overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

10.11.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 09 вересня 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З липня 2014 року сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 673, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

10.11.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на їх утримання. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10.11.2014 року до досягнення повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO], а потім у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю, погодився сплачувати аліменти на утримання дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У свідоцтвах про народження дітей відповідач записаний їх батьком і в судовому засіданні не оспорює своє батьківство. ( а.с. -4,5) Як зазначила позивачка, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

10.11.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області Одеській області 02.06.2007року, актовий запис №116, посилаючись на те, що перебування у шлюбі, суперечить її волі. Від даного шлюбу в них є дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. На даний час позивачка бажає розірвати шлюб по тій причині, що спільне життя не склалось, подальше проживання і збереження шлюбу, на її думку, стало неможливим. Постійні суперечки негативно впливають на них обох та шкодять інтересам їх дитини. Спільне господарство сторони не ведуть, а позивачка разом з сином мешкає у її батьків. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. За клопотанням відповідача судом сторонам надавався строк на примирення в один місяць, після відновлення провадження, сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на вимогах щодо розірвання шлюбу, а відповідач позов повністю визнав, тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяви про розірвання шлюбу відповідають дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

10.11.2014 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. 13.01.2014 року позивачка змінила предмет позову, зміненій позовній заяві позивачка просить: стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, від якого народилась дочка - [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між ними розірвано рішенням суду від 31.10.2014 року. Після оголошення рішення суду про розірвання шлюбу відповідач відмовився добровільно сплачувати аліменти. Дочка мешкає разом з нею. Позивачка просила позовні вимоги задовольнити та зауважила, що на теперішній час вона перебуває у шлюбі, змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні позовні вимого щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні підлягають задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 31.01.2014 року (а.с.15) Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO] Дитина сторін мешкає з матір'ю [PERSON]. На теперішній час позивачка [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER]. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов'язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини не досягнуто. У відповідності зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітної плати/доходу/ матері, батька, що буде утримуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

10.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач мешкає окремо, працює, отримує дохід, про сім'ю не піклується, матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає, позивачка, не має можливості самостійно утримувати дітей. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини доходу на утримання неповнолітніх дітей. Просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26.07.2003 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем (а.с.4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матір'ю дітей є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с. 3,6). Діти проживають з матір'ю, яка не має можливості утримувати дітей самостійно, коштів на утримання дітей не вистачає, діти потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки діти, що потребують матеріальної допомоги, проживають з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дітей аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, отримує дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243,60 грн. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

10.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач являється батьком дітей, має постійне місце роботи, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. А тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши письмові докази у справі, давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 01.07.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина перебуває на утриманні матері, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 7). [PERSON] працює на підприємстві на посаді завідуючого складом в ПП «Лік Пак» та має стабільний дохід (а.с. 13) В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач являється батьком дитини, на утримання дитини допомогу не надає, та те, що розмір заробітної плати відповідача може змінюватись, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Однак, оскільки відповідач офіційно працює, то в силу ст. 183 СК України з нього слід стягнути аліменти у частці від заробітку. Крім цього, в на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

10.11.2014 року судом було ухвалено заочне рішення по вказаній вище цивільній справі, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» було задоволено. Однак, судом при винесенні рішення не в повній мірі вирішено питання про судові витрати, а саме: витрати на виклик відповідача в судове засідання через оголошення в пресі. До судового засідання сторони не з'явилися. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, встановив наступне. Як випливає з матеріалів справи, 10.11.2014 року судом було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № б/н від 15.03.2011 року у розмірі 7.871 (сім тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 05 (п'ять) копійок та судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок. Дійсно, при винесенні заочного рішення від 10.11.2014 року судом не прийнято рішення стосовно позовної вимоги про стягнення додаткових судових витрат, а саме: плату за оголошення в пресі, повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи, у розмірі 630,00 (шістсот тридцять) гривень, яке було вчинено на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до платіжного доручення № ВОК34В0САН від 14.10.2014 року, позивач сплатив до АТ «УКРЕКСІМБАНК» 630,00 грн. за оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі ст. ст. 208-210, 220, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

10.11.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Центрально - Міський районний відділ ДМС у м.Кривому Розі , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову вказує, що він є власником домоволодіння [ADDRESS], крім нього в будинку зареєстрований ще його син - [PERSON], який більш як 4 роки не проживає за вказаною адресою, місце знаходження його невідоме. В зв'язку з важким матеріальним становищем він не в змозі сам сплачувати комунальні послуги та не може розпорядитися будинком на свій розсуд. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутністі, позовні вимоги визнає в повному обсязі Представник третьої особи Центрально - Міський районний відділ ДМС у м.Кривому Розі в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просить суд прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 20.12.1983 р., будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно домової книги та довідки Квартального комітету №74 від 04.11.2014 р. [PERSON] [INFO],є сином позивача зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та з 2010 року не проживає за вказаною адресою. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач в спірному домоволодінні не проживає з 2010 року., житло за призначенням не використовує більш ніж один рік без поважних причин, відповідно він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

10.11.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, у вигляді земельної ділянки на території Ставрівської сільської ради Красноокнянського району розміром 2,68 га., право на яку посвідчується Державним актом серії ЯА №094796 виданого на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації №156/А від 16.06.2004року. Заповіту померла не залишила, і, позивач, як єдиний син покійної, є спадкоємцем першої черги. Однак, в зв»язку з тим, що позивачу було невідомо про порядок прийняття спадщини, він пропустив строк для звернення за спадщиною, що і спонукало його звернутись до суду із зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивач наполягав на своїх вимогах, представник відповідача позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 13-17 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого виконкомом Ставрівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO];/ар.сп.6/ із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 09.12.1971р., виданого Ставрівською сільською радою Одеської області, позивач є сином померлої [PERSON]; /ар.сп. 7 / відповідно до копії Державного акту серії ЯА №094796 виданого на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації №156/А від 16.06.2004року покійній [PERSON] належала земельна ділянка розміром 2,68га., що розташована на території Ставрівської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області; /ар.сп.12/ із повідомлення Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 02.12.2014р. №2075/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №39060604 від 02.12.2014р. видно, що після смерті [PERSON] , спадкова справа не відкривалась; /ар.сп. 22-23 / ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що зібраних та досліджених доказів достатньо для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для звернення за спадщиною його матері, оскільки, на думку суду, причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважною. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

10.11.2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 05.07.2008 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. З червня 2013 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2008р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З червня 2013 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved