від 24 травня 2000 р., посвідченого державним нотаріусом П'ятихатської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 1-1905, подарований [PERSON] [PERSON] і [PERSON], які прийняли його в дар (а.с. 6). Правовстановлюючі документи на будинок позивачем не надано, право власності на нього у судовому засіданні не підтверджено належними доказами. На виконання вимог ст. 192 ЦПК України після закінчення з'ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами суд надав сторонам можливість дати додаткові пояснення, які можуть доповнити матеріали справи, однак позивач своїм правом не скористалася і заявила про те, що ніяких документів надавати не бажає. Крім того, договір дарування надано в копії, не завіреній належним чином, як і інші документи, у тому числі довідка виконавчого комітету П'ятихатської міської ради від 10.02.2014 р. про реєстрацію у будинку [ADDRESS] [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтва про народження дітей. Однак ці докази суд вважає належними і допустимими, оскільки відповідач не заявив клопотання про пред'явлення їх оригіналів, як визначено ч. 2 ст. 64 ЦПК України. Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України передбачають право власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб і це право є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За нормами коментованої статті власник має право на захист права власності від порушень, хоча б вони і не були пов'язані з позбавленням володіння. Позивачем у позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно. Відповідачем у такому ж позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу користуватися або розпоряджатися майном, а підставою позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпоряджання майном, вчинення відповідачем дій, які перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що відповідач порушує її право користуватися або розпоряджатися майном. [PERSON], як і позивач, є власником будинку, а посилання позивача на те, що скасування реєстрації відповідача в будинку надасть їй можливість безперешкодно користуватися додатковою щорічною відпусткою, що передбачено ст. 1821 КЗпП України, а не Сімейного кодексу України, є хибними і неспроможними, оскільки цією нормою визначено, що вона має право на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів, не лише як одинока мати, а і як жінка, яка працює і має двох дітей віком до 15 років, а дії [PERSON] ніяким чином не впливають на зазначені трудові відносини. Інших підстав позивачем не наведено. На підставі ст.ст. 316, 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed