Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» був укладений кредитний договір № 326-л від 30 серпня 2011 року, згідно якого спілка відкрила [PERSON] кредитну лінію, тобто встановила ліміт кредитування в розмірі 25000,00 гривень на засадах зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, що підтверджується кредитним договором та розпискою [PERSON] Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 326-л від 30 серпня 2011 р. між [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] 30 серпня 2011 року був укладений договір поруки № 326-л від 30 серпня 2011 року, згідно якого [PERSON] поручився перед кредитною спілкою «Буковинський Альянс» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 326-л від 30 серпня 2011 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору № 331-л від 22 березня 2012 р. КС «Буковинський Альянс» звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області, який 11 лютого 2014 року виніс судове рішення по справі № 724/2712/13-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в загальній сумі 35861,86 грн., судовий збір в сумі 179,30 грн. Також, КС «Буковинський Альянс» звернулась до ВДВС Хотинського РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Оскільки винесення судового рішення від 11 лютого 2014 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] зобов'язання не зупиняють, а фактична заборгованість перед КС «Буковинський Альянс» в повному обсязі за рішенням суду не погашена, тож і правовідносини за зобов'язаннями не є припиненими, а тому, виходячи з вищенаведеного КС «Буковинський Альянс» просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] нараховані підвищені відсотки, інфляційні втрати та пеню, які нараховані вже після винесення судового рішення по справі № 724/2712/13-ц., та підставою їх нарахування є саме неналежне виконання [PERSON] зобов'язання щодо повернення коштів, згідно умов договору, та в подальшому і рішення суду. Оскільки винесення судом рішення про стягнення заборгованості не розриває кредитний договір, дію цього договору не зупиняє та правовідносин не припиняє, то КС «Буковинський Альянс» має право на отримання суми відсотків за неналежне виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, згідно ст. 611 ЦК України, в тому числі на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. В позовні заяві зазначає, що якщо договором передбачено підвищені відсотки, у зв'язку із невчасною сплатою, то ці відсотки є саме «іншими відсотками» на застосування ч.2 ст.625 ЦК України. Саме їх разом із нестягнутою пенею КС «Буковинський Альянс» просить стягнути згідно доданого розрахунку, на застосування ст. 625 та ст.549 ЦК України в межах строку позовної давності. Отже, винесення судового рішення про стягнення заборгованості з боржників [PERSON] та [PERSON] без його реального виконання кредитний договір не розриває, а тому станом на 27 липня 2015 року нарахована і не сплачена заборгованість відповідачів згідно ст.ст. 611, 625 ЦК України перед [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» складається з наступного: непогашені підвищені відсотки (інші відсотки згідно ч.2 ст.625 ЦК України) - 39128,73 грн., пеня - 52730,11 грн., інфляційне відшкодування згідно індексу інфляції - 20835,74 грн., а всього на загальну суму 112694,58 грн. Таким чином, підтримуючи вищевикладене відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні відшкодувати [PERSON] спілці «Буковинський Альянс» на підставі ст.ст. 553, 611, 625 ЦК України суму заборгованості в розмірі 112694,58 грн. та судовий збір в розмірі 1126,96 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не надали, доводів позивача не спростували, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» був укладений кредитний договір № 326-л від 30 серпня 2011 року, згідно умов якого спілка відкрила [PERSON] кредитну лінію, тобто встановила ліміт кредитування в розмірі 25000,00 гривень на засадах зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, що підтверджується кредитним договором та розпискою [PERSON] (а.с.8-9). Також, як встановлено судом, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 326-л від 30 серпня 2011 р. між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] 30 серпня 2011 року був укладений договір поруки № 326-л від 30 серпня 2011 р., згідно якого [PERSON] поручився перед кредитною спілкою «Буковинський Альянс» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 326-л від 30 серпня 2011 року (а.с.10). Статтею 1054 ч.1 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що у визначений у зобов'язанні строк, відповідачами кредитні кошти у добровільному порядку повернуті не були, у зв'язку з чим Хотинський районний суд Чернівецької області 23 січня 2014 року виніс судове рішення по справі № 724/2711/13-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у загальній сумі 35861,86 грн., судовий збір 179,20 грн. Також судом встановлено, що рішення набрало законної сили 05.03.2014 року (а.с.13-14). Отже, як підтверджено матеріалами справи, судовим рішенням з відповідачів [PERSON], [PERSON] вже була стягнута вся сума заборгованості за кредитним договором, в тому числі за тілом кредиту. Відповідно до вимог закону, зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Так підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Так, із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, у зв'язку з чим невиконання відповідачем грошового зобов'язання перед банком після закінчення дії договору дає підстави для застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, як встановлено судом, кредитна спілка предявила позовні вимоги також з підстав ст. 625 ЦК України. Так, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що в кредитному договорі передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням боржниками сплати боргу, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України можна вважати іншим розміром процентів, встановленим договором. А тому кредитна спілка просила стягнути з відповідачів розмір процентів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, який становить 75% річних. Однак, суд вважає, що в кредитному договорі не передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, що можна було б вважати іншим розміром процентів, встановленим договором. Також суд вважає, що до позовних вимог належить застосувати передбачену законом ставку в розмірі 3 % річних, проте позивач не звернувся до суду з позовною вимогою про їх стягнення. Розділом 3 кредитного договору № 326-л від 30 серпня 2011 року передбачена плата за користування кредитом та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що плата за користування кредитом нараховується спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 45 % річних або у випадку, передбаченому п.3.4.3 цього договору, за підвищеною ставкою 75 % річних. Пунктом 3.4 кредитного договору передбачено, що у рамках строку дії цього договору можливі відхилення від Графіку, тобто позичальник має право: сплатити пізніше дня сплати за Графіком кредит у розмірі, визначеному Графіком, разом з відсотками, нарахованими по день фактичної сплати включно. При цьому за строк з дня сплати за Графіком до дня фактичної сплати відсотки нараховуються за підвищеною ставкою (п.3.4.3 кредитного договору). Таким чином, аналізуючи умови кредитного договору, суд прийшов до висновку, що підвищена відсоткова ставка до 75% річних та пеня, яку просить застосувати кредитна спілка, являється платою за користування кредитом в разі відхилення позичальника від Графіка сплати і яка застосовується в межах дії кредитного договору. Отже, вказана відсоткова ставка в розмірі 75% та пеня не є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. В той же час, в кредитному договорі не передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, що можна було б вважати іншим розміром процентів, встановленим договором в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Так, судовим рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 серпня 2011 року було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у загальній сумі 35861,86 грн., судовий збір 179,20 грн., однак відповідачі дане рішення суду не виконали. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги кредитної спілки «Буковинський Альянс» до [PERSON] та [PERSON] в частині стягнення інфляційного відшкодування згідно індексу інфляції становлять. Так, індекс інфляції за період з 12.02.2014 року по 27.07.2015 року становив: лютий 2014 року 215,17 грн.; березень 2014 року 788,96 грн.; квітень 2014 року 1183,44 грн.; травень 2014 року 1362,75 грн.; червень 2014 року 358,62 грн.; липень 2014 року 143,45 грн.; серпень 2014 року 1039,99 грн.; жовтень 2014 року 860,68 грн.; листопад 2014 року 681,38 грн.; грудень 2011 року 1075,86 грн.; січень 2015 року 1111,72 грн.; лютий 2015 року 1900,68 грн.; березень 2015 року 3873,08 грн.; квітень 2015 року 5020,66 грн.; травень 2015 року 788,96 грн.; червень 2015 року 143,45 грн. Отже, інфляційні витрати становлять 20835,74 (двадцять тисяч вісімсот тридцять пять гривень) 74 копійки. Щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] спілки «Буковинський Альянс» непогашених підвищених відсотків у сумі 39128,73 грн. та пені в сумі 52730,11 грн. позивачу слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов задовольняється частково та з відповідачів стягується сума 20835,74 грн., то відповідно при подачі позовної заяви на цю суму кредитна спілка повинна була би сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243,60 грн. Оскільки судовий збір солідарно не стягується, а відповідачів є двоє, то з кожного з них на користь кредитної спілки в рівних частках підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial