Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

10 вересня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена цивільна справа. [PERSON] звернувся із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить щомісячно стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на його користь на утримання дитини [PERSON] з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 24 квітня 2004 року він перебував у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2008 року шлюб укладений між сторонами було розірвано. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає. У зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено (а.с. 33-35). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року у цивільній справі № 201/10411/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було скасовано та призначено вказану цивільну справу до розгляду в загальному порядку Представник позивача надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за наявними у справі доказами, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково у сумі 2000 грн., оскільки відповідач має не надвеликі статки та ще допомагає своїм батькам пенсіонерам. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 24 квітня 2004 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просив суд визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи, що дитина проживає спільно з позивачем, яка об`єктивно несе більші витрати та постійно нею опікується, враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи положення ст. 184 СК України, приймаючи до уваги позицію відповідача, яка не заперечує проти стягнення з неї аліментів у розмірі 2000 грн., суд дійшов висновку про можливість стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10 вересня 2019 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial