Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

10 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер його брат [PERSON] , який перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживали по [ADDRESS] . [PERSON] яка померла [INFO] , за життя склала заповіт на [PERSON] , яким заповіла йому все своє майно. Будинок під номером [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . На день смерті [PERSON] , він проживав з останньою по [ADDRESS] та вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] , яка була останнім членом колгоспного двору, відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме будинковолодіння [ADDRESS] , однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділено частки померлого в майні колгоспного двору, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Просив визнати за ним право власності на Ѕ частину будинковолодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті брата [PERSON] . Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено її до підготовчого судового засідання на 07 вересня 2020 року. Підготовче судове засідання відкладалося за клопотанням представників сторін адвокатів Спеціального С.П. та Горлюк Ю.В. на 21 вересня, 07 жовтня, 03, 09 листопада 2020 року. Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, підготовче засідання відкладалося на 23 листопада та 01 грудня 2020 року. 02 грудня 2020 року представник позивача [PERSON] подав уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, в якій просив визнати за позивачем [PERSON] право власності на будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Коськів Шепетівського району Хмельницької області. Підготовче судове засідання відкладено до 14 грудня 2020 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду на 13 січня 2021 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового розгляду повідомлена в установленому порядку, в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача [PERSON] адвокат Горлюк Ю.В. в судовому засіданні просила справу слухати без участі відповідача [PERSON] , позов не визнала, свою позицію обґрунтувала тим, що відповідач не визнає заповіту, яким [PERSON] заповіла все своє майно позивачу. Вказаний заповіт будуть оспорювати в іншому провадженні, з цих підстав просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Відповідач [PERSON] через застосунок VoIP\~(месенджер) надіслала\~заяву про\~визнання позову\~та розгляд\~справи без\~її участі. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У випадку смерті особи спадкоємець набуває права одержати майно померлого, право на спадкування мають особи, визначені у законі чи заповіті. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого на замовлення позивача, житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1965 році, а господарські будівлі побудовані у 1965, 1982,1984 роках. Відповідно до довідки Ленковецької сільської ради Шепетівського району №150 від 12 лютого 2020 року головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки будинковолодіння\~згідно із\~записами у\~погосподарській книзі\~станом на\~1\~січня 1991\~року відносилося\~до суспільної\~групи господарств\~ колгоспний\~двір, особи, які були членами цього двору, мають право на частку в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР. Так, відповідно до ст.120 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Згідно із ч.2 ст.123 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Статтею 125 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчання в учбовому закладі або хворобою. Згідно ч.1 ст.563 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, в разі смерті члену колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно довідки Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 256 від 12 березня 2019 року головою колгоспного двору був зазначений [PERSON] , членами колгоспного двору були його дружина [PERSON] та їхня донька [PERSON] , [INFO] , яка вибула в Російську Федерацію, а до 20 грудня 1991 року була зареєстрована у вказаному господарстві. Отже, відповідач [PERSON] у зв`язку з вибуттям до Російської Федерації втратила право на частку в майні колгоспного двору, однак не втратила права спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , що був головою колгоспного двору, помер [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19 липня 2011 року. Після його смерті заведена спадкова справа №428, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28463250 від 25 жовтня 2011 року. Спадкоємцями його майна стали рідні брат та сестра померлого - позивач [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за законом від 27 липня 2012 року, спадкова справа №428/2011р. Донька померлого [PERSON] , як слідує з матеріалів спадкової справи, не зверталась у встановленому порядку із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 квітня 2019 року. Після її смерті, як останнього члена колгоспного двору, відкрилася спадщина на належне їй майно: в тому числі домоволодіння [ADDRESS] . Згідно заповіту, посвідченого 14 січня 2019 року в.о. старостою с. Коськів Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Столярчуком О.М. [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56685790 від 01 липня 2019 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа №110/2019. Факт вчинення [PERSON] заповітного розпорядження саме на ім`я позивача [PERSON] підтверджено поясненнями останнього, за якими в заповіті, вчиненому спадкодавцем [PERSON] 14 січня 2019 року зазначено його прізвище як спадкоємця її майна « [PERSON] » згідно паспорта громадянина України, виданого 22 грудня 1998 року. При заміні паспорта у вигляді книжечки на ID-картку\~ прізвище\~позивача зазначено\~« [PERSON] » відповідно\~до актового\~запису про\~його народження\~ \~(посвідка\~про народження\~серії [NUMBER] ). Викладене підтверджується ксерокопією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 1998 року, ксерокопією довідки про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номера [NUMBER] , ксерокопією паспорта громадянина України у вигляді ID-картки на ім`я [PERSON] , у якому міститься присвоєний останньому РНОКПП [NUMBER] . Згідно довідок виконкому Ленковецької сільської ради №438 від 01 липня 2019 року, №149 від 12 лютого 2020 року [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала без реєстрації в [ADDRESS] , разом з нею в одному дворогосподарстві проживав та вів спільне господарство брат чоловіка [PERSON] , 1946 року народження та його дружина [PERSON] . Судом встановлено, що станом на день смерті спадкодавця [PERSON] не було інших спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку у спадковому майні, отже [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом. Відповідно до\~повідомлення завідувача\~Шепетівської районної\~державної нотаріальної\~контори №548/02-14\~від 06\~травня 2019\~року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не виділено частки померлого в майні колгоспного двору. Позивач позбавлений можливості оформити спадщину на будинковолодіння [ADDRESS] після смерті останнього члена колгоспного двору [PERSON] за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності на майно. З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , замовником якого є [PERSON] , слідує що будинковолодіння складається з: житлового будинку 1965 року побудови, веранди 1965 року побудови, сараю з літньою кухнею 1982 року побудови, сараю 1984 року побудови та погрібу 1965 року побудови. Відповідно до довідки КП «Шепетівське районне бюро технічної інвентаризації» від 11 березня 2020 року №152 загальна вартість будівель складає 72\~435 грн. Судом встановлено, що будинок завершений будівництвом до 1991 року, побудований в установленому порядку на підставі відповідних рішень компетентних органів, відповідає будівельним, пожежним, санітарним та технічним нормам, його розташування не порушує правил добросусідства, що підтверджується даними технічної інвентаризації. Фактично будівництво житлового будинку здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, до 05 серпня 1992 року, тобто до затвердження постановою Кабінету Міністрів України №449 порядку прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення, не передбачалося процедури введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Для реєстрації права власності будинку, збудованого до 05 серпня 1992 року достатньо висновку про технічний стан будинку, що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільного права є визнання права. Після смерті [PERSON] її права та обов`язки спадкодавця увійшли до складу спадщини і переходять в порядку спадкування до спадкоємців, які прийняли спадщину. Таким чином позивач, як спадкоємець за заповітом позбавлений можливості оформити спадщину на будинковолодіння через відсутність на день смерті спадкодавця правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім`я останнього, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, так як заявлені ним вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: approved