Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

12.05.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди майна (а.с. № 4-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.06.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а.с. № 31). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачем 08.05.2019р. уклав Договір оренди майна № 08.05.19, де предметом договору є тимчасове платне користування (2 700грн. за кожний вагончик щомісячно) будівельними вагончиками в кількості 4 -х шт. та вартістю кожний -35 000 грн. Втім, ні після отримання майна в оренду з 08.05.2019р., ні станом на день подачі позову відповідач не сплатив жодного платежу орендної плати за Договором № 08.05.19 від 08.05.2019р., а також не повертає будівельні вагончики. Позивач навіть не знає, де вони знаходяться, він намагався вирішити спірне питання з відповідачем шляхом перемовин, відповідач обіцяв сплатити суму заборгованості, втім не сплатив. Направлену на ім`я [PERSON] письмову вимогу 02.04.2021р., де ставилося питання сплатити всю суму заборгованості за оренду майна в загальному розмірі 259 200 грн.. та було повідомлено про розірвання договору оренди майна [PERSON] , відповідач не отримав, не реагує ні на дзвінки, ні на телефонне листування. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 16, 525, 526, 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди майна у загальному розмірі 399 200грн. (259 200грн. (орендна плата за рік) + 140 000грн.(вартість 4-х будівельних вагончиків). Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України було проведено 18.10.2021р. (а.с. №41). Відповідач [PERSON] в підготовчі засідання у справі, які були призначені на 21.07.2021р. та 18.10.2021р., а також в судове засідання, яке було призначено на 08.12.2021р., не з,явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме за адресою реєстрації, яка надана ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 24), втім конверти повернулися суду з позначками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 27,43). У зв`язку з цим, судом на офіційному сайті «Судова влада України» були розміщені оголошення про виклик відповідача в підготовче засідання 18.10.2021р. та в судове засідання 08.12.2021р. (а.с. № 38, 46). Крім того, відповідач в підготовчі засідання 21.07.2021р. та 18.10.2021р. та в судове засідання 08.12.2021р., викликався шляхом направлення sms-повідомлення, які ним отримані вчасно та на які відповідач не відреагував (а.с. № 33, 37, 45). Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень та п.4 ч. 8, 11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, тричі поспіль до суду не з`явився, згідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач [PERSON] в судове засідання 08.12.2021р. не з,явився, суду на е/пошту 07.12.2021р. направив заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. № 47). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні 08.12.2021р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.05.2019р. [PERSON] уклав Договір оренди майна № 08.05.19 з [PERSON] , де предметом договору є тимчасове платне користування будівельними вагончиками (розмір 6,0 м * 2,4 м) в кількості 4 -х шт. (а.с. № 8-10, 14). Вартість одного будівельного вагончику складає 35 000 грн., відповідно до видаткової накладної № 968 від 12.12.2017р., де зазначено, що загальна вартість майна, що передається в оренду складає 140 000 грн. (а.с. № 15). Пунктом 3 Договору передбачено, що майно передається в оренду строком на три місяці з моменту прийняття об`єктів, що орендуються, з подальшою пролонгацією, якщо у сторін не було письмових повідомлень про намір його розірвати. Орендовані будівельні вагончики в кількості 4-х шт. відповідач отримав особисто, відповідно до Акту прийому-передачі майна від 08.05.2019р. на 3 арк., що підтверджено особистим підписом відповідача (а.с. № 11, 12, 13). Втім, після отримання майна в оренду з 08.05.2019р. і по теперішнього часу відповідач не сплатив жодного платежу орендної плати за Договором № 08.05.19 від 08.05.2019р. 02.04.2021р. позивач надіслав рекомендованим листом письмову вимогу на ім`я [PERSON] , в якій наполягав сплатити всю суму заборгованості за оренду майна в загальному розмірі 259 200 грн. (виходячи із розрахунку 2 700 грн. * 4 шт. * 24 місяці) та повідомляв про розірвання договору оренди майна від 08.05.2019р. з 02.04.2021р. з вимогою повернути будівельні вагончики і доставити їх за адресою: [ADDRESS] (а.с. №18). Конверт з цією вимогою повернувся позивачу, при тому, що письмова вимога була направлена за адресою, яку зазначив по тексту Договору сам [PERSON] (а.с. № 8-10, 19). Позивач не має змоги перевірити порядок використання орендарем майна, що орендується, на виконання вимог п. 6.3.1 Договору, тому що відповідач не повідомив, за якими адресами знаходяться орендовані будівельні вагончики. Відповідно до п.7.1. Договору зазначено, що ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини несе Орендар, тобто відповідач у справі. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] не сплатив заборговану орендну плату і не повернув орендоване майно, чим порушив виконання взятого на себе зобов`язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до норм ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до норм ст.ст. 319, 321 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Розглядаючи цивільно-правовий спір, суд погоджується з твердженнями позивача, що існує фактичне порушення законних прав останнього отримати плату за майно, яке ним передане в оренду відповідачу і відповідно отримати компенсацію від відповідача за втрату майна, що було передано йому в оренду. Отже, судом встановлено та не спростовано відповідачем (який тричі отримував виклики до суду, sms-повідомлення отримані ним завчасно та особисто, оскільки були направлені судом на номер телефону, який зазначено самим відповідачем по тексту Договору - а.с. № 8-10, 33, 37,45), що [PERSON] не сплатив суму орендної плати за користування будівельними вагончиками в кількості 4 шт. на протязі 24 місяців, чим заборгував позивачу кошти у розмірі 259 200 грн. Отже позивач має право отримати матеріальну компенсацію за втрату майна у розмірі 140 000 грн. та орендну плату за 1 рік - 259 200 грн., отже загалом суму - 399 200 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені останнім по сплаті при подачі позову судового збору у розмірі 3 992 грн. (а.с. № 3). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved