Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

11.03.2020 року до суду звернулася з позовом [PERSON] до відповідача, в якому позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 23 лютого 1993 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №139. В обґрунтування позовупосилається на те, що спільне життя у них не склалося, через різні погляди на життя, втрати почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу подружжя має, мають дочку [PERSON] , 2004 р.н. Позивач зазначає, що фактично подружні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство та бюджет не ведеться, тому подальше сімейне життя між ними неможливе та суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою судді від 13.03.2020 відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, подала 12.05.2020 через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглянути справу без її участі, в порядку заочного розгляду. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином завчасно про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не надавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином завчасно повідомлений про дату, місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11.02.2020 повторно, 23 лютого 1993 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №139. (а.с.2) Сторони спільного господарства та бюджету не ведуть, примирення не бажають. Їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Подружжя від шлюбу має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спору між сторонами про поділ майна та стосовно місця проживання дитини не має. За змістом положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved