Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на\~її користь\~аліменти на\~утримання малолітньої\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів заробітку,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~починаючи з\~дня подачі\~позову і\~до досягнення\~дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.06.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Мукачівського міськроайонного суду Закарпатської області від 31.03.2016 року було розірвано. За час шлюбу у сторін народилася спільна дитина, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно надавати кошти на утримання дитини відмовляється та не бере участі у її вихованні. В цей же час, відповідач має постійний дохід, перебуває на на службі на посаді провідного спеціаліста режимного сектору УСБУ у Закарпатській області. У зв`язку з цим, позивач просить визначити розмір аліментів у частці від заробітку. Відповідно до ч.2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідачу надіслано 18.07.2019 року. 08.10.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позову відмовити та надати час для переоформлення власної нерухомості (частини квартири [ADDRESS] « [ADDRESS] ) на дочку, [PERSON] , [INFO] , в рахунок оплати аліментів. Як підстави своїх заперечень наводить те, що після розірвання шлюбу продовжує надавати матеріальне утримання доньці. Також, він залишив колишній дружині, позивачу по справі, та їх доньці вищевказану квартиру із зробленим ремонтом. Влітку 2016 року дитина проживала разом з відповідачем в м.Житомир, де він придбав для неї приладдя та всі необхідні до школи речі і передав позивачці 5000 гривень. Після чого на всі свята передає позивачу гроші на утримання дитини. В 2017 році купив дитині планшет, а в 2018 році мобільний телефон, періодично поповнює мобільний рахунок та привозить одяг і взуття. В 2019 році оплатив виготовлення закордонного паспорту для дитини, нотаріальне оформлення та поїздку до [PERSON] . Всі твердження позивача про те, що відповідач не надає матеріального утримання дитині не відповідають дійсності. На сьогоднішній день відповідач знаходиться у важкому моральному та матеріальному становищі, допомагає своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами, а також має іншу сім`ю, в якій також є двоє малолітніх дітей, а його теперішня дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Крім того, відповідач навчається в Державному університеті «Житомирська політехніка» на контрактній основі, а за актом обстеження житлових умов сім`я потребує поліпшення житлових умов. З квітня 2019 року відповідач змушений винаймати житло в м.Ужгород, так-як був переведений до Закарпатської області для подальшого проходження військової служби. Також, зазначив, що між ним та позивачем існувала усна домовленість, що в рахунок аліментів відповідач залишає доньці належну йому частину квартири. 18.10.2019 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи викладені у відзиві є недоречними, оскільки існування усної домовленості про те, що відповідач залишає доньці належну йому частину квартири в рахунок сплати аліментів не відповідають дійсності. Перешкод у користуванні відповідачем майном (квартирою) не підтверджено жодним доказом, а всі витрати з утримання та ремонту майна позивач несе особисто. Щодо твердження відповідача про надання матеріального утримання доньці то позивач зазначила, що жодного договору з цього приводу між нею та відповідачем не укладалося, а відповідач не намагався приймати участь у систематичному утриманні доньки, пересилання грошей відповідачем на картковий рахунок позивача мало місце лише в грудні 2017 року в сумі 3000 гривень та в грудні 2018 року на суму 2000 гривень. Щодо доводів відповідача про те, що на даний час на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, то одна дитина народжена теперішньою дружиною відповідача у попередньому шлюбі і обов`язок утримання лежить на батьках цієї дитини. Стосовно утримання відповідачем своїх непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, то такі твердження не відповідають нормам сімейного права та матеріалам справи, оскільки такі отримують пенсію, розмір якої не може бути нижчим за прожитковий мінімум. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Як вбачається\~з матеріалів\~справи [PERSON] \~та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мукачівського міськроайонного суду Закарпатської області від 31.03.2016 року, справа № 303/1321/16-ц, було розірвано (а.с.5). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] \~та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.7, 12). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2019 року становить: для дитини віком від 6 років до 18 років 2118 гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. При прийнятті рішення в даній справі суд бере до уваги те, що дохід відповідача за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року включно, склав 101\~604,39 гривень, на даний час відповідач має іншу сімю, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , а також на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина від нового шлюбу [PERSON] , [INFO] . Суд критично оцінює доводи відповідача про врахування під час ухвалення рішення того, що на його утриманні перебуває ще малолітня дитина, син теперішньої дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , оскільки тягар утримання дитини покладається на обох батьків дитини, а доказів ухилення батька дитини від сплати аліментів суду не надано. Також суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які є пенсіонерами, оскільки вищезгаданим не надано доказів того, що батьки не отримують пенсії та є не забезпеченими прожитковим мінімумом. Оскільки право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка\~\~не забезпечена прожитковим мінімумом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі № 6-1111цс17 та постанові Верховного Суду від 28.03.2018 (справа\~№296/5385/17). Разом з цим, суд зазначає, відповідно до ст.53 Конституції України громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Відповідач посилається на те, що його матеріальне становище є скрутним і як одну з підстав наводить те, що він є студентом Державного університету «Житомирська політехніка», заочної форми навчання на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року, однак, дана обставина свідчить про матеріальну спроможність відповідача, оскільки продовження навчання залежить від волевиявлення особи. Також, суду не надано доказів щодо найму житла відповідачем в м.Ужгород, а отже такі не можуть бути взяті до уваги. Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача та відповідача, який позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету, та дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову та визначення аліментів у часті від заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки доказів, які б давали підстави стягувати з відповідача аліменти в меншому розмірі відповідачем не надано та судом не встановлено. Разом з цим, за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами\~ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial