Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

10.12.2015 року Служба у справах дітей Марківської райдержадміністрації Луганської області в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.01.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Приблизно 11 років [PERSON] та [PERSON] разом не проживають, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Після розлучення дитина проживала з матір'ю, але з 2014 року [PERSON] життям дитини не цікавиться та матеріальної допомоги на його виховання не надає. Дитина проживає разом з бабусею [PERSON]. [PERSON] проживає в м.Луганськ, відповідач [PERSON] з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає, аліменти сплачує не регулярно. Батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток свого сина, не цікавляться його навчанням, та взагалі не піклуються з ним. В зв'язку з цим представник служби у справах дітей Марківської райдержадміністрації ставить питання про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Прокурор вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде позитивно впливати на дитину та відповідатиме її інтересам, третя особа [PERSON] має всі необхідні характеристики для призначення її опікуном. Представник позивача Олексієнко В.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] надала заяву в якій просила позбавити її батьківських прав відносно [PERSON] у зв'язку з тим, що на даний час вона не може в повному обсязі виконувати свої батьківські обов'язки. Проти призначення опікуном [PERSON] не заперечує. Третя особа [PERSON] до суду не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши позивача, відповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника обґрунтований, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] видане 16.01.2004 року (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.17). На даний час дитина проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS], про що свідчить довідка видана виконкомом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області (а.с.11). Відповідачі не приймають ні якої участі у вихованні сина, не виявляють турботи про дитину, не надають необхідних умов для розвитку, та навчання сина, не турбуються його здоров'ям, матеріально не утримують та не цікавляться його життям. Питання щодо виховання та утримання [PERSON] належить [PERSON]. Крім цього, відповідачі написали заяву до служби у справах дітей Марківської районної державної адміністрації, в якій дали згоду щодо позбавлення їх батьківських прав по відношенню до свого сина. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадян Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів (а.с.4). Відповідно до вимог ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї ( ч.5 ст.150 СК України) Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Жодних доказів, які б свідчили про належне піклування відповідачів про свого сина [PERSON] , у справі немає. Вихованням [PERSON] займається [PERSON], [INFO], яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Вона бажає взяти під опіку свого онука [PERSON], [INFO], який народився від шлюбу її доньки [PERSON] [PERSON] не заперечує проти того, щоб [PERSON] була опікуном над [PERSON] (а.с.16). Відповідно до характеристики, виданої директором Бондарівської гімназії вбачається, що [PERSON] навчається у вказаній гімназії з 1 вересня 2014 року, є переселенцем із зони АТО. Володіє навчальним матеріалом на середньому та достатньому рівні. На уроках є неуважним, потребує постійного контролю у навчанні та дисципліні. Активний реагує на похвалу і намагається покращити знання. Протягом 2014-2015 року батьки не брали участі у вихованні дитини, не відвідували батьківські збори, шкільні та позаурочні заходи. Не брали участь у ремонті класної кімнати. Дитина знаходиться на вихованні у бабусі та дідуся і проживає разом з ними. Бабуся приділяє належну увагу вихованню онука. Постійно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням хлопця, контролює поведінку, приймає участь у ремонті класної кімнати (а.с.17). З наданих до суду матеріалів справи: а саме з побутової характеристики [PERSON] та [PERSON] яка є позитивною, а також відповідно до акту обстеження їх умов проживання, вбачається що вони можуть бути призначені опікунами неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.14,15). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що відповідачі ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини, оскільки відповідачі не цікавляться розвитком дитини, не спілкуються з ним, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей не утримують його матеріально - і як наслідок, необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved