Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

11.10.2013 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив суд усунути перешкоди в здійснені права власності - користуванні власністю, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування 47/70 частинами домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.1990 р., посвідченого Державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, реєстровий № 9-10104, належить 47/70 частин домоволодіння [ADDRESS]. В зазначеній частині будинку мешкають та зареєстровані позивач та його мати. Відповідачка, яка є позивачу двоюрідною сестрою, ніколи в будинку не мешкала та в нього не вселялась, а була лише зареєстрована в 2001 р. З моменту реєстрації відповідача в будинку позивача, вона в будинок не вселилась, ніколи в ньому не проживала. Ніякого майна належного відповідачу в будинку немає, будинком вона не цікавилась, ніякої хазяйської турботи про будинок не виявляла, витрати пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг ніколи не сплачувала. Реєстрація відповідача у належному позивачеві будинку позначається на матеріальному стані позивача, йому важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідача, а також позивач не може розпоряджатися своєю власністю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення представнику позивача відмові та зрозумілі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.1990 р., посвідченого Державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, реєстровий № 9-10104, належить 47/70 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7-8). В зазначеній частині будинку мешкають та зареєстровані позивач та його мати (а.с.9). Відповідачка, яка є позивачу двоюрідною сестрою, ніколи в будинку не мешкала та в нього не вселялась, а була лише зареєстрована в 2001 р. (а.с.9-10). З моменту реєстрації відповідача в будинку позивача, вона в будинок не вселилась, ніколи в ньому не проживала. Ніякого майна належного відповідачу в будинку немає, будинком вона не цікавилась, ніякої хазяйської турботи про будинок не виявляла, витрати пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг ніколи не сплачувала. Реєстрація відповідача у належному позивачеві будинку позначається на матеріальному стані позивача, йому важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідача, а також позивач не може розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, реєстрація відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає йому реалізовувати свої права власника і порушує його законне право на володіння та розпорядження своєю власністю на свій розсуд. Відповідач ніколи фактично в будинку № [ADDRESS] не проживала, витрати, пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не сплачує. Ніякого майна, належного відповідачу в будинку немає, місце знаходження відповідача позивачу до теперішнього часу також невідоме. Заходів, спрямованих на зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS], відповідач добровільно не вживав. Перешкод в користуванні житловою площею їй ніхто не чинив. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що вони є сусідами позивача, мешкають в сусідніх будинках, та дійсно відповідач [PERSON] в будинку № [ADDRESS] не проживає, позивач жодним чином не чинив їй перешкод у користування житлом. Згідно ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 2001 р., тобто більш встановленого законом 6-ти місячного терміну, спірним житлом не цікавиться, плату за проживання не вносить. Таким чином, суд вважає, що маються всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved