Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

11 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачапро стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням суми сплачених судових витрат в розмірі 15971,20 грн.. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.12.2014 року відповідачка звернулася до нього з проханням дати їй в борг 6600 грн. При цьому вона взяла на себе зобовязання повернути суму боргу щомісячними платежами по 550 грн.. Кінцева дата повернення боргу була встановлена 08.12.2015 року. Підтвердженням досягнутої між ними домовленості є розписка відповідачки з її особистим підписом, оригінал якої зберігається в нього. Далі в позові позивач зазначив, що в подальшому, у визначені терміни і до цього часу відповідачка йому борг у повному обсязі не повертає, ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань. Оскільки в теперішній час він має сплачувати кошти за користування банківським кредитом, ремонтує будинок, несе витрати на утримання сімї, а своїми діями відповідачка грубо порушує його права і ставить в складне матеріальне становище, він має право вимагати повернення боргу шляхом звернення до суду. Просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики від 08.12.2014 року в розмірі 6600 грн., стягнути пеню за 14 місяців в розмірі 8820 грн., а всього 15420 грн., а також суму сплачених судових витрат у розмірі 551,20 грн.. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, прохає задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог, вказаний ним розрахунок пені вважати вірним (а.с. 16). Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення (а. с. 11, 15), заяв, клопотань суду не надала, причини неявки не повідомила. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти чого не заперечує позивач в своїй заяві, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, представлені докази та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до таких висновків. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 08.12.2014 року, [PERSON], паспорт серії СА № 416518 виданий 20.03.1997 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, яка проживає в [INFO], взяла в борг у [PERSON], який проживає в [INFO], 6600 (шість тисяч шістсот) гривень. Зобовязувалася повернути вищевказану суму на протязі року частинами щомісячно по 550 (пятсот пятдесят) гривень. Оплата повинна здійснюватися до 08 числа щомісячно. Строк закінчення платежів 08.12.2015 року. У випадку затримки платежів, стягується пеня в розмірі 7 (семи) гривень з кожної тисячі суми договору, за кожен прострочений день. У випадку несплати чергових внесків на протязі двох місяців поспіль, всі виплачені гроші не повертаються. Розписка містить зазначення про видачу коштів в розмірі 6600 грн. позивачем та отримання їх відповідачкою, засвідчене їх підписами (а.с. 5). Відповідно до паспорта громадянина України серії СА № 416518, виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області 20.03.1997 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 29.01.2002 року. Згідно картки платника податків вона має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ( а.с.4). Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ч. 3 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. При цьому заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору про надання позики не виконуються. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк грошову суму, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За змістом ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач заявив також вимогу про стягнення на його користь пені. Згідно розрахунку позивача\~пеня складає 8\~820 грн.. Згідно\~правової позиції Верховного Суду України\~\~ в постанові судової палати у цивільних справах від 3 вересня 2014 року\~№ 6-100цс14 згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). \~Як установлено судом, в розписках передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов'язуєься сплачувати позикодавцю пеню в розмірі 7 грн. з кожної тисячі усієї суми позики за кожен день прострочення. За таких обставин загальна сума пені за один день прострочення повинна складати 42 грн.. \~\~Позивачем у позові був наведений розрахунок пені за 14 місяців, а саме: 21 грн. х 30 днів = 630 грн.; 630 грн. х 14 місяців = 8820 грн.. За таких обставин вбачається, що позивач при розрахунку пені застосував не 42 грн. за один день прострочення, а 21 грн.. При цьому, в письмовій заяві, яку він надав до суду, останній прохав задовольнити позов саме виходячи з його розрахунку. Тому, суд, враховуючи положення ст.11 ЦПК України, вважає за необхідне прийняти розрахунок позивача за вірний. Доказів того, що борг повністю виплачений у матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачем. У відповідності до ст. 60 ЦПК України відповідачем не спростований розрахунок заборгованості, який наданий був позивачем. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідач має заборгованість, як по сумі боргу так і по встановленій договором пені. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню\~грошовий борг в сумі 6 600 грн. основного боргу та 8\~820 грн. пені. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved