Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

11 вересня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0871/82/0226499, відповідно до пункту 1.1 якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 40114,31 грн. строком до 23 грудня 2019 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 38,3 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. Однак, позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 26.08.2014 року заборгованість позичальника перед банком складає 57090,22 грн., з яких: 39462,92 грн. - заборгованість за кредитом, 8785,42 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 8841,88 грн. - пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 57090,22 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача - ПАТ «Райффайзен банк аваль» у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час і день слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані представником позивача докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0871/82/0226499, відповідно до пункту 1.1 якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 40114,31 грн. строком до 23 грудня 2019 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 38,3 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. Однак, позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 26.08.2014 року заборгованість позичальника перед банком складає 57090,22 грн., з яких: 39462,92 грн. - заборгованість за кредитом, 8785,42 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 8841,88 грн. - пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що відповідач здійснював погашення кредиту несвоєчасно, чим порушив умови кредитного договору. Відповідно до п. 10.3. договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 1 відсоток від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. З копії вимоги вбачається, що позивач 28.07.2014 року звертався до позичальника з письмовою вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України, як наслідок порушення позичальником умов договору прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за договором, у зв'язку з чим з нього на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судових витрат.

Outcome: approved