Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

11 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 ч. з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення цією дитиною повноліття 27.07.2024 року, та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 ч. з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення цією дитиною повноліття 16.12.2028 р. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що проти задоволення позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 31 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Одеси та від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач в позовній заяві, по-перше, на даний час нею подано до суду позовну заяву до відповідача про розірвання шлюбу; по-друге, на теперішній час та після розірвання шлюбу з відповідачем їхні діти проживають та будуть проживати з нею, тому вона забезпечує дітей житлом, гідним рівнем інтелектуального, фізичного та культурного розвитку, створює для них безпечні умови життя і здорового розвитку, забезпечує їх повноцінне харчування, формує навички здорового способу життя та здійснює нагляд за їх здоровям, а також несе додаткові витрати на навчання доньки [PERSON], які становлять 600,00 грн. на місяць ; і, по-третє, враховуючи рівень цін на їжу, комунальні послуги, одяг, ліки навчання та розваги для дітей, вважає доречним встановити розмір щомісячних аліментів, які повинен сплачувати відповідач на утримання їхніх дітей, у розмірі 1/3 ч. від усіх його заробітків, тобто по 1/6 ч. від усіх його заробітків на кожну дитину. Як слідує з адресованих суду письмових заяв сторін, позивач працює менеджером в ТОВ «Биссплюс» та її середньомісячний заробіток становить біля 1800,00 грн., а відповідач працює машиністом в Філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» та його середньомісячна заробітна плата становить біля 1500,00 грн., й інших неповнолітніх дітей вони не мають. Разом з тим, сторони не надали суду доказів, які б свідчили про те, що вони мають будь-які інші джерела доходів та/або що з них провадяться стягнення по виконавчим документам. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що діти сторін потребують матеріальної допомоги батька, який може надавати їм таку допомогу. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка прийнята резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р. та ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved