Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

12.12.2018 року Акціонерне товариство «Акцент - Банк» (надалі - АТ «А-Банк») звернулося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі -\~\~відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.10.2011 року [PERSON] 11.10.2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.2.3 та 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://а-banк.сom.uа/terms, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 31.07.2018 року відповідач має заборгованість 51443.06 гривні, яка складається з наступного: 289.89 гривень заборгованість за кредитом; 43627.31 гривень - заборгованість по процентами за користування кредитом; 4600.00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень штраф (фіксована частина) та 2425.86 гривень штраф (процентна складова), яку АТ «А- Банк» просить стягнути з відповідача та судові витрати. Крім того, просить розглядати справу в порядку спрощеного провадження. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду від 22.01.2019 року справу передано за підсудністю до Старосамбірського районного суду Львівської області. 12.02.2019 року справа поступила до Старосамбірського районного суду Львівської області. По справі був призначений автоматизований розподіл між суддями, але призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 року справу передано для розгляду судді Ніточко Л.Й. Ухвалою судді від 12.03.2019 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що розгляд справи слід проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 10 годину 00 хвилин 11.12.2019 року, яке було відкладено. Наказом від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю 07.07.2020 року. З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №571/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.. Ухвалою судді від 20.08.2020 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 04.11.2020 року постановлено розгляд справи продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 24.12.2020 року на 11 годину 40 хвилин, яке було відкладено на 14 годину 30 хвилин 30.03.2021 року. Представник\~позивача\~в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До позовної заяви долучено клопотання від представника позивача в якому він підтримує позовні вимоги\~ в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3 зворотня сторона). Відповідач [PERSON] \~в судовому засіданні проти позову заперечив, підтримав поданий ним відзив (а.с.81-86). Також пояснив, що зняв певну суму коштів з кредитної картки приблизно 100,00 гривень, які мав намір погасити, проте через закінчення строку дії картки не погасив. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази надані позивачем, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.10.2011 року [PERSON] 11.10.2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). \~У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms/ (а.с.7-16). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за договором №б/н від 11.10.2011 року станом на 31.07.2018 року відповідач має заборгованість 51443.06 гривні, яка складається з наступного: 289.89 гривень заборгованість за кредитом; 43627.31 гривень - заборгованість по процентами за користування кредитом; 4600.00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень штраф (фіксована частина) та 2425.86 гривень штраф (процентна складова) (а.с.5). Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1, ч. 2\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 07.02.2017 року процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обгрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 11.10.2011 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні норм права. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Не містить укладений у вигляді заяви-анкети кредитний договір №б/н від 11.10.2011 року, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ «Акцент-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом за договором №б/н від 11.10.2011 року станом на 31.07.2018 року в розмірі 289,89 гривень. В задоволенні решти вимог позову, - відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762,00 гривні, відповідно до\~Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 289,89 гривень, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 9,93 гривень.

Outcome: partial