Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

10 квітня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 4 вересня 2006 року відповідач отримав у банку кредит в розмірі 250000 гривень зі сплатою за користування кредитом 19 % річних. Згідно п. 1.3 Договору кредит надавався готівкою. Згідно п. 1.2 Договору кредит був наданий на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 4 вересня 2009 року. 18 вересня 2006 року відповідач надав заяву з проханням перенести строк погашення платежів та сплатити всю суму кредиту одним платежем в кінці строку дії договору. Банк задовольнив заяву та 4 вересня 2006 року була прийнята додаткова угода № 1 до кредитного договору, в якому пунктом 1.4 було передбачено, що позичальник зобов'язується проводити погашення кредиту згідно графіку, складеному в додатку № 1. 28 жовтня 2008 року відповідач надав заяву, в якій просив дозволу на перенесення строку погашення платежу та зміну остаточного строку повернення кредиту на один рік. Це прохання було задоволено та 28 жовтня 2008 року було укладено додаткову угоду № 2, згідно з якою строк остаточного погашення кредиту та процентів по ньому був встановлений 4 вересня 2010 року. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку із чим його заборгованість на час подачі позову складає 595940,80 гривень, які складаються із: - заборгованості за кредитом в сумі 250000,00 гривень; - заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 178189,95 гривень; - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 93773,60 гривень; - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 13679,17 гривень; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 19191,84 гривень; - втрати від інфляції із-за несвоєчасної сплати процентів в сумі 17106,24 гривень; - втрати від інфляції із-за несвоєчасного погашення основного боргу в сумі 24000 гривень. Просить стягнути з відповідача 595940,80 гривень. Представник відповідача позов не визнав, пояснюючи, що 28 жовтня 2008 року додаткова угода № 2, якою був продовжений строк дії договору не укладалася, відповідач ніколи такої угоди не підписував, а тому позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Просить в позові відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 4 вересня 2006 року відповідач отримав у банку кредит в розмірі 250000 гривень зі сплатою за користування кредитом 19 % річних. Згідно п. 1.3 Договору кредит надавався готівкою. Згідно п. 1.2 Договору кредит був наданий на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 4 вересня 2009 року. Вказані обставини не заперечувалися сторонами, крім того підтверджуються заявами відповідача від 18 серпня 2006 року (а.с. 10, 11), кредитним договором від 4 вересня 2006 року (а.с. 12-15), графіком погашення кредиту, де кінцевий термін дії договору вказаний 4 вересня 2009 року (а.с. 24). Суду були надані ксерокопії заяви відповідача про перенесення строку погашення платежу та зміну строку остаточного повернення кредиту на один рік (а.с. 25), додаткової угоди №2, якою строк дії договору був перенесений на 1 рік (а.с. 26). Представник відповідача заперечував підпис відповідача під цими документами, просив призначити експертизу підпису. Для проведення експертизи судом були витребувані з банку оригінали всіх договорів, але надані вони не були, оскільки всі ці документи зі слів представника позивача перебувають у слідчого у зв'язку із розслідуванням кримінальної справи відносно посадових осіб банку, які шляхом шахрайства заволоділи коштами банку в особливо великих розмірах. Судом були витребувані оригінали банківських документів від слідчого, які були отримані та оглянуті сторонами, які після огляду документів заявили, що оригінали документів, які свідчать про наявність додаткових угод, якими був змінений строк повернення кредиту, відсутні. Таким чином суду не надано належних доказів укладання 28 жовтня 2008 року додаткової угоди № 2, згідно з якою строк остаточного погашення кредиту та процентів по ньому був встановлений 4 вересня 2010 року, а тому терміном остаточного погашення кредиту слід вважати 4 вересня 2009 року. Звернувшись до суду 10 квітня 2013 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, про застосування якого просить представник відповідача. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Відповідно до ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається із договору, строк позовної давності не збільшувався.

Outcome: dismissed