Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

11.05.2021року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження на спірне майно накладений арешт, № обтяження 13124696. Позивач стверджував, що виконавче провадження знищено за терміном зберігання, на час звернення із даним позовом не існує. Питання про скасування заходів обтяження відповідачем, однак, не вирішено. [PERSON] вважав, що обтяження майна є порушенням його права власності, просив його вимоги задовольнити. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником 1/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на житло Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради 15.03.2004 за року № 3-20780. Свідоцтво у встановленому законом порядку зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 31.07.2004 року в книзі: 527пр-124, помер запису: 152, реєстраційний /номер: 6847997. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2407940728 від 18.01.2021 року. Згідно відомостей з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про накладення арешту на нерухоме майно АА 173727 від 18.08.2005 року на спірне майно накладений арешт. Обтяження зареєстровано реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови № АА 173727 від 18.08.2005 року Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі, правонаступник якого є Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно інформації про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстратором Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови № АА 173727 від 18.08.2005 року Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі запис про арешт нерухомого майна перереєстровано у зв`язку з помилково внесеною інформацією в полі додаткових даних, раніше зареєстрованого запису № 2311497 від 20.08.2005 року. Номер обтяження 13124696. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2407940728 від 18.01.2021 року. Як вбачається з листа відповідача вих. № 16897 від 31.12.2020 року на час вирішення спору виконавче провадження № АА 173727 не існує, знищено за терміном зберігання. За даними автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження відносно позивача -відсутні. Питання про скасування заходів обтяження відповідачем в порядку Закону України «Про виконавче провадження», однак, не вирішено. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, за ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. При вирішенні спору суд враховує також, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Зазначене узгоджується із статтею 5 ЦПК України. Так, суд погоджується, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективними, таким, що відповідає його змісту та системі права.

Outcome: approved