Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

12.01.2017 року до суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.12.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, було зареєстровано шлюб з відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 122. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Далі в позові зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, так як через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Вона не має бажання зберегти сім`ю. У з вязку з тим, що причини, які спонукають її наполягати на розірвання шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам сторін та їх сина. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 20.12.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 122. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити, надання строку для примирення вважає недоцільним, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Мелащенко» (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, надання строку для примирення вважає недоцільним (а.с.19). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 20 грудня 2003 року та зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 122, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії I-ЖС № 097955 від 20 грудня 2003 року (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 146706, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління Запорізької області від 18.09.2004 року (а.с. 8) . Позивач зареєстрована та проживає за адресою: вул. 9 Січня (Велика), буд. 413, м. Гуляйполе Запорізької області (а.с.6). Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: вул. Леніна (Соборна), буд. 293, м. Гуляйполе Запорізької області (а.с.20). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися з 2015 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, в своїх письмових заявах фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом із позивачем [PERSON] за зареєстрованим її місцем проживання. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного зі сторін та інтересам їх спільної дитини. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування, про що зазначила в позові та письмовій заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved