Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

11 січня 2017 року заявник [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить суд: встановити факт смерті [PERSON], яка настала 27 жовтня 2016 року в м. Луганськ. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2016 року на території антитерористичної операції помер її батько [PERSON] внаслідок серцево- судинної недостатності. 23.12.2016 року Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив у реєстрації смерті [PERSON], оскільки надане для підтвердження факту смерті свідоцтво про смерть І-ВВ № 019167 від 08.11.2016 року видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В звязку з цим вона вимушена звернутись до суду для встановлення факту смерті в порядку, визначеному ст.257-1 ЦПК України. В судовому засіданні заявник заявлену вимогу повністю підтримала та, будучи допитаною в якості свідка відповідно до вимог ст.184 ЦПК України, показала суду, що на момент смерті батька проживала х ним за однією адресою. Вона підтверджує, що 27 жовтня 2016 року її батько стало погано, вони з матірю та братом викликали «швидку медичну допомогу», але після відїзду лікарів, батькові знову погіршало і він помре до приїзду другою бригади «швидкої медичної допомоги». Вони отримали лікарське свідоцтво про причину смерті та наступного дня поховали батька на кладовищі в м.Луганську. Представник зацікавленої особи - Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та заперечень щодо заяви не направляли. Заслухавши заявника та допитавши її в якості свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є рідною дочкою [PERSON], [INFO]. Згідно з даними паспорта заявника [PERSON] та її батька [PERSON] (а.с.8,10) вони значаться зареєстрованими за однією адресою : м. Дуганськ, вул.. [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що факт смерті [PERSON], який мав місце 27 жовтня 2016 року в м.Луганську, підтверджується «врачебным свидетельством о смерти» № 1046 виданим 28.10.2016 року лікарем завідуючим відділенням «ГУ «Луганская многопрофильная больница № 8» ЛНР» - [PERSON]О.( а.с.14,15). Також встановлено, що 08 листопада 2015 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] серія І-ВВ № 019167 (а.с.13), проте як зазначено у свідоцтві воно видано від імені Артемівського відділу запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої «Луганської Народної Республіки», за змістом якого [PERSON] помер 27 жовтня 2016 року у м. Луганськ. Ці обставини повністю підтверджені показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка заявника [PERSON] За змістом ст.1265 Цивільного кодексу України заявник [PERSON] є спадкоємцем за законом [PERSON] та, у разі відкриття спадщини, має право звернутись за прийняттям спадщини, в порядку, визначеному ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України. За змістом ч.1,2 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Питання державної реєстрації смерті регулюються статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5). За змістом вищенаведених нормативних актів державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. З заявою про реєстрацію смерті можуть звернутись родичі померлого, представники органу опіки та піклування, працівники житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інші особи. Державна реєстрація смерті особи, оголошеної судом померлою, проводиться за рішенням суду, надісланим судом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, після набрання ним законної сили або за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. За змістом п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, державна реєстрація актів цивільного стану має здійснюватися в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях Відповідно до п.3 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, у звязку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. За заявами громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в п.2 Постанови Пленуму від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в п.13 Постанови Пленуму від 30.05.2008 №7 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Так, з наданих заявником документів встановлено, що листом від 23 грудня 2016 року за № 4104/03-01-36 Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області заявнику [PERSON] повідомлено, що оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.2 та 3 вказаної статті будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085, м. Луганськ входить до вказаного Переліку. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м. Луганськ є тимчасово окупованою територією. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. В звязку з цим, отримане заявником свідоцтво про смерть серія І-ВВ № 019167, видане 08 листопада 2015 року Артемівським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки - не може бути підставою для відкриття спадкової справи у звязку зі смертю спадкодавця. У відповідності з п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття в подальшому спадщини. Аналіз наданих заявником письмових доказів у їх сукупності надає можливість суду зробити висновок про обґрунтованість поданої заяви та встановити факт смерті [PERSON], який народився 20 травня 1955 року, в м.Луганськ, яка наступила 27 жовтня 2016 року в м.Луганську. Відповідно до вимог ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved