Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

10.07.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне. 03.03.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] , уклали договір фінансового лізингу автомобіля № ZP00A!00000079 (далі - Договір), згідно з яким останній отримав у платне користування автомобіль марки ЗАЗ, моделі Lanos, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип транспортного засобу: ХетчБек, реєстраційний номер [NUMBER] , та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та розмірі встановлених графіком лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Даний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] у платне користування предмет лізингу, водночас останній порушив умови Договору, внаслідок чого станом на 12.06.2020 року має заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу на загальну суму 5 206, 15 грн., яка склалася з заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу в розмірі 4 686, 43 грн. та пені в розмірі 519, 72 грн. [PERSON] в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з [PERSON] зазначену вище суму заборгованості за договором фінансового лізингу, а також суму понесених судових витрат у розмірі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 15.07.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 14 год. 00 хв. 04.08.2020 року, в подальшому розгляд справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 20.08.2020 року та на 09 год. 00 хв. 09.09.2020 року (а.с. 30, 36, 40). Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Крім того, просив проводити судове засідання у його відсутність (а.с. 3 зв. ст., 42). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Окрім цього, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнаєв повному обсязі (а.с. 43, 44). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас виходячи з положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 03.03.2018 року АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , уклали договір фінансового лізингу автомобіля № ZP00A!00000079, відповідно до якого [PERSON] отримав у платне користування автомобіль марки ЗАЗ, моделі Lanos, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип транспортного засобу: ХетчБек, реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому, лізингоодержувач згідно до вказаного договору зобов`язався протягом 60 місяців в період з 24 по 28 число кожного місяця здійснювати сплату лізингового платежу в розмірі 3 420 грн., який складається: з платежу з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно графіку лізингових платежів; винагороди за користування предметом лізингу в розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмету лізингу; платежів з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а лізингодавець по закінченню строку лізингу передати у власність лізингоодержувача предмет лізингу (п. 2.2. ст. 2, п.п. 6.2.3 ст. 6, п.п. 14.2-14.4, 14.10 ст. 14 Договору) (а.с. 10-17). Згідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу (ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг»). Згідно до пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 9.2 Договору передбачено, що у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених статтями 6.2.2, 6.2.3 Договору, щодо сплати винагород та відшкодувань вартості предмету лізингу, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожний день прострочення (а.с. 14 зв.ст.). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором фінансового лізингу [PERSON] станом на 12.06.2020 року має заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу на загальну суму 5 206, 15 грн., яка склалася з заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу в розмірі 4 686, 43 грн. та пені в розмірі 519,72 грн. (а.с. 6). Суд погоджується з позовними вимогами Банку стосовно наявності у [PERSON] заборгованості за вказаним договором фінансового лізингу на загальну суму 5 206, 15 грн., що не заперечувалось і відповідачем виходячи з його заяви, а тому вважає, що позов слід задовольнити. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved