Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

11.07.2019 року Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно неї в зв`язку із ухиленням від виконання обов`язків по її вихованню. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що малолітню [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області № 164 від 12.04.2018року було негайно відібрано від її батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.06.2018року позов Органу опіки ті піклування в особі виконавчого комітету Вознесенської міської ради до [PERSON] та [PERSON] про відібрання малолітньої [PERSON] був задоволений. На підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 09.08.2018року № 337 малолітня [PERSON] набула статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації миколаївської області № 414-р від 22.08.2018року малолітня [PERSON] була встановлена опіка. Відповідачі на протязі року від дня відібрання дитини жодних заходів для повернення дитини в родину не вжили. Крім того позивач зазначає, що на засіданні комісії відповідачі заперечували про позбавлення їх батьківських прав, проте аліменти на утримання своєї доньки не сплачували, офіційно не працевлаштовані, власного житла не мають, проживають в будинку з батьками [PERSON] Приймаючи до уваги, що протягом встановленого законом терміну не було усунуто причини, які перешкоджають належному виконанню батьківських обов`язків, не вжили жодних заходів щодо повернення малолітньої доньки у родину, представник позивача просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 16.07.2019 року провадження у справі було відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження - підготовче засідання на 23.09.2019 року. Ухвалою суду від 23.09.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду на 09.10.2019 року. В судовому засіданні представник позивач Власова А.В. повністю підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник третьої особи Старікович І.С. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, зазначила що це буде в інтересах позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не відомі. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи № 473/2912/19 в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 22 (а.с.4). Рішенням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 12.04.2018року № 164 було негайно відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON] малолітню дитину [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини ( а.с. 9). На підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.06.2018року позов органу опіки і піклування в особі виконавчого комітету Вознесенської міської ради про відібрання малолітньої дитини [PERSON] без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів був задоволений ( а.с.10-11). Згідно розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 414-р від 22.08.2018року над малолітньою [PERSON] була встановлена опіка з правом отримання всіх видів виплат та соціальних допомог, призначивши опікуном [PERSON] ( а.с. 12). Згідно листа Вознесенського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді міської ради від 13.06.2019року № 332/01-19/1 повідомляється, що родина [PERSON] та [PERSON] до ВМЦСССДМ з питань повернення відібраної Вознесенським міськрайонним судом малолітньої доньки [PERSON] не звертались ( а.с. 13). Відповідно до протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради № 9 від 20.06.2019року було вирішено доручити службі у справах дітей Вознесенської міської ради підготувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та розпочати процедуру позбавлення гр-н [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] відповідно до чинного законодавства ( а.с.14). Згідно висновку від 10.07.2019 року за № 1448/01/01-01/17 Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] ( а.с. 15-16). Згідно відповіді КП « Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради від 01.10.2019 року № 1981/01-12 повідомляється, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у наркологічному кабінеті з 23.11.2018 року з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. Лікувалися амбулаторно з 23.11.2018року по 27.11.2018року. Від відвідування нарколога ухиляються ( а.с.43). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до до п. 18 постанови Пленуму ВСУ , зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). У даному конкретному випадку Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області надав письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Матеріали справи не містять доказів на спростування відомостей висновку Органу опіки та піклування, відповідачі обрали пасивний спосіб захисту, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов та заяв на адресу суду не надсилали. Відповідно до вимог статей 77-78, ч.3-4 ст. 82, ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, та те, що позивач вказав та підтвердив належними доказами обставини щодо відсутності у малолітньої дитини законного представника. Ту обставину, що відповідачами докази, надані позивачем на підтвердження свідомого нехтування ними своїми обов`язками суду не надано, тобто їх поведінку належить вважати винною і розцінювати як ухилення від виховання дитини, зважаючи на викладене позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. З відповідачів на користь держави належить в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути судовий збір у рівних частках у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved