overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

11.06.2014 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивача підтримала заявлені вимоги і суду показала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2013 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. В теперішній час сторони мешкають окремо. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в розмірі 1200 грн. щомісяця, оскільки розмір доходів відповідача є мінливим. Відповідач в судовому засіданні пред`явлені вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1200 грн. щомісяця на утримання сина до досягнення ним повноліття є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

11.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виготовлення її неповнолітній дочці [PERSON], [INFO], проїзного документа дитини для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу та супроводу батька, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що її дочка [PERSON] прийнята на навчання в Університет Підприємництва та Адміністрації, що знаходиться у м. Люблін (Польща). Для виїзду дочки за кордон потрібна згода відповідача як батька дитини. Втім, місцезнаходження відповідача в даний час невідоме, що змушує позивача вирішувати спір у судовому порядку. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування також надіслав заяву про розгляд справи без його особистої участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо один від одного. З 1999 року відповідач участі у вихованні дитини не бере та не спілкується з нею. [PERSON] прийнята на підготовчо-адаптаційні курси польської мови, для подальшого навчання в Університеті Підприємництва та Адміністрації м. Люблін (Польща) на стаціонарній формі за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр», за напрямком: Журналістика, що підтверджується листом Українсько-Польського Центру Освіти «UniverPL» від 27.02.2014 року № 329/0214. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно пункту 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення проїзного документа дитини та виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків за рішенням суду. Враховуючи те, що тимчасовий виїзд неповнолітньої дочки сторін за кордон відповідає її інтересам, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

11.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 30 липня 2011 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося по причині того, що відповідач не забезпечував сім'ю матеріально, часто виникали сварки. Між ними немає взаємопорозуміння, вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинили з січня 2014 року. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Згідно протоколу судового засідання від 27.08.2014 року компетентного суду Російської федерації згоден з позовом та розглядом справи у його відсутність. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюбу, сторони 30 липня 2011 року зареєстрували шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з січня 2014 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

11.06.2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 30.10.2011 року, оскільки сімейне життя не склалося через те, що чоловік пішов з сім'ї і шлюбні відносини припинені. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю і пояснила, що 30.10.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу [INFO] року народився син [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що з відповідачем постійно виникали сварки, в сім'ї була напружена атмосфера, після чого відповідач пішов з сім'ї. В даний час з віповідачем шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, він проживає з іншою жінкою. Позивачка додала, що спір про поділ майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності сторін на момент розгляду справи відсутній. У судовому засіданні 27.06.2014 року відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно припинив із позивачкою шлюбні відносини через постійні конфлікти, проте заради сина готовий спробувати зберегти сім'ю, просив надати строк для примирення. Ухвалою суду від 27.06.2014 року розгляд справи зупинено, сторонам надано строк у три місяці для примирення. Належно повідомлений про час та місце судових засідань відповідач у судові засідання 26.09.2014 р. та 15.10.2014 р. не з'явився, не надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позивачка у судовому засіданні 15.10.2014 року пояснила, що примирення з відповідачем не відбулося, просить позов задовольнити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Шлюб між сторонами необхідно розірвати зі слідуючих підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (а.с. 5) сторони зареєстрували шлюб 30.10.2011 року. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з показів позивачки у суді збереження їхнього шлюбу суперечить її інтересам, миритися з відповідачем вона не бажає. Судом було надано сторонам строк для примирення три місяці, але стосунки між ними не змінилися. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спір про майно на момент розгляду справи в суді у сторін відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

11.06.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, вказавши, що вони з відповідачем уклали шлюб 08.07.2010 року в виконкомі Ковалівської сільської ради Немирівського району. Від подружнього життя у них народилась дитина: син [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого записаний відповідач. Сімейне життя у них не склалося, тому рішенням Немирівського районного суду від 04.06.2014 року шлюб між ними розірвано. Відповідач після розірвання шлюбу добровільне не виконує свій батьківський обов'язок - не надає її ніяких коштів на утримання сина. Дитина знаходиться на її повному утриманні та вихованні, тому вона вимушена звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів з відповідача. Вона офіційно не працює, доглядає дитину, тимчасові заробітки є єдиним джерелом її доходу, тому вона не може самостійно забезпечити дитині гідні умови для проживання, росту та розвитку. Її відомо, що відповідач разом із батьками займається садівництвом. Він матеріально забезпечений, у нього є можливість надавати допомогу на утримання їхньої дитини. В зв'язку з тим, що її невідомо, яи доходи відповідача носять стабільний характер, тому бажає отримувати кошти на утримання сина втвердій сумі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В свідоцтві про народження серії [NUMBER], яке видане 22.04.2011 року батьком [PERSON] записаний [PERSON] ( а. с. 6 ). Відповідно до довідки за № 265 виданої 05.06.2014 року Сподахівською сілською радою [PERSON], згідно якої її син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні ( а. с. 7 ). Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 243,60 грн. Таким чином суд, із врахуванням вищезазначених обставин, вважає що із відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 11.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

11.06.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 09 листопада 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 874, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

11.06.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 25.04.2009 року та проживали однією родиною до листопада 2013 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Спірне майно відсутнє. Відповідач зобов'язався надавати дитині матеріальне утримання. Причиною припинення сімейно-брачних відносин стало те, що у сторін зникло взаєморозуміння, останнім часом у родині виникали сварки з різних причин, на даний час відповідач мешкає окремо, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з, явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з,явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка втратила до відповідача почуття любові поваги та взаєморозуміння, відповідач у судове засідання не з, явився, не заперечує проти розірвання шлюбу, а саме: не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

11.06.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що від сумісного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює, має дохід, однак про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с.4). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

11.06.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 05.08.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, працює не офіційно, має дохід, однак про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання сина, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 05.08.2006 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON] (а.с.4). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

11.06.2014 року позивач ПАТ «Полтаваобленерго», в особі його структурного підрозділу Кобеляцької філії звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначає, що перевіркою від 05.02.2013 року, яка проводилася працівниками енергопостачальника, було встановлено, що [PERSON] допустила порушення, передбачені п.48 Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, відкритою електропроводкою поза електричним лічильником шляхом накиду проводів на лінію електропередачі. Виявлене порушення відповідачем Правил користування електроенергією, було зафіксоване Актом № 00001825. По акту, на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», проведено обрахунок вартості електричної енергії, яку використала відповідач поза лічильником, розмір якої склав 2390,05 грн. Рахунок по акту вручено споживачу і остання частково сплатила заборгованість в сумі 690,05 грн., залишок боргу склав 1700,00 грн. Крім того, по особовому рахунку за [PERSON] значиться заборгованість за електричну енергію спожиту по лічильнику на суму 578, 55 грн. Тому, позивач прохав стягнути з [PERSON] на його користь вартість електричної енергії, спожитої поза приладом обліку та за лічильником на загальну суму 2278,55 грн. Представник позивача - Жовтяк О.О., подала заяву в якій підтримує позовні вимоги та прохає суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що згідно акту № 00001825 від 05.02.2013 року, виявлено факт порушення відповідачем у житловому будинку за адресою [ADDRESS] Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, відкритою електропроводкою поза електричним лічильником шляхом накиду проводів на лінію електропередачі (а.с. 4-5). Згідно розрахунку за вказаним Актом, збитки внаслідок безоблікового використання електроенергії відповідачем, складають 2390,05 грн. (а.с.8), однак згідно квитанцій про часткове погашення боргу (а.с.7), остаточна сума до сплати становить 1700,00 грн. Таким чином, оскільки, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, то позов підлягає задоволенню. Судові витрати, відповідно до закону, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved