Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

11.09.2020 року до суду звернувся позивач КС «Добробут» з позовом про стягнення заборгованості до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і [PERSON] , 30.09.2020 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадженні без виклику сторін на 01.12.2020 року. Відповідачами відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 КПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2018 року в загальній сумі 34167 грн., 10 коп., з яких 25646.21 грн., - заборгованість за кредитом; 8520.89 грн., - заборгованість за процентом за користування кредитом за період з 24.07.2020 року по 01.09.2020 року і понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 21.08.2018 року між кредитною спілкою «Добробут» та відповідачем [PERSON] , було укладено кредитний договір згідно якого відповідачеві [PERSON] , було видано кредит в розмірі 43750.00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового призначення, платності і забезпеченості, а відповідач [PERSON] , зобов`язувалася повернути кредит і проценти за користування кредитом. Строк дії кредитного договору становить 24 місяці, тобто з 21.08.2018 року по 21.08.2020 року і діє до повного виконання відповідачем. Строк за цим договором розпочинається з дня видачі кредиту і закінчується до повного погашення кредиту. Факт отримання кредиту підтверджується видатковими касовими ордерами № 356 від 21.08.2018 року, № 361 від 22.08.2018 року Між позивачем та відповідачем був погоджений графік погашення кредиту. В забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , і [PERSON] , були укладені договори поруки від 21.08.2018 року. Відповідно до умов договорів поруки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , і [PERSON] , відповідають за зобов`язаннями відповідача [PERSON] , в повному об`ємі, тобто за повернення кредиту виплату відсотків за його користування на умовах кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, кредит та проценти за кредитом не сплачувала. Станом на 01.09.2020 року відповідач [PERSON] , має наступну заборгованість за кредитом - загальна сума 34167 грн., 10 коп., з якої: - 25646.21 грн., - заборгованість за кредитом; -8520.89 грн., - заборгованість за процентом за користування кредитом за період з 24.07.2020 року по 01.09.2020 року Відповідачі неодноразово повідомлялись письмово про необхідність погасати заборгованість, що виникла за укладеним кредитним договором. Проте будь-яких дій на належне виконання взятих на себе зобов`язань ними не вчинено, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачами відзиви на позовну заяву не надані. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що: 21.08.2018 року між кредитною спілкою «Добробут» та відповідачем [PERSON] , був укладений кредитний договір № 31Т/18, що підтверджується копією договору. Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з кредитного договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. ч. 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] , кредит в розмірі 43750.00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового призначення, платності і забезпеченості, а відповідач [PERSON] зобов`язувалася повернути кредит і проценти за користування кредитом, що підтверджується умовами кредитного договору № 31Т/18. Строк дії кредитного договору становить 24 місяці, тобто з 21.08.2018 року по 21.08.2020 року і діє до повного виконання відповідачем. Строк за цим договором розпочинається з дня видачі кредиту і закінчується до повного погашення кредиту. Факт отримання відповідачем [PERSON] , кредиту підтверджується видатковими касовими ордерами № 356 від 21.08.2018 року, № 361 від 22.08.2018 року, що підтверджується копіями касових ордерів. Також між позивачем та відповідачем був погоджений графік погашення кредиту Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки за укладеним кредитним договором, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів № 356 від 21.08.2018 року, № 361 від 22.08.2018 року. В свою чергу відповідач [PERSON] , належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання згідно розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був внесений відповідачем [PERSON] , 05.02.2020 року. Після чого внесення грошових сум на погашення кредиту було припинено. Строк дії кредитного договору № 31Т/18 від 21.08.2018 року закінчився 21.08.2020 року. Заборгованість відповідача [PERSON] , станом на 01.09.2020 року за кредитним договором складає - загальна сума 34167 грн., 10 коп., з якої: - 25646.21 грн., - заборгованість за кредитом; -8520.89 грн., - заборгованість за процентом за користування кредитом за період з 24.07.2020 року по 01.09.2020 року , що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості за укладеним кредитним договором. Таким чином судом встановлено, що позивачем порушені права відповідача шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Таким чином судом встановлено, що права позивача є порушеними в зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] , взятих на себе за укладеним кредитним договором зобов`язань та підлягають захисту, відповідно до способу їх захисту, обраному позивачем, з яким погоджується суд та який передбачений нормами ЦК України, в частині стягнення з боржника за укладеним кредитним договором суми заборгованості . Виходячи з вище викладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] , підлягає стягненню заборгованість за укладеним кредитним договором № 31Т/18 від 21.08.2020 року на користь КС «Добробут » в загальній сумі - 34167 грн., 10 коп., з якої: - 25646.21 грн., - заборгованість за кредитом; -8520.89 грн., - заборгованість за процентом за користування кредитом за період з 24.07.2020 року по 01.09.2020 року Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором відповідачем [PERSON] , були укладені три договори поруки з відповідачами: [PERSON] , [PERSON] ,, і [PERSON] , що підтверджується копіями договорів поруки. Відповідно до умов зазначених вище договорів поруки відповідачі [PERSON] , [PERSON] ,, і [PERSON] , несуть відповідальність перед позивачем за неналежне виконання, або невиконання боржником [PERSON] , взятих на себе зобов`язань, в повному об`ємі, тобто за повернення кредиту та за сплату процентів за його користування, відповідно до умов укладеного кредитного договору Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник,включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1.2 ст.554 ЦК України) У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Частиною четвертою ст. 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії договору поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимогу до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя. З аналізу даної правової норми вбачається, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій ст. 559 ЦК України), не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення) позову, кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки обумовлене ним припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «Пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної вимоги, а не будь-якої іншої письмової вимоги про погашення заборгованості до боржника, однак і в такому випадку кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: approved