Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

12.09.2006р. [PERSON] звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог - Бердянська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання недійсним заповіту від [INFO] його батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок [ADDRESS] на користь [PERSON] та визнання за ним, [PERSON] права спадкування та власності на цей житловий будинок (т.2 а.с. 4). 09.01.2007р. позивач [PERSON] подав до суду уточнений позов, в якому просив визнати недійсним вищезазначений заповіт, оформлений та посвідчений [PERSON]., нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 2-353; визнати за ним, [PERSON] право спадкування та право власності на житловий будинок [ADDRESS]; визнати недійсною довіреність від [INFO] від [PERSON], видану [PERSON] на право здійснення будь-яких дій відносно автомобіля марки ВАЗ - 21053, випуску 1994 року, реєстраційний номер [NUMBER], оформлену та посвідчену тим же нотаріусом, зареєстровану в реєстрі за № 2-354 (т.2 а.с. 86). [INFO]. первісний позивач [PERSON] помер в м. Бердянську. 25.03.2009р. до Бердянського міськрайонного суду з уточненим позовом по цій же справі звернулися [PERSON] та [PERSON] - дружина та дочка первісного позивача [PERSON], залучені судом по цій справі у якості його правонаступників, та просили визнати недійсним заповіт від [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] на користь [PERSON], оформлений та посвідчений [PERSON]., нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 2-353; визнати за позивачем, [PERSON] право спадкування та право власності на цей же будинок, визнати недійсною довіреність від [INFO] від [PERSON], видану [PERSON] на право здійснення будь-яких дій відносно автомобіля марки ВАЗ - 21053, випуску 1994 року, реєстраційний номер [NUMBER], оформленої та посвідченої тим же нотаріусом, зареєстрованої в реєстрі за № 2-354 (т.3 а.с. 162, 168-171). Підставами позовних вимог вказали, [PERSON] на час складання та посвідчення заповіту і довіреності із-за тяжкої хвороби не розумів значення своїх дій і не міг ними керувати, волевиявлення не відповідає дійсній волі спадкодавця, невідповідність довіреності та заповіту формі та посвідченню. Підставою визнання права власності позивачами вказано спадкування за законом як за спадкоємцями першої черги. Позивач [PERSON] 18.07.2012р. направила до суду заяву про залишення її позовних вимог без розгляду, яка 02.08.2012р. судом задоволена (т.7 а.с. 23, 49). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, які зазначені в уточненій позовній заяві [PERSON] (т.3 а.с. 168-171). Також позивач [PERSON] доповнила, що [PERSON] ніколи не бажав заповідати належний йому на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] Мав намір залишити його рідному сину [PERSON]. На час складання та посвідчення заповіту [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] та довіреності від [INFO] на ім'я [PERSON], посвідчених [PERSON], нотаріусом Бердянської державної міської нотаріальної контори в 16 годин 40 хвилин спадкодавець [PERSON] мав тяжкі захворювання, так як страждав вираженим астенічним синдромом з адинамією та больовим синдромом на фоні церебрального атеросклерозу ІІ стадії, дисциркуляторної енцефалопатії ІІ стадії, ІХС, стенокардії напруги та спокою ф/к ІV, стенозуючого коронарокардіосклерозу, частої постійної екстрасистолії, пароксизмальної фібриляції передсердь за типом змішаної тахіаритмії з наростаючою лівошлунковою недостатністю, набряку легенів, цирозу печінки з ГЦМ ІІІ стадії, шлунково-кишкової кровотечі. Після спливу незначного часу з моменту посвідчення заповіту і довіреності, [INFO] о 23годині 10 хв. [PERSON] помер. Як посилається [PERSON], спадкодавець [PERSON] маючи вище вказані захворювання на час посвідчення заповіту і довіреності, не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, волевиявлення вказане у правочинах не відповідало дійсній волі [PERSON], тобто, заповіт і довіреність не відповідають вимогам ст. 225, ч.2 ст. 1257 ЦК України та просила визнати їх недійсними. Позивач [PERSON] також просила визнати заповіт та довіреність недійсними з підстав невідповідності їх формі та посвідченню, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тобто заповіт та довіреність вважає недійсними у відповідності до ч.1 ст. 1267, 1247, 1248 ЦК України, та посилається на наступне. Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемний. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. (ст. 1257 ЦК України, ст. 225 ЦК України). Позивач [PERSON] у своїх поясненнях заявила, що нотаріус [PERSON]., посвідчивши [INFO] від [PERSON] заповіт на ім'я [PERSON] та довіреність на ім'я [PERSON], не здійснила їх державну реєстрацію. Окрім того, у заповіті вказано місце та час його посвідчення, але закон вимагає вказати час та місце складання заповіту. Текст заповіту складався у різних місцях: написаний текст власноручно нотаріусом [PERSON]. вчинено за адресою: [ADDRESS] (місце постійного проживання [PERSON].), а виконаний технічними засобами - у приміщенні Бердянської державної міської нотаріальної контори. Волевиявлення [PERSON], відображене у заповіті, не відповідає його дійсній волі, так як не його рукою записано, що заповіт ним особисто прочитано вголос. Оплата за вчинення нотаріальних дій була здійснена від імені [PERSON] 21.04.2006р. [PERSON], тобто після їх вчинення. На ранок [INFO] в паспорті [PERSON] були відсутні дані про його реєстрацію у [ADDRESS]. Відмітка в паспорті була проставлена в результаті дій [PERSON], яка до посвідчення заповіту та довіреності надала в паспортний стіл паспорт [PERSON], домову книгу на домоволодіння [ADDRESS], де було проставлено штамп реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] у судові засідання з'являлася, проти позову заперечує, подала письмові заперечення (т.6 а.с.175-190; т.11 а.с. 103-127). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, позов не визнає, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (т.4 а.с. 229). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмові заперечення, раніше була допитана судом, позовні вимоги не визнає, вважає позов таким, що не відповідає вимогам закону, просила справу розглянути за її відсутність з винесенням рішення, та в позові відмовити (т.4 а.с. 199; т.6 а.с. 205-210). Представник третьої особи - Бердянської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, раніше неодноразово був допитаний у суді, надіслав заяви про розгляд справи у його відсутність. Позов не визнає (т.3 а.с. 183; т.8 а.с.86; т.11 а.с. 38). Відповідач [PERSON], будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що з дня свого народження і до 1985 року разом зі своїми батьками проживала в сім`ї [PERSON] та [PERSON], якого завжди вважала своїм дідусем. [PERSON] проявляв до неї турботу, приймав участь у вихованні, матеріально допомагав та любив, вважав її своєю онукою. Пізніше, проживаючи окремо від сім`ї [PERSON], вони постійно спілкувалися як по телефону, так і приїжджаючи в гості. [PERSON] продовжував турбуватися та матеріально підтримувати її сім`ю. У 1999 році вона зі своєю сім`єю переїхала на проживання у м. Бучу Київської області, але постійно підтримувала родинні відносини з [PERSON] та [PERSON] 08 квітня 2006 року, розмовляючи з [PERSON] по телефону, останній наполягав на тому, щоб вона, [PERSON], терміново приїхала у м. Бердянськ, так як він дуже захворів та має до неї важливу справу. Не зважаючи на свою вагітність, вона вимушена була виїхати і прибула до м. Бердянська 11.04.2006р. В цей же вечір [PERSON] заявив, що бажає щоб [PERSON] зі своєю сім`єю проживала у м. Бердянську та він перепише на неї належний йому будинок по [ADDRESS] [PERSON] і раніше робив їй таку пропозицію. Вона, [PERSON], пропонувала [PERSON] сповістити свого сина - [PERSON] про те, що він захворів, але він категорично заборонив. 12.04.2006р. [PERSON] наполіг на тому, щоб вона, [PERSON] поїхала до нотаріуса, та привезла його до нього для складання заповіту на її ім'я. 12.04.2006р. вона не змогла викликати нотаріуса додому. [PERSON] був цим невдоволений, продовжував наполягати щоб [PERSON] виконала його прохання, привезла нотаріуса та передав їй ключі і документи від будинку. [PERSON] висказав своє небажання щоб будинок перейшов до сина [PERSON], так як був ним невдоволений. [INFO] [PERSON] викликав по телефону [PERSON], щоб він возив [PERSON] на автомобілі до нотаріуса, в орган РАЦС, так як бажав зареєструвати шлюб з [PERSON], заповідати належне йому домоволодіння [PERSON], та у зв'язку з цим оформити довіреність на [PERSON] відносно його автомобіля. Домовившись з нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON]., з якою ні вона, ні її родичі ніколи не були знайомі, на прохання нотаріуса надала їй паспорт [PERSON] В новому паспорті [PERSON] був відсутній штамп про його реєстрацію за адресою його постійного проживання: [ADDRESS], не зважаючи на те, що фактично і згідно з домовою книгою [PERSON] з 1981 року постійно був зареєстрований та проживав за цією адресою. Маючи на руках паспорт [PERSON] і домову книгу на домоволодіння [ADDRESS], в якій стояв штамп про реєстрацію [PERSON] за даною адресою, в паспортному столі був проставлений штамп в паспорт [PERSON] На протязі дня [PERSON] провідував сусід [PERSON], якому [PERSON] жалівся на погіршення здоров'я. Після того, як [PERSON] пішов, приїхали подружжя [PERSON], яким [PERSON] дуже зрадів, спілкувався з ними. В цей же день, приблизно о 16 годин 30 хвилин [PERSON] і [PERSON] забрали нотаріуса з нотаріальної контори і привезли до [PERSON] на [ADDRESS]. Нотаріус усіх видалила з кімнати і перебувала з дідусем приблизно 25 хвилин. Після того, як нотаріус покинула подвір'я, [PERSON] спілкувався з [PERSON] і [PERSON], згадував своє життя, був дуже задоволений, що склав на її, [PERSON] ім'я заповіт. Перебуваючи в м. Бердянську і спілкуючись безпосередньо з [PERSON] з 11.04.2006р., відповідач [PERSON] суду пояснила, що у померлого дідуся ніяких дивностей не було, він правильно реагував на довкілля, пам'ятав та розповідав про важливі моменти свого життя, адекватно спілкувався з оточуючими та з лікарями, розповідав їм про своє самопочуття. У всій медичній документації [PERSON] зафіксовано про його адекватність, відповідність між словами та поступками. Позивачка [PERSON] з 2005 року не бувала по [ADDRESS], не спілкувалася з [PERSON], не цікавилася його життям та здоров'ям, не доглядала його. [PERSON] чітко розумів, що він робить і чітко висказав свою волю. Приблизно о 19 годині цього ж дня стан здоров'я [PERSON] погіршився, вона та [PERSON] наполягали на виклику «Швидкої допомоги», але [PERSON] не бажав цього. Так як стан [PERSON] значно погіршився, приблизно о 21 годині вони викликали бригаду «Швидкої допомоги», яка викликала бригаду кардіологів, які почали надавати йому медичну допомогу, але [PERSON] в 23 годині 10 хвилин помер. [PERSON] точно не пам'ятає коли і в якому банку вона сплачувала кошти за посвідчення нотаріусом заповіту та довіреності. Про смерть [PERSON] вона та [PERSON] намагалися повідомити сина [PERSON], але так як їм було відомо, що [PERSON] не проживає з дружиною [PERSON], деякий час проживав на дачі, деякий час жив в гуртожитку, вони дзвонили на прохідну заводу де працював [PERSON], посилали [PERSON] в гуртожиток за місцем фактичного проживання сина [PERSON] Відповідач [PERSON] пояснила суду, що вона приймала безпосередню участь у похованні [PERSON], заповіт вважає дійсним та просить відмовити в позовних вимогах [PERSON] Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Трет`як В.К. позовні вимоги не визнали, направили до суду письмові заперечення (т.11 а.с. 103-127), просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Пояснили, що [PERSON] з 1977 року проживала однією сім`єю з [PERSON], який з 1981 року постійно був зареєстрований та проживав у належному їй на праві власності житловому будинку [ADDRESS]. Тривалий час, до 1985 року, з ними проживала сім`я дочки [PERSON] - [PERSON] [PERSON] з часу народження [PERSON] приймав участь у її вихованні та матеріальному утриманні, вважав її своєю онукою. [PERSON] вважала його своїм дідусем. До своєї смерті [PERSON] неодноразово заявляв про своє бажання залишити належний йому житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] На початку квітня місяця 2006 року стан здоров'я [PERSON] погіршився, але від госпіталізації він відмовлявся. З 02.04.2006р. [PERSON] постійно оглядали лікарі, призначали лікування, яке він постійно отримував. Стан здоров'я [PERSON] то покращувався, то поліпшувався. Незадовго до смерті, [INFO] у телефонній розмові з [PERSON], яка станом на квітень місяць 2006 року постійно проживала в м. Ірпінь Київської області, наполягав щоб вона приїхала до м. Бердянська по важливій справі. 11.04.2006р. [PERSON] прибула до м. Бердянська, а 12.04.2006р. [PERSON] попросив її привести йому нотаріуса за місцем проживання для складання заповіту на її ім'я відносно житлового будинку [ADDRESS], а на [PERSON] довіреність на автомобіль. З причин того, що 12.04.2006р. [PERSON] не змогла привезти до нього нотаріуса, [INFO] зранку [PERSON] дуже став наполягати, щоб [PERSON] викликала для нього нотаріуса додому. Він же самостійно по телефону викликав [PERSON], щоб останній возив [PERSON] на автомобілі, так як вона була вагітною. В цей же день [PERSON] дзвонив своєму боржнику [PERSON], попросив повернути борг (грошові кошти в сумі приблизно 9000 грн.), по приїзду [PERSON] на [ADDRESS], спілкувався з нею, борг отримав і розпорядився одержаною сумою, частину коштів передав [PERSON] частину поклав собі в гаманець. [INFO] [PERSON] разом з [PERSON] звернулися до Бердянської державної нотаріальної контори для виклику нотаріуса додому, маючи з собою паспорт [PERSON] Зі слів [PERSON] відповідачці [PERSON] стало відомо, що нотаріус [PERSON]. перевіряючи документи встановила відсутність в паспорті [PERSON] штампа про його реєстрацію за місцем його проживання. Так як [PERSON] з 1981 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] взяла вдома будинкову книгу, паспорт [PERSON] і надала їх в паспортному столі, де був проставлений штамп про його реєстрацію за вказаною адресою. [INFO] після обіду провідати хворого [PERSON] приїхали подружжя [PERSON]. Вони спілкувалися з ним, [PERSON] розповідав їм про стан свого здоров'я. Приблизно о 16 годині [PERSON] разом з [PERSON] поїхали за нотаріусом і через деякий час привезли нотаріуса [PERSON]. на адресу: [ADDRESS]. На час приїзду нотаріуса [PERSON] спілкувався з подружжям [PERSON]. Нотаріус запропонувала усім присутнім покинути кімнату, де перебував [PERSON], усі вийшли. Через деякий час нотаріус вийшла з кімнати [PERSON] та покинула подвір'я. До [PERSON] знову зайшли подружжя [PERSON]. [PERSON] був дуже задоволений тим, що склав заповіт на користь [PERSON] та заповідав їй належний йому житловий будинок. Як пояснила відповідач [PERSON], її чоловік [PERSON], з яким вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, був інвалідом П групи загального захворювання, вона постійно турбувалася за ним, викликала до нього лікарів, але [PERSON] ніколи не хворів на психічні розлади, не перебував на обліку у психіатричному диспансері, займав відповідальні посади, усвідомлював значення своїх дій та керував ними, мав свою особисту думку і волю на те, щоб заповідати належний йому житловий будинок [PERSON] Залишати після своєї смерті житловий будинок сину [PERSON] не бажав з причин тривалої хвороби останнього, так як невідомо було хто першим помре: батько чи син. [PERSON] не бажав, щоб будинок залишився невістці [PERSON], так як не спілкувався з нею та мав з нею неприязні відносини. Вважає, що волевиявлення [PERSON] чітко записано та знайшло відображення у заповіті. В день складання та посвідчення заповіту і довіреності [PERSON] оглядали лікарі різного профілю, спілкувалися з ним та у своїй медичній документації відзначили його адекватність. Наркотичних засобів [PERSON] не приймав. Відповідач [PERSON] та її представник Трет`як В.К. заперечують проти того, що нотаріусом [PERSON]. були допущені такі порушення форми та посвідчення заповіту, які були б підставами недійсності заповіту, наполягають на тому, що сплата за вчинення нотаріальних дій, як посвідчення заповіту, так і довіреності була здійснена від імені [PERSON] [INFO] з 15 годин до 15 годин 56 хвилин, про що свідчать банківські документи та запис в Реєстрі нотаріальних дій. Посилання сторони позивачки на той факт, що вимога закону про державну реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі, недотримання якої на думку позивачки є порушенням форми заповіту, прийнята та набрала чинності тільки у вересні 2010 році, тому не може бути підставою для визнання цього заповіту недійсним (нікчемним). Відповідачі, заперечуючи проти позову, також посилаються на висновки посмертної судової психіатричної експертизи, яка не встановила абсолютну неспроможність [PERSON] в момент складання та посвідчення заповіту не розуміти значення своїх дій та керувати ними. Порушення ст.ст. 1247 та 1248 ЦК України щодо форми та посвідчення заповіту, які могли б поставати під сумнів заповіт [PERSON], відсутні. Волевиявлення [PERSON], вказане в заповіті, відповідає його дійсній волі. Просили у позові відмовити. Представник третьої особи Бердянської міської державної нотаріальної контори, будучи допитаним, позов [PERSON] не визнала, суду пояснила, що згідно запису в Журналі викликів нотаріуса [INFO] зафіксовано факт виклику нотаріуса громадянкою [PERSON] на адресу м. Бердянськ [ADDRESS] для посвідчення правочинів з причин стану здоров'я [PERSON] З Реєстру нотаріальних дій за 2006 рік вбачається, що нотаріусом Бердянської міської державної нотаріальної контори [PERSON]. [INFO] був здійснений виїзд за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де були посвідчені два правочини: заповіт [PERSON], про що свідчить запис в Реєстрі нотаріальних дій за №2-353 від [INFO] та довіреність [PERSON], про що свідчить запис в Реєстрі за № 354 від [INFO] Згідно з текстом заповіту [PERSON], один екземпляр якого зберігається в нотаріальній конторі, [PERSON] висловив свою волю, про що відображено у правочині, згідно з волевиявленням якого належний йому житловий будинок [ADDRESS] він заповідав [PERSON] Форма та посвідчення заповіту повністю відповідають вимогам діючого на той час законодавства: заповіт має письмову форму, складений нотаріусом та посвідчений нотаріусом за місцем проживання заповідача. Як вбачається з тексту заповіту, [PERSON] самостійно прочитав заповіт вголос, про що є відмітка нотаріуса. Причини посвідчення заповіту на дому також вказані, дієздатність заповідача нотаріусом перевірена, дії нотаріуса по складанню та посвідченню заповіту в судовому порядку не оскаржувалися, кримінальне провадження по справі закрито з причин відсутності подій протиправних дій як зі сторони нотаріуса [PERSON]., так і зі сторони інших осіб, на які вказували у своїх заявах [PERSON] та [PERSON] До [PERSON]. дисциплінарна відповідальність також не застосовувалася. Відносно посвідчення [INFO] довіреності [PERSON] відповідачу [PERSON] на право вчиняти любі дії відносно належного йому автомобіля ВАЗ-2105, реєстраційний номер [NUMBER], представник третьої особи пояснила, що не вбачає жодних підстав для визнання її недійсною. У спадковому реєстрі заповіт зареєстровано 14.04.2006р. З якої причини довіреність не внесена в Єдиний реєстр їй не відомо, можливо з причин того, що вранці 14.04.2006р. стало відомо про смерть заповідувача [PERSON] Свідок [PERSON]., нотаріус Бердянської міської державної нотаріальної контори, пояснила, що [INFO] вона посвідчувала заповіт та довіреність [PERSON] на дому, перший - на користь [PERSON], другий - на ім'я [PERSON] із-за стану здоров'я [PERSON] До [INFO] не була знайомою ні з [PERSON], ні з [PERSON], ні з членами їх родин, ні з їх родичами та знайомими. Згодилася виїхати за місцем проживання заповідача, так як [PERSON] дуже просила, казала, що дідусь буде засмученим, якщо вона не привезе до нього нотаріуса. [PERSON] була вагітною і вона не змогла їй відмовити. У розмові з [PERSON] вияснила, що [PERSON] правильно сприймає оточуючих та обстановку, ніяких порушень психічної діяльності не має, бажає посвідчити заповіт та довіреність. Перевіривши документи, які їй надала [PERSON], побачила відсутність в паспорті [PERSON] штампа про реєстрацію, запропонувала вирішити це питання, так як зі слів [PERSON] [PERSON] постійно зареєстрований за місцем свого фактичного проживання по [ADDRESS]. З причин зайнятості в нотаріальній конторі запропонувала [PERSON] заїхати за нею після 16 годин. В призначений час приблизно в 16 годин 20 хвилин відповідачі [PERSON] та [PERSON] на автомобілі приїхали до нотаріальної контори, вона взяла з собою усі необхідні документи і виїхала до [PERSON] за місцем його проживання для вчинення нотаріальних дій. Приїхавши за адресою: [ADDRESS], її провели в кімнату де знаходився [PERSON] У нього були [PERSON] та відвідувачі, вона усіх видалила з кімнати для забезпечення таємниці нотаріальних дій, залишившись наодинці з [PERSON] Під час спілкування з нею, [PERSON] сидів на дивані. У розмові з ним встановила його дієздатність, так як заповідач нормально спілкувався з нею, логічно висловлював свої думки та побажання. Нотаріус визначила його волевиявлення на складання заповіту та довіреності, встановила наявність у заповідача сина та причини з яких [PERSON] не бажав заповідати належний йому на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], своєму сину. Після чого склала в 2-х екземплярах заповіт, який [PERSON] особисто вголос їх зачитав, з записами був повністю згоден. Усі необхідні підписи у заповіті [PERSON] поставив особисто у її присутності. Нотаріус внесла заповіт в Реєстр нотаріальних дій, де також [PERSON] поставив свій особистий підпис. Після цього склала та посвідчила довіреність [PERSON] [PERSON] на право вчиняти любі дії відносно належного йому автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER]. Посвідчену довіреність також внесла в Реєстр нотаріальних дій, у якому [PERSON] розписався особисто та у її присутності (т.4 а.с. 83; т.10 а.с. 209), після чого покинула подвір'я по [ADDRESS]. Реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі не була вчинена [INFO], а внесено 14.04.2006р. з причин того, що закінчився робочий день, але це не тягне недійсність заповіту, так як вимога про державну реєстрацію у Спадковому реєстрі щодо форми заповіту стала обов'язковою з 2010 року. Свідок [PERSON] також пояснила, що із-за давності вчинення правочинів та великого обсягу роботи кожного дня, вона точно не пам'ятає, коли була здійснена оплата за посвідчення правочинів, а також не пам'ятає з яких причин довіреність не була внесена в Єдиний реєстр. Але довіреність втратила чинність у зв'язку зі смертю [PERSON], про яку їй стало відомо мабуть 14.04.2006р. Її, [PERSON]., у зв'язку з посвідченням заповіту і довіреності [PERSON], не притягували ні до дисциплінарної, ні до кримінальної відповідальності, ніхто з позивачів не оскаржував її дії у судовому порядку. Те, що текст заповіту частково виконано загально технічними засобами, а частково нею від руки, не є таким, що тягне недійсність чи нікчемність заповіту. Заповіт повністю відповідає вимогам про форму та посвідчення, які діяли станом на [INFO], а також волевиявленню [PERSON] На даний час вона працює завідуючою Бердянської державної міської нотаріальної контори. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його сім`я тривалий час перебувала у дружніх відносинах з [PERSON], який завжди відносився до [PERSON] як до рідної онуки, матеріально допомагав їй. [PERSON] на своєму автомобілі возив [PERSON] на весілля [PERSON] у Київську область. [INFO] йому стало відомо від своєї дружини, що [PERSON] захворів. Вирішили провідати його і з цією метою в цей день приблизно о 16 годин 30 хвилин приїхали до [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зайшли в кімнату, спілкувалися з [PERSON], він розповідав про своє здоров'я, відповідав на їх запитання та сам їх задавав. Казав, що бажає скласти заповіт на ім'я [PERSON] на належний йому житловий будинок і чекає нотаріуса. Його думки та мова були виразними та зрозумілими, повністю відповідали тому, що відбувається. [PERSON] повністю розумів, що відбувається з ним та навколо нього. Через незначний час в будинок зайшли [PERSON], [PERSON] і жінка-нотаріус. Остання попросила усіх вийти з кімнати. Приблизно через 20 хвилин нотаріус вийшла і [PERSON] відвіз її, а вони з дружиною знову зайшли до [PERSON], який був задоволений що встиг скласти заповіт і заповідав будинок [PERSON], вони продовжили спілкування. [PERSON] згадував минуле, розповідав випадки зі свого життя, поводився як завжди. Аналогічні покази дала свідок [PERSON], дружина [PERSON], яка пояснила суду, що [INFO] вона особисто дзвонила по телефону в м. Бердянськ до [PERSON] Від неї взнала, що [PERSON] хворіє і запропонувала чоловіку поїхати провідати його. Після того, як чоловік звільнився від робочих обов'язків, вони на своєму автомобілі поїхали до [PERSON], де разом з чоловіком спілкувалася з [PERSON] як до приїзду нотаріуса, так і після того, як нотаріус поїхав. [PERSON] поводився як завжди, задавав питання і відповідав на їхні запитання, мова його була зрозумілою, відповідала тому, що відбувалося навкруги. Ніякої неузгодженості між словами і поступками у [PERSON] не було. [PERSON] був дуже задоволений тим, що встиг заповідати будинок [PERSON] Позивач [PERSON], будучи допитаною за її заявою як свідок, дала такі ж покази, які давала суду у якості позивачки, доповнивши їх тим, що на її думку [PERSON] не міг заповідати належний йому житловий будинок сторонній особі [PERSON] та довіреність [PERSON] У неї та її чоловіка були сумніви, що [PERSON] розписувався як у заповіті, так у довіреності, та в Реєстрі нотаріальних дій. Наполягає на тому, що [PERSON] на час складання і посвідчення заповіту та довіреності не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати з причин наявності тяжкого стану здоров'я, так як через незначний проміжок з часу посвідчення правочинів помер - в 23 години 10 хвилин [INFO] Її чоловік [PERSON] помер [INFO]. в м. Бердянську, про що вона отримала свідоцтво про смерть (т.3 а.с.130). 10.07.2008р. вона подала заяву про прийняття спадщини після його смерті до Бердянської державної нотаріальної контори, дочка померлого [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини на її користь. Свідок [PERSON], дільничний лікар - терапевт пояснила, що [PERSON] працює медичною сестрою в Бердянській поліклініці, вони мають чисто робочі відносини. Вперше виїхала додому до [PERSON] 03.04.2006р. Його стан був тяжким, так як у нього була серцева недостатність, цироз печінки, ожиріння. Пропонувала хворому госпіталізацію, але він категорично відмовився з причин чого був організований стаціонар на дому. Вона призначила лікування та обстеження [PERSON], при його відвідуванні 12.04.2006р. запідозрила кровотечу шлунку, призначила йому капсули та ін'єкції трамадолу. Хворий був при свідомості, повністю адекватним, правильно реагував на довкілля та на питання, які вона задавала. Мова була чіткою, думки правильними, не спутаними. [INFO] також оглядала [PERSON] в період приблизно з 15 до 16 години. Вдома була [PERSON], інших осіб не пам'ятає. Стан [PERSON] був дуже тяжким, зростали явища серцево-судинної недостатності, стали більш частішими приступи серцевої астми, а також була шлунково-кишкова кровотеча. Наполягала на його госпіталізації, але [PERSON] знову категорично відмовився . Вона попередила про наслідки відмови. Оглядала [PERSON] приблизно 30 хвилин, в цей час вони спілкувалися, вона задавала йому питання, [PERSON] відповідав, а також сам задавав їй питання. [PERSON] перебував у свідомості, був повністю адекватним, правильно реагував на обстановку. Мова була чіткою, думки правильними, не спутаними. Свідок [PERSON] пояснив, що він є лікарем невропатологом, працює в Бердянській поліклініці. 12.04.2006р. оглядав на дому [PERSON], його впізнав, так як тривалий час здійснює огляд ветеранів Великої Вітчизняної війни, яким був [PERSON] Хворий скаржився на головні болі, поганий сон, погіршення пам'яті. На всі питання [PERSON] відповідав по суті, виконував ті дії, які він просив виконати, галюцинації були відсутні, був повністю адекватним. Була відсутня необхідність у огляді його лікарем психіатром. Погіршення пам'яті у хворого було пов'язане з віком. Також оглядав хворого [PERSON] [INFO] На час огляду хворий був у свідомості, спілкувався з ним, порушень мозкового кровообігу не було. У [PERSON] була виражена загальна слабкість, стомлюваність на фоні тяжкого соматичного стану. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює завідуючим хірургічним відділенням Бердянської поліклініки. 12.04.2006р. на прохання медсестри [PERSON] оглядав на дому хворого [PERSON], його стан був середньої тяжкості. У хворого була клініка шлунково-кишкової кровотечі, при цьому хворий був адекватним, розповідав про свій стан, про болі у животі, чорний «стул», те, що він хворіє двоє суток, запропонував хворому госпіталізацію, але він відмовився. Заслухавши позивача [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвоката Трет`як В.К., допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі , мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] заповідав належний йому на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] відповідачу [PERSON] Заповіт складений та посвідчений о 16 годині 40 хвилин [INFO] нотаріусом Бердянської державної міської нотаріальної контори [PERSON]., згідно з яким належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS], заповідав [PERSON], [INFO] (т.2 а.с. 76). В цей же день зареєстровано в реєстрі за №2-353, стягнуто державного мита 85 коп. (т.2 а.с. 78-83). За цією ж датою нотаріусом [PERSON]. складено та посвідчено довіреність [PERSON] відповідачу [PERSON] на право здійснення любих дії відносно належного йому автомобіля ВАЗ 21053, реєстраційний номер [NUMBER], довіреність зареєстрована в реєстрі за №2-354.(т.1 а.с. 80; т.2 а.с.83). Відповідно до актового запису про смерть № 606 від 15.04.2006р. та карти виїзду швидкої медичної допомоги № 89 від [INFO], [PERSON] помер [INFO] (біологічна смерть настала о 23-10 годин) у м. Бердянську Запорізької області, причина смерті - ішемічна хвороба серця (т.2 а.с. 11-14; т.5 а.с.12). Реєстрація його смерті була здійснена відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 606 від 15.04.2006р., що підтверджується свідоцтвом про смерть. (т.1 а.с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та автомобіля ВАЗ 21053, випуску 1994 року, реєстраційний номер [NUMBER]. На спадщину претендували два спадкоємці: спадкоємець першої черги за законом син [PERSON], спадкоємець за заповітом [PERSON], які своєчасно звернулися з заявами до Бердянської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини: за заповітом звернулася [PERSON], син померлого [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини та за законом, заведена спадкова справа № 346 за 2006 рік., свідоцтво про право на спадщину не видавалося.(т.1 а.с. 46). [INFO]. в м. Бердянську помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті стали переживши дружина [PERSON], яка звернулася з заявою до Бердянської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини; рідна дочка [PERSON]. звернулася з заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь матері [PERSON], син [PERSON] звернувся до Бердянської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але під час слухання справи відмовився від своїх прав на спадщину (т.3 а.с. 130, 135-137). [PERSON], як правонаступник прав та обов'язків померлого чоловіка [PERSON], підтримала заявлений ним позов, та подала до суду уточнюючу позовну заяву від 28.03.2009р. та просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], складений та посвідчений [INFO] [PERSON]., нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 2-353, визнати за нею право спадкування та право власності на житловий будинок [ADDRESS], визнати недійсною довіреність від [INFO] [PERSON], видану [PERSON] на право здійснення будь-яких дій відносно автомобіля марки ВАЗ - 21053, випуску 1994 року, реєстраційний номер [NUMBER], оформлену та посвідчену тим же нотаріусом, зареєстровану в реєстрі за № 2-354 ( т.2 а.с. 86; т.3 а.с. 168-171). Суд не погоджується з позовними вимогами [PERSON] з наступних підстав. У судовому засіданні не знайшов підтвердження факт, що [PERSON] на час складання та посвідчення заповіту і довіреності не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати і що волевиявлення не відповідало дійсній волі [PERSON] Сторона позивача не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що [PERSON] в момент складання і посвідчення спірних заповіту та довіреності [INFO] не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Так, відповідно до пояснень свідків та дослідженої судом медичної документації, [PERSON] хворів, був інвалідом П групи, на час складання заповіту мав наступні захворювання: виражений астенічний синдромом з адинамією та больовим синдромом на фоні церебрального атеросклерозу ІІ стадії, дисциркуляторну енцефалопатію ІІ стадії, ІХС, стенокардію напруги та спокою ф/к ІV, стенозуючий коронарокардіосклероз, часту постійну екстрасистолію, пароксизмальну фібриляції передсердь за типом змішаної тахіаритмії з наростаючою лівошлунковою недостатністю, набряк легенів, цироз печінки з ГЦМ ІІІ стадії, шлунково-кишкову кровотечу, але адекватно реагував на навколишню обстановку, спілкувався зі знайомими, друзями та лікарями, сам задавав питання та адекватно відповідав на поставлені йому питання. Ніяких відхилень від нормальної поведінки не було встановлено, про що пояснили свідки та вказано у медичній документації. За клопотанням позивача [PERSON] судом була витребувана вся медична документація на померлого [PERSON] (з поліклінічного відділення КУ «Бердянська міська лікарня», КУ «Мелітопольська станція швидкої медичної допомоги» підстанція м. Бердянська, з Бердянської МСЕК), а за клопотанням відповідача [PERSON] витребувані відомості з психоневрологічного диспансеру. Згідно даних медичної документації [PERSON] на обліку у психіатра ніколи не перебував, психічними хворобами не страждав, розладу психіки не мав, під час погіршення стану здоров'я у квітні місяці 2006 року необхідності в консультації лікарів-психіатрів не вимагалося (т.6 а.с. 98; т.7 а.с. 233, 244; т.8 а.с. 105; т.11 а.с. 13, 14). Для визначення психічного стану [PERSON] на час складання та посвідчення заповіту і довіреності [INFO] за клопотанням позивача [PERSON] ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 22.04.2014р. була призначена посмертна судова психіатрична експертиза. Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюються судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, та ґрунтується на всебічному, повному, об*активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду напер встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв8язок доказів у їх сукупності. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради від 11.07.2014р. № 410 (т.11 а.с. 15-32), [PERSON] на момент укладання заповіту та довіреності [INFO] на хронічне психічне захворювання не страждав, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астенічного синдрому з адинамією та больовим синдромом на фоні церебрального атеросклерозу ІІ стадії, дисциркуляторної енцефалопатії ІІ стадії, ІХС, стенокардії напруги та спокою ф/к ІV, стенозуючого коронарокардіосклерозу, частої постійної екстрасистолії, пароксизмальної фібриляції передсердь за типом змішаної тахіаритмії з наростаючою лівошлунковою недостатністю, набряку легенів, цирозу печінки із ГЦМ ІІІ стадії, шлунково-кишковї кровотечу. Ступінь психічних розладів був таким, що істотно завдавав впливу (обмежував) на його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту та довіреності. Експертний висновок вказує лише на вплив (обмеження) здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Але не вказує на повну втрату [PERSON] здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як зазначив Верховний Суд України у Постанові від 29.02.2012р. у цивільній справі №6-9-цс12, для визнання правочину недійсним з підстав передбачених ч.1 ст. 225 ЦК України, необхідно встановити абсолютну неспроможність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При наявності у спадкодавця на момент вчинення правочину порушень психічної діяльності, які істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, суди зобов'язані враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень. Такі рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1978 року проживав однією сім'єю з [PERSON], проявляв турботу до [PERSON], яку вважав своєю онукою. Раніше, до [INFO] висловлював свої наміри передати будинок [PERSON], а не сину [PERSON], з причин хвороби останнього. На початку квітня місяця 2006 року в телефонній розмові з [PERSON] просив негайно приїхати до м. Бердянська, а по її приїзду заявив, що бажає скласти на її ім'я заповіт відносно належного йому житлового будинку. Наполягав щоб вона знайшла нотаріуса, який зможе посвідчити заповіт на дому. [INFO] нотаріусом [PERSON]. був посвідчений заповіт [PERSON], згідно з яким належний йому житловий будинок по [ADDRESS] заповідав [PERSON] та за цією ж датою посвідчено довіреність [PERSON] [PERSON] на вчинення любих дій відносно належного йому автомобіля ВАЗ 21053, реєстраційний номер [NUMBER]. У судовому засіданні не знайшов підтвердження і факт того, що волевиявлення [PERSON], вказане у спірних правочинах, не відповідає дійсній волі спадкодавця. На думку суду, позивач [PERSON], як і його правонаступник [PERSON], заявили про взаємовиключні підстави визнання недійсності правочинів. З однієї сторони [PERSON] наполягає на тому, що на час посвідчення заповіту [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, посилаючись на ст. 225 ЦК України, частина 1 якої регламентує наступне: правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. З іншого боку позивач наполягає на тому, що волевиявлення [PERSON] вказане у правочинах, не відповідає його волі, посилаючись ч.1 ст. 1257 ЦК України, яка регламентує наступне: за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Але наявні у справі докази чітко та однозначно свідчать про те, що [PERSON], складаючи оспорюванні правочини, розумно та усвідомлено розпорядився належним йому майном у відповідності до своїх переконань, тобто, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Згідно Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 07.11.2008р. складене суддями Верховного Суду України, до правочинів, які не відповідають волі та волевиявленню особи відносяться правочини вчинені:під впливом помилки (ст. 229 ЦК України), під впливом обману (ст. 230 ЦК України), під впливом насильства (ст. 231 ЦК України), під впливом зловмисної домовленості (ст. 232 ЦК України), під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах (ст. 233 ЦК України). Але ні [PERSON], ні [PERSON] не заявляли позов ні з однієї з вказаних підстав, у судовому засіданні не уточнили підстави свого позову, та не обґрунтували його доказами. В судовому засіданні не знайшли підтвердження позовні вимоги [PERSON] і в частині визнання заповіту недійсним з причин його невідповідності формі та посвідченню. Стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження передбачених законом вимог щодо форми та посвідчення, які були б підставою для визнання заповіту недійсним. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на те права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемний. В пп.2 п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними» зазначено, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до п.5 цієї ж Постанови суди розглядають справи за позовами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Але такий позов стороною позивача не заявлено. Суд не вбачає підстав для визнання заповіту недійсним з причин порушення закону щодо форми та посвідчення, як на те вказує позивач, та вважає, що нотаріусом [PERSON]. при посвідчені заповіту [PERSON] [INFO] дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, ст.ст. 1257, 1247 та 1248 ЦК України. Ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та регламентує наступне: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний об'єм цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ст. 1247 ЦК України регламентує наступне: 1. Заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання. 2. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини 4 ст. 207 цього Кодексу. 3. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Частина 4 ст. 1247 ЦК України про обов'язковість державної реєстрації заповітів у Спадковому реєстрі доповнена Законом № 2527-VІ від 21.09.2010р., тобто, після посвідчення заповіту [PERSON] [INFO] Згідно вимог ст. 52 Закону України «Про нотаріат» усі нотаріальні дії, здійснені нотаріусами реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Судом був витребуваний та досліджений Реєстр нотаріальних дій з Бердянської міської державної нотаріальної контори та встановлено, що заповіт як і довіреність зареєстровані у реєстрі за № 2-353 (реєстрація заповіту) , №2-354 (реєстрація довіреності), записи здійснені [INFO] в день посвідчення правочинів. Передбачена законодавством України оплата здійснена у відповідності до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» до посвідчення правочинів, що підтверджується Реєстром нотаріальних дій та платіжними документами від [INFO] Так згідно заяви про переказ готівкою, здійсненою в «Правексбанку» через касу №851, що підтверджується підписом касира та печаткою банку (т.2 а.с. 78) [INFO] о 15 годині 50 хвилин від імені [PERSON] на рахунок місцевого бюджету внесено 0,85 грн. На платіжному документі є напис: погашено р.2-353, що співпадає з номером запису заповіту в реєстрі. Згідно заяви від [INFO] про переказ готівкою від імені [PERSON] о 15год. 56хв. сплачена сума 25 грн. 50 коп., через касу №851, що також підтверджено печаткою банку та підписом касира (т.2 а.с. 79). В матеріалах справи містяться інші заявки про переказ готівкою [INFO] від [PERSON] на суму 64,80 грн.; 49,90 грн.; 6,40 грн. з 15год. 51хв. до 15год. 54хв., що свідчить про здійснення оплати за посвідчення нотаріальних дій до їх фактичного посвідчення (т.2 а.с. 81). У відповідності до вимог ч.2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Як вбачається з тексту заповіту нотаріус [PERSON]. на прохання [PERSON] власноручно записала заповіт з його слів та зазначила, що заповідач прочитав заповіт вголос. На підтвердження своєї волі та прохання записати заповіт нотаріусом [PERSON] підписав його. Факт підписання заповіту особисто [PERSON] стороною позивача не оспорюється. Згідно Висновку Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого щодо форми заповіту (т.2 а.с. 186) дійсність волевиявлення заповідача не залежить від того, чи сам заповідач вчинив запис, чи він прочитав його вголос. Судом не встановлено жодних порушень щодо посвідчення, форми спірних правочинів та їх невідповідності вимогам ст. 203 ЦК України, ст.ст. 1257, 1247, 1248 ЦК України, які стали б підставою для визнання заповіту та довіреності недійсними. У судовому засіданні також не знайшло підтвердження нікчемності правочинів. Стороною позивача не оскаржувалися дії нотаріуса [PERSON]. по посвідченню як заповіту, так і довіреності відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат». Кримінальне провадження закрите з причин відсутності події правопорушення як зі сторони нотаріуса, так і інших осіб, на які вказувала позивач [PERSON] (т.4 а.с. 81-85; т.5 а.с. 173-177; т.8 а.с. 138-146). У судовому засіданні не знайшло підтвердження того, що [PERSON] мав право на обов'язкову частку спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] Судом встановлено, що [PERSON], будучи рідним сином померлого, станом на [INFO] був інвалідом Ш групи загального захворювання. (т.1 а.с. 53,62). Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них, у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). З причин того, що [PERSON] на час смерті батька мав Ш групу інвалідності (т.1 а.с. 53, 62), то не був непрацездатним і не придбав право на обов'язкову частку у спадщині. Аналізуючи заявлені позови та позицію позивача у судовому засіданні, суд вбачає в них протиріччя. Обґрунтовуючи свій позов, позивач [PERSON], правонаступником прав якого є [PERSON], посилається на вимоги ст. 1241 (право на обов'язкову частину у спадщині за заповітом) та ст. 1261 ЦК України (перша черга спадкування за законом). Тобто, позивач визнає відкриття спадщини як за законом, так і за заповітом, що є взаємовиключним. В судовому засіданні не знайшли підтвердження і позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] Суд визнає, що спадщина після смерті [PERSON], померлого [INFO], відкрилася за заповітом, спадкоємицею за заповітом є [PERSON], заповіт по формі та посвідченню відповідає вимогам закону та волі покійного [PERSON], у зв'язку з чим, відсутні підстави для задоволення позову. [PERSON], яка є правонаступником прав та обов'язків померлого чоловіка [PERSON], свої вимоги не обґрунтувала та не надала жодного належного та допустимого доказу на їх підтвердження. Так ст. 131 ЦПК України регламентує наступне: сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося - до початку розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] за час тривалого слухання справи у визначений законом строк не надала суду жодного доказу на підтвердження позову в частині визнання за нею права власності на домоволодіння, тобто, про склад спадкового майна. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] здано в експлуатацію [PERSON] у 1994 році. [PERSON] помер [INFO]. До своєї смерті в будинок не вселявся, проводив будівельні та ремонтні роботи, з причин чого судом не встановлено склад спадкового майна не (т.1 а.с. 8-14). Аналізуючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, а отже позовні вимоги [PERSON] є такими, що не основані на законі, не обґрунтовані, не підтверджені доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed