Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

11.07.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, нажитого ними під час шлюбу, посилаючись на те, що з 30.09.2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2003 року народження. За час проживання у шлюбі ними було придбано наступне майно, яке було зареєстровано за відповідачем: автомобіль ВАЗ 2108, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Гола Пристань 04.03.2008 року; автобус SCANIA 112, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Гола Пристань 02.12.2009 року. З урахуванням рівності часток у спільному майні, зазначене майно є неподільним, враховуючи, що відповідач є приватним підприємцем і автобус SCANIA потрібен йому для здійснення підприємницької діяльності з перевезення пасажирів, з посиланням на ст. ст. 60, 68-70 СК України просила суд розділити між ними спільне майно наступним чином: визнати за відповідачем право власності на автобус SCANIA 112, стягнувши з нього на її користь компенсацію вартості належної їй 1/2 частки у цьому майні; визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ 2108, стягнувши з неї на користь відповідача компенсацію вартості належної йому 1/2 частки у цьому майні. 23.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, нажитого ними під час шлюбу, в якому просив поділити спільне майно наступним чином: автобус SCANIA 112, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] просив залишити у його власності, оскільки для його придбання він отримав від третьої особи [PERSON] грошову позику в сумі 300000 гривень за договором позики від 15.09.2009 року, які має повернути до 15.09.2015 року. У зв'язку з чим просив віднести всю суму боргових зобов'язань за договором позики саме на нього, а автобус SCANIA 112 залишити у його власності для можливості погасити суму позики, в тому числі за рахунок продажу автобусу. Автомобіль ВАЗ 2108, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] просив залишити за ним, оскільки автомобіль є неподільною річчю і він ним користується. Також за період перебування у шлюбі відповідачка приватизувала земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 6522310100:08:011:0048, яка розташована за адресою: СТ «Ветеран» Голопристанського району Херсонської області, якою вона користується і яку він просив залишити за нею, стягнувши різницю у вартості майна на користь тієї сторони, яка отримає майно меншої вартості. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені нею позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові, проти задоволення позову [PERSON] заперечували. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові, проти задоволення позову [PERSON] заперечував. Третя особа до суду не з'явився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, що у відповідності до ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у відсутність третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню повністю, а позов [PERSON] таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.09.2000 року по 17.09.2013 року сторони перебували у шлюбі між собою, що ними не заперечується та не потребує доказування. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2003 року народження (а. с. 13). За час перебування у шлюбі сторонами було придбане наступне майно, яке було зареєстроване за [PERSON]: · автомобіль ВАЗ 2108, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Гола Пристань 04.03.2008 року; · автобус SCANIA 112, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Гола Пристань 02.12.2009 року. Також за період перебування у шлюбі [PERSON] було приватизовано земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 6522310100:08:011:0048, яка розташована за адресою: СТ «Ветеран» Голопристанського району Херсонської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 654982 від 28.11.2011 року (а. с. 46). Згідно статті 70 С К України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За статтею 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частин 1-2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У відповідності до пунктів 22-24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). За договором позики від 15.09.2009 р., укладеним між [PERSON] та [PERSON] останній отримав від першого позику в сумі 300000 (триста тисяч) гривень для придбання транспортного засобу SCANIA, яку повинен повернути до 15.09.2015 року (а. с. 45). Автобус SCANIA 112, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Гола Пристань за [PERSON] 02.12.2009 року, тобто після отримання суми позики для його придбання. Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, отримання коштів у позику не потребує згоди другого із подружжя, а відсутність такої згоди, при умові витрачання коштів не в інтересах сім'ї, тягне за собою відповідальність за борговими зобов'язання лише того із подружжя, який такі кошти отримував. Так як [PERSON] заявила до поділу придбаний [PERSON] автобус SCANIA 112, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], як майно яке є спільною сумісною власністю сторін, то кошти, отримані [PERSON] за договором позики від 15.09.2009 року, за які ним було придбано даний автобус, були витрачені ним в інтересах сім'ї, а тому з урахуванням прохання [PERSON] залишити за ним боргове зобов'язання за зазначеним договором позики (яке б підлягало поділу між сторонами у випадку поділу придбаного за ці кошти майна), виходячи із вартості автобусу SCANIA 112, визначеної у висновку експерта в розмірі 202161,14 грн., суд вважає за можливе залишити вказаний автобус за [PERSON], поклавши на нього боргові зобов'язання за договором позики від 15.09.2009 року, сума якого складає 300000 гривень. У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 6522310100:08:011:0048, яка розташована за адресою: СТ «Ветеран» Голопристанського району Херсонської області, виникло у [PERSON] 28.11.2011 року, з моменту видачі державного акту на право власності на земельну ділянку та його реєстрації. У відповідності до ч. 5 ст. 61 СК України (в редакції, станом на 28.11.2011 року) об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Таким чином, зазначена вище земельна ділянка є об'єктом права спільної сумісної власності сторін та підлягає поділу між ними. З урахуванням того, що автомобіль ВАЗ 2108, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] перебуває у користуванні [PERSON], а земельною ділянкою користується [PERSON], [PERSON] просив поділити зазначене майно з урахуванням фактичного користування майном та погодився отримати компенсацію частки у вартості спільного майна, суд вважає за можливе залишити автомобіль ВАЗ 2108, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за [PERSON], а земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 6522310100:08:011:0048, яка розташована за адресою: СТ «Ветеран» Голопристанського району Херсонської області залишити за [PERSON], стягнувши із неї на користь [PERSON] компенсацію вартості цих об'єктів спільного майна у розмірі 4993,56 грн., виходячи із наступного розрахунку: (27360,00 грн. + 17372,88 грн.) / 2 - 17372,88 грн. Також, у зв'язку із задоволенням позову [PERSON], у відповідності до ст. 88 ЦПК України, із [PERSON] на його користь підлягають стягненню понесені ним судові витрати: 229,41 та 114,71 судового збору (а. с. 40, 41). Судові витрати понесені [PERSON], у зв'язку з відмовою у задоволенні заявленого нею позову, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, відносяться на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved