overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], померла [INFO], є матір'ю [PERSON] Заявник у судове засідання з'явився, просив заяву про встановлення факту задовольнити. Представник зацікавленої особи, Овідіопольської селищної ради, Делі К.І., у судове засідання з'явився, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] померла мати заявника, [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Відділом державної РАЦС Овідіопольського РУЮ Одеської області, актовий запис №14. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Шляхівська сільська рада Балтського району Одеської області. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, однак листом від 15 серпня 2014 року за №555/02-14 йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину у зв'язку з розбіжностями в написанні по-батькові в свідоцтві про народження [PERSON] та в правовстановлюючих документах на вказану земельну ділянку. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті своєї матері, [PERSON] Факт, який заявник просить встановити, підтверджується наступними письмовими доказами: копією посвідчення ветерана праці [PERSON], копією посвідчення ветерана війни [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією паспорту [PERSON], копією паспорту [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON] Факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, у тому числі започатковані за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає доведеним юридичний факт, який заявник просить суд встановити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несходженням характерів. Відповідача сім'я не цікавила, матеріально сім'ю відповідач не забезпечував. З 31 серпня 2014 року сторони проживають окремо. Примирення між ними неможливе. Позивач просить задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити (а.с. 10). Відповідач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розірвати шлюб (а.с. 11). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] актовий запис № 262 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 21 серпня 2007 року, актовий запис № 497 (а.с.4). Дані правовідносини регулюються СК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заходів до примирення сторони не бажають приймати. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 12.06.2009 року вона з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №72. Від цього шлюбу народились: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати, дітей залишити їй на виховання. Позивачка у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12.06.2009 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №72. У сторін від спільного життя є діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 04 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №541. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №541 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.2). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила розмір позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 15% всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 15% всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Свій висновок обґрунтовує наступним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO], її батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с.4), який не заперечує свого батьківства. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 15% всіх видів заробітку (доходу) відповідача з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 12 вересня 2014 року. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Суд враховує, що відповідач працює у ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «ШУ Білозерське» прохідником дільниці ДПР-5, та з березня 2014р. по серпень 2014р. тримав дохід 41652,85 грн. (а.с.12) У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої [PERSON], [INFO] вказавши, що дочка навчається у Вінницькому міжрегіональному вищому професійному училищі, термін навчання закінчується 30 червня 2015 року. Проживає з позивачем, перебуває в тяжкому матеріальному стані та потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дочку, в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2015 року. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що батьками повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач що підтверджується свідоцтвом про її народження(а.с. 4). Згідно довідки Стражгородської сільської ради № 1168 від 08.02.2014 року дитина проживає разом з матір'ю(а.с. 7). Повнолітня дочка проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, ст. 200 ч. 1 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд враховує, що утримувати повнолітню дочку є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дочки на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що повнолітня дочка має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на повнолітню дочку до закінчення нею навчання у Вінницькому міжрегіональному вищому професійному училищі. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, між ними постійно виникали сварки і непорозуміння, відповідач не проявляв піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги. Після її повернення з лікарні, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні, відповідач її додому не впустив. З квітня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, судові витрати по справі просила з відповідача не стягувати. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 20 червня 2008 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7, 8). Спільне життя між ними не склалося, сторони з квітня 2014 року проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 21 квітня 1991 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований Уланівською сільською радою Хмільницького району, Вінницької області, актовий запис № 11, від якого на день подачі позову у сторін є одна неповнолітня дитина. З огляду на те, що спільне життя у сторін не склалося, просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. За наявності умов, визначених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 21 квітня 1991 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), від якого у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). З огляду на те, що спільне життя сторін не склалося, вони мають різні погляди на життя, у них часто виникають сварки, що негативно впливає також на їх неповнолітню дитину, збереження шлюбу суперечить як інтересам сторін, так і їх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивачі [PERSON] посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В житловому будинку з 11 листопада 2003 року зареєстрована її дочка - [PERSON]. На початку 2007 року [PERSON] забрала свої речі, виїхала з будинку, з зазначеного часу вона не проживає в будинку, місця проживання її невідомо. В зв'язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, позивач [PERSON] просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 28 листопада 2003 року. Згідно довідки голови квартального комітету № 30 м. Новомосковська та домової книжки, в житловому будинку з 2003 року зареєстрована дочка позивачки - [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні з 2007 року, що підтверджується актом, складеним головою квартального комітету № 30 від 10 вересня 2014 року. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Член сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом не встановлено наявності між сторонами угод про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в зв'язку з чим, вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved