Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

11.07.2018 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона-Сервіс 1» про стягнення заборгованості за договором. В позові представник позивача вказує, що 28.08.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «КРОНА-СЕРВІС 1» укладений договір банківського обслуговування (поточного рахунку) № б/н зі встановленням кредитного ліміту на рахунок № [NUMBER] шляхом підписання Заяви про відкриття рахунку, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Договір від 28.04.2014 складається з Заяви про відкриття рахунку від 28.04.2014, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 28.04.2014, Умов та Правил надання банківських послуг за послугою «Кредитний ліміт» та Тарифів банку. Умови та Правила надання банківських послуг в частині послуги «Кредитний ліміт», чинні на момент використання відповідачем кредитного ліміту в сумі 107\~714,94 грн. 01.03.2017. Відповідно до Договору ТОВ «Крона-Сервіс 1» встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електроному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта, що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка та клієнта. У відповідності до п.3.2.1.1.3. Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди. 12.11.2014 в забезпечення виконання умов договору від 28.08.2014 «Кредитний ліміт» між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладений договір поруки № РОR1415808852492, відповідно умов котрого відповідач зобов`язався за угодою-приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг до розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та Правил надання банківських послуг, Угоди-1, а саме повернення кредиту, сплати процентної ставки за користування кредитом за період користування згідно п.3.2.1.4.1.2 Угоди -1 - 36 % річних та сплати 56% річних у разі порушення строків повернення кредиту, комісійної винагороди в розмірі 3%, винагороди користування кредитним лімітом в сумі 0,9 % від суми максимального сальдо ліміту, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Посилаючись на п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.3.4 «Умов і правил надання банківських послуг», строк дії договору від 28.08.2014 був до 28.08.2015, але у зв`язку з відсутністю порушень умов договору та відсутності заперечень зі сторони відповідача за місяць до закінчення строку договору щороку був продовжений та кінцевий строк договору до 28.08.2017. Зазначає, що свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «КРОНА-СЕРВІС 1» кредитний ліміт в розмірі 170714,94 грн. Пунктом 3.2.1.6.1. Умов визначено, що цей договір, а саме обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку клієнта набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором. Станом на 03.05.2018 у ТОВ «Крона-Сервіс1» існує заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по Договору від 28.08.2014 за послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок» в сумі 224\~412, 49 грн., що складається з: -заборгованості за кредитом 107\~714,94 грн. (тіло кредиту); -заборгованості за відсотками 67540,79 грн., нарахованих за період 01.03.2017 по 03.05.2018 відповідно до п. 3.2.1.4.1.2 та п. 3.2.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг; -заборгованість по комісії 6375,65 грн. нарахованої за період з 01.03.2017 по 03.05.2018 відповідно п. 3.2.1.4.4. Умов та Правил надання банківських послуг; -пені 42781,11 грн., нарахованої згідно п. 3.2.1.5.1. Договору за період з 01.04.2017 по 03.05.2018. На підтвердження видачі кредитних коштів, часткового погашення тіла кредитного ліміту, відсотків, пені та комісії по Договору від 28.08.2014 надано виписки по рахунках позичальника, на яких обліковується кредит: по тілу кредиту (26002050288293, 26002050288293); по простроченому тілу кредиту (20676050277324, 20630050202012); по відсотках (26074050306750, 20690050320020); по прострочених відсотках (20690050320020, 20687050276444); по комісії (26073050310071, 20690050316959, 20682050276438); по пені (80919050287323); по рахунку [NUMBER] облік погашень по договору від 28.08.2014. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст.\~\~526,\~530, 629, 1049, 1054 ЦК України, ТОВ «Крона-Сервіс1» свої зобов`язання не виконав. А тому представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором від 28.08.2014 за послугою «Кредитний ліміт», котра виникла станом на 03.05.2018, у загальному розмірі 224412,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 107\~714,94 грн., заборгованості за відсотками 67540,79 грн., заборгованість по комісії 6375,65 грн., пені 42781,11 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача. Не погоджуючись з первісним позовом відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позову заяву, враховуючи уточнення до неї від 08.11.2018, заяву мотивував тим, що у 2014 році він працював директором ТОВ «КРОНА-СЕРВІС 1», банківське обслуговування здійснював ПАТ КБ «Приватбанк». На час розгляду справи трудові відносини з підприємством припинені. Дійсно 12.11.2014 на вимогу банку уклав з банком договір поруки, відповідно до якого поручався за виконання ТОВ «КРОНА-СЕРВІС 1» зобов`язань, які випливають з угод приєднання до Умов та Правил про надання банківських послуг. До цього часу, 28.08.2014 ним було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Посилаючись на норми ст.ст. 1069, 1054 ЦК України вказує, що факт підписання заяви ним про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не є підставою для початку кредитування рахунку підприємства, так як умовою кредитування рахунку підприємства є укладення між банком та підприємством кредитного договору, як окремого документу. Умови та Правила встановлюють лише загальні питання, якими потрібно керуватися при укладенні правочинів. Ними не врегульовано конкретний розмір кредитного ліміту, також не містять підпису позичальника, відомостей про дату їх прийняття та затвердження, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Таким чином, банківські Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Крім того, звертає суду увагу, що у договорі поруки є посилання на Угоду 1 і на кредит у розмірі 50000 грн., при цьому ні Угода, ні розмір кредиту не встановлюється Умовами та Правилами, що повинно бути визначено окремим договором. Як керівник підприємства, жодного кредитного договору, або договору з іншою назвою, яким регулюються кредитні відносини він не підписував. Вважає, що Угода 1, на яку посилається позивач за первісним позовом у договорі поруки, містить ознаки нікчемності правочину. Визнання нікчемним основного зобов`язання (Угода 1) має наслідком недійсності договору поруки № FOR15808352492 від 12.11.2014, у розумінні ст.ст. 548, 549 ЦК України. Просить визнати нікчемність Угоди 1 «Кредитний ліміт» укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «КРОНА СЕРВІС 1»; визнати недійсним договір поруки № FOR15808352492 від 12.11.2014, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Згідно поданого відзиву на зустрічну позовну заяву, який надійшов до суду 17.09.2018, представник позивача за первісним позовом [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання нікчемності Угоди 1 «Кредитний ліміт», укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «КРОНА СЕРВІС 1». Посилаючись на норми ст. ст. 215, 203, 207, 218, 626-628, 634, 639 та те, що своїм підписом відповідач приєднався та зобов`язався виконувати умови, викладені Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку договорі банківського обслуговування в цілому, вважає, що останній помилково дійшов висновку, що договір від 28.08.2014 банківського обслуговування зі встановленням кредитного ліміту на поточному рахунку є нікчемним оскільки не закріплений у письмовій формі, відсутній конкретний розмір кредитного ліміту. Окрім відзиву, 23.11.2018 представником позивача засобами електронного зв`язку, подано до суду письмові пояснення по суті поданої зустрічної заяви (уточнений та доповнений) [PERSON] від 08.11.2018, відповідно до яких позивач в повному обсязі заперечує проти прийняття зустрічної позовної заяви, у зв`язку з пропуском строку, за відсутності клопотання про поновлення процесуального строку наявні підстави про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до імперативних приписів ст. 126 ЦПК України. Просить позовну заяву про визнання нікчемним правочину та визнання договору недійсним, залишити без розгляду. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 19.07.2018 ухвалою суду справу прийнято до провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 21.08.2018 ухвалою суду прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] про визнання нікчемності правочину та об`єднано з вимогами АК КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за договором в одне провадження. 31.01.2019 ухвалою суду в задоволенні клопотанні представника позивача [PERSON] І. [PERSON] про залишення без розгляду позовної заяви про визнання нікчемним правочину та визнання договору недійсним, подану до суду 08.11.2018 відмовлено. 31.01.2019 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалами суду від 19.07.2018, 14.09.2018, 17.10.2018, 08.11.2018, 26.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019 клопотання представника позивача [PERSON] задоволено, судові засідання проведено у режимі відеоконференції. Інших процесуальних дій у справі не проводилось. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] , яка приймала участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, позовні вимоги АК КБ «Приватбанк» підтримала посилаючись на викладене, просила їх задовольнити. 09.04.2019 засобами електронного зв`язку на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Вказала, що позивач надав всі докази, на які він посилається у позові. Щодо зустрічної позовної заяви відповідача за первісним позовом, то такі заперечення викладені у відзиві на позов, в якому просила в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача\~за первісним\~позовом,\~позивача за\~зустрічним позовом\~-\~адвокат Чабаненко\~А.Л.,\~яка діє\~на підставі\~договору про\~надання правової\~допомоги від\~27.02.2019\~№ 34-27/02-19,\~в судовому\~засіданні проти\~задоволення позову\~АК КБ\~«Приватбанк» заперечувала\~в повному\~обсязі,\~посилаючись на\~обставини викладені\~у зустрічному\~позові від\~08.11.2018,\~яким просила\~його задовольнити,\~визнавши нікчемність\~Угоди 1\~«Кредитний ліміт»\~укладеної між\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» та\~ТОВ «КРОНА\~ СЕРВІС\~1»,\~визнати недійсним\~договір поруки\~№ FOR15808352492\~від 12.11.2014,\~укладений між\~ ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~та [PERSON] \~Вказала,\~що заборгованість\~з \~ТОВ «КРОНА\~ СЕРВІС\~1»\~по цей\~час не\~стягнута,\~а тому\~відповідачем має\~бути саме\~вказане підприємство. На задоволенні зустрічного позову наполягала у повному обсязі. Третя особа, (як за первісним позовом так і за зустрічним позовом) ТОВ «КРОНА СЕРВІС 1» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Пояснень по суті первісного та зустрічного позову не подавалось та будь-які інші заяви та клопотання не надходили. Суд, заслухавши представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, як і первісний позов так і зустрічний позов із наведених у них мотивів не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до змісту первісного позову, 28.08.2004 ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «КРОНА-СЕРВІС 1» шляхом підписання Заяви про відкриття рахунку, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг був укладений договір банківського обслуговування (поточного рахунку) № б/н зі встановленням кредитного ліміту на рахунок № [NUMBER] . При цьому договір від 28.04.2014 складається з Заяви про відкриття рахунку від 28.04.2014, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 28.04.2014, Умов та Правил надання банківських послуг за послугою «Кредитний ліміт» та Тарифів банку. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів банку, які розміщені на банківському сайті, і які разом з Анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування. Так, з копії Заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 28.08.2014 вбачається, що ТОВ «КРОНА-СЕРВІС 1», в особі директора [PERSON] , який підписав дану заяву, висловив свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом із цією заявою становлять Договір банківського обслуговування. Факт підписання вказаних Заяви про відкриття рахунку і заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем за первісним позовом не заперечується. Водночас, своїм підписом приєднався і зобов`язався виконувати умови, що викладено в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 стаття 638 ЦК України). Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права. Так, Верховний Суд України в постановах: від 10 червня 2015 року № 6-698цс15, від 22 жовтня 2014 року № 6-127цс14, від 04 листопада 2015 року № 6-1926цс15 дійшов до таких висновків, що кредитний договір складається з: заяви позичальника, Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (складова частина договору) і судам слід лише встановити, чи такі Умови та Правила надання банком кредиту були під час підписання заяви позичальника, а не те, що вони були не підписані позичальником, незалежно від того, чи саме вони були на день підписання заяви позичальника, то вони не є складовою кредитного договору. Таким чином, суд не може погодитись з доводами відповідача за первісним позовом стосовно того, що факт підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не є підставою для початку кредитування рахунку підприємства і застосування норм, викладених в Умовах і Правилах. Розглядаючи позовні вимоги за первісним позовом, суд виходив з наступного. Судом встановлено, 12 листопада 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № РOR1415808852492 за виконання Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОНА СЕРВІС 1» зобов`язань за угодами приєднання до: 1.1.1. розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (далі Угода 1). За умовами п. 1.2, п. 1.5 Договору поруки № РOR1415808852492 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1 та Угодою 2» в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за «Угодою 1 та Угодою 2», боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 28-29 том І). Відповідно до ст. ст. 543, 554 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має\~право вимагати\~виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, відповідач зокрема, підписавши договір поруки приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Водночас, Умови та правила надання банківських послуг по послузі\~«Кредитний ліміт», які долучені до позову, не містять дати затвердження, лише посилання на їх чинність станом на 01.03.2017, а також те, що згідно наказу від 03.01.2017 № РR-2016-7350766 були внесені до них зміни та доповнення, тобто вже після укладення кредитного договору від 28.08.2014 та договору поруки від 12.11.2014, що викликає сумніви стосовно того, що саме ці Умови були складовою спірного кредитного договору та договору поруки (солідарний боржник) . Згідно до ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК України). Таким чином, беззаперечно встановити, які саме Умови, були однією із складових спірного кредитного договору і договору поруки, не видалось можливим, як і факт того, з якими саме Умовами був ознайомлений відповідач за первісним позовом, враховуючи, відсутність в матеріалах справи доказів, того, що їх копію він отримав та підписав. За таких обставин, суд доходить висновку, що представником позивача АТ КБ «Приватбанк» не доведено факт того, що саме долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг були складовою спірного договору та договору поруки, а тому визначитись, з яким саме документом був ознайомлений відповідач неможливо, з огляду на що, суд знаходить і ці обставини недоведеними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.08.2014 через їх недоведеність. Водночас, не вбачає суд і правових підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання нікчемності Угоди 1 «Кредитний ліміт» та визнання недійсним договору поруки № FOR15808352492 від 12.11.2014, з наступних обставин. Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що сторони є вільними у виборі способу захисту своїх прав та інтересів, у первісному позові було відмовлено саме через ненадання суду належних і допустимих доказів щодо складових кредитного договору від 28.08.2014 та договору поруки від 12.11.2014, а тому в даному випадку неможливо перевірити правове та фактичне обґрунтування нікчемності договору через відсутність таких доказів, у зв`язку з чим у зустрічному позові слід відмовити. Вирішуючи питання в порядку ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову, понесені сторонами судові витрати слід покласти на останніх.

Outcome: dismissed