Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що 28 березня 2016 року померла [PERSON]. За життя, 14 квітня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого, заповідала їй, [PERSON] все своє майно, що буде їй належати на день смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 4,930 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яке належало спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 124818, виданого 25 грудня 2001 року Губиниською селищною радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18743. Позивач зазначила в заяві, що державний акт на право приватної власності на землю був втрачений, що перешкоджає їй оформити свої спадкові права. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,930 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 28 березня 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим. судом проведений заочний розгляд справи. Новомосковська районна державна нотаріальна контора, як третя особа, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Встановлено, що 28 березня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя, 14 квітня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого, заповідала [PERSON] все своє майно, що буде їй належати на день смерті. Згідно спадкової справи, заведеної Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 28 березня 2016 року звернулася [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Постановою нотаріуса від 22.03.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], померлої 28 березня 2016 року на земельну ділянку, розташовану на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в звязку з тим, що спадкоємцем не наданий до нотаріальної контори державний акт на право власності спадкодавця на земельну ділянку. Судом встановлено, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] був втрачений. Згідно довідки Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 124818, виданого 25 грудня 2001 року Губиниською селищною радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18743, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 4,930 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку був втрачений, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved