Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно обґрунтувавши свої вимоги наступним. 10 квітня 2014 року помер [PERSON], з яким позивач перебувала в шлюбі. Постановою державного нотаріуса від 17 жовтня 2014 року їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишалась після померлого 10 квітня 2014 року [PERSON], а саме будівлю гаража, що знаходиться в м. Красний Лиман, вул. Пушкіна 8а, оскільки відсутні правовстановлюючи документи, які підтверджують право власності на гараж на імя померлого. Позивач вважає, що до неї як до єдиного спадкоємця за законом перейшло право власності на зазначено нерухоме майно, тому що будівництво гаражу здійснювалось на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Донецької області від 17.03.1993 року, дозволу районного архітектора Краснолиманського району на виконання робіт від 25.03.1993 року та акту виносу меж земельної ділянки в натурі. Посилаючись на положення ст. 328 ЦК України [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON], яка про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов просила задовольнити (а.с. 26). Відповідач [PERSON] міська ради Донецької області, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с 40), представника в судове засідання не направив, заяв про відкладення справи не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін судовому засіданні на підставі доказів , які містяться в матеріалах цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановивши фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.04.2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-HO № 004641.(а.с. 6). На підставі рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Донецької області від 17.03.1993 року районним архітектором Краснолиманського району Донецької області від 25.03.1993 року [PERSON] було надано дозвіл на виконання робіт по будівництву гаражарозміром 4*6,0 кв.м. на земельній ділянці № 3 площею 0,0024 га, яка розташована по вул. Пушкіна,8А, м. Красний Лиман, строком виконання будівельних робіт до липня 1993 року, що підтверджується будівельним паспортом, до якого додано акт виносу меж земельної ділянки для будівництва гаража. Спадкодавець [PERSON] також отримав технічний паспорт земельної ділянки для будівництва гаража ( а.с. 8-12,). Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] міської Ради народних депутатів від 29.12.1999 року № 404, [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0024 га в межах згідно з планом яка розташована на території м. Красний Лиман, вул. Пушкіна,8А [PERSON] міської ради для обслуговування гаражу, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7943 від 18.09.2000 року ( а.с. 23). 10.04.2014 року в м. Красний Лиман Донецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 12.04.2014 року, актовий запис № 164 (а.с.7). 08 липня 2014 року зазначеній вище земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1413300000:01:011:0419 (а.с24). На підставі заяви [PERSON] від 07.11.2014 року рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 19.11.2014 року земельній ділянці для будівництва індивідуального гаражу по вул. Пушкіна у м. Красний Лиман, яка належала [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1413300000:01:011:0419) присвоєно поштову адресу: вул. Пушкіна,8Е, м. Красний Лиман (а.с. 22). Постановою Державного нотаріусу [PERSON] державної нотаріальної контори від 17.10.2014 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишалась після померлого 10 квітня 2014 року [PERSON], а саме будівлю гаража, що знаходиться в м. Красний Лиман, вул. Пушкіна 8а, оскільки відсутні правовстановлюючи документи, які підтверджують право власності на гараж на імя померлого ( а.с. 21 ). Відповідно до інформації наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою спадкові справи до майна громадянина [PERSON], який помер 10.04.2014 року не заводилась із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався. (а.с. 43). Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України. На підставі ст. ст. 10 ,60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У звязку з цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Отже законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законом порядку. Відповідно до абзаців 2 та 3 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що дозвіл на спорудження гаража розміром 4*6,0 кв.м., за адресою вул. Пушкіна,8А, м. Красний Лиман Донецької області, спадкодавець [PERSON] отримав 25.03.1993 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Донецької області від 17.03.1993 року. 18.09.2000 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення виконкому [PERSON] міської Ради народних депутатів від 29.12.1999 року № 404, земельну ділянку площею 0,0024 га в м. Красний Лиман, вул. Пушкіна,8А [PERSON] міської ради для обслуговування гаража. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 19.11.2014 року земельній ділянці для будівництва індивідуального гаражу по вул. Пушкіна у м. Красний Лиман, яка належала [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1413300000:01:011:0419) присвоєно поштову адресу: вул. Пушкіна, 8е. Після закінчення будівництва [PERSON] в експлуатацію гаража не ввів. Позивач [PERSON] суду доказів дотримання при будівництві проекту на спорудження гаражу, вимог державних протипожежних, санітарних норм не надала. Право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час закінчення будівництва та відкриття спадщини не зареєстровано. Таким чином, спадкодавець [PERSON] за життя права власності на спірний гараж не набув, а тому спірний гараж не є спадковим майном, на яке може бути визнане право власності позивача, Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, що не позбавляє [PERSON] звернутися до суду з позовом про визнання права забудовника на гараж з подальшим оформленням права власності на свої імя.

Outcome: dismissed