Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

10.10.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що 19.04.2008 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який розірваний згідно рішення Краснолиманського міського суду від 11.04.2018. Від шлюбу вони мають\~сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до судового наказу Краснолиманського міського суду Донецької області від 22.05.2018 по справі №236/720/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття. З грудня 2014 року він проживає однією сімєю з іншою жінкою [PERSON] Від спільного проживання у них 27.07.2018 народився син [PERSON], [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв'язку з необхідністю утримувати нинішню сім'ю у нього немає можливості сплачувати призначений судом розмір аліментів. Просив зменшити розмір утримуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1\\4 до 1\\6 частини його заробітку. Ухвалою суду від 29.10.2018 відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання, запропоновано відповідачці надати відзив на позовну заяву (а.с.16). Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити у звязку з тими обставинами, що позивачем не доведено, що у нього змінився матеріальний стан або погіршилося здоровя, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а тому народження другої дитини не повинно обмежувати права та інтереси дитини, народженої раніше; крім того [PERSON] має також сезонний дохід від вирощування картоплі (а.с.22-23). Ухвалою суду від 14.11.2018 закрито підготовче провадження, призначений судовий розгляд справи по суті (а.с.30). В судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, надала пояснення, аналогічні викладеним в відзиві на позовну заяву, просила у позові відмовити. Вислухавши сторони, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.04.2008. Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО №216801, яке видано 22.07.2008 виконавчим комітетом Кіровської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області (а. с. 8). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.04.2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Судовим наказом, який видано Краснолиманським міським судом Донецької області 22.05.2018 по справі №236/720/18, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). На теперішній час позивач проживає однією сімєю з [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї за адресою: с. Терни, вул. Землянського, 21 (а.с.33). Від спільного проживання у них 27.07.2018 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО №787329, виданого 14 серпня 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.10). [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.10.2018 року по 27 липня 2021 року, отримує державну допомогу при народженні дитини, з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року - 10320 грн., з 01.08.2018 року по 31.07.20121 року по 860 грн. (а.с.34). Позивач [PERSON] працює на посаді вчителя у Тернівському НВК управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради, відповідно до довідок про доходи його дохід за період з лютого по липень 2018 року становив 63130,72 грн., з серпня по жовтень 2018 року - 31213,91 грн., без урахуванням аліментів 17025,27 грн. (а.с.11, 36). Відповідач [PERSON] не працевлаштована, що підтверджується копією трудової книжки серії АХ №708784 (а.с.40-41). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Зокрема, появлення у складі сім'ї платника аліментів осіб, відносно яких він має обов'язок з їх утримання (інші неповнолітні діти) може бути враховано за вимогою платника аліментів як обставина, що спричинила погіршення його матеріального стану. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 13,\~81,\~82 ЦПК України,\~кожна сторона\~зобов'язана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено, що після стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] його сімейний стан змінився, у нього з іншою жінкою [PERSON] народився син [PERSON], якого згідно з вимогами ст. 180 СК України він, як батько, зобовязаний утримувати до досягнення дитиною повноліття. Крім того на утриманні [PERSON] в теперішній час перебуває [PERSON], з якою він спільно проживає, та яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною за їх спільною дитиною, що підтверджується наданими позивачем доказами: довідкою про склад сімї, свідоцтвом про народження дитини, наказом про надання відпустки по догляду за дитиною. В той час, як доходи, які отримував та отримує [PERSON], працюючи на посаді вчителя не збільшилися (а.с.11, 36). Таким чином, суд вбачає зміну сімейного стану у платника аліментів, в порівнянні з його становищем на момент видачі судового наказу, що відповідно до положень ст.192\~СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Суд критично ставиться до доводів відповідачки щодо отримання додаткового доходу позивачем від вирощування овочів, оскільки ці обставини не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Тому при вирішенні даного спору слід врахувати обов'язок обох батьків на утримання кожної дитини та можливість матері (відповідача) теж надавати посильну допомогу. Суд враховує,\~що \~відповідач [PERSON]\~не працює,\~постійного доходу\~не має,\~і позивач\~ці обставини\~в ході\~судового розгляду\~не спростовані;\~втім,\~дитина \~-\~[PERSON]\~ підростає,\~у звязку\~з чим\~збільшуються витрати\~на його\~утримання, що\~законодавчо підтверджується\~прожитковим мінімумом\~для осіб\~вказаної категорії.\~ Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту зміни його сімейного стану, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.\~76-80\~ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, але виходячи з принципу рівності дітей, необхідності задовольняти потреби кожної дитини, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову, а саме про зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] за судовим наказом з 1/4 частини до 1/5 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Але в пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, розяснено, що у новому розмірі аліменти справляються з дня набрання рішенням законної сили. Розв'язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8\~статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. як за позов немайнового характеру, що підтверджено квитанцією № 24 від 10.10.2018 року (а.с.2), оскільки судом позовні вимоги задоволені частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 352,40 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: partial