Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») про встановлення факту проживання однією сім»єю та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 31 грудня 2010 року помер його тесть(батько його дружини) [PERSON],причиною його смерті стало професійне захворювання-хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології,що підтверджується довідкою про причинний зв»язок смерті з професійним захворюванням від 19 вересня 2012 року. У зв'язку з втратою тестя [PERSON],з яким вони після смерті його дружини та погіршення стану його здоров»я з початку 2002 року та по день його смерті 31.12.2010 року проживали однією сім»єю та вели спільне господарство,переїхавши до нього всією сім»єю на постійне проживання,доглядаючи тестя,він,як особа,яка проживала з [PERSON] однією сім»єю, зазнав душевного болю, відчув сильний емоційний стрес, наслідками якого стала часткова втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, підвищена нервозність. Завдану йому смертю тестя моральну шкоду оцінює в 25 тис. грн. Позивач просить винести рішення,яким визнати його особою,яка проживала разом з [PERSON] однією сім»єю з 2002 року і по день смерті-31.12.2012 року (факт проживання однією сім»єю) та стягнути з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь моральну шкоду в розмірі 25 тис грн. внаслідок смерті [PERSON],причиною якої є професійне захворювання ,як особі,яка проживала з ним однією сім»єю. Позивач та його представник в суді повністю підтримали позовні вимоги. Представник відповідача у справі ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позов не визнав,надавши суду заперечення,які підтримав в суді,посилаючись на те ,що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів проживання позивача однією сім»єю та ведення спільного господарства з померлим ,позивачем всупереч вимогам закону не доведено,а саме не надано доказів ,якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань або витрат немайнового характеру;в чому саме в такій сумі визначено розмір заподіяної йому шкоди,наявність у позивача моральної шкоди.Крім того, представником відповідача подано суду доповнення до заперечення про невизнання позову з тих підстав,що посилання позивача на ст.23,1168 ЦК України,як на підставу своїх позовних вимог,є незаконним,оскільки згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.08.1999 року та висновку МСЕК від 20.09.1999 року було встановлено у [PERSON] наявність професійного захворювання та визначено ступінь втрати ним професійної працездатності ,що свідчить про те,що спірні правовідносини,зокрема професійне захворювання [PERSON],яке в свою чергу спричинило його смерть,виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року,яким було визначено право члена сім»ї потерпілого та осіб,що проживали з ним однією сім»єю на відшкодування моральної шкоди ,завданої його смертю, що цілком кореспондується з усталеною практикою ВССУ згідно правової позиції ,викладеної в рішенні ВССУ від 24.09.2014 року по справі № 6-5571ск14, копію якого вони додають до заперечення,що на їх думку є підставою у відмові у задоволенні позовних вимог, Вислухавши пояснення сторін,свідків,вивчивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом установлено, що позивач є зятєм(чоловіком доньки) померлого 31 грудня 2010 року [PERSON]. Тесть позивача [PERSON]при виконанні трудових обов'язків на підприємстві вугільної промисловості (шахта «Дніпровська»), правонаступником якої є ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», отримав професійне захворювання- пилевий бронхіт,емфізему легень, про що було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання від 10 серпня 1999 року. За первинним висновком МСЕК від 20.09.1999 року [PERSON] встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності з 08.09.1999 року безстроково по пилевому бронхіту. 31 грудня 2010 року [PERSON] помер. Згідно з довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серії ДНА-03 № 000586, виданою КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної державної адміністрації 19 вересня 2012 року, встановлено причинний зв'язок смерті потерпілого [PERSON]П.з раніше отриманим ним професійним захворюванням під час роботи на шахті «Дніпровська», правонаступником якої є ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Позивач, посилається у позові на те,що йому ,як особі яка проживала однією сім»єю з померлим,у зв'язку зі смертю тестя [PERSON] спричинена моральна шкода, яка підлягає стягненню на підставі ст. 1168 ЦК України. Проте з такими позовними вимогами позивача погодитися не можна з огляду на таке. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, що були чинними в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. На правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обов'язок з її відшкодування не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від раніше вчинених неправомірних дій (постанова Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). На вирішення суду позивачем передано спір між сторонами з приводу спричинення позивачу моральної шкоди, завданої смертю тестя внаслідок отриманого ним в 1999 році професійного захворювання згідно акту його розслідування від 10 серпня 1999 року та первинного висновку МСЕК від 20.09.1999 року про втрату працездатності. Суд вирішуючи заявлений позивачем спір на підставі ст. ст. 1167, 1168 ЦК України, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, наведених роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує те, що спірні правовідносини, зокрема професійне захворювання [PERSON], яке, в свою чергу, спричинило його смерть, виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, яким було визначене право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, завданої його смертю. За таких обставин суд вважає,що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на закон, який не підлягає застосуванню,тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. З врахуванням зазначеного,вимоги позивача про встановлення факту його проживання однією сім»єю з померлим 31 грудня 2012 року від професійного захворювання тестем [PERSON] не підлягають задоволенню у зв»язку відсутністю правових підстав для відшкодування моральної шкоди,тобто встановлення факту проживання [PERSON]А.з померлим 31 грудня 2012 року тестем [PERSON] однією сім»єю не має юридичного значення по заявленому спору,тоді як судовому розгляду та задоволенню підлягають лише вимоги про встановлення фактів,що мають юридичне значення. До того ж суд вважає недоведеним позивачем належними доказами його проживання з померлим 31.12.2010 року [PERSON] однією сім»єю,так як акт ПП «Комунальщик-4» від 17 лютого 2014 року про проживання позивача з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]однією сім»єю разом з [PERSON] з 2002 року до дня його смерті 31.12.2010 року та ведення спільного господарства посилається на свідчення сусідів [PERSON] та [PERSON], показання свідка [PERSON],яка підтверджувала в суді даний факт,суд оцінює критично як дружини позивача,зацікавленої в позитивному вирішенні спору,свідок [PERSON] суду підтвердив лише те,що він бачив що померлий з позивачем, його дружиною [PERSON],їх донькою [PERSON], проживали в квартирі [PERSON] до його смерті, були його сусідами по сходовому майданчику,але він не зміг достовірно підтвердити факт проживання їх однією сім»єю з померлим,наявності у них спільного сімейного бюджету,ведення спільного господарства ,наявності спільного побуту ,лише припускаючи це. Крім того,рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року та додаткового рішення від 24 березня 2014 року дочці позивача [PERSON],[INFO],інваліду з дитинства було відмовлено у задоволенні позовних вимог про встановлення факту її проживання однією сім»єю з [PERSON] на день його смерті 31.12.2010 року ,в якому зазначено ,що свідки [PERSON] та [PERSON] достовірно не підтвердили суду своєї обізнаності про наявність спільного сімейного бюджету між [PERSON] та [PERSON],спільного ведення господарства,придбання спільного майна та наявність спільного побуту факту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed