Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

11 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 15 серпня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, розходження поглядів на життя, тривалий час шлюбні відносини не підтримуються, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюбу серії 1-КИ, виданого виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 15 серпня 2011 року, актовий запис №8, сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 2011 року. Згідно свідоцтва про народження серії I-КИ №364662, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 01 лютого 2012 року, актовий запис №42, [PERSON] народився 25 січня 2012 року батьком якого записано [PERSON], а матірю [PERSON] Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач у справі не має наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сімя розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають його на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу. Вжиті судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved