Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

11.04.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 14.08.2004 року по 30.06.2009 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дитина хворіє на сахарний діабет та є інвалідом дитинства. Відповідач зобовязаний сплачувати аліменти, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і слугує підставою для звернення позивача із позовом до суду. На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн. щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила що вони з відповідачем перебували у шлюбі від котрого є дитина. З березня 2017 року відповідач перестав надавати будь-яку допомогу, дитина хворіє сахарним діабетом, та має інші хвороби, потребує постійного догляду. Заробітної плати позивача не вистачає на її утримання та на утримання дитини. Позивач просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., а також на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив що має щомісячний дохід у розмірі 6000 грн., не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 043586 від 13.12.2005 року (а.с. 6). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітнього [PERSON] позовні вимоги в цій частині визнає, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дитини. У звязку з такими обставинами, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому замовленню а саме стягненню аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 11.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог виходячи з наступного. В обґрунтування зазначеної вимоги позивач посилається на положення ст.88 СК України, відповідно до яких якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Однак, як встановлено в судовому засіданні малолітній [PERSON] не є таким, що не може обходитися без постійного стороннього догляду, у звязку з чим суд приходить до висновку, що повивачем обрано хибний спосіб захисту своїх інтересів та вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial