Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

11.12.2020р. представник КП «Теплоенерго» ДМР - Ганжа М.Г. (діяв на підставі довіреності від 06.07.2020р. - а.с. № 171) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії, інфляційних втрат, 3 відсотків річних та пені (а.с.№2-15). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.01.2021р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження і розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 175). В обґрунтування позовних вимог представник позивача Ганжа М.Г. (діє на підставі довіреності від 16.07.2020р. - а.с.№171) посилався на те, що 01.10.2005р. між МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» та відповідачем було укладено Договір № 060484 про постачання теплової енергії. Зазначений договір набув чинності з 01.10.2005р. та діяв до 01.10.2008р., однак відповідно до п 11.4 Договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін. Оскільки жодних заяв про припинення Договору не надходило, Договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами. В подальшому, 01.10.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду, предметом якої була зміна енергопостачальної організації та внесення відповідних змін до основного договору в частині його сторін та їх реквізитів, відповідно до мов якої КП «Теплоенерго» стало новою енергопостачальною організацією та набуло прав і обов`язків належних енергопостачальній організації за основним договором. Згідно з п 5.2. Договору, облік споживання теплової енергії Споживачем здійснюється за адресою: [ADDRESS] (перший поверх, стоматологічний кабінет) або розрахунковим способом. Власником зазначеного нежитлового приміщення та відповідальним за Договором є саме Відповідач. На виконання умов Договору, Енергопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором. Позивачем зафіксовано відомості з приладів обліку теплової енергії в актах споживання теплової енергії за місцем їх установки, що є підтвердженням факту надання позивачем послуг, однак відповідач за надані послуги оплату не проводить, у зв`язку із чим впродовж опалювальних сезонів за період з січня 2018р. по квітень 2020р., утворилася заборгованість у розмірі 32 142,37 грн. Крім того, з огляду на те, що відповідачем було порушено строки виконання зобов`язання, позивачем відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України було нараховано 3% річних у розмірі 1 896,16 грн., інфляційні збитки у розмірі 2 725,23 грн., а також, відповідно до умов Договору, пеню у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, а саме 449,17 грн. Отже загальна сума боргу, що виникла за надані послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2018р. по квітень 2020р. складає 37 212,93 грн. Заборгованість за надані послуги відповідачем не погашена, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду. З урахуванням вищевикладеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 37 212,93 грн., з яких: сума основного боргу - 32 142,37 грн., 3% річних - 1 896,16 грн., інфляційні збитки - 2 725,23 грн., пеню - 449,17 грн. В наданій суду 24.05.2021р. заяві представник позивача - Ганжа М.Г. (діє на підставі довіреності від 04.01.2021р. - а.с. № 186) просив позов задовольнити, розглянути справу за відсутності представника позивача та без фіксування процесу технічними засобами. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (а.с.№ 185). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені на 23.03.2021р. та 24.05.2021р., двічі поспіль не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 174). Конверти, які були направлені відповідачу, повернулися за зворотною адресою з відміткою: « за закінченням терміну зберігання (а.с.№ 178, 182-183). Про причини неявки суд не сповістив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або про неможливість явки до суду не надав, правом надання відзиву на позовну заяву також не скористався. Окрім того, про дату судового засідання 24.05.2021р. відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№ 184). Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень та п.4 ч. 8 ст.128 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі поспіль не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням заяви представника позивача та неявки відповідача, за умови його належного повідомлення про розгляд справи, суд у відповідності до положень ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу 24.05.2021р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, які встановлені ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). У справі встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 01.10.2005р. між МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» та відповідачем було укладено Договір № 060484 про постачання теплової енергії (далі Договір). Відповідно до п.11.1. Договору, він набуває чинності з 01.10.2005р. та діє до 01.10.2008р. Відповідно до п.11.4 Договору, останній вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (а.с. № 18-19). Оскільки жодних заяв про припинення договору не надходило, що не спростовується жодною зі сторін, договір є чинним та є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 28/12 від 27.07.2016р. «Про надання дозволу на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» об`єктів і мереж теплопостачання», КП «Теплоенерго» отримало від КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» засоби для теплопостачання приміщень відповідача, що підтверджується доданим до рішення переліком об`єктів (а.с.№ 33-35). Згідно з рішенням Дніпровської міської ради №24/23 від 19.07.2017р. «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості з а пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго», КП «Теплоенерго» було передано право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі» (а.с.№ 32). 01.10.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору № 060484 від 01.10.2005р., предметом якої була зміна енергопостачальної організації та внесення відповідних змін до основного договору в частині його сторін та їх реквізитів, відповідно до мов якої КП «Теплоенерго» стало новою енергопостачальною організацією та набуло прав і обов`язків належних енергопостачальній організації за основним договором (а.с.№ 24). Згідно з п 5.2. Договору, облік споживання теплової енергії Споживачем здійснюється за адресою [ADDRESS] (перший поверх, стоматологічний кабінет) або розрахунковим способом. Згідно реєстраційного посвідчення, свідоцтва про власність, власником зазначеного нежитлового приміщення є відповідач [PERSON] (а.с.№ 28,29). Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Споживачем комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 цього Закону) Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до п.3.2.2. Договору споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, передбачені умовами цього договору. Відповідно до п 5.2 Договору, облік споживання теплової енергії Споживачем здійснюється по приладам обліку. Відповідно до п. 5.5 Договору, Споживач, що має комерційні прилади обліку, щомісячно подає до Теплопостачального підприємства у письмовій формі звіт про фактичне споживання теплової енергії не пізніше останнього робочого дня розрахункового місяця. Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач не виконував цього обов`язку та не подавав відомостей про фактичне споживання теплової енергії, а тому підприємство самостійно отримувало відомості з приладу обліку, які зафіксовані в Акті використання теплової енергії за місцем установки приладу та надані в Довідці щодо споживання згідно приладу обліку пропорційно опалювальній площі. Суд вважає, що надані позивачем Акти використання теплової енергії за місцем установки приладу (а.с.№118-135) та надані в Довідці щодо споживання згідно приладу обліку пропорційно опалювальній площі(а.с. № 116-117), Акти прийому-передачі теплової енергії (а.с. №100-115) є належним підтвердженням виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо надання послуг з теплопостачання. Відповідно до п. 7.2 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. На підтвердження факту поставки теплової енергії підписується Акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в двох примірниках). Пунктом 7.4 Договору визначено, що кінцевий розрахунок Споживач здійснює впродовж 5 діб після одержання рахунку. Отже, як вбачається з умов Договору, строк виконання зобов`язання безпосередньо залежить від дати отримання відповідачем рахунку. Як зазначається в позовній заяві, датою початку порушення зобов`язання за січень 2018р.є 13.02.2018р., за лютий 2018р. - 13.03.2018р., за березень 2018р. - 11.04.2018р., за квітень 2018р. - 15.05.2018р., за листопад 2018р. - 18.12.2018р., за грудень 2018р. - 16.01.2019р., за січень 2019р. - 12.02.2019р., за лютий 2019р. - 12.03.2019р., за березень 2019р. - 10.04.2019р., за квітень 2019р. - 08.05.2019р., за листопад 2019р. - 12.12.2019р., за грудень 2019р. - 29.01.2020р., за січень 2020р. - 18.02.2020р., за лютий 2020р. - 17.03.2020р., за березень 2020р. - 12.08.2020р., квітень 2020р. - 12.08.2020р. Дати початку порушень зобов`язань вираховувались в продовж 5 діб після одержання відповідачем рахунку та акту з урахуванням вихідних днів, на підтвердження чого позивачем надано реєстри вручення рахунків та актів (а.с. №137-149 ). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з теплопостачання не виконував у повному обсязі та вимоги позивача про стягнення заборгованості є правомірними. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 8.2.3. Договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Як вбачається з розгорнутого розрахунку, з яким погоджується і суд, сума 3% за період з січня 2018р. по квітень 2020р. складає суму 1 896 грн. 16коп., інфляційні нарахування у розмірі - 2 725 грн. 23коп. (а.с. № 44). Також, позивачем відповідно до умов п.8.2.3. Договору розраховано пеню у розмірі 449грн.17коп. (а.с.№ 44-45). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради слід стягнути за період з січня 2018р. по квітень 2020р. суму заборгованості за теплопостачання у розмірі 37 212 грн. 93коп., з яких: сума основного боргу - 32 142 грн.37коп., 3% річних - 1 896грн.16коп., інфляційні збитки - 2 725 грн.23коп., пеня - 449 грн.17коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2 102 грн. (а.с.№16), за ставками судового збору на 2020р., коли і було подано позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved