overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 09 липня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 38. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2019 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 липня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 38 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.6 ). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 10 лютого 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 лютого 2017 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 23 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 25 серпня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного теритоірального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 3215. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 серпня 2017 року. Шлюб зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного теритоірального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 3215 (а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просить, розірвати шлюб, укладений 25 липня 2014 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №152. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, через що втратилось взаєморозуміння та повага один до одного. Від даного шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] , та доньку, [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позов визнає, просить його задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що шлюб між сторонами укладений 25 липня 2014 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №152. (а.с.11). Сімейне життя подружжя не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, а тому за таких обставин, суд вважає за доцільне розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту сплаченого збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду невідомі, заперечень відносно позову не надав. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтв про народження дітей. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для їхнього гармонійного розвитку, та те, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 58. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 27 березня 2009 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Близько трьох років тому, вони припинили шлюбні відносини, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати його наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Також надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 березня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 58. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , відповідно /а.с.5/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.11/. [PERSON] та [PERSON] на даний час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Наведене відповідач не спростував. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Виходячи з визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказувала, що є власником вказаного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2015 року. В квартирі, окрім неї, доньки [PERSON] та внука [PERSON] , зареєстрований також її син [PERSON] , однак з лютого 2017 року [PERSON] не проживає у вказаному будинку, вибув на інше місце проживання до своєї співмешканки у м.Гостомель, витрат по утриманню будинку не несе. В добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстрації, що позбавляє її можливості оформити субсидію, а відтак відповідач втратив право користування згаданим житлом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Встановлено, що згідно з даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2015 року для [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з даними довідки депутата Полонської ради, [PERSON] , хоча й прописаний за вищевказаною адресою, але фактично там не проживає з 2017 року (а.с.7). За даними домової книги в квартирі, крім позивача, проживають також її донька [PERSON] , внук [PERSON] та син [PERSON] (а.с.8-10). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, що син позивача [PERSON] в будинку матері з 2017 не проживає. Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, позбавляє її права на отримання субсидії, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказували, що відповідач фактично з 2009 року не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла та його особистих речей у будинку немає, а відтак [PERSON] втратив право користування згаданим житлом. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили його вимоги задовольнити із наведених вище підстав. При цьому вказали, що їм не відоме фактичне місце проживання відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло , на праві приватної сумісної власності для [PERSON] , [PERSON] в рівних долях належить квартира [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується даними зазначеного вище свідоцтва, виданого директором Полонського ПТУ-35 [PERSON] . З 02 вересня 2008 року [PERSON] зареєстрований в належній позивачам квартирі, однак з 2009 року по теперішній день він у вказаному житлі не проживає, про що в судовому засідання підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі позивачів створює для них перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, їхні права як власників підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

11 червня 2019 року Ленінським районним судом м.Миколаєва винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства «СГО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і компенсації за невикористані відпустки по інвалідності. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 11 червня 2019 року з матеріалами справи повернуто до Леніського районного суду м.Миколаєва для ухвалення додаткового рішення у строк до 05 серпня 2019 року. Згідно ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, окрім іншого розподіл судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Ухвалюючи судове рішення 11 червня 2019 року суд у мотивувальній частині рішення розглянув питання щодо розподілу судових витрат та вирішив його стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп., однак не зазначив у резолютивній частині рішення. Вказане є підставою для ухвалення судом додаткового рішення.

Outcome: approved