Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві вона з відповідачем зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1760. У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні стосунки припинені. Вказує, що була змушена піти від чоловка через постійні образи, здійснення з його боку психологічного та економічного насильства. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Ухвалою суду від 01 липня 2019 року відрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 08 серпня 2019 року. Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили розірвати шлюб. Відповідач в підготовчому судовому засіданні зазначив, що викладені позивачем в позовній заяві обставини, що стали причиною розпаду їх сім`ї не відповідають дійсності, осільки фактично сім`я розпалась через зраду дружини. Разом з тим, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розірвати шлюбу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.2015 року (а.с. 3). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 25.12.2015 року. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved