Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та стягнути на її користь судові витрати. Свої вимоги аргументує тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі. Після реєстрації шлюбу вони приїхали в с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, і вселились в житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок належав її діду [PERSON], за згодою якого, вона та відповідач були 17 грудня 2001 року зареєстровані в даному житловому будинку. У 2001 році дід [PERSON] помер, спадкоємцями його майна стали його діти - її батько та батька брат, кожен з них отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого, обидва стали співвласниками житлового будинку де вона з відповідачем були зареєстровані та проживали. У 2014 році вона стала власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку на підстава договору дарування посвідченого 18 червня 2014 рожу приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області за реєстровим номером №671. Сімейне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалось, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2015 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією судового рішення. Після розірвання шлюбу вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, відповідач неодноразово вимагав поділу спільного подружнього майна, заявляв, що переїздить проживати до своїх батьків в с. Вільне Коропського району Чернігівської області. 29 вересня 2016 року за участю свідків, депутата сільської ради, між нею та відповідачем було поділено спільне подружнє майно, що підтверджується складеним актом. Відповідач [PERSON] в цей же день забрав частину виділеного йому майна і поїхав до своїх батьків. 22 жовтня 2016 року відповідач [PERSON]. вдруге приїхав до неї, забрав решту виділеного йому майна, з цього часу відповідач в її житловому будинку не проживав. Отже, з 22 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] не проживає в її житловому будинку, хоча є в ньому зареєстрованим, а проживає в с. Вільне Коропського району Чернігівської області, відповідач добровільно не бажає знятись з реєстрації в її будинку, тому вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його з позивачем участі, проти заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити. У судове засідання представник третьої особи не прибув, надано письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо вирішення питання покладаються на думку суду. У судове засіданні відповідач не прибув, належним чином повідомлений згідно ст. 130 ч.9 ЦПК України, так як відмовився одержати повістку на 10.01.2018 року на 10.00 год., від особи яка її доставляла, що підтверджується відміткою на повістці. Також отримавши 22.12.2017 року копію позову з доданими документами, що підтверджується розпискою про отримання, заперечень та відзиву до суду не подав. Враховуючи позовні вимоги позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, беручи до уваги відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи і можливість розглянути справу без його участі, суд приходить до висновку про можливість заочно розглянути справу відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, позивач перебувала в шлюбі з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вони приїхали в с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, і вселились в житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок належав її діду [PERSON], за згодою якого, вона та відповідач були 17 грудня 2001 року зареєстровані в даному житловому будинку. У 2001 році дід [PERSON] помер, спадкоємцями його майна стали його діти - її батько та батька брат, кожен з них отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого, обидва стали співвласниками житлового будинку де вона з відповідачем були зареєстровані та проживали. У 2014 році вона стала власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку на підстава договору дарування посвідченого 18 червня 2014 рожу приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області за реєстровим номером №671. Сімейне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалось, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2015 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією судового рішення. Після розірвання шлюбу вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, відповідач неодноразово вимагав поділу спільного подружнього майна, заявляв, що переїздить проживати до своїх батьків в с. Вільне Коропського району Чернігівської області. 29 вересня 2016 року за участю свідків, депутата сільської ради, між нею та відповідачем було поділено спільне подружнє майно, що підтверджується складеним актом. Відповідач [PERSON] в цей же день забрав частину виділеного йому майна і поїхав до своїх батьків. 22 жовтня 2016 року відповідач [PERSON]. вдруге приїхав до неї, забрав решту виділеного йому майна, з цього часу відповідач в її житловому будинку не проживав. Отже, з 22 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] не проживає в її житловому будинку, хоча є в ньому зареєстрованим, а проживає в с. Вільне Коропського району Чернігівської області, відповідач добровільно не бажає знятись з реєстрації в її будинку, тому вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Вибуття відповідача з її житлового будинку 22 жовтня 2016 року та не проживання в ньому з цього часу, проживання відповідача за іншою адресою, Підтверджується довідкою Наумівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області №357 від 01.04.2016 року; довідками Корюківської міської ради Чернігівської області: №391 від 23.05.2017 року; №900 від 28.08.2017 року; №1126 від 15.11.2017 року; №1249 від 08.12.2017 року, складеними актами про його не проживання в різні періоди. Факт відсутності відповідача у її житловому будинку зі вказаного періоду також підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] В результаті такої поведінки відповідача порушуються її права, як власника жилого приміщення, бо відповідач в житловому будинку не проживає, але залишається в ньому зареєстрованим, відмовляється знятись з реєстрації, а вона має сплачувати за нього комунальні послуги, не має можливості оформити житлову субсидію, бо відповідач вважається членом її сім'ї, хоча вони давно з ним припинили сімейні стосунки. Згідно із ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 цього Кодексу, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, а згідно із ст. 319 цього Кодексу, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, відповідачка втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], внаслідок вибуття з нього на постійне місце проживання в інше жиле приміщення та внаслідок відсутності в житловому будинку по місцю реєстрації більше року. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється на користь позивача, тому з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією від 18.12.2017 року. За таких обставин, відповідачу необхідно роз'яснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Outcome: approved