Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

11.07.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги Київської міської державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, - Департамент фінансів Київської міської державної адміністрації, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, в якій позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO] на користь Київської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 5902 (п»ять тисяч дев»ятьсот дві) грн.. 72 коп. та перерахувати їх на відповідний рахунок Департаменту фінансів Київської міської державної адміністрації, отримувач коштів Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві: код отримувача (Код ЄДРПОУ) 00184945; код банку отримувача (МФО) 820019; рахунок отримувача 31554201154556. 11.07.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної цивільної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 25.07.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2017 року, позивач не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури [PERSON], в якій вона просить суд слухати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2017 року, представник Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги Київської міської державної адміністрації не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 17.11.2017 року, представник Київської міської державної адміністрації не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій просять суд слухати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 17.11.2017 року, відповідач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозуміло. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Вироком Кагарлицького районного суду від 04.04.2016 визнано винним [PERSON], [INFO] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання та встановлено іспитовий строк 3 роки. Покладено обов»язки, передбачені п.п. 3,4 ст.76 КК України. Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином. Судом встановлено та визнано доведеним, що [PERSON] 11 серпня 2013 року, близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги Правил дорожньоо руху п. 2.9 а) «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110557», транзитний номерний знак Т2 ХТ2260, рухаючись на 3 км. автодороги «Мирівка-Шпендівка», в напрямку села Шпендівка Кагарлицького району Київської області, в порушення вимог пунктів 1.2 «в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів», 1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків», 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» ПДР України, та вимоги підпункту 1.1 пункту 34.1 «лінії 1.1. перетинати забороняється» ПДР України, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, на заокругленні дороги вправо по напрямку його руху, виїхав на смугу зустрічного руху та, рухаючись по ній, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки та при поверненні на свою смугу руху, допустив зіткнення із зустрічним автомобілем ««Форд Фокус», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в напрямку села Мирівка Кагарлицького району Київської області. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Форд Фокус» [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкритого характеру перелому луски лобної кістки зліва - вдавленого фрагментованого перелому передньої стінки лобної пазухи та лінійного перелому задньої стінки лобної пазухи - з переходом на основу черепа в ділянці передньої черепної ямки зліва; забою головного мозку легкого ступеню (з крововиливом під м'які мозкові оболонки (субарахноїдальний крововилив); закритого характеру перелому лівої великогомілкової кістки в її середній третині; закритого характеру подвійного перелому лівої малогомілкової кістки в її середній та середньо- нижній третинах; рани забійного характеру в лобній ділянці зліва; саден у ділянці голови (розташування яких у медичній документації не вказане); садна на передній поверхні лівої гомілки (в її середній і нижній третинах). Наявні у потерпілого тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, або внаслідок ударів об тупі предмети, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відображені. Наявний у [PERSON] відкритого характеру перелом луски лобної кістки зліва з переходом на основу черепа відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та за звичайного перебігу. Наявна у [PERSON] сукупність тілесних ушкоджень могла утворитися у пасажира легкового автомобіля за вказаних у постанові обставин ДТП 11.08.2013 у вигляді зіткнення двох легкових автомобілів, які рухалися у зустрічних напрямках, в результаті ударів об конструктивні елементи салону легкового автомобіля. Вирок Кагарлицького районного суду набрав законної сили 04.05.2016. Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої допомоги в період з 12.08.2013 по 13.09.2013 (32 ліжко-дні). Вартість лікування за вказаний період склала 5902 (п»ять тисяч дев»ятсот дві) гривні 72 коп., що підтверджується калькуляцією Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, зобовязання [PERSON] відшкодувати [PERSON] шкоду, завдану злочином виникає 04.05.2016, оскільки [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину вироком Кагарлицького районного суду від 04.04.2016 , який набрав законної сили 04.05.2016. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (надалі Порядок) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Згідно п. 4 вищевказаного Порядку стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. Разом з тим, у відповідності до п.1.1 Статуту Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (нова редакція), затвердженого розпорядженням Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.06.2011 Київська міська клінічна лікарня швидкої допомоги (далі - [PERSON]) є бюджетною (неприбутковою) установою, що заснована на комунальній власності територіальної громади міста Києва і підпорядковується Головному управлінню охорони здоровя виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Крім того, п.п 6.1, 6.2 Статуту передбачено, що матеріальну базу і кошти [PERSON] складають основні фонди та оборотні кошти, а також інші матеріальні цінності та фінансові ресурси, вартість яких відображена у самостійному балансі. [PERSON] належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Згідно п.6.3 Статуту витрати по утриманню [PERSON] фінансуються за рахунок місцевого бюджету та інших джерел, передбачених законодавством України. Відповідно до п.1 Положення про Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)(зі змінами), затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 28.11.2012 №2113 Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітним та підконтрольним Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - Міністерству фінансів України. Відповідно до п.5 Положення Основними завданнями Департаменту є: забезпечення реалізації державної бюджетної політики на території м. Києва; організація роботи, пов'язаної зі складанням прогнозу бюджету міста Києва на наступні за плановим два бюджетні періоди; організація роботи, пов'язаної із складанням та управлінням виконанням бюджету міста Києва, координація діяльності учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету, виконання інших функцій, пов'язаних з управлінням коштами місцевого бюджету; забезпечення управління місцевим боргом, проведення разом з іншими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування аналізу фінансово-економічного стану міста Києва, перспектив його подальшого розвитку; забезпечення здійснення повноважень головного розпорядника бюджетних коштів. Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків та Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Відповідно до Положення Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не має повноважень на звернення до суду з позовом про повернення коштів, витрачених на стаціонарне лікування осіб, які потерпіли від злочину, а також залучається в якості третьої особи. Таким чином, кошти, сплачені за стаціонарне лікування особи скеровуються до бюджету лікарняної установи, тобто є одним із джерел його наповнення. Відповідно до вимог ст. 89 Бюджетного кодексу України витрати, які спрямовуються на охорону здоровя, здійснюються з місцевого бюджету, а тому несплата коштів Відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у звязку з недоотриманням коштів для фінансування закладу охорони здоровя. Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Пунктом 7 вказаної статті особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні до початку судового розгляду в порядку вимог ст. 128 КПК України прокурором не заявлено, що підтверджується резолютивною частиною вищевказаного вироку Кагарлицького районного суду. Разом з тим, встановлено, що по даний час ні Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги, ні Київська міська державна адміністрація з позовом про стягнення з [PERSON] витрат Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого від злочину [PERSON] не зверталися. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до вимог ст. 121 Конституції України, Прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Крім того, відповідно до вимог пункту 1 розділу XIII «Перехідних положень» Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді. Так, відповідно до вимог п. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Звертаючись до суду з позовом в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави в суді. При цьому прокурор є особливим субєктом цивільного процесу і його участь у цивільному судочинстві викликана необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом. Враховуючи, що до цього часу ні Київської міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ні органами правління самостійно не вжито заходів цивільно-правового характеру з метою відшкодування витрат на лікування осіб, які є потерпілими від злочину, а фінансування вказаного закладу здоровя здійснюється у тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України, вищенаведене негативно впливає на соціально-економічну ситуацію та порушує інтереси установи, які полягають у встановленому законодавством забезпеченні повернення до бюджету витрат, понесених закладом охорони здоровя. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з Відповідача. Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих у наслідок вчинення кримінального правопорушення. Судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно, враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку щодо стягнення судових витрат в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.. з відповідача, - [PERSON] на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved