overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

10.07.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 11.09.1999 року, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11.09.1999 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

10.07.2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 серпня 1974 року у Палаці одруження м. Києва, актовий запис № 1903. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 14.08.1974 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, сімейні цінності та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивачка у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

10.08.015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2015 року і до досягнення ним повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. 10.12.2000 року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. У теперішній час неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2015 року і до досягнення ним повноліття. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

- 10.08.1991 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу є повнолітні діти. У жовтні 2014р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~10.08.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 537. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Оскільки відповідачем не було подано відзиву на позову, то суду приймає до уваги лише письмові докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідно до\~ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з початку 2020 року, родина розпалася остаточно і в подальшому збережена бути не може. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

- 10.08.2002 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу дітей не мають. У вересні 2007р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила шлюб розірвати, миритися не бажає, оскільки ніяких відносин з відповідачем тривалий час немає. Відповідач в судове засідання не з'явився про дату, час і місце слухання справи належно повідомлений. Вислухавши позивачку, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільних дітей не мають,майна не мають, миритися не бажають, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

10.08.2007р. між позивачем та відповідачкою був укладений Договір №26253912839001 від 10.08.2007р. про надання та використання кредитних карток з дозволеним лімітом (надалі Договір). Відповідачу було надано кредитну картку VISA з лімітом 3140 грн. зі сплатою 29,4 % річних за користування кредитним лімітом. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує умов договору, а саме не повертає кредитні кошти, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту у сумі 2688,71 грн. та розірвати Договір. Представник позивачка в судове засідання не з'явився, але надав відповідну заяву, у якій позов підтримав та просив розглядати справу без його участі, при цьому не заперечував проти заочного розгляду справи; відповідачка, яка була повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Крім того, згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 04.11.2013р. заборгованість за договором становить - 2688,71 грн. (а.с.11-18), а саме: - сума несплаченої частки кредиту - 817,80 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами - 1622,97 грн; - сума інфляції заборгованості за користування кредитними коштами - 43,22 грн.; - три відсотка річних за несвоєчасну сплату кредиту - 48,51 грн. - сума інфляції заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 61,25 грн. - три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 94,96 грн. На підстави наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

10.08.2010 року позивач звернувся в суд з позовом про встановлення двомісячного додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON], яка померла 30.03.2006 року в м. Первомайськ Миколаївської області, так як їй належали: квартира [ADDRESS], будинок № 48 по вул. Первомайській в с. Мигія Первомайського району та земельна ділянка площею 2 га в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 825264 виданого 01.02.2006 року Первомайською райдержадміністрацією. Доньки померлої [PERSON] та [PERSON] оформили на себе спадщину у вигляді квартири та будинку, а земельну ділянку оформити не бажають так як земельну ділянку бабуся заповідала йому, а він про цей заповіт нічого не знав, тому у встановлений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори. У судовому засіданні, позивач підтримав позов і просив його задовольнити. [PERSON] та [PERSON] подали заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, а проти задоволення позову не заперечують. Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області надала листа з проханням слухати справу у відсутність її представника, а позов визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, знаходить поважними причини несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини і знаходить достатньо законних підстав для задоволення позову, відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, так як він являється спадкоємцем за заповітом померлої, що підтверджується ксерокопіями свідоцтва про смерть [PERSON] та її заповітом від 20.02.2006 року ( а.с. 6, 7), а згідно довідки Першої Первомайської держнотконтори після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за заявою [PERSON] на користь якої відмовилась від спадщини [PERSON] ( а.с. 23)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

10.08.2010 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 160 грн. боргу за використану електроенергію за період з 07.04.2008 року по 25.06.2010 року. Так як 21.05.2010 року працівниками Первомайської філії ВАТ ЕК Миколаївобленерго було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю споживача в домоволодінні відповідача в с. Кумари Первомайського району Миколаївської області, що привело до безоблікового користування електроенергією на суму 1945,94 грн. за період з 22.03 по 17.05.2010 року. Крім того, 05.06.2010 року працівниками Первомайської філії ВАТ ЕК Миколаївобленерго було повторно виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю споживача в домоволодінні відповідача в с. Кумари Первомайського району Миколаївської області, що привело до безоблікового користування електроенергією на суму 129,78 грн. за період з 21.05 по 04.06.2010 року, які також позивач просить стягнути. Також просить стягнути 51 грн. витрат по сплаті держмита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлена про слухання справи, заперечень по суті позову не надав, і заяви про розгляд справи за його відсутність, або про причини неявки також не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із пояснень представника позивача, ксерокопій актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 21.05.2010 року та 05.06.2010 року, протоколу заміру перерізу проводу, протоколів засідання комісії ВАТ Енергопостачальна компанія Миколаївобленерго Первомайського району та розрахунків позивача видно, що дійсно мало місце несвоєчасна сплата відповідачем за спожиту електроенергію та безоблікове використання відповідачем електроенергії і що цим позивачу завдана шкода на загальну суму 2235,82 грн., яка підлягає стягненню на підставі ст. ст. 638, 639, 1166 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути і судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

10.08.2011 року [PERSON] отримала в ПАТ «Всеукраїнський комерційний банк» кредит в розмірі 9 000 грн. при умові сплати відсотків 15% річних від суми виданого кредиту. В листопаді 2013 року представник ПАТ «Всеукраїнський комерційний банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 18 200,81 грн. заборгованості по договору кредиту, посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобовязання за вказаним договором. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи вважається такою, що повідомлена належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] розрахунку по кредитному договору №ВLaЖГА00060895 від 10.08.2011 року не провела і заборгованість, станом на 31.10.2013 року складає: 18 200,81 грн., з них 8 393,99 грн. заборгованість за кредитом, 1 693,34 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2 637,22 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, також банком нараховано плату за пропуск платежів 5 476,26 грн.. Дані факти підтверджуються: заявою позичальника від 13.04.2011 року; кредитним договором №ВLaЖГА00060895 від 10.08.2011 року, розрахунком розміру заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України - За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідач умови кредитного договору, строк дії якого закінчився не виконує, що є підставою для стягнення позики, нарахованих за користування кредитом процентів, комісії та неустойки. Судові витрати становлять 229,40 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

10.08.2015 [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 вересня 1984 року, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось через постійні сварки та непорозуміння між подружжям. Внаслідок цього їх сімя фактично розпалась, спільного господарства сторони не ведуть та не повязані спільним побутом, почуття поваги тва любові один до одного зникло. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення та вручення йому повістки за місцем його реєстрації та проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, прийнявши згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання без участі відповідача та вирішити справу на підставі пояснень позивача та наявних доказів, розяснивши правові наслідки заочного розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що примирення з відповідачем неможливе, а подальше збереження шлюбу шкодить її інтересам так як чоловік вже близько десяти років проявляє зневагу та грубість до неї. Всі її спроби зберегти сімю виявились марними. Від подружнього життя у них є дорослий син. Відповідач не бажає розірвати шлюб за взаємною згодою, а тому вона звертається до суду з цими вимогами. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-БК № 469586 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 вересня 1984 року у Дівичківській сільській раді Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис № 12. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з «Чорноусько» на «Біленко». Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Небажання належним чином повідомленого відповідача зявлятись в судове засідання на розгляд справи за позовом його дружини свідчить про відсутність у нього інтересу на збереження шлюбу та про припинення фактичних шлюбних стосунків. Таким чином шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить загальноприйнятим нормам суспільного життя та не відповідає інтересам сторін, а тому шлюб між ними доцільно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ч.1 ст. 888 ЦПК України та присуджує їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved