Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

11 лютого 2002 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 3,05 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Весна с. Долиняни Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину фактично прийняла сестра спадкодавця і мати позивача [PERSON], яка померла 11 жовтня 2004 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема, успадковане від [PERSON] право на земельну частку (пай). Позивач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, спадщину прийняла, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкові права, а тому за захистом своїх прав та інтересів 21 березня 2018 року з відповідним позовом звернулася до суду. Ухвалою суду від 22 березня 2018 року (а.с. 25) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не зявилася, у п. 2 позовної вимоги, просила справу слухати у його відсутності (а.с. 5). Представник відповідача - сільський голова Долинянської сільської ради 06 квітня 2018 року подав до суду заяву (а.с. 27) про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть (а.с. 9), стверджується, що [PERSON] померла 11 лютого 2002 року у с. Долиняни Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Долинянської сільської ради № 563 від 05 грудня 2017 року (а.с. 17), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Д-152/0-0.29-147/141-18 від 26 лютого 2018 року (а.с. 19) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Весна» с. Долиняни площею 3,05 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1 і 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51542292, виданої 11 квітня 2018 року (а.с. 34-41) вбачається, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишала. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР). При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки померлого (ст. 529 ЦК України). При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст. 530 ЦК УРСР). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 03 січня 2018 року про встановлення факту родинних відносин, яке набрало чинності 03 лютого 2018 року (а.с. 13-14) та довідкою виконавчого комітету Долинянської сільської ради № 563 від 05 грудня 2017 року (а.с. 17) доводиться, що спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не було, а в другій черзі спадкоємців за законом мала право спадкувати лише її сестра [PERSON]. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Долинянської сільської ради № 563 від 05 грудня 2017 року (а.с. 17) стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном, їй з 11 лютого 2002 року належало право на земельну частку (пай) площею 3,05 умовних кадастрових гектара, що перебували у колективній власності КСП «Весна» с. Долиняни Мурованокуриловецького району Вінницької області, яке посвідчувалося сертифікатом серії ВН № 0262949. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданою 11 квітня 2018 року за № 51542271 (а.с. 42) та інформацією державного нотаріуса № 01-16/159 від 11.04.2018 з паперових носіїв (а.с. 33) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] не оформила. 11 жовтня 2004 року [PERSON] померла (а.с. 10). Вище наведеним доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON] Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із витягу № 5259332 від 23.03.2005 з Єдиного реєстру заповітів, що міститься в матеріалах спадкової справи № 60/2005, заведеної 23 березня 2005 року Мурованокуриловецькою ДНК щодо майна померлої [PERSON], слідує, що по своїй смерті спадкодавець заповіту не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив і батьки (ст. 1261 ЦК України).Свідоцтвом про народження (а.с. 11) та свідоцтвом про одруження (а.с. 12) доводиться, що спадкоємцем першої черги за законом є, зокрема, дочка спадкодавця [PERSON] (у шлюбі - [PERSON]) [PERSON]. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не відмовився від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Із довідки Долинянської сільської ради № 564 від 05 грудня 2017 (а.с. 18) слідує, що на день смерті із спадкодавцем ніхто не проживав. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із оглянутої в суді спадкової справи Мурованокуриловецької ДНК № 60/2005 до майна померлої [PERSON], вона заведена на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, поданої 23 березня 2005 року (а.с. 45). Крім того, позивач уже оформила право власності на частину спадкового майна після смерті [PERSON], про що свідчить рішення Мурованокуриловецького районного суду від 07 грудня 2011 року, яке набрало чинності 20 грудня 2011 року (а.с. 15). Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, склад спадкового майна, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал» від 14 березня 2018 року (а.с. 16), слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на земельний пай через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 20). На підставі викладеного, а також враховуючи обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельні частки (паї) як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved