Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

10 серпня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 2/5 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 22 березня 1996 року. Інша частина домоволодіння належить [PERSON] У 2002 році він здійснив самочинне будівництво другого поверху над належною йому частиною домоволодіння. Загальна площа домоволодіння відповідно до правовстановлюючих документів складає 112,3 кв.м. 17 січня 2018 року він звернувся до суду з позовом про виділ в натурі своєї частини домоволодіння. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року йому було відмовлено у задоволенні позову, оскільки об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані об`єкти, поділу не підлягають. Роз`яснено, що питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них. Відповідно до звіту експерта з технічного обстеження будівель і споруд від 16 травня 2018 року в цілому технічний стан основних несучих конструкцій приватного житлового будинку після проведення реконструкції відповідає нормальному технічному стану 1 (категорія) та дозволяє подальшу безпечну експлуатацію. Він звертався до компетентного державного органу (Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА)) із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на самочинно збудовані кухню, житлові кімнати та гараж. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у судовому засіданні заперечував проти позову. Підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 71-74). Зазначив, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) передана документація щодо об`єктів І, ІІ, ІІІ та ІV категорій складності. Департамент здійснює повноваження щодо державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві та дозвільно-реєстраційних функцій стосовно об`єктів незначного та середнього класу наслідків (відповідальності з 12 жовтня 2016 року. Відповідно до зазначеного акту приймання-передавання до Департаменту документи, які дають право виконувати будівельні роботи та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю стосовно об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] , не передавались. Департамент не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт за цією адресою. Перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на зазначеному об`єкті будівництва Департаментом не проводились. [PERSON] до Департаменту за отриманням документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт не звертався. За таких обставин, Київська міська рада та Департамент не порушували права та інтереси позивача. Треті особи - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 120, 121). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/5 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 22 березня 1996 року (а.с. 11). З позову вбачається, що у 2002 році [PERSON] здійснив самочинне будівництво другого поверху над належною йому частиною домоволодіння. 19 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою про прийняття реконструйованого об`єкта до експлуатації (а.с. 42-43). Позивач як на підставу для звернення до суду з позовом посилається на відповідь Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 липня 2018 року на його заяву (а.с. 44). З цієї відповіді вбачається, що виконання дозвільних функцій у будівництві щодо об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними (ССЗ) наслідками та перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними (ССЗ) наслідками, здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України. [PERSON] не звертався з відповідними заявами до Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частин 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Частиною 1 ст. 34 цього закону визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: - подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; - видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158 затверджений Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт. Відповідно до розділу ІІІ зазначеного Порядку прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація) за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку. Замовник (або уповноважена особа) подає з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги» до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додаються: 1) один примірник заповненої декларації; 2) звіт (крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу ІІ цього Порядку); 3) засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт; технічного паспорта (з відміткою у випадках, передбачених пунктом 5 розділу II цього Порядку). Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає документи, зазначені в пункті 2 цього розділу, та приймає рішення про реєстрацію декларації або її повернення у строк, передбачений пунктом 1 цього розділу. З наданої позивачем відповіді Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 липня 2018 року вбачається, що йому не було відмовлено у прийнятті реконструйованого об`єкта до експлуатації, а зазначено про необхідність звернення з таким питанням до Державної архітектурно-будівельної інспекції України. [PERSON] не звертався з відповідними заявами до Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Крім того, позивачем не зазначалось у заяві та не надано доказів на підтвердження наявності у нього декларації про готовність об`єкта до експлуатації. З пояснень представника відповідача та третьої особи вбачається, що Департамент не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт за цією адресою. Перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на зазначеному об`єкті будівництва Департаментом не проводились. [PERSON] до Департаменту за отриманням документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт не звертався. Суд вважає, що у позивача відсутнє порушене право, оскільки саме [PERSON] не дотримався порядку прийняття об`єкту до експлуатації, передбаченого Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158. За таких обставин, підстав для визнання права власності за позивачем на самочинно збудовані об`єкти нерухомості не вбачається. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed