Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

12.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сімї. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімя існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим, тому звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.02.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.02.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не зявилася, в заяві, що міститься в матеріалах справи, просить справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01 жовтня 2005 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 388. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на Шелея (а.с. 2). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьками якого в свідоцтві про народження записані сторони по справі (а.с. 5). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає до уваги, що після розірвання шлюбу позивачка бажає повернути дошлюбне прізвище [PERSON], та надала суду копію свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 192673 видане 12.09.2001 року , з якого слідує , що її прізвище до шлюбу « Гиренко» (а.с.14). Позивач є інвалідом І-ої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААГ № 203917, копія якого додана позивачем до позову (а.с. 4), а отже, на підставі п. 9 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору. З огляду на викладене, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved