Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

11 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 40682 грн. 50 коп. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилався на те, що 30 липня 2015 року позивач уклав з відповідачем договір позики грошей, згідно якого передав відповідачу грошові кошти у сумі 16000 грн. строком повернення до 30 липня 2018 року. На підтвердження укладення договору [PERSON] була власноруч написана розписка 30 липня 2015 року, про отримання [PERSON] від [PERSON] вищевказаної позики у розмірі 16000 грн. В порушення умов договору позики грошей відповідач свої зобовязання належним чином не виконав. У звязку з чим, за договором позики грошей станом на 30 квітня 2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 40682 грн. 50 коп., з якої 16000 грн. заборгованість за сумою боргу; 24682 грн. 50 коп. проценти за користування позикою. У судове засідання позивач, представник позивача не зявились, в поданій суду письмовій заяві представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30 липня 2015 року за договором позики грошей № б/н, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній отримав грошові кошти на загальну суму 16000 грн. Відповідно до п.4.1. договору позики грошей, позичальник зобовязаний повністю повернути позику за цим договором згідно графіка частками в термін до 30 липня 2018 року. Відповідно до пункту 4.4. договору позики грошей, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% процентів в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 16000 грн. згідно розписки від 30 липня 2015 року. З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач в порушення умов вищевказаного договору позики грошей не виконав взятих на себе обовязків, у звязку з чим станом на 30 липня 2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 40682 грн. 50 коп., з якої 16000 грн. заборгованість за сумою боргу; 24682 грн. 50 коп. проценти за користування позикою. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved