Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

12.12.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання, в зв'язку з навчанням в Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є рідною дочкою відповідача. Після розірвання між батьками шлюбу, на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 04.03.2007 року відповідач сплачував аліменти до досягнення нею18-річного віку. 24.09.2016 року позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Як вказує позивач, вона навчається на І курсі денної форми навчання у Харківському національному університетіім. В.Н. Каразіна, має 2 групу інвалідності, у зв`язку з чим є непрацездатною, отримує державну соціальну допомогу інваліда з дитинства 2 групи у розмірі 1452 грн. За станом здоров`я не має можливості проживати у м. Харків, тому щоденно їздить на навчання до університету в м. Харків автобусом, сплачуючи за проїзд грошові кошти. За місяць сума сягає 1850 грн., що є істотними витратами як для позивача, так і для її матері. Крім того, позивачу необхідний одяг, харчування, підручники тощо. Позивачу відомо, що батько отримує пенсію в розмірі 3900 грн. щомісячно, але грошовими коштами не допомагає. Враховуючи, що домовленості сторони в добровільному порядку не досягли, посилаючись на положення ст.ст.182,183,198,199,200 СК України просить задовольнити позов у повному обсязі. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 06.02.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз'яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 21.02.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з відсутністю можливості надавати матеріальну допомогу та необґрунтованість позовних вимог належними доказами. Вказав, що надані докази щодо сплаченої за проїзд суми не відповідають дійсності, оскільки свідчать про поїздку з м. Валки до м. Харкова одночасно декількох осіб або поїздку позивача на підставі декількох квитків. Зазначив, що він є інвалідом 2-ї групи та станом на січень 2019 року отримує пенсію в сумі 3817 грн. 35 коп. За останні 3 місяці декілька разів перебував на лікуванні в медичних закладах, за січень-лютий 2019 року придбано ліків на 5540 грн, тобто вся пенсія йде на лікування. У зв`язку зі станом здоров`я відповідач не має можливості працевлаштуватися. Звернув увагу, що незважаючи на регулярну сплату аліментів до досягнення 18 річного віку та відмову на користь дітей від своєї частки будинку, позивач відмовляється від спілкування. 20.03.2019 року позивач подала відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити та стягувати з відповідача щомісячно аліменти в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення 23-річного віку за умови продовження навчання. Вказала, що з повагою відноситься до відповідача як до батька, але вважає, що відповідач фактично забув про неї та її сестру, аліменти сплачував до 18 років за рішенням суду, а не добровільно. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] [INFO], є [PERSON] - відповідач у справі, та [PERSON], про що свідчать дані Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.09.2016 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 52. Згідно Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого 24.09.2016 року Валківським РВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 09, позивачу змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Зі змісту довідки, виданої Харківським національним університетом ім. В.Н. Каразіна № 1901/165 від 11.09.2018 року слідує, що [PERSON] дійсно є студенткою 1-го курсу денної форми навчання. Із довідки про доходи [PERSON] вбачається, що вона навчається в Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна на безоплатній формі навчання. За період з 1 вересня по 30 вересня дохід відсутній. Відповідно до наданої довідки від 25.09.2018 року №01-100/902 позивач знаходиться на обліку в УПСЗН в Валківському районі та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 2 групи в розмірі 1452,00 грн. Згідно даних посвідчення серії [NUMBER], виданого УПСЗН в Валківському районі 25.09.2018 року, [PERSON] дійсно являється інвалідом 2-ї групи по зору з дитинства. Згідно ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що позивач досягнула 18 років та продовжує навчання, в зв'язку з чим потребує допомоги обох батьків. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 600 грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Між тим, вимогами сімейного законодавства передбачено застосування мінімального розміру аліментів у сумі не меншій ніж 50 % прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку. Враховуючи, що позивач народилася 04.06.2000 року, тобто вже є повнолітньою особою, вимоги щодо мінімального розміру аліментів на дитину застосуванню не підлягають. З урахуванням положень ч.2 ст.199 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти до закінчення позивачем навчального закладу, що не позбавляє останнього звернутися до суду з відповідним позовом у разі продовження навчання. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони у відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial