Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

12.09.2018 до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить [PERSON] і неповнолітню [PERSON] визнати такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на праві приватної власності йому належить зазначена квартира, де зареєстровані відповідачі, які в ній не проживають і це перешкоджає йому вільно розпоряджатися своїм майном. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.10.2019 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання (а.с.16). 11.01.2019 судом ухвалене заочне рішення у справі про задоволення позовної заяви [PERSON] в повному обсязі (а.с.28-29), яке ухвалою суду від 06.04.2020 було скасоване і справу призначено до судового розгляду у загальному порядку (а.с.81) на підставі заяви [PERSON] про скасування заочного рішення (а.с.42-47). 29.10.2020, за клопотанням позивача від 11.09.2020 (а.с.97-98), протокольною ухвалою до участі в справі судом було залучено Орган опіки та піклування Житомирської міської ради як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.109-110). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, просив позов задовольнити і 13.04.2021 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.137), представник ОСББ «Космос-1971» заперечень проти позову не надав. [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] у судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки не повідомила. 12.04.2021 представник органу опіки та піклування надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги щодо неповнолітньої дитини не підтримує (а.с.131). Враховуючи викладені обставини, згідно ст.280-282 ЦПК України і за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копіями Свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 03.02.2004, витягу реєстрації права власності на нерухоме майно за №3690328 від 26.05.2004, Технічного паспорта на квартиру від 05.05.2004 (а.с.9, 10-11). Згідно наданих 25.09.2018 Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а.с.14, 14) відомостей, довідки ОСББ «Космос-1971» про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги №1127 від 04.09.2018 (а.с.7), копії довідки ОСББ «Космос-1971» за №345 від 02.04.2019 (а.с.55), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно акта ОСББ «Космос-1971» від 04.09.2018 (а.с.8), відповідачі за вказаною адресою з жовтня місяця 2016 року житло не займають, у зв`язку з чим, за користування приміщенням та комунальні послуги грошові кошти не сплачують, що спричиняє позивачу незручності у володінні житловим приміщенням. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили той факт, що відповідачі більше шести місяців не проживають за адресою: [ADDRESS] , житло покинули добровільно. На ствердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресована кореспонденція, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до ст.391 ЦК України, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статею 41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Стаття 383 ЦК України і ст.150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР, з врахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України тільки члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст.71, 72 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах Закону.

Outcome: approved