Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

10 червня 2014 року позивач ПАТ «ВТБ БАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість на загальну суму 109 707,44 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27 листопада 2012 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700360461В, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 100 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33,00 %, строком користування до 27 листопада 2016 року. ПАТ «ВТБ БАНК» зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином, а саме надав відповідачці кредитні кошти, шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок 27.11.2012 року в сумі 100 000,00 грн., але відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконала, чим порушила умови кредитного договору і станом на 26.05.2014 року в неї виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 109 707,44 грн., яка складається з наступного: 75 338,00 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 9240.69 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 13 849,76 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 6 303,85 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 3981,58 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 103,62 грн. - 3 % річних за прострочення сплати процентів; 65,45 грн. - 3 % річних за прострочення сплати кредиту; 503,29 грн. - інфляційні витрати в зв'язку із простроченням сплати процентів за користування кредитом; 321,20 грн. - інфляційні витрати в зв'язку з простроченням сплати кредиту. Представник позивача ПАТ «ВТБ БАНК» - Швець В.О. в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення в справі не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 листопада 2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700360461В, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 100 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33,00 %, строком користування до 27 листопада 2016 року. ПАТ «ВТБ БАНК» зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином, а саме надав відповідачці кредитні кошти шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок 27.11.2012 року в сумі 100 000,00 грн., але відповідачка [PERSON] свої зобов'язання не виконала, чим порушила умови кредитного договору і станом на 26.05.2014 року в неї виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 109 707,44 грн., яка складається з наступного: 75 338,00 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 9240,69 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 13 849,76 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 6303,85 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 3 981,58 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 103,62 грн. - 3 % річних за прострочення сплати процентів; 65,45 грн. - 3 % річних за прострочення сплати кредиту; 503,29 грн. - інфляційні витрати в зв'язку із простроченням сплати процентів за користування кредитом; 321,20 грн. - інфляційні витрати в зв'язку з простроченням сплати кредиту. Також судом встановлено, що на даний момент кредитний договір не змінений та не відмінений, не втратив своєї чинності та відповідає вимогам законодавства. Відповідно до вказаного кредитного договору, банк надав позичальникові кредит у межах суми, зазначеної в договорі на термін і на умовах, передбачених в даному договорі, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановлені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно вказаного договору. Відповідачкою [PERSON] не були виконані зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим їй нараховано заборгованість, на загальну суму 109 707,44 гривень. Даний факт підтверджується розрахунками заборгованості за кредитним договором № R53700360461В від 27.11.2012 року ( а.с. 6-12). У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідачка [PERSON] допустила заборгованість по кредиту та нарахованих відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК). Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «ВТБ БАНК» слід стягнути судові витрати в розмірі 1097,07 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved