Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

10.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.08.2011 року. Від шлюбу вона та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а їй одній важко їх утримувати. Відповідач є працездатним, тому має можливість сплачувати аліменти. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. щомісячно на утримання дітей, з часу звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Суду пояснила, що відповідач працює, але крім офіційної зарплати має невраховані доходи, тому просить аліменти визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, які просить стягувати з відповідача щомісячно в сумі по 450 грн. на утримання дітей, викликаний тим, що діти повинні отримувати стабільну матеріальну допомогу від батька щомісячно на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, інших необхідних речей. Вона витрачає на утримання дітей приблизно 1500 гривень на місяць, з яких 860 грн. становлять кошти, які виплачує держава у виді соціальної допомоги на утримання сина [PERSON]. Вона з вересня 2015 року вийшла на роботу, хоча меншому синові виповнився лише рік, щоб забезпечити дітям належне утримання. Відповідач не надає коштів на утримання дітей. Зокрема, з липня 2015 року вона та відповідач проживають окремо і за вказаний період ним у серпні 2015 року придбано для сина [PERSON] костюм за 120 грн., а для сина [PERSON] 3 пачки памперсів на суму 600 грн. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 450 грн. щомісячно на утримання дітей, так як є працездатним, фізично здоровим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що дійсно перебуває у шлюбі з позивачкою, від якого вони мають двоє неповнолітніх дітей, синів [PERSON] та [PERSON]. Він працездатний, фізично здоровий, протипоказань лікарських комісій щодо працевлаштування не має, працює охоронником в ПП «Сотня Отамана», де отримує щомісячно заробітну плату від 1200 грн. до 1400 грн. Інших осіб, окрім дітей, на утриманні немає. Не заперечує щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, але заперечує щодо визначення розміру аліментів в сумі по 450 грн. на кожну дитину, оскільки не в змозі сплачувати таку суму щомісячно на утримання дітей. Щодо визначення розміру аліментів покладається на вирішення суду. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №109143 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений відповідач, а матірю позивачка, що вбачається із свідоцтв про народження серії І-АМ №237073, І-АМ №292332 (а.с.4-5). Діти сторін [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матірю та знаходяться на її утриманні, що вбачається із довідок виконкому Козлівської сільської ради від 09.09.2015 року за №№632, 631 (а.с.6-7). Відповідач необхідних коштів на утримання дітей не надає. При цьому, суд встановив, що відповідач працює охоронником в ПП «Сотня Отамана» з 01.12.2014 року по теперішній час (а.с.19), отримує заробітну плату, яка за останніх 9 місяців ( з грудня 2014 року по серпень 2015 року включно) становить 13101 грн. (а.с.20-21), що в середньому на місяць становить 1455 грн. Також, суд встановив, що відповідач фізично здоровий та працездатний, інших дітей, окрім синів [PERSON] та [PERSON], на утриманні не має. Відтак, з огляду на досліджені судом обставини, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси дітей та їх утримання, тобто може надавати допомогу на утримання дітей, оскільки, як вбачається з позовної заяви, весь обсяг обовязків, повязаних з утриманням дітей, покладено саме на позивачку, що ставить її сімю в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови по відношенню до відповідача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей в повному обсязі, тобто в розмірі по 450 грн. щомісячно, зазначаючи, що сама, без участі відповідача, несе обсяг витрат на утримання дітей, а відповідач від матеріального утримання дітей ухиляється. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими лише ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2011 року, що вони мають спільних неповнолітніх дітей: синів [PERSON] та [PERSON], утримання яких є предметом даного спору, що діти знаходяться на утриманні позивачки, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча є фізично здоровим, працездатним, працює та отримує дохід у виді заробітної плати в середньому 1455 грн. на місяць. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дітей і весь обсяг обовязків по їх утриманню покладено на позивачку, то це ставить сторони у нерівні умови. Тому, при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач не заперечує щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, при визначенні щомісячного розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд враховує, що відповідач працює в ПП «Сотня Отамана» охоронником, його середня заробітна плата за останні 9 місяців становить в середньому 1455 грн. на місяць, що підтверджується довідками ПП від 21.09.2015 року (а.с.20, 21). З огляду на вимоги ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії боржника, який може бути утримано у разі стягнення аліментів, становить пятдесят відсотків, то розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений щомісячно в сумі 364 грн. на кожну дитину (пятдесят відсотків заробітної плати становить: 1455 грн. х 50% = 727,50 грн., тобто 728 грн.; сума аліментів на кожну дитину становить: 728:2 = 364 грн.) Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей щомісячно підлягають аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 364 грн., починаючи з 10.09.2015 року, тобто з часу предявлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дітьми сторін повноліття. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони мали б тоді, коли б утримувалися за рахунок обох батьків, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 487,20 грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial