Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

11.08.2015 Представник [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок 1969 року побудови з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул Леніна, 9 в с. Горбані Переяслав-Хмельницького району Київської області та земельні ділянки загальною площею 3,1380 га( пл. 2,4652 га+0,6728 га) та загальною площею 4,7266 га (пл.. 4,0537 га + 0,6729 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Горбанівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину після смерті 25.04.2013 [PERSON], в тому числі ту частину майна, яку вона прийняла в спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 04.01.2012, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ, а в реєстрі Державного земельного кадастру про кадастровий номер відсутні відомості про кадастровий номер земельних ділянок і його присвоєння після смерті власника є неможливим. Від відповідачів: Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, з місця, де відкрилась спадщина та від Горбанівської сільської ради, де знаходиться нерухоме майно, надійшли заяви про визнання позову з проханням розглядати справу у відсутності представників сільських рад. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачами та відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 25 квітня 2013 року померла [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та проживала [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою з місця проживання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 3,1380 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Горбанівської сільської ради. Крім того, відкрилась спадщина на житловий будинок №9 по вул. Леніна в с. Горбані Переяслав-Хмельницького району та на земельну ділянку загальною площею 4,7266 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Горбанівської сільської ради, яку [PERSON] фактично при житті успадкувала після смерті 04.01.2012 свого чоловіка [PERSON], але не переоформила правовстановлюючі документи на своє імя. [PERSON] доводився чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.06.1964. Згідно довідки Горбанівської сільської ради від 04.08.2015 за № 259 [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до 02.11.2012 за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Горбані, вул. Леніна, 9. Отже [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30.05.2011 секретарем Горбанівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, реєстровий номер 86 , за яким все своє майно вона заповіла [PERSON]. Згідно даних інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповітів/спадкових договорів) вказаний заповіт є чинним. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, подавши 23.10.2013 приватному нотаріусу [PERSON] Переяслав-Хмельницького нотаріального округу заяву про прийняття спадщини, в результаті заведено спадкову справу після смерті [PERSON] 07 липня 2015 року приватний нотаріус [PERSON] відмовив [PERSON] у переоформленні та реєстрації спадкового майна за заповітом (житлового будинку та земельних ділянок) з тих причин, що це майно не було зареєстроване за спадкодавцем у встановленому законом порядку, що діяв на час відкриття спадщини і позивач не змогла надати нотаріусу правовстановлюючий документ на будинок та витяги з державного земельного кадастру. [PERSON] за життя мала право приватної власності на землю, загальною площею 3,1380 га (2,4652 га та 0,6728 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Горбанівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, що підтверджується відповідним Державним актом серії КВ № 019763, виданим Переяслав-Хмельницькою райдержадміністрацією 14.04.2004, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 679. Крім цього, [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] також належало наступне майно: житловий будинок, 1969 року побудови, розташований по вул. Леніна, 9 в с. Горбані Переяслав-Хмельницького району, загальною площею 81,10 кв.м., житловою 42,20 кв.м., що підтверджується витягом з погосподарської книги сільської ради та технічним паспортом від 1989 року, виготовленого на імя [PERSON]; земельну ділянку загальною площею 4,7266 га (4,0537 га та 0,6729 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Горбанівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, що підтверджується відповідним Державним актом серії КВ № 118799, виданим на імя [PERSON] Переяслав-Хмельницькою райдержадміністрацією 14.04.2004, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 473. Набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на вищевказане нерухоме майно було здійснено за законодавством, що діяло раніше. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до п.п. 9-10 ст. 28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011, до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки. Документи, якими було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим законом, є дійсними. На момент набуття права власності на житловий будинок спадкодавцем [PERSON] державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Чинні на той час нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2013 № 868, передбачено, що документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, господарської будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, яка була чинною на момент набуття права власності на землю та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. За правилами ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм в користування, а також шляхом прийняття спадщини. Відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За правилами ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність спору про спадщину, що додатково підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON], суд вважає, що [PERSON] має право на оформлення своїх спадкових прав за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки, які належали [PERSON], а тому за позивачем слід визнати право власності на дане спадкове майно.

Outcome: approved