Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

12.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. З урахуванням уточнень просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], 19 жовтня 2011 року в розмірі 1500 грн.; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], за минулий час, а саме з жовтня 2014 року до моменту звернення до суду в розмірі 39000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2013 року, який було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, та перебуває на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з жовтня 2014 року відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є молодим, здоровим, працездатним чоловіком. У звязку з чим, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги із підстав, викладених в уточненій позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2013 року, який було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2016 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №385338, [PERSON] народився 19 жовтня 2011 року та батьками вказані [PERSON], [PERSON]. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, при цьому суд виходить з відсутності доказів того, що відповідач не має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, те, що відповідач не страждає на будь які захворювання. Тому, суд виходить із захисту інтересів дітей та того розміру аліментів, який відповідає прожитковому мінімуму для відповідного віку дитини. Згідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1500 грн. підлягають задоволенню. Стосовно вимог про стягнення аліменти на утримання малолітнього сина за минулий час, а саме з жовтня 2014 року і до моменту звернення до суду з позовом слід вказати наступне. Згідно із ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від сплати. У цьому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Відповідно до частин 1 і 2 ст.194 СК України: аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно із ст. 57 ЦПК України: доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надані докази, відповідно до вимог ст. 57-61 ЦПК України, які б підтверджували вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з жовтня 2014 року і до моменту звернення до суду з позовом у розмірі 39000,00 грн., а тому у вимогах за вказаний період слід відмовити. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду, то суд на підставі ч. 2 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

Outcome: partial