Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

12.10.2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачки [PERSON] \~про про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою № 8 в будинку 36-б по вул. Інтернаціональній, в м. Олевську Житомирської області, стягнення моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. кожному з позивачів, а всього 30000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивачі в позовній заяві посилались на те, що відповідачка [PERSON], незаконно, тривалий час не допускає їх його до жилого приміщення, в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яку позивачам було виділено на підставі рішення виконкому Олевської міської ради Житомирської області за № 207 від 04.11.2014 року, чим перешкоджає в користуванні зазначеним житловим приміщенням. Так, 26.02.2016 року позивачам виданий ордер № 1248 на вселення в зазначену квартиру та відкриті окремі особові рахунки, на які постійно вносяться кошти за користування житлом та надання послуг. Позивачі неодноразово звертались до Олевської міської ради Житомирської області стосовно надання допомоги у вселенні до квартири. До цього часу, незважаючи на неодноразові зусилля позивачів , вселитися до виділеної квартири, вони не можуть, відповідачка перешкоджає позивачам вселитися до квартири та користуватися житлом. Отже, як зазначають позивачі, відповідачка незаконно позбавила їх права користування зазначеною квартирою, не допускаючи їх до цього житла, у звязку з чим останні і були змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності . Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, \~ що стверджується наявними матеріалами справи. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] відносно позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Олевської міської ради Житомирської області [PERSON] відносно задоволення позову не заперечує, вважає, що позов слід задоволити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.11.2014 року виконавчий комітет Олевської міської ради Житомирської області прийняв рішення № 207, згідно якого вирішено: зберегти за [PERSON] та [PERSON] право на проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS], в рівних долях; [PERSON], [PERSON] після реєстрації в [ADDRESS] заключити договір найму житла та надання комунальних послуг з Олевським орендним підприємством теплових мереж; сплату заборгованості за комунальні послуги , які зафіксовані за [ADDRESS] покласти на [PERSON] , [PERSON] в рівних долях після реєстрації на даний житловій площі; Олевському орендному підприємству теплових мереж заключити з [PERSON], [PERSON], договори реструктуризації заборгованості за комунальні послуги; сімї [PERSON] звільнити квартиру [ADDRESS] як незаконну зайняту, що стверджується копією рішення виконкому Олевської міської ради Житомирської області (а.с. 7), копіями паспортів позивачів (а.с. 5,6). Відповідно до довідки ТОВ «Олевське орендне підприємство теплових мереж» по квартирі [ADDRESS], рахується заборгованість станом на 01.09.2016 року в сумі 23270,33 грн. (а.с.25). Позивачам згідно рішення № 207 від 04.11.2014 року виконавчим комітетом Олевської міської ради Житомирської області був виданий ордер № 1248 від 26.02.2016 року на вселення в квартиру [ADDRESS] (а.с. 26). Місце проживання позивачів [PERSON], [PERSON] зареєстроване за адресою: [INFO], що стверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 36, 37). Відповідно до довідки Олевської міської ради Житомирської області № 1240 від 06.12.2016 року квартира [ADDRESS] станом на 06.12.2016 року знаходиться на балансі Олевської міської ради, зазначена квартира не приватизована та відповідно до рішення виконкому міської ради від 04.11.2014 року № 207 ордер на вселення видано [PERSON], [PERSON] (а.с. 38). Відповідачці [PERSON] призначено субсидію на опалювальний період з жовтня місяця 2016 року по грудень місяць 2016 року за адресою: : [ADDRESS], що стверджується повідомленням про надання субсидії (а.с. 40). 10.09.1981 року виконавчим комітетом Олевської селищної ради Житомирської області матері відповідачці [PERSON], яка померла 9-10.11.2003 року, був виданий ордер № 103 на вселення в квартиру [ADDRESS], що стверджується копією ордеру (а.с. 41), копією свідоцтва про народження [PERSON], копією актового запису про шлюб, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 42) . Згідно листа Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області № 4312 від 25.06.2016 року відносно розгляду заяви позивача [PERSON] йому повідомлено, що працівниками поліції проведені перевірочні дії з приводу того, що [PERSON] не хоче виселятись з квартири [ADDRESS] та встановлено, що дані дії [PERSON] відносяться до цивільно-правових відносин, які не мають ознак кримінального правопорушення, а також рекомендовано з приводу виселення з квартири [PERSON] звернутись до Олевського районного суду (а.с. 8). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст. 9 Житлового кодексу України, відповідно до якої громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Ст. 47 Конституції України\~ проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно зі\~ст. 64 Житлового кодексу України, \~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. \~\~\~\~ Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка чинить перешкоди позивачам у праві проживання останніх за місцем їх реєстрації, що стверджується листом Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області № 4312 від 25.06.2016 року, а також відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що вона проживає за адресою: [INFO]. \~\~\~\~Відповідачка в судовому засіданні не надала переконливих доказів на обґрунтування своїх заперечень відносно позовних вимог позивачів. Зокрема, ордер, який був виданий позивачам на вселення у квартиру [ADDRESS], відповідачкою не оскаржувався. \~\~\~\~ Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивачів [PERSON], [PERSON] до відповідачки [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи, що позивачами не надано достатніх доказів заподіяння внаслідок дій відповідачки моральної шкоди, тому суд вважає, що стосовно задоволення позову у частині стягнення з відповідачки [PERSON] моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. на користь кожного з позивачів, а всього 30000, 00 грн., слід відмовити. Крім того, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~слідує, якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення , звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved