Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

12.08.2021 позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15 березня 2019 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та не мають спільних інтересів, втратили почуття любові та поваги один до одного, спроби для примирення не дали позитивних результатів. З листопада 2020 року їх із відповідачем шлюб припинив своє існування, подальше спільне життя та збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Вони з відповідачем вже вдруге розривають шлюб, тому на примирення вона не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. 15.09.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на « [PERSON] ». Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.03.2019 року у Білоцерківському міськрайонному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 225, від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила клопотання про зміну прізвища на дошлюбне « [PERSON] » після розірвання шлюбу, тому суд дійшов висновку, про задоволення даного клопотання. Також, у позовній заяві зазначено клопотання про залишення сина - [PERSON] , [INFO] , проживати разом із матір`ю. Однак, позивачем не заявлено позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю, не зазначено обставини, якими обґрунтовується дана вимога та не надано доказів у їх підтвердження та доказів про наявність спору між нею та відповідачем щодо місця проживання дитини. Оскільки питання щодо визначення місця проживання дитини має вирішуватися відповідно до вимог ст. 7, 19, 160, 161, 171 СК України та за наявності спору з урахуванням вимог ст. 4,13, 174-177 ЦПК України, суд дійшов висновку, що клопотання позивача з даного приводу підлягає залишенню без розгляду. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с.1), таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 454,00 грн. та підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved