Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

1.10.2013 р. позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], терті особи Восьма Харківська державна нотаріальна контора, Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного сумісного проживання та визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом. В ході розгляду справи, позивачем було подано уточнений позов до [PERSON], Харківської міської ради, треті особи: Восьма Харківська державна нотаріальна контора, Перша Харківська державна нотаріальна контора, в якому позивач остаточно просила суд встановити факт постійного сумісного проживання [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] та визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом від 25 червня 2012 року, видного [PERSON] на її ім'я на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 1997 року № Н30-7046 та договору купівлі-продажу від 03.07.2003 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] був його батько [PERSON], який фактично проживав з померлим та прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, але був зареєстрований за іншою адресою та належним чином не оформив свої спадкові права на спадщину після смерті свого сина. [PERSON] 25 червня 2012 року залишив на ім'я [PERSON] заповіт на квартиру [ADDRESS]. Тому, позивач звернулась до суду з проханням встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент смерті останнього. Крім того, позивач посилається на те, що вона прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO], шляхом звернення до першої Харківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, але нотаріусом їй було роз'яснено, що право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом може бути вирішено лише у судовому порядку через відсутність правоустановчих документів на спадкову квартиру у спадкодавця. Тому, на вимогу нотаріуса, в заяві, яку вважала про прийняття спадщини і зазначила про те, що питання про право власності вирішується в судовому порядку. У шестимісячний термін - 23 липня 2012 року [PERSON] звернулась з позовом в суд про визнання права власності на спадщину через неможливість одержання свідоцтва у нотаріуса. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив, що [PERSON] на час своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Його батько - [PERSON], був зареєстрований у спірній квартирі [ADDRESS], власником якої являвся [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] тяжко хворів, тому батько [PERSON] проживав разом із сином однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], проте після смерті спадкодавця продовжував користуватися спадковим майном - квартирою [ADDRESS], та виконувати стосовно нього всі права та обов'язки власника квартири. Оскільки, після смерті єдиного сина стан здоров'я [PERSON] значно погіршився він не міг самостійно оформити спадкові права на квартиру [ADDRESS], проте, оскільки був єдиним спадкоємцем за законом та прийняв спадщину як особа, що проживала із спадкодавцем однією сім'єю на час смерті, що підтверджується постійною реєстрацією постійного проживання у спадковому майні - квартирі [ADDRESS], був складений нотаріально посвідчений попередній договір за умовами якого [PERSON] повністю сплатила [PERSON] ціну за квартиру № 6. Після чого був складений заповіт на її ім'я. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, пояснивши, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті племінника [PERSON] та свого брата [PERSON] і як спадкоємець другої черги в установленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись з відповідними заявами до Першої Харківської Державної нотаріальної контори. Всі доводи, викладені в позовній заяві вважали необґрунтованими та такими, що вже були предметом судового розгляду. Представник відповідача Харківської міської ради Тризна Є.В., який діє на підставі довіреності, проти позову заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях та вважаючи, що позивачем не надано жодного належного доказу щодо реєстрації та місця проживання [PERSON] та [PERSON] Крім того, вважав, що позивачем не надано жодного доказу щодо прийняття [PERSON] спадщини після смерті сина, також відсутні докази на підтвердження факту сумісного їх проживання на час відкриття спадщини. Вважав, що Харківська міська рада має всі підстави для звернення до суд із завою про визнання квартири [ADDRESS] відумерлою спадщиною та передачі її до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Представники третіх осіб - Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, Першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, копії позовної та уточненої заяви отримували, подали письмові заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, у вирішенні спору накладалися на розсуд суду. Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 березня 1997 року № Н30-7046 та договору купівлі-продажу від 03.07.2003 року № 5-1342 [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] ( т.1 а.с.7,8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] був його батько [PERSON], який був зареєстрований у спадковій квартирі та фактично проживав з померлим за адресою: [ADDRESS], та прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, як особа, що проживала із спадкодавцем однією сім'єю на час смерті, та здійсненням догляду за хворим сином. Саме батько [PERSON] поховав сина [PERSON] Факт реєстрації [PERSON] у спадковому майні квартирі [ADDRESS] та фактичному проживанні разом із сином на момент його смерті підтверджується довідкою з житлової організації, випискою із амбулаторної картки історії хвороби [PERSON] виданої комунальним закладом охорони здоров'я «Харківською міською поліклінікою № 6» (т.1 а.с. 13). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 20 років він з [PERSON] були знайомі, оскільки проживали в одному мікрорайоні, [PERSON]- за адресою [ADDRESS], постійно зустрічаючись у дворі за грою в доміно, мали приятельські відносини. [PERSON] завжди та постійно проживав за вказаною адресою до своєї смерті, до смерті знаходився при розумі, однак де він був зареєстрований - свідок не знає. При цьому, догляд за [PERSON] після смерті дружини та сина - здійснювала [PERSON], яка разом з [PERSON] займалась похованням [PERSON], брата [PERSON] він бачив тільки на похоронах, незважаючи на те, що навідувався до квартири [PERSON] 1-2 рази на тиждень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була знайома з [PERSON] з 1977 року, підтримуючи дружні відносини, [PERSON] на момент смерті проживав разом з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS], проживав там з моменту будівництва цього будинку до своєї смерті. Після смерті сина [PERSON] вони з [PERSON] жили разом, в цивільному шлюбі, вона доглядала за ним, викликала лікаря терапевта та онколога, які приходили декілька разів. Брат [PERSON] - [PERSON] декілька разів приїжджав до нього, однак похоронами не займався, гроші на похорон [PERSON] сам дав [PERSON], про заповіти свідку нічого не відомо, вона на квартиру не претендувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знав [PERSON] з 2005 р., оскількипрацювали разом, підтримували приятельські відносини, регулярно бував у нього дома на Салтівці, де [PERSON] постійно мешкав, як на момент смерті [PERSON], так і до своєї смерті. Квартира на вул.. Пушкінській була спочатку комунальною, потім частину квартири викупили та робили ремонт,але ніколи там ніхто не жив, оскільки там не було ані меблів, ані газ. плити. Після смерті [PERSON] за [PERSON] доглядала [PERSON]. Його брата [PERSON] свідок бачив на похоронах брата, похоронами займався свідок разом в [PERSON] Пенсію [PERSON] отримував на Пл. Поезії, оскільки в цьому відділенні ним була раніше оформлена ощадна книжка. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року роз'яснено: «Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини…». Оскільки факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент смерті останнього підтверджуються наданими позивачем письмовими докази, зазначеними вище та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], позовні вимоги в частині встановлення факту постійного сумісного проживання підлягають задоволенню. Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті сина [PERSON], від спадщини він не відмовлявся, що підтверджується фактом розпорядження ним спадковим майном. З огляду на встановлені обставини та вимоги закону суд вважає, що право власності на спадкове майно після смерті сина [PERSON] перейшло до батька [PERSON] Судом також встановлено, що за життя [PERSON] належним чином не встиг оформити свої спадкові права на спадщину після смерті свого сина оскільки помер [INFO], тобто до закінчення строку для прийняття спадщини, проте розпорядився цим майном як власник, склавши 31 травня 2012 року заповіт на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та 25 травня 2012 року - заповіт на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (а.с. т. 1 а.с.122, 123). Крім того, 25 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений попередній договір про продаж [PERSON] квартири [ADDRESS] [PERSON] за еквівалент 50 000 доларів США, які відповідно п.4 вказаного Договору [PERSON] сплатила [PERSON] ( т.1 а.с.12-13). Судом також встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO], шляхом звернення до першої Харківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, але нотаріусом їй було роз'яснено, що право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом може бути вирішено лише у судовому порядку через відсутність правоустановчих документів на спадкову квартиру у спадкодавця. Тому на вимогу нотаріуса в заяві, яку вважала про прийняття спадщини і зазначила про те, що питання про право власності вирішується в судовому порядку. Відсутність державної реєстрації прав власності на спадкову квартиру унеможливлює одержання свідоцтва про право власності у позасудовому порядку через нотаріальну контору. У шестимісячний термін - 23 липня 2012 року [PERSON] звернулась з позовом до суду про визнання права власності на спадщину за заповітом через неможливість одержання свідоцтва у нотаріуса у зв'язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правоустановчих документів на квартиру [ADDRESS] (т.1а.с.17). Крім того, 17 жовтня 2012 року, тобто у шестимісячний строк, [PERSON] подала письмову заяву до першої Харківської державної нотаріальної контори фактично про прийняття спадщини, викладену за змістом з урахуванням того, що у спадкодавця були відсутні правоустановчі документи на квартиру, а тому про необхідність її звернення для визнання права власності на спадкове майно до суду. Вказана заява нотаріусом Першої Харківської Державної нотаріальної контори залучена до спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] ( т.1 а.с.126). При розгляді цієї справи [PERSON] не було відомо, що крім неї заяву про прийняття спадщини подав брат спадкодавця [PERSON], якому на сьогоднішній день свідоцтво про право власності не видано, бо є заповіт на ім'я позивачки та наявність її заяви про прийняття спадщини і звернення до суду в 6-ти місячний строк про право власності за заповітом. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2013 року [PERSON] в позові відмовлено з тих підстав, що вона звернулась до неналежного відповідача - Харківської міської ради ( т.1а.с.18-22). Та обставина, що в заяві, поданій [PERSON] до нотаріальної контори, відсутня пряма вказівка про прийняття спадщини, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки за змістом заяви та звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за заповітом у шестимісячний строк, свідчить про її волевиявлення на прийняття спадщини, а не відмови від неї. Відповідно ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом, від прийняття спадщини не відмовлялась, навпаки у шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою фактично про прийняття спадщини та до суду, а тому як спадкоємець, який протягом 6-ти місячного строку прийняв спадщину і не відмовилась від неї, набула право власності на спадкове майно. ( т.1 а.с.126). Факт звернення [PERSON] до нотаріальної контори в установлений шестимісячний строк із письмовою заявою про прийняття спадщини, також підтверджується письмовою відповіддю завідувача Першої Харківської Державної нотаріальної контори про те, що [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав після померлого [PERSON] у шестимісячний строк до нотаріальної контори надавався заповіт, посвідчений 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 1152, в якому померлий залишив після своєї смерті квартиру [ADDRESS] ( т.1 а.с.136). Відповідач [PERSON] подав заяву про прийняття права спадщини як спадкоємець 2-ї черги, проте перевага у спадкуванні надається спадкоємцю за заповітом. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] та його представником, незважаючи на заперечення проти позову не надано суду належних жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, чим не виконано вимоги ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню. Доводи представника ХМР про визнання спірного майна - відумерлою спадщиною, суд вважає необґрунтованими. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved