Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

12 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в рахунок відшкодування вартості оплачених, але не наданих туристичних послуг, кошти в сумі 15014,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що 12.01.2015 року між ТОВ «Ньюз Тревел» в якості туроператора, від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору №0125/5 від 25.01.2011 року діє турагент фізична особа-підприємець [PERSON] та позивачем був укладений договір про туристичне обслуговування №04/01. Відповідно до умов вказаного договору, туроператор відповідно до заявки, поданої замовником турагенту за плату зобов'язався забезпечити надання замовнику та/або туристам туристичні послуги. Відповідно до договору на туристичне обслуговування №04/01 від 12.01.2015 року, тур оформлений до Болгарії з датою поїздки з 28.01.2015 року по 08.02.2015 року. Заявка була підтверджена ТОВ «Ньюз Тревел». Разом із позивачем до Болгарії мав поїхати її син [PERSON]. З даних квитанції до прибуткового ордеру від 12.01.2015 року вбачається, що позивачем за туристичний пакет «Відпочинок в Болгарії» було сплачено кошти в розмірі 16082,00 грн., які отримані фізичною особою-підприємцем [PERSON] та перераховані на рахунок ТОВ «Ньюз Тревел» в розмірі 15013,95 грн. за мінусом агентської винагороди 1068,00 грн., що свідчить квитанція. Втім ТОВ «Ньюз Тревел» анулював тур. У зв'язку з ануляцією туру ТОВ «Ньюз Тревел», позивач звернулася до турагента фізичної особи-підприємця [PERSON], яка виплатила їй свою комісійну винагороду в розмірі 1068,00 грн., що підтверджено копією видаткового касового ордеру. Позивач звернулася до ТОВ «Ньюз Тревел» із заявою, в якій просила повернути невикористані кошти, оплачені за туристичні послуги в сумі 15014,00 грн. у зв'язку з неможливістю надання ТОВ «Ньюз Тревел» замовленого туристичного продукту, але відповіді не надійшло та кошти повернуті не були, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - фізична особа-підприємець [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Стаття 902 ЦК України передбачає, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. 3, 4, 5 цієї статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.5 Закону України «Про туризм» туристичні оператори юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і, які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Відповідно до положень ч.12 ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор несе відповідальність перед туристом за невиконання або не належне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Згідно ст.33 Закону України «Про туризм» суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Встановлено, що 12 січня 2015 року між ТОВ «Ньюз Тревел» в якості туроператора, від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору №0125/5 від 25.01.2011 року діє турагент фізична особа-підприємець [PERSON] та позивачем був укладений договір про туристичне обслуговування №04/01 (а.с.6-8). Відповідно до умов вказаного договору, туроператор відповідно до заявки, поданої замовником турагенту за плату зобов'язався забезпечити надання замовнику та/або туристам туристичні послуги. Відповідно до п. 2.2 договору туроператор зобов'язався забезпечити бронювання та надання туристичних послуг відповідно до заявки туриста. Відповідно до п. 3.1.6 договору, у випадку невиконання умов даного договору з боку ТОВ «Ньюз Тревел», турист має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору іншою Стороною при дотриманні вимог, передбачених п. 3.3 цього Договору (обов'язки Турагента). Згідно п. 4.1 договору, загальна вартість туристичних послуг становить 16082,00 грн. Відповідно до договору на туристичне обслуговування №04/01 від 12 січня 2015 року, тур оформлений до Болгарії з датою поїздки з 28.01.2015 року по 08.02.2015 року (а.с.9). Заявка була підтверджена ТОВ «Ньюз Тревел». Разом із позивачем до Болгарії мав поїхати її син [PERSON] (а.с.11,12). З даних квитанції до прибуткового ордеру №12/01 від 12.01.2015 року вбачається, що позивачем за туристичний пакет «Відпочинок в Болгарії» було сплачено кошти в розмірі 16082,00 грн., які отримані фізичною особою-підприємцем [PERSON] та перераховані на рахунок ТОВ «Ньюз Тревел» в розмірі 15013,95 грн. за мінусом агентської винагороди 1068,00 грн., що свідчать квитанції (а.с.9,10). Проте, ТОВ «Ньюз Тревел» анулював тур. У зв'язку з ануляцією туру ТОВ «Ньюз Тревел», позивач звернулася до турагента фізичної особи-підприємця [PERSON], яка виплатила їй свою комісійну винагороду в розмірі 1068,00 грн., що підтверджено копією видаткового касового ордеру (а.с.13). Позивач звернулася до ТОВ «Ньюз Тревел» із заявою, в якій просила повернути невикористані кошти, оплачені за туристичні послуги в сумі 15014,00 грн. у зв'язку з неможливістю надання ТОВ «Ньюз Тревел» замовленого туристичного продукту, але відповіді не надійшло та кошти повернуті не були. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а тому, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування вартості оплачених, але не наданих туристичних послуг, підлягає стягненню сума 15014,00 грн. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно із п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Згідно зі ст.33 Закону України «Про туризм» суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» є роз'яснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що позивач замість очікуваного якісного відпочинку опинилась в стресовій ситуації, не змогла відпочити не тільки там, де хотіла, а й взагалі не змогла відпочити, тому що відповідач не повернув їй гроші, крім того, позивач не отримала моральне задоволення від туристичної поїздки, що свідчить про спричинення їй моральної шкоди з вини відповідача, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача у сумі 500,00 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial