Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

11.08.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на підставі договору купівлі - продажу від 20 травня 2021 року належить квартира [ADDRESS] . На момент продажу в квартирі був зареєстрованим відповідач - [PERSON] . Продавець запевнив її, що зніме відповідача з реєстрації, але своєї обіцянки не виконав. Оскільки відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні, у добровільному порядку зняти з реєстрації відповідача неможливо, а його реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власниці майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.20). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, судові повістки, що направлялися на її адресу, повернулися за закінченням строків зберігання (а.с.19). За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.05.2021 року зареєстрованого в реєстрі №2795 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранущенко В.М., власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.10). З довідки № 400 від 17.06.2021 року, виданої ТОВ «Арагорн», вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі, самостійно покинув зазначену квартиру, перестав у ній мешкати, позбавився права власності на квартиру у добровільному порядку. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки її право користування спірною квартирою перешкоджає позивачу, як власниці житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved