Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

12.02.2016 року перший заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення. В судовому засіданні прокурор позов підтримав. Пояснив, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у звязку із примиренням з потерпілим. Позов прокурора залишено без розгляду. В той же час внаслідок вчиненого [PERSON] 03 липня 2015 року кримінального правопорушення потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритого перелому лівої ключиці, садна, що розташоване на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу та по ступеню тяжкості у своїй сукупності відносяться до пошкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоровя. Після отриманих тілесних ушкоджень неповнолітня [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні Миргородської ЦРЛ з 03.07.2015 року по 06.07.2015 року. Вартість витрат на стаціонарне лікування [PERSON] становило 8013,03 грн. Крім цього, в період з 06.07.2015 року по 10.07.2015 року потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні у дитячому відділенні Миргородської ЦРЛ, де на її лікування державою було затрачено кошти в сумі 3408,00 грн. Прокурором виконано вимоги Закону України «Про прокуратуру», так як Фінансове управління Миргородської райдержадміністрації звернулося до прокурора проханням про звернення в його інтересах до суду з відповідним позовом, оскільки в Управлінні відсутня посада юриста та документи на підставі яких можливо звернутися з позовом до суду. Зважаючи на викладене, прокурор просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Фінансового управління Миргородської райдержадміністрації 11421,03 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, а на користь держави судовий збір. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вважав, що наведений позивачем розрахунок витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину не відповідає фактичним обставинам справи, проведений з порушенням відповідних норм законодавства. Зазначив, що дійсно з його участю мала місце дорожньо-транспортна пригода в результаті якої постраждала неповнолітня [PERSON], яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Під час перебування дитини в лікарні він кожного дня давав рідним дитини кошти в сумі 500 грн., а тому йому не зрозуміло звідки взялася зазначена в позові прокурора сума витрат понесених державою на лікування потерпілої від злочину. В задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у звязку із примиренням з потерпілим. Позов Миргородського міжрайонного прокурора поданий в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської РДА до [PERSON] про відшкодування до бюджету витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок кримінального правопорушення залишено без розгляду, та розяснено, що Миргородський міжрайонний прокурор має право звернутися з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.3-4). Також з даної ухвали суду вбачається, що 03 липня 2015 року в м. Миргороді по вул. Гоголя, неподалік будинку №136, навпроти автобусної зупинки «Хлібзавод», відповідач [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем [NUMBER] в порушення п.п. 10.1, 10.4 та п. 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України допустив зіткнення з мопедом «Альфа» під керуванням [PERSON], який перевозив в якості пасажира [PERSON] Внаслідок вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення постраждала неповнолітня [PERSON], яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні в реанімаційному відділенні Миргородської ЦРЛ з 03.07.2015 року по 06.07.2015 року (три ліжко дні). На стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] закладом охорони здоровя було затрачено 8013,03 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.8). Неповнолітня [PERSON] також перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Миргородської ЦРЛ в період з 06.07.2015 року по 10.07.2015 року (чотири ліжко дні). На стаціонарне лікування потерпілої від злочину закладом охорони здоровя затрачено 3408,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.9). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Зважаючи на вище викладене, суму відшкодування витрат на лікування потерпілої [PERSON] від злочину, що зазначена прокурором в позові, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації, оскільки така сума нарахована у відповідності з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання». Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що закладом охорони здоровя не було затрачено коштів на лікування потерпілої від злочину, або ж було затрачено меншу суму, тому його позиція відхиляється судом, як така, що не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Окрім цього, з відповідача [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved