Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

11.06.2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивованим тим, що 22.06.2007року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві за актовим записом №527 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Разом з тим, позивач у позові зазначила, що з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків з 20.05.2015року, почуття поваги та любові втрачено. Подальше збереження сім'ї та примирення вважає неможливим, їх спільні діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 2/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідча щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з вкладених підстав. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково. Не заперечували проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, та не заперечували проти стягнення аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 500-600гривень щомісяця. Дослідивши матеріали справи, заслушавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 22.06.2007року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві за актовим записом №527 (а.с.9). Із матеріалів справи вбачається, що від даного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], згідно свідоцтв про народження яких відповідач у справі є їхнім батьком (а.с.10-11). В ході розгляду справи судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір'ю та перебувають на її повному утриманні, в той час як з боку відповідача належним чином його батьківський обов'язок не виконується. Доказів зворотного в розпорядження суду не надано. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Разом з тим, обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям з 20.05.2015року припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню, оскільки при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатним, враховує його стан здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 11.06.2015року, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. З огляду на те, що діти проживають із матір'ю, враховуючи (як того вимагає ст.182 СК України) матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на утримання дво дітей аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, тобто з 11.06.2015 року, і до досягнення дітьми повноліття, оскільки батько проживає окремо від дітей і на нього законом покладено обов'язок їх утримувати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial