Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

10.10.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: - скасувати арешт, зареєстрований 14 травня 2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 7182433, на все нерухоме майно [PERSON] ; - цивільну справу за даним позовом слухати в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступним. 18 вересня 2018 року на адресу Позивача з Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби надійшов лист вих. № 13211, в якому було зазначено, шо згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження 05.02.2012 року для забезпечення виконання рішення суду, а саме виконавчого листа № 2-1240 від 23.02.2001 року, який видав Ватутінський районний суд про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22.10.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про розшук майна боржника, а саме автомобіля марки ВАЗ 21063 н.з. [NUMBER] , який згідно повідомлення МРЕВ ДАІ належить боржнику. 25.06.2014 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п. 6 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження шодо виконання виконавчого листа № 2-1240 від 23.02.2001 року (закінчення строку для даного виду стягнень). Виконавчий документ разом з постановою про закінчення виконавчого провадження надіслано до Ватутінського районного суду, а саме виконавче провадження у зв`язку із закінченням строку зберігання знищено. Однак арешт прн цьому державним виконавцем з майна Позивача знято не було, і станом на 10.10.2018 року під арештом перебуває все рухоме та нерухоме майно Позивача. На запит Позивача приватним нотаріусом Кагарлицького районного районного нотаріального округу 05.10.2018 року було сформовано довідкову інформацію з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, в якій зазначено, що за реєстраційним номером 7182433, зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: Постанова АА 662278 від 06.05.2008 року Відділу виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, тип обтяження: арешт нерухомого майна, власник: [PERSON] . Таким чином, на даний час па належне Позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від його характеру. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно ч.ч. 1 - 4 ст. 57 зазначеного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового нрава та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За частиною 2 статті 19 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається впорядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Іншого позову до відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав подано не було. На підставі наведеного,

Outcome: approved