Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

11.08.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2021 о 09.38 години за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе та пр.Металургів, [PERSON] , керуючи транспортним засобом БМВ13, державний номер [NUMBER] , здійснив проїзд перехрестя на червоний заборонений сигнал світлофору, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Фольксваген Туарег, державний номер [NUMBER] , який належить йому. Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.04.2021 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТОВ СК «Кредо». Страховою компанією було встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 23688,82 грн., які були перераховані на рахунок СТО за відновлювальний ремонт. Фактична вартість відновлювального ремонту на СТО склала 35570,00 грн. Різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування склала 11881,18 грн. і була сплачена ним. Просить стягнути з відповідача 11881,18 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 908,00 грн. судового збору та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19.07.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди передано до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 11.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Водночас, цією ухвалою відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали. Копію ухвали було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за адресою його зареєстрованого та фактичного місця проживання. Проте, конверти повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копіями позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останньому були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів. Станом на 27.09.2021 до суду не надходив відзив на позов. Від учасників справи не надходило до суду інших заяв та клопотань, у тому числі і про розгляд справи із повідомленням сторін в судовому засіданні. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 22.02.2021 о 09.38 години за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе та пр.Металургів, [PERSON] , керуючи транспортним засобом БМВ13, державний номер [NUMBER] , здійснив проїзд перехрестя на червоний заборонений сигнал світлофору, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Фольксваген Туарег, державний номер [NUMBER] , водій [PERSON] . Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.04.2021 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 06.05.2021. Частиною 6 ст.82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Листом ТОВ СК «Кредо» №1004 від 02.03.2021 повідомлено [PERSON] про те, що відповідно до прийнятого рішення складено страховий акт, згідно якого страхове відшкодування в сумі 23688,82 грн. перераховано 02.03.2021 на зазначені ним в заяві реквізити. Відповідно до історії по картковому рахунку 02.03.2021 було перерахована на рахунок ФОП [PERSON] від ТОВ СК «Кредо» 23688,82 грн. Відповідно до акту №21479 прийому-здачі виконаних робіт виконавець СПД [PERSON] та замовник [PERSON] склали акт про те, що був виконаний кузовний ремонт автомобіля Фольксваген Туарег, державний номер [NUMBER] . Вартість кузовного відновлювального ремонту склала 35570,00 грн. Відповідно до довідки, виданої 20.05.2021 СПД [PERSON] автомобіль Фольксваген Туарег, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] поступив на СПД [PERSON] 26.02.2021 для проведення відновлювального ремонту. Автомобіль мав пошкодження в результаті ДТП від бокового удару іншим автомобілем. СПД [PERSON] 29.03.2021 виконало відновлювальний ремонт автомобіля Фольксваген Туарег, державний номер [NUMBER] . Частинами 1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 4 ст.268 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що «правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON], як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням». За таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу 11881,18 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, зазначив в позові, що у зв`язку з ДТП він був більше місяця позбавлений можливості вільно користуватися своїм автомобілем. Тому змінився його усталений спосіб і ритм життя, матеріальні витрати та відновлювальний ремонт автомобіля до теперішнього часу в повному обсязі не відшкодовано. Під час самої ДТП та після аварії він пережив сильний стрес та страждання. Вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачу повністю підтверджується матеріалами справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач та характеру немайнових втрат. При цьому суд враховує вимушені зміни у життєвих стосунках позивача, важкість морально-психологічних хвилювань, тривалість цих змін. Розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи. Тому суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 1000 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується 908,00 грн. судового збору. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем надано ордер на надання правової допомоги, договір про надання адвокатської допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та акт прийняття-передачі наданої правничої допомоги. Однак позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та жодного підтвердження здійснених позивачем витрат. Тому у стягнені витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. слід відмовити

Outcome: partial