Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

12.04.2018 р. позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 730 грн. щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок [PERSON], 2013 р.н. та [PERSON], 2015 р.н. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання дітей, кошти на утримання доньок не надає. 13.04.2018 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Станом на 05.06.2018 р. до суду від сторін не надходило заяв, клопотань, відзиву та відповіді на відзив, додаткових пояснень. Відповідач повідомлявся про розгляд позовної заяви належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 05.09.2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 1525. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.10.2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні позивача. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду доказів наявності в нього на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб. З огляду на вказане, суд вважає вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі по 730 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,8 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved