Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

12.02.2016р. представник [PERSON] [PERSON] звернулася в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська із заявою (заінтересована особа Приватний нотаріус ДМНО [PERSON]) про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог представник заявника [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.12.2015р. - а.с. № 18-19) у заяві посилалася на те, що 01.11.2012р. померла бабуся заявника [PERSON], яка залишила заповіт на імя [PERSON] В заповіті прізвище спадкодавиці зазначено як «Гимпелевич», тоді як вірним є «Гімпелевич». Враховуючи, що заявникові через розбіжності в написанні прізвища бабусі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то просив встановити факт, що заповіт, складений [PERSON] на імя [PERSON] та посвідчений 25.01.2007р. приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 463, складений [PERSON], що померла 01.11.2012р. В наданій суду 12.04.2016р. заяві, представник заявника просила вимоги заяви задовольнити та розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами ( а.с. № 27,28). Заінтересованої особи Приватний нотаріус ДМНО [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином ( а.с. № 25, 26), про причини неявки суд не сповістила. За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутністю сторін та без фіксування процесу технічними засобами на підставі ст.ст. 169, 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 25.01.2007р. приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було складено заповіт на імя [PERSON], відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала йому кв. № 90 в буд. № 19 по Запорізькому шосе в м. Дніпропетровську (а.с. № 17). 01.11.2012р. [PERSON] померла, про що Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області 02.11.2012р. було видане свідоцтво про смерть ( а.с. № 8). Заявник звернувся до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою від 25.01.2016р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва з посиланням на те, що прізвище заповідача не співпадає з прізвищем, зазначеним в інших документах (а.с. № 17). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є власницею кв. № 90 в буд. №19 по Запорізькому шосе в м. Дніпропетровську, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. № 12,13). Як вбачається із заповіту від 25.01.2007р. прізвище заповідача зазначено як «Гимпелевич», а згідно правовстановлюючих документів та свідоцтва про смерть, вірним є прізвище - « Гімпелевич». Факт того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою підтверджується єдністю імені та по-батькові, крім того, різниця в прізвище становить лише одну букву, що могла мати місце у звязку з неправильним перекладом з російської мови на українську, адже свідоцтво про право власності на квартиру, яку померла заповідала заявникові видане російською мовою. Крім того, майно, яке [PERSON] заповідає [PERSON], є ідентичним тому, що належить на праві власності [PERSON] Таким чином, з вищевикладеного вбачається що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Таким чином, суд вважає можливим встановити факт, що заповіт, складений [PERSON] на імя [PERSON] та посвідчений 25.01.2007р. приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим № 463, складений [PERSON], що померла 01.11.2012р. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved