Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

11.02.2019 року до суду надійшла спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Шлюб між [PERSON] (дівоче прізвище Саєнко) та [PERSON] було зареєстровано 11 липня 2014 року,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 220848, видане повторно 03 серпня 2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів № 669. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину\~[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 315797, видане 28 липня 2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис в книзі реєстрації народжень № 799. Однак, сімейне життя [PERSON] та [PERSON] не склалось з причин різних характерів, різних поглядів на життя, через що виникають сварки, втрачено почуття любові та поваги. На даний момент, шлюб між ними є лише формальним, фактичні шлюбні відносини є наразі припиненими, спільного господарство не ведуть, у зв'язку з чим сторони просять розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду були надані заяви про розгляд справи за відсутності сторін, в якій заявники вказали, що просять розірвати шлюб. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. 11 липня 2014 року між [PERSON] (дівоче прізвище Саєнко) та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 220848, що видане повторно 03 серпня 2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 669 в Книзі реєстрації шлюбів. В шлюбі\~26\~липня 2016\~року народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 315797, що видане 28 липня 2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 799. Однак, нажаль, спільне життя у подружжя не склалося. Як виявилося після укладання шлюбу, у заявників були зовсім протилежні погляди на сімейне життя. На даний момент, шлюб між ними є лише формальним, фактичні шлюбні відносини є наразі припиненими, спільного господарство не ведеться. Між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди щодо участі у вихованні та розвитку, утримання, визначення місця проживання дитини - [PERSON], про що свідчить договір 08.02.2019 року. Відповідно до умов вказаного договору малолітня дитина [PERSON] буде проживати разом з Матір'ю за адресою: [ADDRESS]. При цьому батько має право бачитися з дитиною і приймати участь в виховані та розвитку дочки, у порядку, встановленому договором. Також між заявниками укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів від 08.02.2019року. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до приписів ч.4\~ст.56 Сімейного кодексу України, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Приписи ч.2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~визначають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Нормами ч.2\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 109 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 109 Сімейного кодексу України, визначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. З положень п.5 ч.2\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України\~вбачається, що суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.3\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. На виконання вимог ч. 8\~ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, заявники визначили, що після розірвання шлюбу у заявниці [PERSON] не буде змінюватися прізвище на дошлюбне, яке було змінено під час державної реєстрації шлюбу, який наразі розривається. Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~від 21\~грудня 2007\~року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя із збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно\~розірвати. Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу сторін відповідає їх дійсній волі, наявні договори про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів, тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що має істотне значення, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved