Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

10 червня 2016 р. райдержадміністрація звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач має малолітню дитину [PERSON], [INFO], мати якого [PERSON] померла 15.05.2016 р. Вказали, що відповідач перебував у шлюбі з [PERSON] з 1994 р., але останні роки не проживав з сімєю. За місцем проживання характеризується негативно, вживає алкогольні напої, життям дитини взагалі не цікавиться. Внаслідок такого дитина поміщена до Миколаївського центру соціально психологічної реабілітації. З посиланням на ці обставини просили позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів заробітку до повноліття дитини. У судовому засіданні представник позивача цивільний позов підтримала та просила його задовольнити, а в подальшому просила розглядати справу за її відсутності. Прокурор також просив задовольнити позов виходячи з інтересів дитини. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання, без поважних причин двічі, 23.06. і 07.07.2016 р. не зявився. Представник позивача погодилася на постановлення судом заочного рішення по справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено наступне. 26 лютого 1994 р. [PERSON], тобто відповідач у справі, зареєстрував шлюб з [PERSON], якій присвоєно прізвище «Дроздова». 29 травня 2010 р. Від цього шлюбу у подружжя [PERSON] народився син [PERSON]. Судом зясовано, що останні роки подружжя [PERSON] проживали окремо. [PERSON] проживала зі своїм сином та співмешканцем на території району, а відповідач в м. Миколаєві. Відповідач, як і мати дитини зловживали алкогольними напоями. При цьому відповідач покинувши сімю взагалі не цікавився життям дитини. 15 травня 2016 року [PERSON] померла. Після смерті матері дитина була поміщена в Новоодеську центральну районну лікарню Миколаївської області, а в подальшому до Миколаївського центру соціально психологічної реабілітації, де перебуває на державному утриманні до цього часу. Батько дитини [PERSON] знаючи, що дитина залишилася без матері до себе її не забрав та жодного разу не відвідав у вищезгаданій установі. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його підготовку до навчання та самостійного життя, а саме не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно може вплинути на її фізичний розвиток як складову виховання. Взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтереси до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності є в причинному звязку з винною поведінкою [PERSON] розцінюється судом як ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ним своїх обовязків, а тому суд вбачає підстави щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню дитини, не надає допомоги на її утримання. Позивач вимагає допомоги на утримання дитини від відповідача за рішенням суду у розмірі ? частки з усіх видів заробітку. Суд на підставі ст.ст. 181-183 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь райдержадміністрації аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 10.06.2016 року і на підставі ст. 367 ч. 1 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, судом зясовано, що у власності малолітнього [PERSON] є житловий будинок за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Улянівка, вул. Робоча, 16. За правилами ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. За такого, суд вважає за необхідне накласти заборону на відчуження житлового будинку, що належить дитині. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь Держави судовий збір.

Outcome: approved