overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

11.05.2017 року заявник звернувся із заявою до суду та просить госпіталізувати до протитуберкульозного відділення Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], без його згоди, терміном до 6-ти місяців, мотивуючи тим, що останній поступив на стаціонарне лікування з діагнозом глибокої розумової відсталості з рідкими судомими нападами, рецидивуючим тубпроцесом легень, його поведінка становить загрозу розповсюдження зазначеної хвороби серед населення, він є джерелом інфекції для осіб, що з ним контактують. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав та пояснив суду, що хворий на даний час, перебуває у важкому стані психічного розладу, він є недієздатним і не спроможним самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, а також у зв»язку з рецидивуючим тубпроцесом легень показана госпіталізація до спеціального закладу зі звичайним режимом спостереження. Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви. Опікун [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 28.03.2013 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном батька [PERSON]. З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 11.05.2017 року вбачається, що [PERSON] надійшов на стаціонарне лікування повторно за направленням Житомирського ОПТД 10.05.2017 року, а тому враховуючи що в [PERSON] спостерігається рецидив туб процесу, йому показане до обстеження і стацлікування в умовах ОПЛ №2. Крім того, висновком встановлено у [PERSON] діагноз: глибока розумова відсталість з рідкими судомими нападами Частиною 6 ст. 11 Закону «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

11.05.2017 року заявники звернулися до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі перебувають з 17.10.2003 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 775. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з січня 2014 року через різні характери та погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна та виховання дитини між ними відсутній. Просили шлюб між ними розірвати. Заявники в судове засідання не з'явилися, надали на адресу суду заяви, в яких просили шлюб між ними розірвати, а справу розглянути за їх відсутності (а.с. 15, 17). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між заявниками було зареєстровано шлюб, актовий запис № 775 (а.с. 20). Від шлюбу вони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між заявниками припинені з січня 2014 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та виховання дитини між заявниками немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя заявників та збереження сім'ї неможливе. Шлюб між ними підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

11.05.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 02.11.2011 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 22152,62 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 02.11.2011 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4700,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 4533,41 грн.; по відсоткам за користування кредитом 13517,47 грн.; по комісії 2570,66 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1031,08 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 22152,62 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

11.05.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.08.2014 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 11593,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 21.08.2014 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 800,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 800,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом 7464,76 грн.; по комісії 2300,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 528,24 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 11593,00 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

11.05.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.12.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 23133,26 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 25.12.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2500,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 780,27 грн.; по відсоткам за користування кредитом 17275,22 грн.; по комісії 3500,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1077,77 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 23133,26 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

11.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], який\~ помер 17.09.2016 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на\~ житловий будинок розташований за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 3, с. Дідківці Чуднівського району Житомирської області, загальною площею 91,5 м?, житловою площею 50,5 м?. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно не має. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті заповідача, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Чуднівської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, в тексті позовної заяви просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач - Дубищенська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Дубищенська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє\~ позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

11.05.2017 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в її користь на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], в розмірі по 1150 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. 27.10.1995 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб. За час спільного проживання у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач від виконання обов'язку з утримання дітей ухиляється. На даний час діти проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти, але не має можливості сплачувати аліменти в розмірі якому просить позивачка.. Заслухавши сторін, представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO] Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідач, офіційно не працює, немає на утриманні інших дітей чи непрацездатних родичів. З відповідача слід стягнути судовий збір по справі в розмірі 640 гривень в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

11.05.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 27.10.1995 року. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON],19.01.1998р.н., [PERSON], 08.01.2003р.н., [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, просив шлюб розірвати. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 27.10.1995 року. За час спільного проживання у них народилася троє дітей: [PERSON],19.01.1998р.н., [PERSON], 08.01.2003р.н., [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, сторони проживаю окремо з вересня 2016року, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Крім цього суд вважає, за необхідне визначити місце проживання неповнолітніх дітей із позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

11.05.2017 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 26 серпня 2006 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №6. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку Каріну, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 26 серпня 2006 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №6 (свідоцтво про шлюб І-ФП №125215, видане 10.05.2017 року). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку Каріну, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved