Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

12 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів [PERSON], Понінківської селищної об'єднаної територіальної громади (далі - Рада), реєстраційної служби Полонського районного управління юстиції (далі - Реєстраійна служба), третя особа - відділ Держгеокадастру в Полонському районі (далі - Держгеокадастр), в якому вказує, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], користується земельною ділянкою біля цього жилого будинку. 22 травня 2014 року сесія Ради надала йому дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. ТОВ «Кайлас - К» виготовило проект землеустрою. Звернувшись до Держгеокадастру для вирішення питання про внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру позивач встановив, що в межах земельної ділянки, якою він користується, знаходиться інша земельна ділянка. На цю земельну ділянку зареєстровано право власності на [PERSON] Ця земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний будинок позивач продав [PERSON] Будинок належав батькові позивача, позивач отримав цей будинок по спадщині після смерті батька. Батько позивача [PERSON] отримав дозвіл Ради на виготовлення технічної документації, погодив межі із власниками і користувачами сусідніх земельних ділянок, в тому числі і з позивачем. Але батько помер [INFO], тому не встиг приватизувати земельну ділянку. [PERSON] набула право користування земельною ділянкою, але не погодила з суміжними землевласниками та землекористувачами межі. При виготовлені технічної документації для [PERSON] було змінено координати поворотних точок меж земельної ділянки. Просить визнати незаконним та скасувати рішення сесії Ради №12-2 від 30 січня 2015 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. В суді позивач позовні вимоги підтримує повністю. Адвокат позивача Кедрун Л.С. пояснив, що [PERSON] фактично користується земельною ділянкою, а частину цієї земельної ділянки приватизувала [PERSON] Кадастровий план для [PERSON] робило ТОВ «Кайлас - К» і при цьому допустило помилку, оскільки технічна документація була виготовлена не в належних координатах. Відповідачка [PERSON] позов не визнає і пояснила, що в 2014 році позивач [PERSON] продав їй будинок свого батька. Під час приватизації земельної ділянки вона використала технічну документацію за 2013 рік батька позивача із погодженими межами, в тому числі і з позивачем. Загорожі під час продажі позивачем будинку не було. Огорожу вона встановила в тому місці, де їй вказав позивач. Представник Ради до суду не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судових засідань. Представник Держгеокадастру Гуменюк Р.А. в суді повідомив, що не володіє даними про обставини реєстрації земельних ділянок сторін. Представник [PERSON] в наступні судові засідання не прибув, направив письмову заяву про розгляд справи без їх участі, міркування щодо суті позовних вимог не висловив. Представник Реєстраційної служби в суд не прибув у зв'язку з її ліквідацією. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є власниками житлових будинків, які розташовані на земельних ділянках, що межують між собою. [PERSON] 21 липня 2014 року продав [PERSON] житловий будинок, що належав його батькові [PERSON], який помер [INFO]. До смерті батька позивача на його присадибну земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Під час виготовлення вказаної технічної документації позивач [PERSON] погодив межі земельної ділянки. На підставі рішення сесії Ради від 30 січня 2015 року [PERSON] приватизувала свою земельну ділянку біля будинку із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів - рішенням суду про визнання права власності позивача на будинок [ADDRESS], договором купівлі-продажу цього житлового будинку між сторонами, проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON], витягом з Державного земельного кадастру пло земельну ділянку [PERSON], рішеннями сесій Ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивачеві [PERSON] про затвердження технічної документації відповідачці [PERSON], відмовою Держеокадастру внести зміни до земельного кадастру. Досліджені вказані в суді докази сторони не спростовують, визнають їх достовірність. Відповідно до ч.2 ст. 95 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до п.6 Перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Положення пункту 6 розділу X втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі Рішення Конституційного Суду № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року. Відповідно до п. «Г» ч.3 ст.152, ч.1 ст.153, ч.1 ст.155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку за погодженням всіх суміжних землевласників та землекористувачів, в тому числі позивача [PERSON] Позивачем не надано суду доказів, що під час приватизації земельної ділянки відповідачкою [PERSON] було порушено межі землекористування і вона приватизувала частину земельної ділянки позивача. Висновок експертизи не спростовує твердження [PERSON] про законність приватизації нею земельної ділянки. Тому суд вважає, що цей висновок не є належним доказом, який підтверджує позовні вимоги позивача. Також позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів про те, що ТОВ «Кайлас - К» під час виготовлення технічної документації земельної ділянки [PERSON] допустило помилку. Дане твердження висновок експертизи не підтверджує, інших доказів суду не надано, тому суд розцінює це твердження як припущення, а припущення не може бути доказом в справі. Твердження позивача про те, що [PERSON] відповідно до чинного законодавства повинна була після придбання житлового будинку оформити оренду земельної ділянки і тільки після цього здійснювати її приватизацію, суперечать вказаним положенням Перехідних положень Земельного кодексу України. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] здійснила приватизацію земельної ділянки без порушення закону, а тому твердження позивача не можуть бути підставою для задоволення позову. Після встановлення всіх обставин та дослідження їх доказами суд роз'яснив сторонам їх право в межах позовних вимог скористатись своїм правом заявити клопотання про надання чи витребування нових доказів, в тому числі шляхом призначення відповідних експертиз. Сторони таких клопотань не заявили. Інших позовних вимог про порушення права на користування земельною ділянкою позивач не заявляв, тому за таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

Outcome: dismissed