overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 2000грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, посилаючись на те, що щодо виховання дитини та надання матеріальної допомоги відповідач ухиляється, тому вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з'явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 27.11.2012р. перебувають у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони з липня 2017 року сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає.. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої, другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та задоволення позову позивачки, яка в даному випадку звільнена від сплати судового збору по розгляду позовних вимог щодо стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від липня 2010 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, а відповідачка визнала його. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 10.07.2010 року. Шлюб зареєстровано у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис 255) (а.с. 8). Від спільного проживання сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачкою (а.с. 9). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від травня 2017 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернулась до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 05 вересня 2009 року, який було зареєстровано Куп'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 242. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], 2009 року народження. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору між ними немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про дату,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягаєзадоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2009 року, який було зареєстровано Куп'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 242 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спір про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернулась до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 05 вересня 2014 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Куп'янськ-Вузловської селищної ради міста Куп'янська Харківської області за актовим записом № 62. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між ними немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає та просить їх задовольнити. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягаєзадоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2014 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Куп'янськ-Вузловської селищної ради міста Куп'янська Харківської області за актовим записом № 62 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спір про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 24.04.2010 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не зявилась, надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 333, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, шлюбно-сімейні відносини припинили з 05 липня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, декілька років мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище Барановська. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 333, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 105669 (а.с.5). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 251888, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.6). На теперішній час сторони з 05 липня 2014 року мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. В порядку ст.141 ЦПК України в звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON] з відповідача [PERSON] на її користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 19 січня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 13, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з серпня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.30). Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 13, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб № І-НО № 461412 (а.с.8). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони з серпня 2016 року спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

11 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк « Приват Банк » звернулося до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30 серпня 2007 року остання отримала кредит в розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку діє картки. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим, станом на 30 квітня 2018 року, у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 30 053 грн. 13 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 502 грн. 20 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 23 444 грн. 31 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 199 грн. 33 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу / процентна складова / в розмірі 1407 грн. 29 коп. Тому, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. Одночасно з позовом представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог ПАТ КБ « Приват Банк » та розгляд справи у його відсутність / а. с. 22 /. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 18 червня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ « Приват Банк » прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін / а.с.28 /. При цьому, до відому сторін доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 12 год. 40 хв. 06 серпня 2018 року. У зв'язку з перебуванням головуючого судді на амбулаторному лікарняні, розгляд справи було відкладено до 12 год. 40 хв. 21 серпня 2018 року / а.с.30-34 /. В силу п.2 ч.7, п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала без поважних причин відзив, суд у відповідності з вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами. Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідач не проживає у вказаній квартирі і не бажає знятись з реєстрації добровільно, хоча обіцяв йому знятися з реєстрації місця проживання через місяць після придбання квартири. Від позивача надійшла заява з проханням справу слухати за його відсутності, позов підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Відзив на позов не подав. Судом відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2019 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.5, 7) Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведеної норми випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між сторонами не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 Цивільного кодексу України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку. Оскільки позивач заперечує проти реєстрації відповідача в належній йому квартирі, а відповідач добровільно не знімається з реєстрації, право позивача підлягає захисту, відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved