overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

12 вересня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з березня 2002 року по серпень 2010 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. У них був сімейний бюджет, вели спільне господарство. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач покинув сімю у 2010 році і виїхав на батьківщину в Яворівський район Львівської області. Вона проживає разом з дитиною та утримує сина самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення до суду. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує, що підтверджується протоколом допиту від 03 липня 2015 року, направленим з Яворівського районного суду Львівської області (а.с.16). Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З березня 2002 року по серпень 2010 року сторони проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1502 від 10.09.2014 року, виданою виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

12 вересня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 04 листопада 2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про що зроблено актовий запис №940. Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 10.11.2014 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

12 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1993 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.09.2014р. о 14 год. 05 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.09.2014р. о 14год. 05 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Синицької О.Т. лікарні Дніпропетровська ЦРЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, кричить, кудись біжить, відштовхує від себе персонал. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

12 вересня 2014 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що її батько [PERSON] є рідним сином [PERSON], а вона в свою чергу є його рідною мамою. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 грудня 1989 року, [PERSON], помер [INFO](а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 вересня 1994 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS], що належала їй на праві власності. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно ордеру на житлове приміщення № 441, який був виданий [PERSON] з сім'єю 4 чоловіки на право зайняття жилого приміщення площею 42,57 кв.м, трикімнатної квартири [ADDRESS]. До складу сім'ї [PERSON] входили [PERSON] - дружина, [PERSON] - мати, та [PERSON] - донька (а.с. 11). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт того, що [PERSON] є сином [PERSON] підтверджується матеріалами справи та показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] З пояснень заявника вбачається, що встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки постановою № 1505/02-31 від 30.04.2014 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Гордійко О.П. було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала спадкодавцю [PERSON], у зв'язку з відсутністю документу, який підтверджує родинні відносини зі спадкодавцем, що позбавляє можливості підтвердити юридичний факт родинних відносин. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

12 вересня 2014 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 24.12.2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №486. Мають сина [PERSON], [INFO]. Просив розірвати шлюб, оскільки з відповідачкою з 2014 року однією сім'єю не проживають, вона пішла до іншого чоловіка, син проживає разом з позивачем. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, згодна на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

12 вересня 2014 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO] , та [PERSON] , [INFO].. Позивач, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно на утримання кожного сина та зазначає , що після припинення спільного проживання з відповідачем , їх неповнолітні сини проживають з нею на її утриманні , відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не прибув , про поважні причини не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані у справі докази та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Як встановлено , відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO] [PERSON] , [INFO]. , які проживають з позивачем на її утриманні. Відповідач систематичної участі в утриманні дітей не приймає. Сторони проживають у шлюбі, зареєстрованому Дмитрівською сільською радою Кілійського району 04 березня 2003 року , про що зроблено відповідний актовий запис за № 02 від 04.03.2003 року. Обставини справи підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, про народження дитини , довідкою про знаходження дитини на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру , передбаченого ч.2 ст. 185 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

12 вересня 2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 23.03.2011 року, який зареєстрували у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис № 11. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 23.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис № 11. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері - позивача по справі та мешкає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» № 04/759 від 11.09.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

12 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працездатний і зобов'язаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частині всіх його заробітків щомісячно. В судове засідання сторони не з'явилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач також надіслав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути у його відсутність. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 26 листопада 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 7). Однак участі в її утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобов'язаний це робити до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої доньки до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

12 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на навчання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 усіх видів доходів, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 17 травня 2000 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, актовий запис №178, батьком у свідоцтві про народження [PERSON] записаний [PERSON]. [PERSON] навчається в Костянтинівському технікумі Луганського аграрного університету, студент третього курсу за денною формою навчання, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на навчання дитини у розмірі 1/6 усіх видів доходів щомісячно. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов та стягнути на її користь аліменти на навчання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 усіх видів доходів кожен місяць навчання (а.с. 34). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 22, 26, 31). Статтею 224 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення, тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5), які розірвали шлюб 17 травня 2000 року. Відповідач на утримання дитини допомоги не надає, тому позивачка не має змоги забезпечити в повному обсязі витрати дитини, повязані з її навчанням. Відповідач працездатний, інвалідом не являється, не має інших аліментних зобов'язань, матеріальної допомоги позивачці після досягнення дитиною повноліття у добровільному порядку не надає, хоча має змогу її надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в порядку ст.ст.199, 200 СК України у розмірі 1/6 усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 12 вересня 2014 року до досягненні двадцять трьох років за умови продовження нею навчання, оскільки відповідач має змогу надавити таку допомогу, працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

12 вересня 2014 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 13.11.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 12600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2014 року має заборгованість - 47042,32 грн., що складається з 11443,00 грн. - заборгованість за кредитом, 29407,01 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3476,01 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штраф - 2716,30 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47042,32 грн. та судові витрати по справі що складаються із судового збору у сумі 470,42 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби масової інформації, а саме газету «Вісті Придніпров'я», у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 13.11.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 12600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.07.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 47042,32 грн. (а.с. 6-8). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 47042,32 грн., а також повернення судового збору в сумі 470,42 грн.

Outcome: approved