Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернулась з позовом про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що в березні 2005 року між батьком позивачки [PERSON] та його рідним братом [PERSON] було досягнуто згоди про поділ спадкового майна після смерті їх матері [PERSON], яка померла 13.03.2005 року. В спадщину входив будинок № 21 по вул. Толстого в м. Первомайськ Миколаївської області та грошові вклади. Однак, вказаний будинок був незаконно реконструйований раніше, а саме добудовано значну житлову площу, в якій позивач та її батько проживали тривалий час. В результаті усного договору [PERSON] взяв на себе обовязок відмовитись на користь [PERSON] від спадщини, а останній погодився не предявляти ніяких вимог до добудованої частини будинку. Під час розмови нотаріус розяснив, що самочинно реконструйований будинок не може входити до складу спадщини і не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців. Таким чином спадкове майно так і не було прийнято, а [PERSON] відкликати відмову не встиг. Він не знав, що відмовившись від спадкування житлового будинку він відмовився і від права користування земельною ділянкою, в результаті чого втратив права самостійно оформити документи на прибудову. 10.10.2011 року помер [PERSON], а 02.01.2015 року помер і [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] надаючи відмову від спадщини помилився щодо істотних обставин, а крім того вчинив цю відмову під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. При цьому, [PERSON] пояснила, що про відмову батька від спадщини після смерті бабусі їй стало відомо лише в 23015 році, коли вона звернулась до нотаріальної контори оформляти спадщину після смерті батька. Відповідач та її представник позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити, так як ніяких доказів позовних вимог не надано, а крім того, позивач звернувшись до суду з даним позовом, пропустила строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій свідоцтв про смерть видно, що [PERSON] померла 13.03.2005 року в м. Первомайськ Миколаївської області (а.с.4), а [PERSON] помер 02.01.2015 року в м. Первомайськ Миколаївської області (а.с.6). Із копії заяви (а.с.149) видно, що [PERSON] 02.09.2005 року звернувся в Першу Первомайську державну нотаріальну контору із заявою в якій від спадкового майна, що залишилось після смерті його матері [PERSON] відмовляється на користь іншого сина померлої [PERSON], а останній 02.09.2005 року звернувся в Першу Первомайську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.148). копією свідоцтва про смерть ( а.с.166) підтверджено, що [PERSON] помер 10.10.20111 року в м. Первомайськ Миколаївської області. Із копій свідоцтва про народження та шлюб (а.с.8, 7) видно, що [PERSON] народилась 10.12.1982 року і її батьками являються [PERSON] та [PERSON], а 23.06.2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації їй присвоєно прізвище «Тупчій». Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу видно, що [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 27.04.2004 року (а.с.126). Ст.60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 1268 ч.1 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст. 1270 ч.1 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1273 ч.ч.1, 5 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від спадщини є безумовною і беззастережною. Ст. 1274 ч.ч. 2, 5 ЦК України передбачає, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Ст. 229 ч.1 ЦК України передбачає, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Ст. 233 ч.1 ЦК України передбачає, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. [PERSON] свої позовні вимоги ґрунтувала тим, що батько, заявляючи відмову від спадщини, помилився щодо обставин та під впливом тяжких для нього обставин, але суд вважає, що позивач не надала доказів на підтвердження своїх вимог та не змогла обґрунтувати їх. Більш того, відмова здійснена [PERSON] 02.09.2005 року а помер він 02.01.2015 року, тоді як брат, на користь якого він відмовився від спадщини, помер 10.10.2011 року, але до самої своєї смерті [PERSON] не здійснив будь-яких дій відносно своєї відмови від спадщини після смерті матері. На підставі викладеного, суд знаходить, що позивачем позовні вимоги не доведені і в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed