Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

11.06.2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] «Про виділ в натурі частки з домоволодіння і земельної ділянки, які знаходяться у спільній власності». 07.08.2012 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] «Про виділ в натурі частки домоволодіння». 31.08.2012 року ухвалою суду зустрічний позов об'єднано з первісним позовом. В ході розгляду справи судом сторонами були надані уточнення до первісного та зустрічного позову. Свої уточнені позовні вимоги первісний позивач обґрунтовував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 березня 1997 року [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належить 44/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Решта домоволодіння належить відповідачам по справі. Враховуючи те, що спільної згоди щодо виділу частки із домоволодіння та визначення порядку володіння та користування спільною земельною ділянкою між сторонами не досягнуто, позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Позивачі за уточненим зустрічним же позовом просили виділити їм в натурі 17/50 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], знести самочинно збудовані будівлі, визначити частки у праві спільної часткової власності та встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з двох житлових будинків, зазначених в схематичному плані під літерами «А», «Б» та надвірних господарчих споруд. Рішенням виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих ся від 23.09.1953 року №1037 за [PERSON] та [PERSON] була закріплена земельна ділянка площею 910 кв.м. за адресою [ADDRESS], на якій був розташований житловий будинок під літ. «А». У 1965 році ? частину цього будинку придбала [PERSON] та заселилась у частині будинку з доньками [PERSON] та [PERSON]. У 1977 році [PERSON] (донька [PERSON]) з чоловіком [PERSON] побудували за вказаною адресою житловий будинок під літерою «Б», на який у подальшому було отримано свідоцтво про право власності на житло. Так, в ході розгляду справи судом, сторонами було надано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої було поставлено питання щодо можливого виділу частки з домоволодіння та можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою. Відповідно до наданого висновку судової будівельно-технічної експертизи №9991 від 17.10.2013 року вказано, що вчинити поділ домоволодіння на три самостійні частини і визначити порядок використання земельної ділянки відповідно до ідеальних часток без порушення діючих будівельних норм не вбачається можливим. Варіант поділу домоволодіння і порядку користування земельною ділянкою наданий на розгляд суду як технічно можливий при введені в експлуатацію самовільно збудованих будівель. Таким чином, враховуючи висновок експертизи, суд приходить до висновку про неможливість виділення часток у домоволодінні в натурі позивачам за первісним та зустрічним позовом, а також не представляється можливим встановити порядок користування земельною ділянкою. Крім того, відповідно до Наказу від 18.06.2007 року №55 затверджено Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, згідно якої передбачено відповідну процедуру через органи районної адміністрації, з отриманням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкту нерухомого майна. Враховуючи пояснення сторін по справі в ході судових засідань, спору щодо часток у домоволодінні у сторін по справі немає. Відмова відповідних органів провести поділ, виділ частини домоволодіння судові не надано, таким чином позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом про виділення частини домоволодіння є необґрунтованими, а враховуючи висновок експертизи встановити порядок користування земельною ділянкою також є неможливим, оскільки на спірній ділянці є самовільно збудовані будівлі. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч.4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач)земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила, (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму від 30.03.2012 року №6 про правила застосування судами ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно зведеного об'єкту нерухомості мають органи державної влади та органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення належить і таким особам, за умови, що вони наведуть наявність порушеного права. Однак позивачами за зустрічним позовом не надано жодних доказів того, що самочинно збудовані будівлі будь-яким чином порушують права інших осіб та чинять перешкоди у користуванні власністю, клопотання щодо проведення експертизи з цього приводу сторонами не заявлялося та не надано доказів неможливості перебудови об'єкту та відмови від такої перебудови. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed