Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

12.12.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яку було уточнено, у якій він просив встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] , а також визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається із двох житлових кімнат, загальною площею 44,4 кв.м., жилою площею 30,1 кв.м., підсобною площею 13,5 кв.м., корисною площею 43,6 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що [INFO] померла [PERSON] , яка є бабусею позивача та матір`ю відповідача. За життя [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] , що складає 1/100 частину будинку. За життя [PERSON] склала заповіт від 16.12.1991 р., яким заповіла вказану квартиру [PERSON] . Після звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з причин неприйняття ним спадщини у встановлений строк. Позивач стверджує, що зареєстрований та фактично проживає у [ADDRESS] , а [PERSON] за життя була зареєстрована у [ADDRESS] . Проте, внаслідок похилого віку, вона не могла жити окремо та потребувала сторонньої допомоги. Тому спадкодавець протягом останніх 9-ти років проживала за місцем проживання позивача. Зазначене підтверджується отриманням пенсії за цією адресою та відповідною заявою до Пенсійного фонду. До суду надійшли заяви представника позивача адвоката Морозова О.В. та відповідача [PERSON] про розгляд справи у їх відсутність, при цьому [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеської міської ради в судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2020 р. витребувано з Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеса завірену належним чином копію спадкової справи № 989/2019, номер у спадковому реєстрі 64859217, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 р. клопотання представника позивача адвоката Морозова О.В. про витребування доказів задоволено, витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області завірену належним чином копію особистої заяви [PERSON] ( [INFO] ) від 24.06.2009 року про зазначення відомостей про її місце реєстрації проживання та місце фактичного проживання. Суд, з врахуванням того, що відповідач визнав позов, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідач [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 3323). Після укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] прізвище дружини змінено на « [PERSON] », про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (актовий запис № 4227). У зазначеній сім`ї [INFO] народився [PERSON] , на підставі чого видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Таким чином, позивач [PERSON] є онуком, а відповідач [PERSON] донькою відповідно спадкодавця [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.1991 р., посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2-8480, [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат, загальною площею 43,6 кв.м., що складає 1/100 часток будинку. 16.12.1991 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2-8519, відповідно до якого належну їй ізольовану квартиру під [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Згідно реєстраційному посвідченню ОМБТІ від 05.02.1992 р. № 8803 право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано за № 56доп під реєстровим 1840 стор. 38. [INFO] у віці 93 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 10744). З заявою про прийняття спадщини № 1863 від 08.10.2019 р. після її смерті до нотаріальної контори звернувся спадкоємець за заповітом [PERSON] . У зазначеній заяві вказано, що спадкоємцем права на обов`язкову частку є дочка померлої [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57838700 від 08.10.2019 р. після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу № 989/2019. 11.10.2019 р. До Малиновської державної нотаріальної контори звернулась спадкоємець за законом [PERSON] з заявою про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, на спадщину вона не претендує та до суду з питань продовження строку для прийняття спадщини звертатись не буде. Постановою Державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори від 11.11.2019 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру з тих підстав, що [PERSON] пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, тобто не вчинив дії, передбачені ст. 1269 ЦК України, а саме не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом вищезазначеного строку. Згідно довідки № Б4-103485-ф/л від 04.07.2019 р. та № Б4-19676-ф/л від 15.02.2020 р. про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 31.05.1988 р. З картки реєстрації особи [PERSON] видно, що зареєстроване місце її проживання є квартира [ADDRESS] . Відповідно до відповіді від 01.03.2019 р. Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі згідно даних архівної пенсійної справи [PERSON] пенсію отримувала за адресою: [ADDRESS] . Зазначену адресу як місце фактичного проживання [PERSON] зазначила в останній особистій заяві до ПФ від 24.06.2009 р. Згідно листа про надання інформації від 02.03.2020 р. № 1107/03-18 Відділу з питань перерахунків пенсій № 16 управління застосування законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що [PERSON] перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком за адресою: [ADDRESS] . З 01.07.2009 р. на підставі заяви від 24.06.2009 р. переведено отримання пенсії за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК). Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 3 Закону місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Оцінка вказаних письмових доказів, з урахуванням пояснень представника позивача, визнання позову відповідачем, дають підстави суду для ухвалення рішення про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, згідно з положенням ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З матеріалів спадкової справи № 989/2019, номер у спадковому реєстрі 64859217, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , видно, що нотаріусом виконані всі вимоги щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: оформлена та зареєстрована заява [PERSON] , завірені свідоцтво про смерть [PERSON] , її заповіт, документи, що підтверджують родинні відносини спадкодавця та спадкоємця, отримані інформаційні довідки зі Спадкового реєстру, з Державного реєстру актів цивільного стану, з Одеського державного нотаріального архіву та інші необхідні документи зазначені в п.п. 4.14. п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 р. У постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначена лише одна підстава: є факт пропуску [PERSON] встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до абз. 4 п. 18 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, [PERSON] правильно звернувся до суду за правилами позовного провадження з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і безпідставно з вимогою про визнання права власності. Спору щодо права власності в порядку спадкування між [PERSON] та іншими особами не існує. Встановлення факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем свідчить про прийняття ним спадщини, що надасть йому можливість реалізувати право на спадкоємство у позасудовому порядку. Тому в частині позовних вимог про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] суд відмовляє. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст. 1 Протоколу № 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Outcome: partial