Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

10 квітня 2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі відповідач), зареєстрованого 15 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (актовий запис № 47), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають і будуть надалі проживати разом з позивачем і перебувати на її утриманні. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутня взаємна повага та підтримка, як і намір зберегти сімю. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, з чим він погоджується, але не бажає вчиняти жодних дій щодо розірвання шлюбу зі свого боку. Між позивачем і відповідачем припинені шлюбні стосунки, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не створюють єдину сімю. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «Крючкова». Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 08-15 10 травня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову та розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами погодився, просив суд розірвати шлюб. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 039195, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 6), 15 вересня 2007 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 47). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. 04.05.2008 у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС №087904 від 21 травня 2008 року (а.с. 8). 29.11.2011 у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС №185382 від 06 грудня 2011 року (а.с. 7). Виходячи з позиції учасників справи, судом встановлено те, що спільне життя у сторін не склалося, між ними відсутня взаємна повага та підтримка, як і намір зберегти сімю. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, з чим він погоджується, але не бажає вчиняти жодних дій щодо розірвання шлюбу зі свого боку. Між позивачем і відповідачем припинені шлюбні стосунки, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не створюють єдину сімю. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved