Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

11 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 8 червня 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, оскільки часто виникали сварки. Вони з чоловіком не спілкуються, не підтримують ніяких стосунків, не пов'язані сумісним побутом. З червня 2018 року вони з донькою проживають окремо від [PERSON] Фактично сім'я розпалася і її подальше збереження неможливе. Спору щодо спільно нажитого майна на даний час немає. Донька проживатиме з нею і вона буде надавати батькові можливість спілкуватися з дитиною. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. До початку судового засідання позивачка [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю та просить розірвати шлюб. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 8 червня 2008 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 26 (а.с. 8). Від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 9). Дитина проживає з позивачкою. Як убачається з позовної заяви, спільне життя не склалось, між подружжям часто виникали сварки. З червня 2018 року позивачка з донькою проживають окремо від відповідача. Подружжя не спілкуються між собою, не підтримують ніяких стосунків, не пов'язані сумісним побутом. Фактично сім'я розпалася і її подальше збереження неможливе. Спору щодо спільно нажитого майна на даний час немає. Донька проживатиме з позивачкою і вона буде надавати відповідачеві можливість спілкуватися з дитиною. Враховуючи викладені позивачкою та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок (а.с. 1, 2). На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved