Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

11.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 13.02.1998 року. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що між ним та відповідачкою протягом останніх років шлюбні відносини поступово погіршувалися та була відсутня у їхніх відносинах порозуміння та повага. Це спричинено тим, що він тривалий час знаходився за кордоном, де познайомився з іншою жінкою. Він має намір одружитися з нею та створити нову сімю. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними на протязі останніх трьох років взагалі відсутні, так, як позивач знаходився за кордоном та з відповідачкою не спілкувався. Також остання теж бажає створити іншу сімю. Вважає, що недоцільно надавати строк для примирення, так як сторони тривалий час не підтримують подружніх звязків, не спілкуються та обоє бажають створити власні окремі сімї. У звязку з наведеним, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, проте до суду надійшла заява від його представника, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених його довірителем в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Також не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 13.02.1998 року у виконкомі Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 02. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що реєстрація шлюбу суперечить його та відповідачки інтересам. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч . 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 55 - 56, 104 - 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved