Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

10 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Зарічне, вул. Д. Галицького, 8 Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] На обґрунтування позовних вимог вказує про те, що 08 лютого 2011 року помер її чоловік [PERSON]. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в смт. Зарічне, вул. Д. Галицького, 8 Рівненської області. Вона є спадкоємцем за законом, та прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. В адресованій суду заяві просить справу розглядати без її участі. Позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не ведеться. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2011 року помер чоловік позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 103216, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області 09 лютого 2011 року (а.с.11). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 8 на вул. [PERSON], селища Зарічне Рівненської області, власником будинку зазначений спадкодавець [PERSON] (а.с.6-10). Судом встановлено, що позивач є дружиною померлого [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ГЮ № 317082 від 20 лютого 1978 року (а.с.12), а тому згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 250664 виданого повторно 19 квітня 2016 року (а.с.22). Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину, як спадкоємець за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, що стверджується відповідною відміткою у паспорті позивача серії СР № 921367, виданого липня 2002 року Зарічненським РВ УМВС України в Рівненській області (а.с.14 зворот). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05 серпня 2015 року вбачається, що після смерті [PERSON], 05 серпня 2016 року заведено спадкову справу № 44684592 (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 05 серпня 2016 року державний нотаріус Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в смт. Зарічне, вул. Д. Галицького, 8 Рівненської області, з підстав відсутності правовстановлюючого документа на цей житловий будинок (а.с.13). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] за життя не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присудивши з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). На підставі ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved