Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

11 березня 2016 року представник ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 32\~074,49 доларів США, що становить 797\~707,76 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір у відповідності до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 40\~600 доларів США, а позичальник зобовязався повернути суму отриманого кредиту та сплатити відсотки за його використання. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 17 березня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязалась відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. 12 вересня 2012 року між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено додатковий договір №6 до кредитного договору, згідно з умовами якого [PERSON] прийняла всі зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, та на підставі ст. 543 ЦК України стала солідарним боржником. Представник позивача вказує, що відповідачі порушують умови кредитного договору та договору поруки у зв'язку виникла заборгованість, яка станом на 28.01.2016 року становить 32\~074,49 доларів США, у зв'язку з чим представник і звернувся до суду з даним позовом. 12 травня 2016 року представником [PERSON] було подано зустрічний позов, в якому просив суд визнати договір поруки від 17.03.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] таким, що припинив свою дію. В обґрунтування зустрічного позову вказано, що вимогу до поручителя повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням. На думку представника [PERSON] кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строк, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. 26 жовтня 2016 року представником ПАТ «ОТП Банк» було подано заперечення на зустрічну позовну заяву в обґрунтування яких вказано, що зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги. Досудова вимога була направлена відповідачам 11.02.2016 року у зв'язку з чим, на думку представника банку, відсутні підстави для визнання поруки припиненою. 02 грудня 2016 року представником [PERSON] було подано письмові заперечення проти позову зміст яких збігається зі змістом зустрічного позову. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.09.2015 року, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 06.04.2016 року в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав в повному обсязі просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилися, про день, часта місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріли справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 09 липня 2008 [PERSON] звернулась до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» з Анкетою-Заявою №152 фізичної особи на отримання іпотечного кредиту. (а.с. 5-7) 16 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №МL-708/152/2008. (а.с. 9-12) Згідно п. 1.1 ч.2 Кредитного договору, в порядку передбаченому цим договором Банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі зобов'язання, як вони визначені в договорі. Відповідно до Частини №1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 40\~600,00 доларів США на споживчі цілі та оплату комісій банку, строком до 16.07.2015 року. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з Кредитної заявки від 16.07.2008 року, трансакція щодо перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника була підтверджена банком. (а.с. 8) Відтак, банк виконав зобовязання в частині надання кредиту. Відповідно до п. 3 частини 1 Кредитного договору за користування кредитними коштами Відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати плаваючу процентну ставку у вигляді фіксованого відсотку + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,49% річних, а FIDR може змінюватися в залежності від вартості кредитних ресурсів Банку, інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 4 частини 1 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються (щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту). Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів. Шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 16 квітня 2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №МL-708/152/2008 від 16.07.2008 року. (а.с. 13-14) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: -На період з 16.04.2009 р. по 16.09.2009 р. встановлено фіксовану процентну ставку 7% річних, на період з 16.09.2009 р. встановлено плаваючу процентну ставку 6,6% річних + FIDR; -Викладено Графік платежів у новій редакції; -Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів; -Внесено інші зміни. 16 жовтня 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №2 до кредитного договору №МL-708/152/2008 від 16.07.2008 року. (а.с. 15-16) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: -На період з 16.10.2009 р. по 18.01.2010 р. встановлено фіксовану процентну ставку 14,10% річних, на період з 18.01.2010 р. встановлено плаваючу процентну ставку 6,63% річних + FIDR; -Викладено Графік платежів у новій редакції; -Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шлхом сплати позичальником Ануїтетних платежів; -Внесено інші зміни. 16 лютого 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №4 до кредитного договору №МL-708/152/2008 від 16.07.2008 року. (а.с. 17-19) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: -На період з 16.02.2011 р. по 15.11.2011 р. встановлено фіксовану процентну ставку 14,14% річних, на період до повного виконання боргових зобовязань встановлено плаваючу процентну ставку 6,64% річних + FIDR; -Викладено Графік платежів у новій редакції; -Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шлхом сплати позичальником Ануїтетних платежів; -Внесено інші зміни. 16 серпня 2011року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №5 до кредитного договору №МL-708/152/2008 від 16.07.2008 року. (а.с. 21-22) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: -На період з 16.08.2011 р. по 16.04.2012 р. встановлено фіксовану процентну ставку 12,64% річних, на період з 16.04.2012 р. до повного виконання боргових зобовязань встановлено плаваючу процентну ставку 6,64% річних + FIDR; -Викладено Графік платежів у новій редакції; -Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шлхом сплати позичальником Ануїтетних платежів; -Внесено інші зміни. 12 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк», [PERSON] (Позичальник №1), та [PERSON] (Позичальник №2) було укладено Додатковий договір №6 до кредитного договору №МL-708/152/2008 від 16.07.2008 року. (а.с. 23-25) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: -Позичальник №2 приймає всі зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі, внаслідок чого на підставі ст. 543 ЦК України стає боржником, а банк та позичальник №1 шляхом підписання цього додаткового договору надають свою згоду на це; -На період з 17.09.2012 р. до повного виконання боргових зобовязань встановлено плаваючу процентну ставку 6,68% річних + UIRD (за базовий UIRD сторони приймають ставку UIRD що була встановлена (діяла) в передостанній робочий день календарного місяця, що передував даті укладання додаткового договору); -Визначено, що UIRD це український індекс ставок за депозитами фізичних осіб; -Викладено Графік платежів у новій редакції; -Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шлхом сплати позичальником Ануїтетних платежів; -Внесено інші зміни. 18 серпня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк», [PERSON] (Позичальник №1), та [PERSON] (Позичальник №2) було укладено Додатковий договір №6 до кредитного договору №МL-708/152/2008 від 16.07.2008 року. (а.с. 26-30) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: -Позичальник №2 приймає всі зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі, внаслідок чого на підставі ст. 543 ЦК України стає боржником, а банк та позичальник №1 шляхом підписання цього додаткового договору надають свою згоду на це; -На період з 18.08.2014 р. до повного виконання боргових зобовязань встановлено плаваючу процентну ставку 6,68% річних + UIRD (за базовий UIRD сторони приймають ставку UIRD що була встановлена (діяла) в передостанній робочий день календарного місяця, що передував даті укладання додаткового договору); -Визначено, що UIRD це український індекс ставок за депозитами фізичних осіб; -Викладено Графік платежів у новій редакції; -Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів; -Сторони домовилися в строк до 18.08.2014 року провести реструктуризацію боргових зобовязань; -Змінено дату остаточного повернення кредиту до 16.07.2025 року; -Внесено інші зміни. В забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору №МL-708/152/2008, 17 березня 2010 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] (поручитель) було укладено Договір поруки №SR-708/152/2008. (а.с. 31-32) Згідно п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] її боргових зобовязань перед кредитором за Кредитним договором №ML-708/152/2008, в повному обсязі таких зобовязань. Згідно п. 1.2 Договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Станом на дату укладання даного договору строк виконання основного зобовязання був встановлений до 16.07.2015 р., а сума отриманого кредиту 37\~852,79 доларів США. (п. 2.1а Договору поруки) Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, з 17.03.2010 року [PERSON] та [PERSON] стали солідарними боржниками за кредитним договором №ML-708/152/2008 від 16.07.2008 року. 16 лютого 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (поручитель) було укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки №SR-708/152/2008 від 17.03.2010 року. (а.с. 33) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до договору поруки наступного змісту: -Строк повернення основної суми кредиту не пізніше 16.07.2015 р.; -Сума кредиту та розмір боргових зобовязань забезпечених порукою складає 35\~392,30 доларів США; -Внесено інші зміни. 16 серпня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (поручитель) було укладено Додатковий договір №2 до Договору поруки №SR-708/152/2008 від 17.03.2010 року. (а.с. 34) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до договору поруки наступного змісту: -Строк повернення основної суми кредиту не пізніше 16.07.2015 р.; -Сума кредиту та розмір боргових зобовязань забезпечених порукою складає 35\~008,89 доларів США; -Внесено інші зміни. 18 серпня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (поручитель) було укладено Додатковий договір №3 до Договору поруки №SR-708/152/2008 від 17.03.2010 року. (а.с. 35-36) Відповідно до умов даного договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до договору поруки наступного змісту: -Строк повернення основної суми кредиту не пізніше 16.07.2025 р.; -Сума кредиту та розмір боргових зобовязань забезпечених порукою складає 27\~594,52 доларів США; -Внесено інші зміни. Представник позивача в тексті позову та у письмових запереченнях вказує, що у зв'язку з невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 32\~074,49 доларів США, та банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту від обох відповідачів одночасно, оскільки вони є солідарними боржниками. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог до поручителя заперечував, посилаючись на сплив строку протягом якого може бути таку вимогу предявлено, у зв'язку з чим представник відповідача вважає поруку припиненою. Суд погоджується з позицією представника відповідача у зв'язку з чим зазначає наступне. Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. В даному випадку важливого значення набуває момент виникнення у банку права вимагати від позичальника виконання основного зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається зі змісту кредитного договору з наступними редакціями, сторони встановили як строк дії договору до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань в повному обсязі (пункт 7.3 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 16.07.2025 року (пункти 2.3.3 Додаткового договору №7), так і строки виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів (ануїтетні платежі) щомісяця до 17 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом (Додаток №1 до Додаткового договору №7 до кредитного договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Відповідно до п. 2.1.3.1 Додаткового договору №7 до кредитного договору, у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань понад 92 календарних дні чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору в зв'язку з чим позичальник зобовязаний погасити боргові зобовязання в повному розмірі. Судом встановлено, що останній платіж був здійснений позичальником [PERSON] 23.01.2015 року, що підтверджується Випискою з особового рахунку з 01.01.2011 р. по 02.07.2016 р. (а.с. 96-109) Як вже зазначалося, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови кредитного договору і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. (Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року) Враховуючи встановлені судом обставини право банку вимагати дострокового виконання зобовязань за кредитним договором в повному обсязі виникло на 93 день з моменту здійснення останнього платежу, тобто з 26.04.2015 року, а тому саме з цього моменту строк виконання основного зобов'язання є таким, що настав, та саме з цієї дати починається відлік строку позовної давності. Право вимоги до поручителя виникло у банку одночасно з виникненням права вимоги до позичальника (26.04.2015 р.), діяло протягом наступних шести місяців, як то передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України, та припинилося 27.10.2015 рокуу зв'язку з непредявленням банком вимоги до поручителя. При цьому, пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений відповідно до кредитного договору, не предявив протягом шести місяців позову до поручителя про виконання зобовязання, суд приходить до висновку, що зобовязання за договором поруки припинилися. (постанова Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі №6-125цс14) Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-6цс14 у постанова від 17 вересня 2014 р.) За таких обставин суд приходить до висновку, що порука [PERSON] за Договором поруки №№SR708/152/2008 є припиненою, у зв'язку з чим зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд також вказує, що укладанняДодаткових договорів №6 від 12.09.2012 р. та №7 від 18.08.2014 р., де [PERSON] вказана в якості позичальника №2, суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки судом не встановлено отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів у ПАТ «ОТП Банк», а тому і обовязки щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів виникати не можуть. Так, враховуючи положення ст. ст.11, 509, 1054 ЦК України у суду відсутні підстави вважати [PERSON] другим позичальником за кредитним договором №МL-708/152/2008 від 16.07.2008 року. Таким чином судом встановлено, що єдиним боржником за Кредитним договором №МL708/152/2008 є [PERSON]. Як вказує у тексті позову представник позивача, позичальник [PERSON] не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Пунктом 2.1.3.1 Додаткового договору №7 до кредитного договору передбачено, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору у разі невиконання позичальником боргових зобовязань понад 92 календарних дні, у зв'язку з чим позичальник зобовязаний погасити боргові зобовязання в повному розмірі. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 2.1.3.1 кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобовязання. 08 лютого 2016 року на адресу відповідача [PERSON] було надіслано Досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій вимагалося протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги здійснити дострокове виконання боргових зобовязань за кредитним договором, що станом на 29.09.2015 р. становить 30\~668,57 доларів США. (а.с. 39) Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 28.01.2016 року відповідач має заборгованість у сумі 32\~074,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.01.2016 р. становить 797\~707,76 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 26\~286,21 доларів США; відсотки за період з 17.10.2014 р. по 27.01.2016 р. 5\~788,28 доларів США. (а.с. 37) Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» підлягають частковому задоволенню. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 11\~965,62 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial