Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач у позові вказав, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], в якому зареєстровані його племінники [PERSON] та [PERSON] Вони у будинку зареєстровані з 1997 року, але фактично ніколи не проживали, їх речей в будинку ніколи не було, вони у 2000 році виїхали на заробітки в Португалію і до цього часу в Україну не приїжджали. Місце знаходження відповідачів позивачу невідоме і тому він не може запропонувати їм добровільно знятися з реєстраційного обліку. Оскільки відповідачі не проживають у будинку більше 6 місяців, позивач не може реалізувати своє законне право на свій розсуд розпорядитися належним будинком і тому просить визнати їх такими, що втратили право користування будинком. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 31). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися через оголошення у пресі, про що свідчить № 45 газети «Слобідський край» від 15 квітня 2014 року, причини неявки суду не повідомили, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази не надали (а.с. 30). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 24). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10.08.2011 року № 2036/2-1289/2011 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 10-12). Згідно довідки Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 253 від 27.02.2014 року, [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] та разом з ним зареєстровані племінники - відповідачі [PERSON] і [PERSON], що також підтверджується домовою книгою домоволодіння (а.с. 6, 8, 9). Факт не проживання відповідачів у будинку, що належить позивачу, підтверджується актом обстеження домоволодіння від 3.03.2014 року складеного комісією у складі депутата Малинівської селищної ради [PERSON] за участю сусідів позивача: [PERSON], проживаючого за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], проживаючої за адресою: [ADDRESS], який затверджено головою Малинівської селищної ради Чугуївського району (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Реєстрація ж відповідачів в будинку, який належить позивачу, перешкоджає здійсненню власником права користуванням та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більше встановлених строків, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права володіння, користування та розпорядження майном, оскільки в будинку, що належить йому на праві приватної власності зареєстровані його племінники - відповідачі, які фактично ніколи у будинку не проживають і у 2000 році виїхали за межі України, тому вимоги позивача є обґрунтованими та законними і є підстави для часткового задоволення позову в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: partial