Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

10 липня 2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 31 серпня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, було зроблено відповідний актовий запис за номером [NUMBER], та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя у них з Відповідачем припинилося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та виховання дитини, тим самим було розірвано шлюб. Виходячи з того, що Відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини нею була подана відповідна позовна заява про стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2014 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва, стягнуто з Відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2014 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття. На підставі вище зазначеного рішення Шевченківського районного суду міста Києва було відкрито виконавче провадження державним виконавцем Норка Є.В. за виконавчим листом № 761/3661/14-ц, виданим 27.03.2015 року . Однак, не зважаючи на рішення суду та виконавчий лист, Відповідач не виплачує аліменти на утримання дитини. Вважає, що Відповідач мав фактичну можливість належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, але цього не вчиняв належним чином. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Жодного з перелічених обов'язків батьків, які встановлені діючим законодавством. Відповідач не виконує, чим грубо порушує сімейне законодавство та права дитини. Зазначене полягає в тому, що Відповідач не може забезпечити належним вихованням та батьківською увагою і турботою спільну дитину, він не приділяє їй необхідної уваги. Натомість вона, працевлаштована (працює керівником служби соціальних комунікацій в ТОВ «ТРК Всесвітня інформаційна служба»), має власний дохід та доглядає за дитиною, проживає у квартирі, у якій відведена окрема кімната для дитини, а саме кімната, де знаходиться усе необхідне, що потрібно для дитини, відповідного віку. Дитяча кімната обладнана дитячим ліжком, шафами для книжок та одягу, у кімнаті є письмовий стіл для занять, іграшки для дитини відповідний віку, кімната прикрашена кімнатними рослинами. Вона супроводжує дитину до школи, до лікаря, на різні гуртки, а також на прогулянки на свіжому повітрі. Дитина відвідує спортивний гурток, а саме студію йоги та танців гармонійного розвитку «НоваЯ. додається. Вона також забезпечую повний та необхідний дитині медичний супровід у медичному закладі, веде амбулаторну картку дитини, на регулярній основі проводжу планові медичні та профілактичні огляди дитини. Витрати на лікування дитини у разі її хвороби несу за власний рахунок. Дитина відвідує Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 175 ім. В. Марченка Шевченківського району міста Києва. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено відповідальність, встановлену законом для батьків, які ухиляються від виконання своїх обов'язків. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Сторони належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], до суду не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу за її позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, розглядати в її відсутність, але за участю її представника Крушинського В.В. (а.с. 48) Представник позивача - адвокат Крушинський В.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги адвокатом (а.с.20), до суду не з'явився, надав заяву, у якій просив справу за позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав, розглянути без його участі, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 14 вересня 2017 року надіслав на адресу суду заяву серії 49АА № 0238550, яка посвідчена нотаріусом Магаданського міського нотаріального округу Виховською Ю.В., зареєстрована у реєстрі за № 4д-3984, та у якій зазначено, що він відмовляється від батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO] (а.с.72). Представник третьої особи - Начальник Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Дмитренко О.М., в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі (а.с. 43). Згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав підлягають задоволення з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2003 року (а.с.14), який було розірвано 27 лютого 2007 року, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.16). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та належне виховання і утримання [PERSON] її матір'ю [PERSON] підтверджується: - довідкою з місця проживання сім'ї та реєстрації № ш/1069/1043 від 04 березня 2016 року виданої КК «Центр комунального сервісу», з якої вбачається, що з [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], разом із нею мешкає її донька [PERSON], [INFO] (а.с.11); - довідкою - розрахунком заборгованості з аліментів за період з 03 лютого 2014 року по 01 березня 2016 року виданої 01 березня 2016 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, з якої вбачається, що станом на 01 березня 2016 року заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] по аліментам складає 38602,89 грн. (а.с.12-13); - психологічною характеристикою учениці 6-Б класу [PERSON], [INFO], виданою 29 лютого 2016 року Директором школи І-ІІІ ступенів №175 ім. В.Марченка Шевченківського району м. Києва, та з якої слідує, що вихованням та розвитком дитини займається матір - [PERSON], батько дитини не бере активної участі в житті і навчанні доньки, оскільки ставлення дитини до нього індиферентне, вона майже не згадує про нього в бесіді (а.с.7); - характеристикою учениці 6-Б класу [PERSON], [INFO] № 71, виданою 01 березня 2016 року Директором школи І-ІІІ ступенів №175 ім. В.Марченка Шевченківського району м. Києва, з якої вбачається, батько, [PERSON], вихованні доньки [PERSON], не займається з 2008 року. За 2010-2016 навчальний рік батьківські збори не відвідував, успіхами [PERSON] не цікавився, з класним керівником, адміністрацією школи та учителями - предметниками не спілкувався (а.с.8,52). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. В сенсі ч. 3 ст. 155 СК України відмовою батьків від дитини вважається відмова від батьківських прав та обов'язків. Отже, зглядаючись на правову природу ч. 3 ст. 155 СК України суд вважає, що, обставини справи, встановлені в судовому засіданні, свідчать про те, що відповідач фактично відмовився від своєї дитини, та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що також підтверджується його заявою серії 49АА № 0238550, яка посвідчена нотаріусом Магаданського міського нотаріального округу Виховською Ю.В., зареєстрована у реєстрі за № 4д-3984, та у якій зазначено, що він відмовляється від батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 72). У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Отже, частина четверта статті встановлює норму щодо позбавлення батьківських прав або відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав через ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №109/0540-7405 від 16 серпня 2017 року, [PERSON] з 2008 року не бачиться з донькою та не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров'ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування та освіту, не вітає з днем народження та святами, не сплачує аліменти на утримання доньки. Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.36-37). Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], вихованням та утриманням доньки не займається, також, ним надіслана на адресу суду заява, у якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], і дані факти суд розцінює як ухилення відповідача від виховання доньки та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів малолітньої дитини та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання своєї доньки, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, ст. 166 СК України, ст. ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved