Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

10.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житлові будинки №№ [ADDRESS] та 59 [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] і, в порядку\~спадкування після\~смерті [PERSON] яка\~померла [INFO] та [PERSON] який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили задовольнити з підстав зазначених у ньому. Представник Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій проти вимог позивача не заперечувала, просила ухвалити рішення на розсуд суду та справу розглянути без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав: [INFO] померла бабуся позивачки по лінії батька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 23), яка мешкала у будинку за адресою: [ADDRESS] . Дана будівля належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.09.1979 року, видане Краснолиманською державкою нотаріальною конторою, реєстраційний номер № 1751 (а.с. 10). У 1976 році, батьком позивачки [PERSON] поруч був збудований будинок, який отримав адресу: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано згідно до договору довічного утримання №579 від 30.03.1976 року, посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою (а.с. 10) Після смерті [PERSON] , [INFO] року, батько позивачки - [PERSON] , прийняв спадщину, так як мешкав разом з нею. [INFO] , помер [PERSON] (а.с. 24) Згідно рішення Краснолиманського міського суду від 24.04.2013 року, справа № 236/768/13-ц, встановлено факт родинних між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 26-27). Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме домоволодіння розташовані за адресами: [ADDRESS] -а. Після смерті [PERSON] , брат позивача - [PERSON] , своєчасно звернувся з відповідною заявою до Державної Краснолиманської контори, але отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно не встиг, так як [INFO] року також помер. Згідно рішення Краснолиманського міського суду від 23.12.2014 року, справа № 236/1898/14-ц, позивачу було призначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 28-29). Позивач звернулася до державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину від померлого. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, та не підтверджується місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] і [PERSON] , а також факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] (а.с. 32). Позивач є єдиною спадкоємицею не тільки після смерті бабки [PERSON] , батька [PERSON] , але і брата [PERSON] . Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (\~ст. 1220 ч.ч.1,2 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.\~Статтею 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3\~статті 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст. 16\~ЦК України\~встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3ст.1296\~ЦК України). Згідно із\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Незаконність набуття права власності позивачем на майно яке є предметом спору не встановлено. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, у зв`язку, з тим, що померлий [PERSON] за життя на своє імя не було зареєстровано, відповідно до діючих правил, належне йому майно, позбавлена можливості іншим чином отримати документ, що засвідчує її право власності на це майно, і неотримання цього документу заважає їй володіти, користуватись та розпоряджатись майном яке належить їй як спадок на власний розсуд, а отже її право оспорюється, і таким чином, на думку суду, повинна бути визнана власником зазначеного майна, в судовому порядку, бо в судовому засіданні позовні вимоги доведено у повному обсязі. Таким чином право позивача щодо визнання за нею права власності на це майно підлягає захисту, оскільки не визнання за нею права власності на зазначене майно, та не отримання відповідного документу, заважає їй володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Outcome: approved