Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

11 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 10.02.2007 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими побудовами та приватизованої земельної ділянки площею 0,30 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: с. Старі Санжари, вул. Рибаса Тараса, 3, Новосанжарського району Полтавської області Спадкоємицею за законом після померлого [PERSON] є позивач [PERSON] Постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 25.04.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані житловий будинок з господарськими побудовами та земельну ділянку, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Представник відповідача Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 297/02-18 від 03.08.2017 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 17.09.1992 року, [PERSON] є власником житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області, розташовані на присадибній ділянці державного фонду 0,30 га (а.с. 9). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 21.08.2013 року, по вул. Рибаса Тараса, 3, в с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області знаходяться житловий з господарськими будівлями (а.с. 10-14). У власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 609589, виданого Старосанжарською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 27 серпня 2003 року, перебувала земельна ділянка площею 0,30 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Старі Санжари Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого селянського господарства (а.с. 15). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка призначена для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, якарозташована за адресою: с. Старі Санжари Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області її площа становить 3000 кв.м.(а.с. 17). [PERSON] помер 10 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 057810, виданим Старосанжарською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області(а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ № 285765 від 17 травня 1975 року [PERSON] є чоловіком [PERSON](а.с. 4). Згідно довідки Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 165 від 27.03.2017 року, [PERSON] після смерті 10.02.2007 року чоловіка [PERSON] спадщину фактично прийняла шляхом управління спадковим майном, сплатою належних платежів та проведенням поточних ремонтів (а.с. 8). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 1418/01-16 від 26.07.2017 року вказано, що після померлого 10.02.2007 року [PERSON] заведена спадкова справа № 391/2007 від 28 серпня 2007 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 28, 29). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved