Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

12.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 18.03.2008 року було розірвано.Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на утримання на утримання яких відповідач за рішенням суду платив аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В теперішній час син [PERSON] досяг повнолітня та навчається з 06.09.2018 року у Вознесенському професійному аграрному ліцеї. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, хоча має таку можливість. За таких обставин просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою суду від 12.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Представник відповідача - адвокат Кравченко О.С. подав відзив на позов /а.с.21-23/, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Він є інвалідом ІІІ групи у зв`язку із трудовим каліцтвом та отримує пенсію, яка за січень 2018 року по березень 2019 року становить 39 989 грн. 73 коп., з яких 19 994 грн. 93 коп. відраховано на сплату аліментів. На даний час відповідач не має змоги сплачувати аліменти, оскільки його щомісячний дохід, який він має з урахуванням сплати аліментів, менше за прожитковий мінімум. Крім того, він несе витрати на своє лікування і коштів на це не вистачає. Відповіді на відзив позивачка не надала. Ухвалою суду від 20.05.2019 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність; просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. Адвокат Кравченко О.С. надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність; позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вирішуючи справу за наявними у справі доказами суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18.03.2008 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] /а.с.6/. За час сумісного проживання у сторін народились діти - син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження /а.с.3,4,5/. З моменту розірвання шлюбу та нині діти проживають з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області від 11.04.2019 року № 827 /а.с.9/. За рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час син [PERSON] досяг повноліття та навчається у Вознесенському професійному аграрному ліцеї та отримує стипендію, що підтверджується довідкою № 130 від 10.04.2019 року. Термін навчання з 06.09.2018 року по 22.11.2019 року /а.с.11/. З часу досягнення сином [PERSON] повноліття відповідач аліменти на його утримання не сплачує, тобто розмір аліментів зменшився з 1/2 до 1/3 частини. Позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Вознесенської райдержадміністрації, як одержувач компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з 17.05.2018 року по 16.03.2029 року та отримує допомогу в сумі 134 грн. 47 коп., що підтверджується довідкою № 140 від 11.04.2019 року /а.с.10/. Вона забезпечує сина всім необхідним: купує продукти харчування, одяг та приладдя для навчання, однак повнолітній [PERSON] потребує також матеріальної допомоги батька; відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на період навчання сина. Відповідно до частини 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач стверджує, що розмір аліментів, який просить стягнути позивачка на утримання повнолітнього сина, не відповідає його фінансовим можливостям, оскільки він є інвалідом; його щомісячний дохід наразі менше ніж прожитковий мінімум, а також у нього наявні захворювання, які потребують лікування. Однак, надана відповідачем виписка з медичної картки амбулаторного хворого не містить інформації про вид лікування (амбулаторне або стаціонарне) та періоди, коли відповідач перебував на лікуванні; кутовий штамп на виписці також не містить дати видачі довідки та інформацію про необхідність лікування. Довідка про ультразвукові дослідження, яка надана відповідачем, видана особою на прізвище « [PERSON] » і містить виправлення у прізвищі, тож такий доказ є недопустимим. Відповідач дійсно є інвалідом ІІІ групи у зв`язку із трудовим каліцтвом та отримує пенсію, що підтверджується довідкою № 278 від 18.04.2019 року /а.с.25/, однак він є працездатним. Він отримує пенсію по інвалідності і саме з такого доходу сплачував аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини. Після досягнення [PERSON] повноліття розмір аліментів зменшився з 1/2 до 1/3 частини, тому що на кожну дитину приходилося по 1/6 частині доходу відповідача. Саме в такому розмірі позивачка просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина. Частиною третьої ст. 183 СК України визначено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, стягнення аліментів в зазначеному розмірі ніяк не погіршить матеріальне становище відповідача. Те, що відповідач сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття свідчить про його можливість платити аліменти, адже ті обставини, на які посилається відповідач в обгрунтування своєї неплатоспроможності, існували і до повноліття сина, а не виникли після досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Таким чином встановлено, що мати [PERSON] забезпечує сина всім необхідним, однак повнолітній [PERSON] потребує також матеріальної допомоги батька. Суд при визначенні розміру враховує і той факт, що [PERSON] отримує стипендію, тобто має певні кошти на існування. Відповідач є інвалідом ІІІ групи, працездатною особою, який має на утриманні ще двох синів. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, у тому мінімальному розмірі, про який просить позивачка, оскільки розмір стягнутих аліментів ніяким чином не погіршить його матеріальне становище, тому що саме в такому розмірі він сплачував аліменти до досягнення [PERSON] повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки підстав для застосування мінімального розміру аліментів у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд не вбачає, адже син [PERSON] досяг повноліття, тож у відповідності до чинного законодавства України не є дитиною. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з дня звернення позивачки до суду з наданим позовом. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 цього Закону.

Outcome: partial