Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

10 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати за нею право приватної власності в порядку розподілу спільного майна подружжя на 1/2 частину нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 42,4 кв.м, житловою площею 26,9 кв. м. В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка зазначила, що з 14 червня 1986 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований [PERSON] сільрадою Славутського району Хмельницької області за актовим записом № 12. Позивачка з відповідачем не підтримує шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, хоча і мешкають за однією адресою. На данний час сторони розривають шлюб в судовому порядку в Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська. За час перебування в зареєстрованому шлюбі подружжя придбало спільне майно, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.08.2000 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], з якого вбачається, що відповідач придбав квартиру житловою площею 26,9 кв.м., вартість якої згідно звіту про незалежну оцінку, виконану суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] від 25.07.2017 року, складає 116202,00 грн. Спільна квартира була придбана за рахунок коштів, що належали родині в період перебування в зареєстрованому шлюбі. Позивачка мешкає та зареєстрована в спірній квартирі, будь-якого іншого житла не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що придбали спірну квартиру, перебуваючи у шлюбі за спільні кошти, але договір оформили на відповідача; з часом стосунки погрішилися, відповідач став оспорювати її право на проживання у квартирі, на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу, тому була вимушена звернутись до суду з даним позовом; у наданій суду письмовій заяві просить закінчити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов повністю, не заперечує, що квартиру придбали у шлюбі за спільні кошти; згоден, щоб за позивачкою було визнано право власності на 1/2 частину цієї квартири; в наданій суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу без його участі. Суд, взявши до уваги позицію сторін, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Шлюб між сторонами зареєстрований 14 червня 1986 року [PERSON] сільрадою Славутського району Хмельницької області за актовим записом № 12 (л.с. 8). З довідки директора ОКП ДБТІ [PERSON] від 25.09.2017 року (л.с.19) вбачається, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2000 року. З вказаного договору видно, що він укладений між [PERSON] та [PERSON] (л.с. 9). Спірна квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат, що видно з технічного паспорту (л.с. 10-11). Відповідачем визнано обставини придбання квартири за спільні з позивачкою кошти під час перебування у шлюбі і для спільного проживання у ній однією родиною, право власності на квартиру відповідачем зареєстровано 08.09.2000 року, тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, тому суд вважає спірну квартиру майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч. 2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 63, ч.1 ст.64 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст.ст. 68, ч.1 69, ч.1, 2, 3 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У звязку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати: судовий збір у розмірі 1162 грн. 02 коп.

Outcome: approved