Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

11 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро) про припинення стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що 27.03.2004 між нами позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який був розірваний згідно рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу 18.02.2009. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням суду від 03.04.2009 на користь відповідача з 03.12.2008 року стягуються аліменти на утримання дітей, до досягнення дітьми повноліття. Проте з квітня 2019 року відповідач виїхала за кордон до Ізраїлю де і перебуває досі, з її слів повертатися на Україну вона не збирається, останній раз вона була на Україні, близько тижня, на день народження сина в січні. До грудня 2019 року діти мешкали з бабусею, після чого вони переїхали до квартири позивача, яка належить йому на праві власності. Вихованням, утриманням та забезпеченням розвитку дітей повністю займається позивач, хоча з нього й досі стягуються аліменти на користь відповідача, а тому, з метою припинення стягнення аліментів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. На підставі ухвали суду від 09 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та наполягав на його задоволенні, не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, але в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. У зв`язку з чим, зі згоди позивача, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 01.09.2009 сторони по справі розвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] . Батьками дітей зазначено позивача та відповідача по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Як вбачається з виконавчого листа від 03.04.2009 по справі №2-654/2009, виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, на підставі рішення цього ж суду з позивача на користь відповідача на утримання спільних дітей стягнуто аліменти у розмірі по 1/6 частини з усіх видів заробітку на кожну дитину. Відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер 222, виданого 06.02.2014 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Л.Б., позивачу [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Анлізуючи норми права, які підлягають застосуванню у даному випадку, та мотиви їх застосування судом встановлено наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. В пункті 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як вбачається з акта від 28.07.2020, складеного зі слів сусідів та посвідченим директором ТОВ «УЮТ-2011» [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 20 грудня 2019 року та по теперішній час проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . З інформації витребуваної судом з Державної прикордонної служби України вбачається, що у період з 01.01.2018 по 01.08.2020 відповідач [PERSON] перетинала державний кордон України, а саме, 06.02.2020 здійснено виїзд до м. Тель-Авів, дані щодо в`їзду на територію України відсутні. Таким чином, оскільки після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача були присуджені періодичні платежі, змінилися обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, під час розгляду справи вимоги позивача знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved