Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

1. 26.12.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства енергопостачальна компанія «Чернігівобленерго» (далі - відповідач) 100000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої не розглядом утвореною відповідачем комісією його скарги від 19.07.2016 року та не зазначенням у відповіді від 16.08.2016 року посилань на закон і не роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. В обґрунтування позову зазначив, що такими діями відповідача йому завдано душевних страждань і порушено звичайний спосіб життя, оскільки він був змушений звертатися до суду з позовом про захист порушеного права, чим сукупності завдано моральної шкоди. 2. 26.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 100000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2016 року. У позові вказує на те, що внаслідок неналежного виконання рішення суду від 25.01.2016 року та порушення його прав як споживача послуг електропостачання, він відчував душевні страждання, чим завдано моральної шкоди. 3. Ухвалою судді від 28.12.2018 року обидва позови об'єднано в одне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 4. 21.01.2019 року позивач надіслав суду заяву про зменшення ціни першого позову до 3000 грн і відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн, та заяву про зменшення ціни другого позову до 2800 грн і відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн. 5. Протокольною ухвалою суду від 21.01.2019 року заяви позивача про зменшення ціни позовів прийнято до розгляду. 6. У судовому засіданні позивач пред'явлені позови, з урахуванням заяв про зменшення їхньої ціни, підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача позови не визнала. Вона вважає, що у відповідача не було підстав для розгляду по суті звернення позивача від 19.07.2016 року і надання на нього мотивованої відповіді, в зв'язку з тим, що на той час між сторонами існував спір з приводу порядку користування позивачем електричною енергією, який знаходився на розгляді в суді; крім того зазначила, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2016 року було реально виконане відповідачем, про що інформовано державну виконавчу службу. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовів та стягненні на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, тому як, на її думку, заявлена до стягнення сума є завищеною та не співмірною зі складністю справи. 7. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 7.1. Позивач проживає в будинку [ADDRESS], при цьому є споживачем послуг електропостачання, які надає відповідач. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.11.2016 року (цивільна справа № 750/8013/16-ц), яке набрало законної сили 14.12.2016 року (а.с. 6, 7, 11-13), визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо не розгляду скарги позивача від 19.07.2016 року (з приводу умисного не відновлення електропостачання до будинку позивача та ненадання позивачу належним чином оформленого договору про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS]) та не зазначення у відповіді від 16.08.2016 року посилань на закон і не роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення. 7.2. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2016 року (цивільна справа 750/12512/15-ц), яке набрало законної сили 04.04.2016 року (а.с. 28-31), визнано неправомірними дії відповідача з приводу внесення до розрахунку від 01.12.2015 № 1115 заборгованості за спожиту позивачем електричну енергію в сумі 10553 грн 96 коп. та не зазначення в цьому розрахунку наявної на день відключення електропостачання до будинку позивача переплати в сумі 512 грн 25 коп. 21.07.2016 року відповідач надіслав до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів заяву, якою повідомив про виконання рішення суду від 25.01.2016 року; на підтвердження цього надав розрахунок, в якому замість заборгованості вказана переплата в розмірі 512 грн 25 коп. Зазначене стало підставою для винесення державним виконавцем постанови від 22.07.2016 року про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з фактичним виконанням рішення суду (а.с. 74-76). Як випливає з матеріалів справи (а.с. 41), 27.07.2016 року, тобто після закінчення державним виконавцем виконавчого провадження, відповідач надіслав позивачеві лист, яким повідомив про те, що всі розрахунки за електричну енергію, які видані відповідачем після 01.04.2015 року, слід вважати недійсними. Таким чином, відповідач фактично відмовився від виконання рішення суду від 25.01.2016 року після повідомлення державного виконавця про його нібито виконання. 7.3. Оскільки факт порушення відповідачем прав позивача як споживача послуг електропостачання встановлено рішеннями судів від 25.01.2016 року та від 03.11.2016 року, за приписом частини четвертої статті 82 ЦПК України зазначене звільняє позивача від обов'язку доказування вказаних обставин у межах цієї справи. 7.4. Відповідно до положень частини першої, пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій формі. Крім того, частиною другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 7.5. Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок порушення його прав відповідачем позивач відчував душевні страждання, був змушений витрачати час на звернення до суду з позовом з метою захисту своїх прав, що призвело до порушення звичайного способу життя, чим в сукупності підтверджується завдання моральної шкоди. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих відповідачем своїми протиправними діями і бездіяльністю душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивача 4000 грн. 7.6. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того, в силу положень частин четвертої, п'ятої статті 137 цього Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, а також ціни позову та значення справи для сторін. Враховуючи викладене, однотипність складених адвокатом позовних заяв, незначну складність справи, невеликий час і обсяг робіт, виконаний адвокатом у процесі надання правничої допомоги, суд вважає доцільним зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, до 1000 грн. 7.7. Таким чином, пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial