Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

11 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 вересня 2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 65). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Кожен з них мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між вини постійно виникали сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина та сторонні люди, що ображає його честь і гідність. Відповідачка не розуміє і не хоче розуміти сутність проблем, які виникають у сім'ї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побутові сімейні відносини між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зважаючи на те, що добровільність шлюбу-одна із основних його засад. Шлюб -це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'я, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання не припинено та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У зв'язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з відповідною позовною заявою. За цих обставин сумісне життя і збереження сім'ї стали не можливими, а тому позивач змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, вважає що сім'ю не можна зберегти, просить справу розглянути без її відсутності, про що надала відповідну заяву. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надав: копію свідоцтва про шлюб 22 вересня 2007 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 65) (а.с. 4); копію свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], від 26 травня 2010 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 47) (а.с. 5); довідку про склад сім'ї виданою Софіївською селищною радою Софіївського району Дніпропетровської області № 1324 (а.с. 6). Згідно ухвали Софіївського районного суду від 07.08.2014 року сторонам було надано строк для примирення терміном у 6 місяців, але цей час сторони не примирилися (а.с.16). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність залишити прізвище позивача «[PERSON]».

Outcome: approved