Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

12.04.2016 позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 26 265,27 грн. за договорами про надання споживчого кредиту №2002346561 від 17.01.2013 та №2003275258 від 01.04.2013. Свій позов позивач мотивує тим, що 17.01.2013 між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №2002346561 (Договір №1), а 01.04.2013 між цими ж сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту №2003275258 (Договір №2). Позивач (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») є правонаступником ПАТ «ОТП Банк» у вказаних договорах. Відповідно до Договору №1 відповідач отримала кредит у розмірі 18 600,00 грн., а 01.04.2013 за умовами Договору № 2 відповідачу було надано ще 13 144,00 грн. і вказані суми відповідач зобов'язувалася повертати своєчасно, згідно графіку платежів, та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але допустила порушення вказаних зобов'язань, тому і подано до суду даний позов. Представник позивача по довіреності Григорєв В.В. у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позов підтримав, просить суд слухати справу у його відсутність та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була двічі вчасно і належно повідомлена за місцем реєстрації та за вказаною позивачем адресою, судовими повістками про день, час та місце слухання справи, тобто в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, яка вказує, що повістка направляється за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи і у разі відсутності особи за такою адресою, вважається що судовий виклик вручений належним чином. Суд, розглянувши справу у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.197 ЦПК України), та вивчивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню та ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що дійсно між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено два договори №2002346561 від 17.01.2013 та № 2003275258 від 01.04.2013 про надання відповідачу споживчого кредиту на загальну суму 31 744,00 грн., копії яких надано до суду (а.с. 4 - 7). Згідно договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (позивач) право грошової вимоги, що належало ПАТ «ОТП Банк» за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості. Копія вказаного договору факторингу додана до позовної заяви (а.с. 16-19). Розміри грошових зобов'язань кожного із боржників та інша інформація про боржників складає Реєстр боржників, форма якого наведена у додатку №1 до договору факторингу, та міститься в електронному вигляді бази даних. Згідно акту приймання - передачі № 1 Реєстру боржників від 22.12.2014 до договору факторингу, копія акту додана до позовної заяви (а.с. 20), ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло Реєстр боржників, складений за формою згідно з Додатком №1 до договору факторингу. Кількість боржників 223. Під номерами 1033 і 1889 в Реєстрі боржників значиться боржник - [PERSON] (відповідач), що встановлено з витягу з Реєстру боржників (а.с. 21). У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до укладеного Договору №1 відповідач 17.01.2013 отримала кредит в сумі 18 600,00 грн. на придбання товарів та послуг, а відповідно до укладеного Договору №2 відповідач 01.04.2013 отримала кредит в сумі 13 144,00 грн. на придбання товарів та послуг (а.с.4-5, 6-7). Згідно з умовами вказаних договорів відповідач зобов'язана повністю повернути кредит та виконати інші зобов'язання не пізніше відповідно 17 січня та 01 квітня 2015 (п.п.1.4.1 кожного із договорів). Суми отриманих кредитів погашаються щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів (п.п.1.4.2. кожного із договорів). Проценти за користування кредитом сплачуються у розмірі 0, 01 % річних щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту (п.п.1.4.4. кожного із договорів). За обслуговування кредиту відповідач щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів (п.п.1.4.5 кожного із договорів). Графіки платежів є додатками до договорів (а.с. 8, 9). Відповідно до п.п. 1.5.4 Договору №1 в разі порушення позичальником (відповідачем) строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за Договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Якщо банк на основі умов Договору вимагає повернення кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Аналогічні положення містяться і в Договорі №2. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Позивач, на виконання вказаних вимог Договору та законодавства, надіслав відповідачу повідомлення від 05.01.2015 за № 200239482 (а.с. 14), та №200216926 (а.с.15), в яких повідомив про відступлення позивачу права вимоги до відповідача, а також про те, що у відповідача наявна заборгованість за вказаними Договорами № 1 і № 2, яку необхідно сплатити, і повідомлено нові реквізити, за якими здійснюється сплата заборгованості. Але відповідач на вказані повідомлення не відреагувала. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Так, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно ч.10 ст.11 вказаного Закону якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Частиною 13 ст.11 Закону передбачено, що кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач порушує зобов'язання перед позивачем, передбачені Договором №1 та Договором №2, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем станом на 15.02.2016 за Договором №2002346561 від 17.01.2013 на загальну суму 14 461,43 грн., яка складається із: - 10 385,65 грн. - залишок заборгованості за кредитом; - 0.36 грн. - проценти за користування кредитом; - 4 075,42 грн. - комісія за РО, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13), та за Договором №2003275258 від 01.04.2013 мається заборгованість на загальну суму 11 803,84 грн., яка складається із: - 8 483,91 грн. - залишок заборгованості за кредитом; - 0,26 грн. - проценти за користування кредитом; - 3 319,67 грн. - комісія за РО, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.12). Вказаний розмір заборгованості вбачається і з інших доданих до позову документів (а.с.8, 9), проаналізувавши які в сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлена позивачем сума заборгованості відповідає обставинам справи. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором. Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 3.17 Договору №1 передбачено, що він діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору в повному обсязі. Аналогічні положення містяться у Договорі №2. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за Договором №1 та Договором №2 відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови договорів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, вимог закону, суд вважає, що позивач належним чином обґрунтував та довів свій позов, довів, що відповідач не виконала умови договорів, позовні вимоги пред'явлено в межах строку позовної давності (ст. 257 ЦК України), а тому вказана у позові сума 26 265,27 грн., яка судом перевірена і відповідає обставинам справи, а тому підлягає до примусового стягнення. У зв'язку із задоволенням даного позову, суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved