Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON](далі по тексту - заявник) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою за участю заінтересованої особи Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області(далі по тексту - заінтересована особа) про встановлення факту, що має юридичне значення(а.с.2-4). Так, заявник просить суд встановити факт того що строк, передбачений законодавством, для відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №№ [NUMBER], [NUMBER], масив № [NUMBER], розташованих на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] був пропущений з поважних причин. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2016 року було відкрито провадження по справі №495/138/16-ц за заявою [PERSON], за участю заінтересованої особи - Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району про встановлення факту, що має юридичне значення. Справу призначено до розгляду (а.с.17). Заявник - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але її представник - [PERSON], подала до суду заяву, згідно якої заявлені вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.20). Заінтересована особа - Руськоіванівська СР, в судове засідання не з'явився, але від сільського голови надійшов до суду лист, згідно з яким останній просив розглянути справу без участі їх представника, зауважень та заперечень не має (а.с.19). Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] є законними, правомірними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, мати [PERSON] - [PERSON], померла [INFO] та батько [PERSON] - [PERSON], помер[INFO]. Після смерті батьків [PERSON] відкрилася спадщина, до якої належать земельні ділянки, розташовані на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2014 року (суддя Шевчук Ю.В.) встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], яка відкрилась за законом після смерті її батьків: матері [PERSON], яка померла [INFO] та батька - [PERSON], який помер[INFO] та складається з: земельної ділянки № [NUMBER], масив № [NUMBER], площею 3,75 га, розташовану на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.02.2005 року, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], належить [PERSON], яка померла [INFO] та земельної ділянки № [NUMBER], масив № [NUMBER], площею 3,75 га, розташовану на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.02.2005 року, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], належить [PERSON], який помер [INFO]. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку № [NUMBER], масив № [NUMBER], площею 3,75 га, розташовану на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.02.2005 року, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER], належить [PERSON], яка померла [INFO]. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку [NUMBER], масив № [NUMBER], площею 3,75 га, розташовану на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.02.2005 року, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], належить [PERSON], який помер [INFO] (а.с.11-15). За твердженням заявника, у зв'язку з тим що [PERSON] мешкє в республіці Казахстан та не має можливості тривалий час затримуватися на території України, 6 серпня 2013 року [PERSON] була дана довіреність [PERSON] на представництво її інтересів та ведення справ по оформленню спадкових справ на майно, з правом отримання відповідних документів про право на спадщину та реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] (а.с.10). Після оформлення на [PERSON] права власності на вказане спадкове майно та державної реєстрації майна 12 листопада 2014 року, [PERSON] вирішила відчужити вказане майно та як згідно з п.4. ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями протягом року підлягають відчуженню, в зв'язку з чим повинна була приїхати на територію України так як в наданій [PERSON] довіреності на [PERSON] відсутні повноваження про відчуження майна, яке належить їй. Як стверджує заявник, у зв'язку з сімейними обставинами та політичною обстановкою на території України, [PERSON] не змогла приїхати в Україну. В жовтні 2015 року [PERSON] з Республіки Казахстан до України була направлена довіреність на ім'я [PERSON] з зазначенням повноважень про відчуження належного їй майна. При зверненні [PERSON] до нотаріуса з питання відчуження належного [PERSON] майна, нотаріусом було встановлено, що в довіреності маються помилки, допущені нотаріусом, який оформляв довіреність, в зв'язку з чим [PERSON] вимушена оформити нову довіреність. При зверненні до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. з приводу відчуження земельних ділянок, які належать [PERSON] на праві власності та розташовані на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, було отримано лист від 24.12.2015 року, згідно якого [PERSON] пропущено термін, строком з 12 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року, для відчуження земельної ділянки та [PERSON] рекомендовано звернутись до суду для встановлення того, що строк був пропущений з поважних причин (а.с.9). Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України). Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини першої та другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст.259 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення заяви [PERSON], за участю заінтересованої особи - Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved