Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

10.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та у його вихованні. При цьому позивач посилається на те, що з відповідачем він проживав в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2011 року по 11.02.2013 року та [INFO] у них народився син - [PERSON]. Позивач стверджує, що відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином, в зв'язку з чим він змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 18.08.2017 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 15.11.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та притягнуто до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. 08.12.2017 року ухвалою суду було зобов'язано Службу у справах дітей Одеської міської ради та орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради підготувати проект та висновок щодо визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач [PERSON] до судових засідань не з'явився, повідомлявся належним чином. В судовому засіданні 27.09.2017 року представник позивача [PERSON] зазначив, що має намір уточнити позовні вимоги, однак в подальшому будь-яких письмових заяв з цього приводу до суду не надав. До судового засідання 07.05.2018 року представник позивача [PERSON] не з'явився, повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 08.12.2017 року надала заперечення на позов, в якому позовні вимоги не визнала та просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач ніколи не цікавився дитиною та на даний час в іншому провадженні розглядається позов про позбавлення батьківських прав позивача [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] Представник відповідача зазначає, що стороною позивача не надані належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог. До судового засідання 07.05.2018 року відповідач та її представник не з'явились, до суду надано заяву представника відповідача щодо розгляду справи за їх відсутності. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до судового засідання не з'явився, матеріали справи містять заяву представника про неможливість участі в судовому засіданні, в якій зазначено, що орган опіки та піклування у вирішенні питань покладається на розсуд суду та підтримує висновок від 11.02.2016 року №2449/01-11 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Представник третьої особи Служба у справах дітей Одеської міської ради до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи (провадження по справі відкрито 10.08.2017 року) суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд вважає за можливе розглянути її за відсутності відповідача, неявка якого визнана судом неповажною. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедент ній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади. У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, аналіз зазначених викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення стороною позивача своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи. У зв'язку із чим, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №913 від 23.09.2011 року /а.с.5/. [PERSON] народився [INFO], актовий запис №2150, зроблений 11.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що суду надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] /а.с.6/. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]. На підтвердження позовних вимог стороною позивача суду надані характеристики з місця роботи та місця проживання, а також довідка щодо відсутності судимості /а.с.7-9/. В ході розгляду справи судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Бескровний Я.В.) перебуває цивільна справа №520/8097/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, під час розгляду якої Київською районної адміністрацією Одеської міської ради 11.02.2016 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO] /а.с.58-60/. На виконання ухвали суду від 08.12.2017 року судом отримано лист Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.01.2018 року №65/01-11 та лист Служби у справах дітей Одеської міської ради від 11.01.2018 року №05/222/1, з яких вбачається, що станом на 09.01.2018 року [PERSON] не звертався з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення його участі в її вихованні /а.с.76-78/. Також судом досліджені надані стороною відповідача характеристики з Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №80 та КУ «Дитяча міська поліклініка №6», з яких вбачається, що до вказаних закладів малолітню дитину [PERSON], [INFO], приводить мати /а.с.53-54/. З Довідки №804, виданої 05.08.2015 року ОСН КМ «10 станція Великого фонтану», вбачається, що відповідач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], 2013 року народження, за адресою: [ADDRESS] /а.с.57/, що також підтверджується характеристикою з місця проживання /а.с.56/. Судом досліджено заяву [PERSON] від 03.12.2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Сизоненко Д.В., якою [PERSON] дає згоду на всиновлення гр. [PERSON] його малолітнього сина [PERSON], [INFO], із присвоєнням йому прізвища «[INFO]» і по батькові «[INFO]» /а.с.61/. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 150, 151, 153, 157, 159 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача в ході судового розгляду справи не доведено, в чому саме полягали перешкоди в спілкуванні з дитиною з боку відповідача та чи мали вони взагалі місце. Навпаки, судом встановлено, що зі сторони позивача [PERSON] не було здійснено спроб брати участь у вихованні дитини, оскільки він навіть не подав документи до служби у справах дітей для надання висновку стосовно визначення його участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав позивача, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed