Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

12.08.2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з зазначеним вище позовом посилаючись на те, що 11 серпня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (надалі - відповідач) був укладений кредитний договір № 014/4038/82/42734. При цьому позивачем зазначено наступне. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 81000,00 дол. США із сплатою 12% річних, на строк 120 місяців по 11 серпня 2016 року. У зв'язку з неналежним виконанням покладених на відповідача зобов'язань, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 26 квітня 2013 року складає 48113,31 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 384569,69 грн. В судове засідання з'явився представник позивача, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. В судове засідання з'явився відповідач, позов визнав повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Врахувавши пояснення позивача у позові, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/4038/82/42734 (а.с. 12 - 13) Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 81000,00 дол. США із сплатою 12% річних, на строк 120 місяців по 11 серпня 2016 року Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Разом з цим, відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на те, що при підписанні кредитного договору відповідач погодився з вищезазначеними його умовами, станом на час розгляду справи [PERSON], свої зобов'язання не виконав, суму кредиту за кредитним договором не повернув, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, яка складає 48113,31 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 384569,69 грн. (а.с. 8-11). Окрім того, відповідно до ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в повному обсязі. Судові витрати між сторонами розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved