Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

11.12.2015 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про витребування безпідставно отриманих грошей, в якому просив стягнути з відповідача отримані грошові кошти в сумі 16830,00 грн.та стягнути судові витрати в розмірі 487,20 грн. судового збору. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, визнав те, що дійсно отримав від позивача суму грошових коштів, зазначену у наданих позивачем розписках та розмір суми грошових коштів, отриманих від позивача, письмового підтвердження яких у позивача не має, всього у розмірі 16830 грн. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 034219 видно, що [PERSON] на підставі рішення Казанківської селищної Ради народних депутатів від 11.09.2000 року №19/258 передається у приватну власність земельна ділянка площею 6,52 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 034220 видно, що [PERSON] на підставі рішення Казанківської селищної Ради народних депутатів від 11.09.2000 року №19/258 передається у приватну власність земельна ділянка площею 6,30 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судом встановлено, що між сторонами дійсно в липні 2015 року було досягнуто усної домовленості щодо укладення договорів оренди земельних ділянок, належних на праві приватної власності відповідачу та його матері [PERSON] Відповідно до розписок від 12.08.2015 року, 16.08.2015 року, 21.08.2015 року, 26.09.2015 року, 10.10.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 11000 грн. в рахунок сплати орендної плати за оренду земельних ділянок. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.13 ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.14 ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Ст.15 ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року визначає, що істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Як встановлено судом, державна реєстрація договору оренди землі в належній формі між[PERSON] та [PERSON] не відбулась, крім того, розписка відповідача [PERSON] про передачу в оренду земельної ділянки позивачу [PERSON] не відповідає вимогам, встановленим законом для договору оренди земельної ділянки, тому суд дійшов до висновку, що договір оренди земельної ділянки між сторонами не є укладеним й не створює прав та обовязків сторін. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212-1215 ЦК України). Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Суд, враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, з урахування положень ч.4 ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про витребування безпідставно отриманих грошей підлягає задоволенню в повному обсязі На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] також підлягають стягненню на користь[PERSON] понесені ним судові витрати у сумі 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved