Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

12.07.2017 позивач звернувся до суду з позовом та з урахуванням зменшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму інфляційного збільшення боргу та 3 % річних у розмірі 1342, 10 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 31.10.2011 між [PERSON] та ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» було укладено договір № 120391117 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Вказує, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.06.2015 позовні вимоги ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість у розмірі 1557, 75 грн. та неустойку у розмірі 1557,75 грн. 24.03.2016 позивач отримав від відповідача дані грошові кошти через органи державної виконавчої служби. Позивач вважає, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, а тому з останнього підлягає до стягнення сума інфляційного збільшення боргу та 3 % річних у розмірі 1342, 10 грн. в порядку ст. 625 ЦК України Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити з наведених вище підстав. 12.04.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 12.04.2017 судом направлено запит до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 12.04.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. 13.12.2017 на адресу суду представником позивача подано уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 13.12.2017 відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. 13.05.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Судові повістки, що направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання, не були отримані та повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.10.2011 між [PERSON] та ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» було укладено договір № 120391117 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання (а.с.55-56). Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.06.2015 позовні вимоги ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість у розмірі 1557, 75 грн. та неустойку у розмірі 1557,75 грн.(а.с.14-15) На виконання даного рішення суду Солом'янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист та звернуто рішення до примусового виконання, яке в подальшому було виконано в повному обсязі лише 24.03.2016 . Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив прострочення виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачем, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 29.03.2014 по 24.03.2016 у розмірі 93,08 грн. (1557,75 грн.: 100% * 3% : 365 днів * 726 днів прострочення = 93,08 грн.) Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні витрати за період з 01.03.2014 по 24.03.2016 в розмірі 1249,02 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційного збільшення у розмірі 1249,02 грн. та 3 % річних у розмірі 93,08 грн. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved