Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

11 червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на його користь вже сплачені аліменти в розмірі 36481 грн. 25 коп. та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 13077 грн. 56 коп., яка виникла станом на 01 травня 2021 року. Обґрунтовано тим, що відповідно до судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/11722/19 від 22\~жовтня 2019\~року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Деснянського районного суду від 13 листопада 2020 року у справі № 750/566/20 виключено відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 3 від 17.05.2017, складеного Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Враховуючи, що з позивача на користь відповідача продовжують нараховуватися аліменти на утримання дитини, батьком якої він не являється, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06\~липня 2021\~року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила вимоги позивача задовольнити частково, а саме в частині звільнення від сплати аліментів на утримання дитини. В іншій частині позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що позивач 10 років був записаний в актовому записі про народження [PERSON] як батько дитини, знаючи, що він таким не являється. Відповідач неодноразово зверталася до позивача з проханням подати спільну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про [PERSON] як про батька дитини, адже виключення або зміна таких відомостей можлива виключно за спільною заявою батьків. Проте, позивач відмовлявся подати таку спільну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку із чим відповідач була позбавлена можливості встановити батьківство біологічного батька і стягнути з нього аліменти на утримання дитини або оформити державну соціальну допомогу на утримання дитини. Оскільки для забезпечення потреб дитини необхідні значні кошти, [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , що і стало причиною для звернення позивача до суду із позовом про виключення відомостей про нього як батька дитини. Враховуючи викладені обставини, відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з неї на користь позивача вже сплачених аліментів. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Також позивач повідомив, що на час розгляду справи судом заборгованість по сплаті аліментів відсутня, адже за період з 01 січня 2021 року по серпень 2021 року з нього утримано аліментів у розмірі 33230 грн. 08 коп. та перераховано на користь [PERSON] . Відповідач та її представник у судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині припинення стягнення аліментів, в іншій частині позовних вимог просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/11722/19 від 22\~жовтня 2019\~року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Вказаний судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що підтверджується копією постанови про відкриття провадження ВП № 60482410 від 04.11.2019 (а.с. 11). Рішенням Деснянського районного суду від 13 листопада 2020 року у справі № 750/566/20, яке набрало законної сили 24 грудня 2020 року, виключено відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 3 від 17.05.2017, складеного Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 8-9). Відповідно до копії довідки про доходи № 81 від травня 2020 року, виданої ТОВ «Шляхо-будівельне управління № 14», з [PERSON] утримано аліментів в сумі 4433 грн. 44 коп. (а.с. 14). Згідно копії довідки ТОВ «Шляхо-будівельне управління № 14», згідно виконавчого провадження № 60482410 від 03.07.2020 з [PERSON] з березня 2020 року по грудень 2020 року утримано аліментів в сумі 32047 грн. 81 коп. (а.с. 13). Вказані кошти на загальну суму 36481 грн. 25 коп. позивач просив стягнути з відповідача як безпідставно набуті. Також, у судовому засіданні позивачем надано довідку ТОВ «Шляхо-будівельне управління № 14» № 510 від 14.09.2021, відповідно до якої з [PERSON] у період з 01 січня 2021 року по серпень 2021 року утримано аліментів в сумі 33230 грн. 08 коп., проте вимог щодо вказаної суми позивач не заявляв. У судовому засіданні позивач пояснив, що даною довідкою він підтвердив, що заборгованість по аліментах в розмірі 13077 грн. 56 коп., про яку він зазначив у позовній заяві, на даний час відсутня. Відповідно до ст.\~188\~СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст.\~197\~СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таким чином, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько і, відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Подібну правову позицію виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 477/1165/20 від 21 липня 2021 року. Щодо вимоги позивач про стягнення з відповідача на його користь вже сплачених аліментів в сумі 36481 грн. 25 коп., суд зазначає наступне. Позивач, звертаючись до суду з даною вимогою не зазначив правової підстави, з якої він просить стягнути з відповідача вказані кошти. Згідно з частинами 1 та 2 ст.\~179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Частиною першої статті 1212\~ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим у статті 1215\~ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18). Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що підставою сплати [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] є судовий наказ Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/11722/19 від 22.10.2019, який є чинним. При видачі вказаного судового наказу, судом було роз`яснено, що відповідно частин сьомої та восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Проте, у матеріалах справи відсутні докази про порушення [PERSON] питання про припинення стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та перегляд судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/11722/19 від 22.10.2019 за нововиявленими обставинами, в ході якого могло було вирішено питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України. Доказів на підтвердження недобросовісності відповідача на отримання аліментів на неповнолітню дитину, позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення вже сплачених аліментів не підлягають задоволенню. Крім того, щодо вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості його по аліментах у розмірі 13077 грн. 56 коп., що виникла станом на 01.05.2021, суд враховує, що за вказаний період позивач сплатив аліменти, що підтверджується ТОВ «ШБУ № 14» від 14.09.2021 за № 510. Разом з тим, суд вважає за можливе задовольнити вказану позовну вимогу частково, шляхом звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, стягнутих відповідно до судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/11722/19 від 22 жовтня 2019 року, з моменту її виникнення, оскільки за період набрання рішенням законної сили буде продовжено нарахування аліментів і таким чином може утворитися заборгованість. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи викладене,

Outcome: partial