Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до суду про встановлення факту смерті, в якій просить встановити факт смерті його рідного брата [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в місті Горлівка Донецької області, яке на даний час є тимчасово окупованою територією України. Мотивуючи свої вимоги, [PERSON] зазначив, що свідоцтво про смерть брата видане 07 жовтня 2016 року на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому свідоцтво про смерть не має юридичної сили на території України, в зв'язку з чим він позбавлений можливості оформити спадщину, що лишилась після смерті брата. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Білопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився, начальник відділу Ворошило М.А. направила суду листа про проведення судового засідання без участі їхнього представника, проти заяви [PERSON] не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі заявниці, заінтересованої особи за наявними в справі доказами. Об'єктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рідним братом заявника [PERSON] був [PERSON], [INFO], що підтверджується посвідками про народження заявника та його брата [PERSON] (а.с. 4-5). [INFO] брат заявника [PERSON] помер, на підтвердження чого заявник надав суду свідоцтво про смерть, видане Калинівським відділом запису актів цивільного стану міста Горлівка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки серії [NUMBER] від 07 жовтня 2016 року (а.с. 6). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року №254-УІІІ визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р., від 05 листопада 2014 року, №1079-р. та від 02 грудня 2015 року, №1275-р., місто Горлівка відноситься до території, де здійснюється антитерористична операція. Тому свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07 жовтня 2016 року, яке видана на тимчасово окупованій території, не має юридичної сили на території України, оскільки видана неповноважним органом. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Отримане заявником [PERSON] свідоцтво про смерть брата [PERSON] не може бути використане для реєстрації смерті брата на території України та не визнається державними органами України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Приписами ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно із ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України, та подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті брата. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved