Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

11 лютого 2014 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] (позивач) з позовною заявою до Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум» (далі - ДВНЗ «ПЕБТ» відповідач) про визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення. В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві, послався на те, що з 2000 року працює викладачем англійської мови у ДВНЗ «ПЕБТ».13 січня 2014 року директор ДВНЗ «ПЕБТ» Федько Ю.М. ознайомив його під підпис з наказом про дисциплінарне стягнення, датованим 13 січня 2014 року. В тексті наказу зазначено, що 31.12.2013 року викладач англійської мови [PERSON], покинув робоче місце, чим порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «ПЕБТ». Твердження відповідача що викладач порушив Правила не відповідають дійсності, оскільки 27 грудня 2013 року адміністрація технікуму запропонувала відпрацювати в суботу 28 грудня за вівторок 31 грудня 2013 року, про що він в усній формі дізнався від колег по роботі. У вівторок 31 грудня, коли він прийшов на роботу, працівниця на вахті сказала, що технікум сьогодні, окрім бухгалтерії, не працює, нікого не має, всі приміщення зачинені, запропонувала йому відмітити час у графіку робочого часу, в який час він прийшов на роботу, і почекати. Через годину приїхав лише директор, і на його питання, як йому сьогодні працювати, коли в кабінеті 13 градусів, немає студентів, немає колег по роботі, нічого зрозумілого не відповів, сказав «це ваші проблеми», сів в машину і поїхав. Він почекав ще деякий час, ніхто з колег на роботу більше не прийшов, тому він поставив час у графіку, і пішов з роботи. Даний наказ про притягнення його до дисціплінарної відповідальності від 13.01.2014 року позивач вважає незаконним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Просив суд зазначений наказ визнати незаконним (а.с.1-2). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість посилаючись на те, що згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «ПЕБТ» у технікумі для викладачів встановлено 5-денний 36-годинний робочий тиждень з 6 годинним робочим днем, що передбачає ст. 52 КЗпП - для працівників встановлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня. В свою чергу позивач 31 грудня 2013 року відпрацював 1 год. 10 хв., що сам підтвердив у своїх письмових поясненнях від 13 січня 2014 року. Посилання позивача на «оголошення» робочим днем 28 грудня 2013 року за 31 грудня 2013 року є таким, що не відповідають дійсності оскільки жодних наказів про перенесення робочих днів на 28 грудня 2013 року в ДВНЗ «ПЕБТ» не існує. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2000 року [PERSON] прийнятий викладачем англійської мови за контрактом ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум». 31 листопада 2011 року за заявою [PERSON] та рішення Профспілкового комітету № 32 [PERSON] виключений за власним бажанням з профспілкової організації ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» (а.с.28). 31 грудня 2013 року позивач відпрацював 1 год. 10 хв., що підтверджується його письмовими поясненнями від 13.01.2014р. та актом від 31.12.2013р.(а.с.19, 33). Згідно акту ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» від 31 грудня 2013 року було встановлено що 31 грудня 2013 року викладач англійської мови [PERSON] покинув приміщення технікуму о 10 годин. 10 хвилин (а.с.33). 13 січня 2014 року наказом В.о. директора ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» № 02-к [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» (а.с.13). Судом встановлено, що [PERSON] було ознайомлено з зазначеним вище наказом. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, КЗпП України. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно зі ст. 141 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Статтею 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. Згідно зі ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як встановлено статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства та положень актів, які є обов'язковими для виконання сторонами спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання наказу № 02-к ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» від 13 січня 2014 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позиція суду з цього приводу ґрунтується на наступному. В судовому засіданні позивач наполягав, що 28 грудня 2013 року був робочим днем, а 31 грудня 2013 року був вихідним, проте ці твердження суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовуються журналом реєстрації наказів (а.с.25-27), особистими поясненнями позивача (а.с.19) та довідкою про те, що 28 грудня 2013 року (субота) був вихідним днем, а 31 грудня 2013 року (вівторок)- робочий день (а.с.24). Таким чином, накази про перенесення робочих днів на 28 грудня 2013 року в ДВНЗ «ПЕБТ» відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу в супереч вище вказаній нормі позивачем не надано жодного доказу, які б могли підтвердити чи спростувати обставини на які посилається позивач. Отже, суд дійшов висновку про правомірність винесення В.о. директора ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» Наказу № 02-к від 13 січня 2014 року про дисциплінарне стягнення шляхом оголошення догани за порушення позивачем п.6.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. ст.10, 57-60 ЦПК України, роз'яснював позивачу його права та обов'язки (також щодо виклику в судове засідання свідків), попереджав про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, однак позивач наполягав на задоволенні позовних вимог саме у такий спосіб, тобто розпорядившись своїми правами на власний розсуд. Підсумовуючи викладене, оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що жодних доказів наявності правових підстав для задоволення позову позивачем не надано, а судом не встановлено, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючі, що у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судових витрат, їх необхідно віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed