Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

10.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] Єдиним спадкоємцем являється позивач. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. З метою отримання відомостей про реєстрацію даного домоволодіння за померлим чоловіком, позивач звернулась до Бердичівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації і їй було повідомлено про відсутність реєстрації правовстановлюючих документів на даний житловий будинок господарськими спорудами. У судове засідання сторони не з'явились. У тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Іванопільська селищна рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови селищної ради Маркова І.А., згідно якої Іванопільськаселищна рада не заперечує проти задоволення позову і просить розглядати справу без участі представника селищної ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] позивач 26.08.1971 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с 5). Судом встановлено, що позивач зверталась з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Чуднівської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини не надходило (а.с. 17). З метою отримання відомостей про реєстрацію спірного житлового будинку за померлим [PERSON], позивач звернулась до Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, і їй було повідомлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровані (а.с. 12). Судом встановлено, що документи на підставі яких був зроблений запис у погосподарській книзі по Іванопільській селищній раді Чуднівського району Житомирської області щодо належності [PERSON] на праві власності будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] не збереглись, станом на квітень місяць 1991 року [PERSON] був головою двору по [ADDRESS] згідно виписки з погосподарської книги, [PERSON], який помер [INFO] року, на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS], разом з ним до дня його смерті була зареєстрована і проживає по даний час дружина - [PERSON], що підтверджується довідками від 23.11.2015 року №№3842/02-23, 3843/02-23, 3841/02-23 виданими виконавчим комітетом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області (а.с. 18-20) Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на даний будинок, немає. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved