Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

12.11.2019 року представник позивача Сичов К.В. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2011 року в розмірі 136588,17 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.03.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого відповідач отрима ла кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором. З урахуванням положень ст.ст.526,527,530 ЦК України, п.2.1.1.5.5 Договору позичальник зобов`язався: погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6. на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Посилаючись на вимоги ст.ст.509,610,525,526,527,530,598,599,615,629,1054,1050 ЦК України, вважає, що відповідач порушив зобов`язання за даним Договором, тому він набув права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як зазначає представник позивача, в зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 26.09.2019 року має заборгованість на суму 169899,86 грн., яка складається із: -2075,18 грн. заборгованість за кредитом; -162029,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -5795,13 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Валківського районного суду Харківської області від 20.11.2017 року, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.03.2011 року в сумі 42806,68 грн., яка складається із: 2075,18 грн. - заборгованість за кредитом; 34521,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3695,13 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2014,60 грн. - штраф (процентна складова). Різниця становить 129607,78 грн., яка складається з наступного: 127507,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 6480,39 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 29.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі. За клопотанням представника позивача з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено особисто відповідачу 03.12.2019 року рекомендованим повідомленням, але правом надання відзиву остання не скористалася. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується доданою до позовної заяви копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] від 22.03.2011 року, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач, використавши надану можливість, скористався кредитними коштами ПриватБанку, проте не виконав взяті на себе зобов`язання зі сплати кредиту, відсотків, комісії, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом. Як вбачається із копії рішення Валківського районного суду Харківської області від 20.11.2017 року, з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.03.2011 року в сумі 42806,68 грн., яка складається із: 2075,18 грн. - заборгованість за кредитом; 34521,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3695,13 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2014,60 грн. - штраф (процентна складова), а також судовий збір в розмірі 1600 грн. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звернувшись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2011 року в розмірі 136588,17 гривень, що складається із тіла кредиту, відсотків, комісії та штрафних санкцій станом на 26.09.2019 року. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ч.1 ст.598 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 Умов Банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від боржника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі. Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк Банк використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, а також сплати процентів, пені за порушення умов договору та комісії шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 20.11.2017 року у справі № 615/1259/17 рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки у листопаді 2017 року Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилися. Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Даний висновок також узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/16336/16-ц. Натомість, як вбачається із змісту позовної заяви Банк, як на підставу своїх вимог посилається на положення кредитного договору строк дії якого сплив та на ст.1048, 1050 ЦК України, а не положення ст.625 ЦК України. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed