Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

10.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.06.2013 року та договором дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами від 04.06.2013 року. Дочка позивача [PERSON], яка протягом тривалого часу не проживає в житловому будинку [ADDRESS], а саме з квітня 2012 року та її реєстрація в будинку перешкоджає йому в отриманні житлової субсидії, яка гарантована йому державою. Позивач вважає, що на підставі ст.. 150 ЖК України та ст. 405 ЦК України відповідачка [PERSON] втратила право на користування житловим будинко, а тому просить суд: Винести рішення, яким визнати, що [PERSON], [INFO] втратила право користування житловим приміщенням, а саме: на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], оскільки вона не проживає в цьому житловому будинку більше одного року без поважних причин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову,в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити їх, додаткових пояснень та доповнень не має, а також повідомив, що його донька - відповідачка по справі в будинку не мешкає з 2012 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.06.2013 року Індексний номер: 4378181 та договором дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами від 04.06.2013 року. (а.с. 24-27) За зазначеною вище адресою також зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та відповідачка [PERSON],[INFO], що підтверджується копією Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку (а.с.16-19) З копії довідки №2915 від 11.09.2018 року, яка видана виконавчим комітетом Сквирської міської ради Київської області вбачається, що в будинку [ADDRESS] дійсно зареєстровано відповідачку [PERSON]. (а.с. 35). Відповідно до акту депутата Сквирської міської ради Київської області [PERSON] від 11.09.2018 року судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO] зареєстрована, але фактично не проживає у [ADDRESS]. (а.с.36). Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона з 1996 року мешкає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою позивача по справі [PERSON] Відповідачка по справі [PERSON] є рідною донькою позивача, яку свідок не бачила в будинку позивача [ADDRESS] приблизно останні 10 років, а також їй відомо, що відповідачка не приймає участь у сплаті комунальних послуг за житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 405 ЦК України- члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні свого права власності. Це находить своє відображення в тому, що позивач [PERSON] не може отримати субсидію по сплаті житлово - комунальних послуг у зв'язку тим, що відповідачка [PERSON] фактично зареєстрована в житловому будинку, але понад 10 років без поважних причин в ньому не проживає і не бажає в майбутньому проживати. Суд дійшов висновку, що право позивача, як власника майна, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить йому на праві приватної власності, зареєстровано відповідачку [PERSON], яка належним чином не виконує обов'язки наймача житла та не проживає в [ADDRESS] 10 років без поважних причин. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком на підставі вимог ст. 405 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved