Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

11 грудня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 04 травня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 24 квітня 2019 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області. У шлюбі [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Після народження сина між ними стали виникати непорозуміння, мають різня погляди на сімейні відносини, відповідач влаштовував сварки та скандали, це призвело до погіршення відносин та припинення шлюбних відносин. З січня 2019 року спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Після розлучення відповідач самоусунувся від виконання обов`язків щодо утримання дитини, припинив підтримувати із нею будь-який зв`язок. В зв`язку з цим вона була змушена звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. 24 листопада 2020 року Жовтневим районним судом Миколаївської області винесений судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідач з часу, коли дитині виповнився один рік жодного разу не відвідав сина, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним, духовним та моральним розвитком, не виявляє бажання спілкуватися з ним. Свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання. В свою чергу, вона будь-яких перешкод у спілкуванні з сином відповідачу не чинить. Виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області 26 листопада 2020 року за №60, як органом опіки та піклування, було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В зв`язку з викладеним позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений за місцем проживання, про причини неявки не повідомив, в зв`язку з чим, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Крім цього, викликався в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Відзив відповідачем не подано. Третя особа - Служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутності представника Служби, враховуючи наданий висновок. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 10 червня 2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. На підставі ухвали суду від 21 липня 2021 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами загального позовного провадження. З огляду на те, що доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши письмові докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Шлюб зареєстрований 04 травня 2017 року між сторонами, розірваний 24 квітня 2019 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с. 9-10). Після розірвання шлюбу позивачці відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З огляду на свідоцтво про народження, видане виконкомом Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області 04 січня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2 (а.с. 11). 24 листопада 2020 року судом винесений судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) платника податку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а.с. 12). Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , вказане підтверджується довідкою Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 17 вересня 2020 року №1870/02-42 (а.с. 13), довідками про реєстрацію місця проживання особи від 09 липня 2019 року № 1563/02-42 (а.с. 15) та від 24 вересня 2020 року № 1912/02-42 (а.с. 16), довідкою про склад сім`ї Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 24 вересня 2020 року №1913/02-42 (а.с. 17). Відповідно до характеристики наданої Воскресенською селищною радою 24 вересня 2020 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою станом на 25 вересня 2020 року не проживає. Зі слів колишньої дружини та спеціаліста відділу з питань соціального захисту населення Воскресенської селищної ради у вихованні сина участі не приймає, життям дитини не цікавиться. Скарг чи заяв з боку сусідів та односельців на відповідача до селищної ради не надходило (а.с. 14). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов позивачки [PERSON] від 25 вересня 2020 року будинок, за адресою: [ADDRESS] газифікований, підключений до електромережі, водопостачання. Будинок двоповерховий складається з п`яти житлових кімнат, всі зручності розташовані в будинку. Дитина має окрему облаштовану кімнату. Створені всі умови проживання для дитини, для її повноцінного розвитку (а.с. 18). Воскресенською селищною радою Вітовського району Миколаївської області 26 листопада 2020 року прийнято рішення за № 69 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина (а.с. 19). В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] , засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Коханенко О.Г., з огляду на зміст якої відповідач надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджує байдуже ставлення відповідача до дитини та небажання виконувати батьківські обов`язки щодо неї (а.с. 21). Миколаївська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування 07 червня 2021 року дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що відповідач своїм байдужим ставленням до дитини ставить під загрозу забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеного Пленуму роз`яснено, що ухилення батьків від своїх обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Факт ухилення відповідача без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, підтверджується змістом наданих до суду письмових доказів, та є таким, що загрожує здоров`ю, нормальному розвитку, вихованню дитини та її інтересам. В зв`язку з цим, суд визнає позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України на користь держави з відповідач підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,00 грн..

Outcome: approved