Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

11.11.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON], в якому просить встановити факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ФОП [PERSON] з 01.12.2009 по 28.03.2012 та стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача не виплачену заробітну плату в сумі 42944,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з грудня 2009 по березень 2012 перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON]. Працював на посаді водія та здійснював вантажні перевезення на своєму власному автомобілі. На всі вимоги позивача про оформлення його працевлаштування [PERSON] постійно обіцяв це зробити. Робота полягала в перевезенні вантажів для ПАТ «Крафт фудз Україна». З січня 2011 [PERSON] почав затримувати оплату роботи. Останній раз було виплачено частину заробітної плати 28 березня 2012 року. За фактом шахрайських дій відносно нього з боку ФОП [PERSON] позивачем подано заяву до Охтирського МВ, дані внесені до ЄРДР за № 12013200060000610 від 09.04.2013, кримінальне провадження на даний час не завершено, досудове розслідування не закінчено. Доказами його роботи є документи, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: довіреність на його імя від імені [PERSON], товарно-транспортні накладні виписані на його імя, свідчення працівників ПАТ «Крафт фудз Україна», накладними на отримання продукції на його імя. Розмір заробітної плати за місяць складав приблизно 8000,00грн., тому заборгованість за шість місяців склала 42944,00грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що у кінці 2009року [PERSON], побачивши автомобіль [PERSON], запропонував йому на нього працювати, а саме: здійснювати перевезення товару від імені [PERSON] для ПАТ «Крафт фудз Україна». Усно домовились, що перевезення позивач здійснюватиме на власному автомобілі, один раз на тиждень, а відповідач буде здійснювати оплату щотижня по 1500,00грн. за поїздку та компенсувати витрати на пальне по 3,00грн. за кілометр. В подальшому, щотижня, напередодні поїздки йому телефонував відповідач, домовлялися про роботу. Після чого він брав довіреність у [PERSON], на підставі якої отримував документи на фабриці, потім їхав до Києва, забирав товар та відвозив у Тростянець на ПАТ «Крафт фудз Україна». Серед цих документів була довіреність від ПАТ «Крафт фудз Україна», в якій вказувалось його імя та відомості про товар, який перевозив. Посилань на ФОП [PERSON] документи не містили. В такому порядку виконував перевезення до березня 2012 року. Оплата здійснювалась [PERSON] готівкою, без оформлення платіжних документів чи розписок. Стверджує, що він неодноразово ставив питання про оформлення трудових відносин, однак [PERSON] цих розмов уникав. Разом з цим підтвердив, що письмову заяву про офіційне працевлаштування та трудову книжку [PERSON] не передавав, трудовий договір сторони не укладали, медичний огляд не проходив, договір про матеріальну відповідальність не укладав, шляхові листи йому відповідачем не видавалися, у відпустці та на лікарняному не перебував. Звернення про офіційне працевлаштування були усні, свідків при цьому не було. Підтвердив, що у спірний період був зареєстрований як фізична особа-підприємець. З жовтня 2011 [PERSON] частково припинив виплати за поїздки, останній платіж проведено 22.03.2012р.. Розрахунок по оплаті позивач вів особисто, копія якого надана до справи. Доказів, які б підтверджували сплату [PERSON] обовязкового збору до органів Пенсійного фонду України за найманого працівника [PERSON], не має. Роботу виконував добровільно, без примусу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, та просив їх задовольнити. Пояснив, що з грудня 2009 по кінець березня 2012 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON], хоча, трудові відносини не були оформленні належним чином саме з вини роботодавця. [PERSON] запропонував [PERSON] працювати в нього на посаді водія, в його обовязки входило перевезення вантажу для ПАТ «Крафт фудз Україна», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «Монделіс Україна». Вони домовились про режим роботи, форму оплаті праці. Суть роботи полягала в тому, що [PERSON] виконував обовязки водія на власному авто від імені ФОП [PERSON] за дорученням. [PERSON] дотримувався внутрішнього трудового розпорядку, що свідчить про трудові відносини. [PERSON] припинив виконувати трудові обовязки у звязку з затримкою оплати праці та наявності заборгованості. По факту шахрайських дій [PERSON] було відкрито кримінальне провадження, яке на даний час закрите. Від відповідача [PERSON] надійшло письмове заперечення, в якому він з позовними вимогами не погоджується, вважає викладені в позові факти надуманим та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що з 31.03.1999 зареєстрований як ФОП. Одним з видів його діяльності є перевезення вантажів вантажним транспортом. Увесь власний автотранспорт укомплектований штатом водіїв, які перебувають з ним у офіційних трудових відносинах. Відсутність трудового договору виключає можливість допуску водія до автомобіля та відповідно виключає можливість закріплення вказаного водія за конкретним транспортним засобом. Окрім трудового договору є також обовязковою умовою укладення договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Жодних відносин, які б мали ознаки трудових, з позивачем не мав. Позивач жодного дня не перебував з ним в трудових відносинах та жодного дня не виконував будь-яких фактичних робіт. Позивач ніколи не подавав йому заяви про прийняття на роботу (укладення трудового договору), не передавав трудової книжки та не виконував жодних вимог та правил внутрішнього трудового розпорядку. [PERSON] не надавалось [PERSON] жодних засобів виробництва на яких, чи за допомогою яких, він мав би виконувати перевезення вантажів. Разом з цим, заявив клопотання про застосування строків позовної давності.(а.с.36-39, 40) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилався на обставини, викладені в письмових запереченнях відповідача. Додатково пояснив, що [PERSON] від [PERSON] заяву про прийняття на роботу та трудової книжки не отримував. Ніяких трудових відносин між ними не було. Довіреність видається експедитору для отримання товару, а не для його перевезення. Винагорода і заробітна плата це різні речі. ФОП [PERSON] для здійснення перевезень залучає фізичних осіб, з деякими оформляв трудові відносини, з іншими цивільно-правові договори. За заявами [PERSON] здійснювалась перевірка дотримання відповідачем вимог КЗпП України, порушень встановлено не було. Просив задовольнити клопотання про застосування строків позовної давності. Третя особа ПАТ «Монделіс Україна» належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, явку представника не забезпечила. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідка, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із статтею 24 КЗпП України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до вимог ст. 24-1 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин між [PERSON] та ФОП [PERSON], у разі укладення трудового договору між фізичною особою та працівником, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Судом встановлено, що [PERSON] з 31.03.1999 зареєстрований, як фізична особа - підприємець, що підтверджується копією свідоцтва.(а.с.15) Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] заяву про укладення трудового договору та паспорт ФОП [PERSON] не подавав, в письмовій формі трудовий договір не укладав. Не вносилися такі записи і в трудову книжку [PERSON], згідно якої у період з 29.06.1996 по 01.10.2013 записи про прийом на роботу відсутні. (а.с.159-160) Разом з цим, судом встановлено, та підтверджено позивачем, що [PERSON] з 01.12.2009 по теперішній час на обліку в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, а в період з 22.12.1992 по 13.09.2011 перебував на обліку в Охтирській ОДПІ, як фізична особа-підприємець та мав такі види господарської діяльності згідно КВЕДу-52.62.0 - роздрібна торгівля з лотків та на ринках, заяву про припинення підприємницької діяльності подана 18.08.2010р., що підтверджується матеріалами справи. (а.с.139, 158) Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно змісту позовної заяви [PERSON] та його пояснень, він працював у ФОП [PERSON] водієм вантажного автомобіля та фактично допущений до виконання своїх обовязків останнім з грудня 2009 року, а трудовий договір було укладено в усній формі, оскільки сторони погодили всі умови виконання роботи. Заперечуючи вказану обставину ФОП [PERSON] надав до суду копію наказу № 12-вр від 02.02.2011 «Про організацію роботи з охорони праці» за його підписом, яким встановлено порядок проведення медичного огляду працівників, проведення інструктажу з охорони праці та перевірку технічного стану транспортних засобів, передбачено, що усі працівники при прийомі на роботу підлягають страхуванню, наказано під час укладання трудового договору інформувати працівників під розписку про умови праці відповідно до законодавства, визначені відповідальні особи. Також надано в якості зразка копію трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність, укладених з особою, яка прийнята на посаду водія.(а.с.48, 49-50) В той же час, позивачем, в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано до суду ні копій шляхових листів про виконувані ним роботи, ні копій договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, ні розписок про проведення інструктажу з охорони праці чи інформування про умови праці, ні табелів обліку використаного робочого часу, ні відомостей про нарахування заробітної плати, чи інших документів, з якими мав бути ознайомлений відповідно до вимог ст. 29 КЗпП України. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надав суду копію нотаріально посвідченої довіреності від 25.10.2005, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] управляти та розпоряджатись з правом зняття з обліку у ДАЇ, продавати, обмінювати, страхувати, віддавати в заставу та оренду, одержувати гроші від продажу та керувати належним йому автомобілем марки FIAT IVECO, 1993 р.в., ДНЗ АХ0553АІ; копію бланка довіреності, на якій вказано номер 435 та наявний відтиск печатки ФОП [PERSON], підписи в графах керівник та головний бухгалтер підприємства, інші поля не заповнені; копію товарно-транспортної накладної від 22.02.2012р. в якій зазначено: автопідприємство ПП Копил, водій [PERSON], вантажовідправник т.д. «Синто», вантажоодержувач ПАТ «Крафт Фудз Україна»; копії товарно-транспортних накладних від 06.12.2011р., в яких зазначено автопідприємство та вантажоодержувач ПАТ «Крафт Фудз України», водій [PERSON], а автомобіль IVECO, ДНЗ АХ0553АІ; копію накладної № 310 від 06.10.2011р., згідно якої ПАТ «Крафт Фудз Україна» через [PERSON] видало пальмовий олеїн для ТОВ «Чіпси Люкс»; копії листів електронної переписки, згідно якої [PERSON], працівник ПАТ «Крафт Фудз Україна», просить видати довіреність на водія [PERSON], а також позивач та його представник посилались на документи, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 12013200060000610 від 09.04.2013. (а.с. 161-175) Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed