Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що в період з 01.07.2008 року по 31.03.2012р. включно, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавались КП «Кіровоградське водопровідно каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради». З 01.04.2012 року правонаступником прав і обовязків КП « Кіровоградське водопровідно каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради » є обласне комунальне виробниче підприємство « Дніпро Кіровоград ». Власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON]. Шляхом відкриття особового рахунку №1451155 та видачею абонентської книжки, споживач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Абоненту було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 5241,63 грн. за період з 01.10.2009р. по 31.12.2014р. включно. Зі свого боку позивач договірні зобовязання виконує в повному обсязі у відповідності до умов договору та чинного законодавства України. В свою чергу відповідач свої зобовязання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує. Станом на 01.01.2015р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 2995,23 грн. за період з 01.10.2009 року по 31.12.2014р. включно. Просить стягнути з відповідача на користь обласного комунального виробничого підприємства « Дніпро Кіровоград » борг за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 2995,23 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 369,53 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 820,72 грн., а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Крім того пояснила, що в даному випадку було переривання строку позовної давності оплатами, здійсненими у грудні 2009 року у сумі 110,08 грн., у березні 2010 року у сумі 53,80 грн., у лютому 2011 році у сумі 122,92 грн., у квітні 2011 році у сумі 103,20 грн., жовті 2012 році у сумі 897,82 грн., лютому 2013 році у сумі 226,45 грн., у березні 2013 році у сумі 111,30 грн., у жовтні 2013 році у сумі 431 грн., у грудні 2013 році у сумі 111,30 грн., у червні 2014 році у сумі 74,20 гр., у жовтні 2014 року у сумі 59,90 грн. З 27.10.2009р. по 27.02.2012р. нарахування здійснювалося по нормі на 2-х осіб. Споживач повинен щомісяця знімати показання лічильника та повідомляти підприємство про зміни в кількості проживаючих осіб. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити, пояснила, що вважає позовні вимоги про стягнення з неї боргу за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2995,23 грн., 3% річних в сумі 369,53 грн., індекс інфляції в сумі 820,72 грн., судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього 4185,48 грн. необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. В позові вказано, що власником квартири [ADDRESS] являється вона. Шляхом відкриття особового рахунку №1451155 та видачею абонентської книжки, споживач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Йому було надано послуги на суму 5241,63 грн., за період з 01.10.2009 року по 31.12.2014р. включно. Станом на 01.01.2015 року заборгованість становить 2995,23 грн. При цьому позивач посилається на нормативні акти, які передбачають обовязок власника та споживача оплачувати послуги водопостачання та водовідведення. Відповідно до договору дарування від 26.09.2013 року вказана квартира була подарована їй та зареєстроване право власності на неї. З січня 2014 року вона почала оплачувати послуги позивача за грудень 2013 року по показанням лічильника, так як до цього, бувший власник сплатив послуги на 07.11.2013р. Заборгованості по сплаті послуг позивача у неї немає. 10.12.2013 року у розрахунковій книжці зроблено запис про те, що на 01.11.2013 року на показання лічильника 405 м. куб. рахується борг в сумі 2928,99 грн. за період з 2009р. по 2012р., так як нарахування відбулося на двох осіб. Відповідно до довідки №86 від 09.12.2013 року квартального комітету №25 Ленінського району м. Кіровограда в квартирі [ADDRESS] з 08.11.2003 року згідно домової книги ніхто не зареєстрований. Таким чином, до 26 вересня 2013 року вона не являлася ані власником кватири, ані споживачем послуг позивача, тому борг розрахований за період з 2009 року по 2012р. до неї не має ніякого відношення. Крім того вважає, що сплив строк позовної давності, тому просить суд застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 3/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Вячеслава Чорновола, 43 на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору дарування від 26 вересня 2013 року ( а.с. 19-20, 21), дану частину будинку відповідачу було подаровано її матірю [PERSON]. З довідки квартального комітету №25 від 20 січня 2014 року за №101 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] з 08.11.2003 року по даний час ніхто не зареєстрований. За вказаною адресою з 08.11.2003 року власником була [PERSON] до 26.09.2013 року. З 26.09.2013 року власником даної квартири є [PERSON] ( а.с. 7 ). Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що абоненту [PERSON] було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 5241,63 грн. за період з 01.10.2009р. по 31.12.2014р. включно, за яку було здійснено в різні періоди, починаючи з грудня 2009 року по жовтень 2014р. часткову оплату, та станом на 01.01.2015 року заборгованість відповідача становить 2995 грн. 23 коп. ( а.с. 4 ). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі фактичних договірних відносин щодо оплати отриманих послуг водопостачання та водовідведення, якому кореспондує право вимоги кредитора ( ч. 1 ст. 509 ЦК України ) щодо отримання грошових коштів за надані послуги, є грошовим зобовязанням. У звязку з цим на зазначені правовідносини поширюється дія норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно - правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-ІV «Про житлово комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що згідно розрахунку попередній власник та відповідач здійснювали часткову оплату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в деякі періоди у більшому розмірі чим було нараховано за відповідний період, тобто своїми діями попередній власник та відповідач [PERSON] визнавали борг і переривали строк позовної давності, тому суд вважає за необхідність позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 2995 грн. 23 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 369 грн. 53 коп., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 820 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved