Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

12.02.2020р. [PERSON] звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. №2-3). Відповідно до ухвали від 26.02.2020р. дана справа була передана для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. № 16). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.03.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (з урахуванням змін до ЦПК України, які набрали сили 08.02.2020р.) (а.с.№22). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 18.07.2008р. в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 482. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини були припинені з грудня 2013р. Причиною припинення шлюбних відносин стали несумісні характери, різні погляди на життя та подружні відносини, через що було втрачено почуття любові та взаємоповаги. Сторони дійшли згоди у питаннях про місце проживання дитини та її утримання. Сторони не проживають як одна родина, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно. Позивачка в судове засідання 15.05.2020р. не з,явилась, до суду 09.04.2020р. надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати т а винести рішення за її відсутності та без фіксування судового засідання технічними засобами (а.с. № 28). Відповідач в судове засідання 15.05.2020р. не з,явився. В наданій до канцелярії суду заяві від 06.05.2020р. позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування судового засідання технічними засобами. Зазначив, що при укладанні шлюбу змінив прізвище на « [PERSON] » та змінювати його при розірванні шлюбу не бажає (а.с. №31). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 18.07.2008р. сторони зареєстрували шлюб в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 482 (а.с. №11). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.№12). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісні характери, різні погляди на життя та подружні відносини, через що було втрачено почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з грудня 2013р., не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Спорів з приводу утримання та місця проживання дитини у сторін немає. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з грудня 2013р. (майже п`ять з половиною років назад), більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачці 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову по квитанції № 85677 від 06.02.2020р. в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. №1). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору, що залишилась після повернення позивачці, а саме в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. №1). На підставі викладеного,

Outcome: approved