Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

12.07.2016 року, заявниця, звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], посилаючись на наступне: 20.06.2016 року, у Київському районі м. Донецька Донецької області, помер [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у [INFO]. Після смерті [PERSON], заявницею було отримано свідоцтво про реєстрацію смерті від 21.06.2016 року, видане відділом РАЦС Київського району м. Донецьк Донецької області та довідка про причину смерті від 21.06.2016 року. \~ \~ \~ \~До Великоновосілківського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, з метою реєстрації смерті, заявниця не зверталася, бо знала, що у звязку з невідповідністю лікарського свідоцтва про смерть, зразку документів, відповідно до вимог законодавства України, єдиною підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті. В звязку з необхідністю отримання свідоцтва про смерть заявниці потрібно встановити факт смерті її чоловіка. Тому вона просила суд встановити факт смерті [PERSON] у м. Донецьк, Донецької області, 20.06.2016 року. Заявниця, в судове засідання не зявилася, але направила до суду заяву, якою підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутність. Представник зацікавленої особи - Великоновосілківський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вирішення справи на розсуд суду. Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, факту смерті. Судом встановлено наступні обставини: 20.06.2016 року, у м. Донецьк Донецької області, помер [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у [INFO], про що мається свідоцтво про реєстрацію смерті від 03.02.2016 року, від 21.06.2016 року, видане відділом РАЦС Київського району м. Донецьк Донецької області та довідка про причину смерті від 21.06.2016 року, де зазначено причину смерті набряк легенів, постінфарктний нейросклероз. Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв'язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Враховуючи викладене, надана заявницею довідка про причину смерті є незаконною та не створює правових наслідків. Заявниця має намір отримати допомогу на поховання, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Встановлення факту смерті чоловіка, що має юридичне значення, необхідно заявниці для отримання свідоцтва про його смерть, відповідно до вимог законодавства України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved