Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] 10 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 62. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони різні по характеру люди, з різними поглядами на життя, на даний час не можуть ні в чому знайти спільної думки. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені, проживають окремо, примирення між ними та збереження шлюбу є неможливим. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Однак, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення та прийняття рішення в підготовчому судовому засіданні. Також зазначила, що після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище «Геревич». Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10 серпня 2014 року укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 62 (свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ № 141644, а.с.22). Шлюб між\~ними носить\~формальний характер,\~шлюбні стосунки\~не підтримують,\~тривалий час\~проживають окремо. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 352,40 гривень, а тому суд, не може вийти за межі позовних вимог і присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі заявленому позивачем.

Outcome: approved