Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

10 жовтня 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2014 року, від якого мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у вихованні дитини та її утриманні участі не приймає, не виконує інші обовязки у відповідності до ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про захист прав дітей», повністю дистанціювався від виховання дитини, від задоволення її матеріальних та духовних потреб. З 01 квітня 2015 року, коли сторони фактично припинили шлюбні відносини, дитина проживає з позивачем, з цього часу відповідач жодного разу не поцікавився життям дитини, не приймав участі у її вихованні, в звязку з чим позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити (а.с.56). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не зявився, надав суду лист органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради № 924/12 від 15 грудня 2016 року щодо неможливості надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], 24 листопад [INFO], оскільки місце знаходження відповідача невідоме, а тому запросити відповідача на комісію чи перевірити його умови проживання не виявляється можливим (а.с.45-46), проти задоволення позову при цьому не заперечуючи. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши інші докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 29 квітня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 376003, виданим Микитівським відділом ДРАЦС (а.с.9). Від спільного проживання сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 627837, виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.13). 27 квітня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/880/16-ц (а.с.15). Відповідач [PERSON] у вихованні дитини та її утриманні участі не приймає, не виконує інші обовязки у відповідності до ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про захист прав дітей», повністю дистанціювався від виховання дитини, від задоволення її матеріальних та духовних потреб, з 01 квітня 2015 року, коли сторони фактично припинили шлюбні відносини, дитина проживає з позивачем, з цього часу відповідач жодного разу не поцікавився життям дочки, не приймає участі у її вихованні та утриманні. На підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2015 року у цивільній справі № 233/2369/15-ц з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 05 травня 2015 року (а.с.14). Відповідачем [PERSON] на виконання зазначеного рішення суду не прийнято жодних дій, станом на 01 грудня 2016 року борг по аліментам складає 14490,46 грн. (а.с.43). З листа Управління Служби безпеки України в Донецькій області № 56/9/Ш-87/11/117 від 29 березня 2016 року вбачається, що 19 листопада 2015 року військовою прокуратурою сил АТО стосовно [PERSON] розпочато кримінальне провадження № 42015051100000718 за ст..408 ч.3 КК України (дезертирство) (а.с.19). Позивачем [PERSON] надано до суду письмові пояснення свідків [PERSON] (а.с.34), [PERSON] (а.с.35, 48), [PERSON] (а.с.36-37). З листа органу опіки та піклування № 924/12 від 15 грудня 2016 року вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13 грудня 2016 року [PERSON] та сестра позивача [PERSON] підтвердили факти, викладені позивачем, вважають, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно доньки (а.с.45). Згідно ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved