Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

10.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. 07.12.2015 року відповідач надав до суду зустрічний позов. 11.04.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі продажу та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Поділено спільне майно подружжя, виділивши [PERSON]: -компютер PHENOM 8650; вартістю 5000 грн. -принтер HP DJ Ink Advantage 3525 with; вартістю 797,50 грн. -швейна машинка JENOME Decor Excel II 5024; вартістю 1925 грн. -письмовий стіл; вартістю 2260 грн. -шафа-купе; вартістю 3020 грн. -комод; вартістю 800 грн. -офісне крісло (шкірозамінник); вартістю 1100 грн. -канапе «Орфей»; вартістю 4244 грн. -домофон Slinex; вартістю 2770 грн. -бойлер ATLANTIC 10С; вартістю 900 грн. -плита електрична 60 CM Hotpoint-Ariston СЕ 6V М3; вартістю 5324,17 грн. -планшет Dell Venue 8 16GB Black; вартістю 3378,96 грн. Всього на суму :27359,63 грн. Виділено [PERSON]: -телевізор Samsung LE 32S81B; вартістю 4000 грн. -ноутбук Lenovo IdealPad G,; вартістю 5599,74 грн. -зовнішній жорсткий диск ASUS AN200 2,5 EXT HDD/320G/BK, серійний номер В1ВННВА02815. вартістю 500 грн. -фотоапарат Canon EOS 600D Kit 18-135; вартістю 8181 грн. -бойлер VM80N4; вартістю 1800 грн. -письмовий стіл; вартістю 2260 грн. -мультиварка Polaris; вартістю 500 грн. -кондиціонер Samsung AQ 12 FAX; вартістю 3200 грн. -парова праска ТОВІ; вартістю 465 грн. -компютерний стіл та полки; вартістю 950 грн. Всього на суму 27455,74 грн. Визнано не дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT модель TRAFIK, 2007 року випуску, шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER], укладений 05.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] на підставі довідки рахунку серії ААЕ №346573. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частці за кожним на автомобіль марки RENAULT модель TRAFIK, 2007 року випуску, шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER]. В задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині поділу наступного майна: шуби із мутону, телевізору DIGITAL (екран 19 дюймів); пилососу Samsung SC 9150, комоду; офісного крісла (шкірозамінник); мясорубки Zelmer; монітору Filips (19 дюймів); джерела безперебійного живлення Logic Power; овочесушки Zelmer, офісного крісла (тканина), мобільного телефону PRESTIGIO відмовлено. Також відмовлено і в задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині визнання частки квартири №[ADDRESS] спільною сумісною власністю. 18.04.2019 року представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не вирішено питання про стягнення судових витрат. У своїй заяві представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у сумі 2 274,96 грн., а саме: сплачений судовий збір за вимогу про поділ майна подружжя в сумі 487,20 грн.; сплачений судовий збір за вимогу про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним в сумі 487,20 грн.; сплачений судовий збір за вимогу про забезпечення позову в сумі 243,60 грн.; витрати на проведення у справі авто-товарознавчої експертизи в сумі 1 056,96 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи №487/7255/15-ц позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (квитанції: №0.0.432339959.1 від 09.09.2015 року на суму 487,20 грн., №0.0.434230696.1 від 14.09.2015 року на суму 243,60 грн. та №0.0.452542140.1 від 23.10.2015 року на суму 487,20 грн.). Крім того, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача додано копію квитанції на суму 1 056,96 грн., за його словами, на оплату проведення у справі авто-товарознавчої експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). З огляду на те, що при ухваленні вищевказаного рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останньою судові витрати в розмірі 1 218,00 грн. Вимоги про стягнення витрат на проведення у справі авто-товарознавчої експертизи в сумі 1 056,96 грн. суд залишає без задоволення, оскільки вказану вимогу не було заявлено в судовому засіданні, а також не було надано до суду оригінал документу, що підтверджує оплату зазначеної експертизи.

Outcome: partial