Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

12.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області, в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог від 19.10.2016 року, просить визнати незаконним наказ начальника відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області № 115-к від 07.10.2016 року про звільнення її з роботи за прогул з 28.09.2016 року по 06.10.2016 року відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, поновити її на роботі директором Овруцького районного будинку культури відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області з 28.09.2016 року та стягнути з відповідача оплату за час вимушеного прогулу з 28.09.2016 року по день подачі заяви до суду в сумі 2732,80 грн., мотивуючи тим, що її відсутність на роботі в період з 28.09.2016 року по 06.10.2016 року обумовлена поважними причинами, а саме: оспорюванням в судовому порядку попереднього незаконного звільнення її з роботи наказами № 86-к від 01.07.2016 року та № 102-к від 22.08.2016 року; а також обставиною того, що про поновлення її на роботі наказом № 114-к від 27.09.2016 року вона дізналась та була з ним належно ознайомлена лише 07.10.2016 року після постановлення Овруцьким районним судом Житомирської області за заявою позивача від 27.09.2016 року додаткового рішення від 07.10.2016 року у справі № 286/2084/16-ц про допущення до негайного виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27.09.2016 року в частині поновлення на роботі. 07.10.2016 року судом був виданий виконавчий лист справі № 286/2084/16-ц в частині негайного поновлення позивача на роботі, по якому постановою начальника РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області Саранчук Н.А. від 10.10.2016 року відкрито виконавче провадження. Вважає, що її звільнено з порушенням діючого трудового законодавства, в тому числі вимог ст.43 КЗпП України, без згоди профспілкового комітету, членом якого вона є, а тому незаконно. Добровільно поновити її на роботі відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з позовом про відновлення її порушених прав. В судовому засіданні позивач вимоги та доводи позовної заяви підтримала, просила її задоволити в повному обсязі, з мотивів у ній наведених. В судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити повністю за безпідставністю заявлених вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема копій трудової книжки [NUMBER], позивач згідно з наказом начальника відділу культури Овруцької РДА № 100 від 29.08.2000 року з 01.09.2000 року прийнята на роботу на посаду директора Овруцького районного будинку культури; 01.07.2016 року наказом № 86-к начальника відділу культури і туризму Овруцької РДА звільнена з роботи на підставі п.9 ст.36 КЗпП України; 04.07.2016 року наказом № 94-к начальника відділу культури і туризму Овруцької РДА призначена на посаду тимчасово виконуючої обов'язки директора Овруцького районного будинку культури згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 року № 955 на термін до призначення директора за конкурсом; 22.08.2016 року наказом № 102-к начальника відділу культури і туризму Овруцької РДА звільнена із займаної посади згідно з п.2 ст.36 КЗпП України. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 27.09.2016 року у справі № 286/2084/16-ц частково задоволено позов [PERSON] до відповідача Відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, поновлено [PERSON] на роботі директором Овруцького районного будинку культури відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області з 01.07.2016 року та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.08.2016 року по 27.09.2016 року в сумі 5978 грн., у задоволення решти вимог відмовлено за безпідставністю. Додатковим рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07.10.2016 року рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27.09.2016 року у справі № 286/2084/16-ц в частині поновлення [PERSON] на роботі допущено до негайного виконання. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 09.11.2016 року, яка набрала законної сили, скасовано рішення від 27.09.2016 року та додаткове рішення від 07.10.2016 року Овруцького районного суду Житомирської області у справі № 286/2084/16-ц, відмовлено повністю у задоволенні позову [PERSON] до Відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області про поновлення на роботі з 01.07.2016 року, стягнення оплати за час вимушеного прогулу з 23.08.2016 року по 27.06.2016 року в сумі 5978 грн. та моральної шкоди. При прийнятті ухвали суд апеляційної інстанції виходив з того, що вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норму ст.32 КЗпП України, оскільки у даному випадку припинення трудового договору відбулось у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 року, який є спеціальним у застосуванні до спірних правовідносин, і набрання ним чинності 24.02.2016 року стало підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури. Тобто, звільняючи позивача з посади керівника комунального закладу культури відповідач діяв не з власної ініціативи, а у відповідності та на виконання вимог Закону, який має преюдиційне значення та зобов'язував відповідача розірвати безстроковий трудовий договір з позивачем, як з керівником комунального закладу культури, протягом шести місяців з дня набрання ним чинності, тому не попередження [PERSON] про наступне звільнення, не дає підстав для її поновлення. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини. Тому обставина правомірності наказу начальника відділу культури і туризму Овруцької РДА № 86-к від 01.07.2016 року про звільнення [PERSON] з роботи директора районного будинку культури на підставі п.9 ст.36 КЗпП України з 01.07.2016 року, як така, що встановлена ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 09.11.2016 року у справі № 286/2084/16-ц, яка набрала законної сили, не потребує доведення при розгляді справи № 286/2666/16-ц. Із пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що позивач, маючи на руках додаткове рішення від 07.10.2016 року про негайне виконання судового рішення від 27.09.2016 року у справі № 286/2084/16-ц, в цей же день 07.10.2016 року з'явилась на роботу, де її було поставлено до відома, що наказом начальника відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області № 114-к від 27.09.2016 року вона була поновлена на роботі з 28.09.2016 року, а наказом № 115-к від 07.10.2016 року - звільнена з посади директора Овруцького районного будинку культури за прогул з 28.09.2016 року по 06.10.2016 року за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, з якими вона була ознайомлена під розписку 07.10.2016 року. 11.10.2016 року позивач була ознайомлена під розписку з наказом начальника відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області № 116-к від 07.10.2016 року про внесення змін до наказу № 114-к від 27.09.2016 року, яким вона поновлена на роботі з 01.07.2016 року. Згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. У спірному випадку відсутність позивача на роботі протягом кількох робочих днів мало місце з поважних причин, в силу оспорюванням в судовому порядку її попереднього звільнення з роботи наказом № 86-к від 01.07.2016 року; а також в силу тієї обставини, що про поновлення її на роботі наказом № 114-к від 27.09.2016 року позивач дізналась (була ознайомлена з наказом під розписку) лише 07.10.2016 року після постановлення Овруцьким районним судом Житомирської області за заявою позивача від 27.09.2016 року додаткового рішення від 07.10.2016 року у справі № 286/2084/16-ц про допущення до негайного виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27.09.2016 року в частині поновлення на роботі, а саме тоді, коли, одержавши в суді копію додаткового рішення від 07.10.2016 року на руки, в цей же день прийшла до відповідача на роботу. При цьому, як пояснила позивач в судовому засіданні, про прийняття у виконання судового рішення від 27.09.2016 року наказу № 114-к від 27.09.2016 року про поновлення її на роботі відповідач своєчасно її не повідомив, як у день прийняття наказу, як і в наступні дні. Докази протилежного відсутні. Наведеного відповідачем не враховано. Тому суд вважає звільнення позивача за прогул наказом начальника відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області № 115-к від 07.10.2016 року незаконним, що є підставою для задоволення позову в частині вимоги про визнання цього наказу № 115-к від 07.10.2016 року незаконним. При цьому до покликання відповідача в обґрунтування правомірності звільнення позивача за прогул на Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 06-13-005/0926, складений Управлінням держпраці у Житомирській області за результатами проведеної 23.11.2016 року перевірки Відділу культури і туризму Овруцької РДА Житомирської області, на сторінці 10 якого зафіксовано, що перевіркою порушень трудового законодавства в частині оформлення трудових відносин та законності звільнення [PERSON] не встановлено, суд відноситься критично, оскільки відповідно до ч.2 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, і позивач тому й звернулась до суду з позовом, оскільки вважає, що відповідачем порушено її права та незаконно звільнено. Доводи позивача про незаконність її звільнення в порушення ст.43 КЗпП України без згоди профспілкового органу суд відхиляє з огляду на те, що згідно з ст.43-1 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках зокрема звільнення керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами. Позивач, обіймаючи посаду директора Овруцького районного будинку культури, була керівним працівником, який призначений на посаду державним органом - Відділом культури і туризму Овруцької РДА в особі його начальника. А тому її звільнення допускається без згоди профспілкового органу. Щодо вимог позивача поновити її на роботі директором Овруцького районного будинку культури відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області з 28.09.2016 року та стягнути з відповідача оплату за час вимушеного прогулу з 28.09.2016 року по день подачі заяви до суду в сумі 2732,80 грн., то такі не підлягають задоволенню, оскільки ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 09.11.2016 року, що набрала законної сили, скасовано рішення від 27.09.2016 року та додаткове рішення від 07.10.2016 року Овруцького районного суду Житомирської області у справі № 286/2084/16-ц, і відмовлено повністю у задоволенні позову [PERSON] до Відділу культури і туризму Овруцької райдержадміністрації Житомирської області про поновлення на роботі з 01.07.2016 року, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, з мотивів того, що висновок суду про поновлення [PERSON] на роботі з 01.07.2016 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не ґрунтується на вимогах закону, чим підтверджено правомірність звільнення [PERSON] з роботи директора районного будинку культури на підставі п.9 ст.36 КЗпП України з 01.07.2016 року відповідно до наказу начальника відділу культури і туризму Овруцької РДА № 86-к від 01.07.2016 року; а наказ начальника відділу культури і туризму Овруцької РДА № 114-к від 27.09.2016 року про поновлення [PERSON] на роботі з 28.09.2016 року приймався саме на виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27.09.2016 року у справі № 286/2084/16-ц, яке на даний час скасовано. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed