Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

12.02.2016 року первинний позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру №5 в житловому будинку №4 по вул. Зарічанській у с. Феськи Золочівського району Харківської області. В обґрунтування позову було зазначено, що позивач з 1955 року відкрито користується вказаним майном та наразі бажає набути на нього право власності з метою захисту своїх майнових прав, однак через те, що будинок, де знаходиться квартира, є безхазяйним реалізувати своє право позивач не має можливості у звязку з чим він обрав вказаний спосіб захисту свого права як власника. Ухвалою судді від 25.02.2016 року провадження по справі було відкрито (а.с.20). Ухвалою суду від 07.04.2016 року за заявою теперішніх позивачів провадження у справі було зупинено до встановлення правонаступників (а.с.37-38). Ухвалою судді від 01.11.2016 року провадження у справі було відновлено (а.с.42). Ухвалою суду від 15.06.2017 року витребувано по справі докази щодо правонаступників первинного позивача із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області (а.с.69-70). Вказана ухвала була виконана (а.с.72-77). Ухвалою суду від 29.06.2017 року нинішніх позивачів залучено до участі у справі (а.с.81-82). Від відповідача неодноразово, а останній раз 18.07.2017 року надійшла заява про визнання позовних вимог та слухання справи без участі представника вказаної юридичної особи (а.с.100). Від третьої особи по справі неодноразово, а останній раз 04.07.2017 року надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи (а.с.88). Ухвалою судді від 17.05.2018 року справа була прийнята до свого розгляду та призначена до слухання (а.с.106). Ухвалою суду від 29.05.2018 року розгляд справи було відкладено через неявку усіх учасників справи та відсутність доказів їх належного повідомлення (а.с110). У судовому засіданні 25.06.2018 року позивачі вимоги заяви особу, правонаступниками якої вони є підтримали та просили їх задовольнити, оскільки іншого способу вони захистити своє майнове право не знають. Відповідач по справі Феськівська сільська рада Золочівського району Харківської області в особі свого уповноваженого представника у судове засідання не прибула, надавши заяву від 08.06.2018 року, в якій позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, розглянувши справу за відсутності представника відповідача (а.с.116). Суд вказану заяву як доказ не приймає, оскільки вимоги вказаної заяви суперечать закону, що відповідає вимогам ст.206 ЦПК України. Від представника за посадою третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, відділу державної реєстрації Золочівської районної державної адміністрації Харківської області надійшла 31.05.2018 року заява за вих. №01-19/56, відповідно до якої третя особа по справі просила суд розглянути справу без участі представника вказаної третьої особи без визначення своєї позиції щодо заявлених позовних вимог (а.с.115). Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Померлий батько позивачів, який первинно звернувся до суду є користувачем квартири [ADDRESS], що підтверджується щодо найменування копією рішення №101 виконавчого комітету Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 10.08.2011 року (а.с.8-10). На підставі довідки №366 від 03.02.2016 року виконавчого комітету Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області встановлено, що вказаний будинок не є комунальною власністю Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області (а.с.11). На підставі довідки №367 від 03.02.2016 року виконавчого комітету Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області встановлено, що [PERSON] мешкає у [ADDRESS] з 1955 року по час видачі довідки (а.с.12). 23.02.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №527264, виданим виконавчим комітетом Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області 25.02.2016 року (актовий запис №09)(а.с.30). На підставі довідки Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.06.2017 року за вих.№1638/01-16 встановлено, що позивачі по справі звернулися 12.03.2016 року із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON], у звязку з чим була відкрита спадкова справа №48/2016 (а.с.73). Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 29.06.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] були залучені до участі у справі як правонаступники померлого [PERSON] (а.с.81-82). Вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що доказів реєстрації самого будинку №5 по вул. Зарічанській у с. Феськи Золочівського району Харківської області матеріали справи не містять, як і доказів взагалі існування з юридичної точки зору вказаного будинку. В той же час набувальна давність передбачає користування саме майном, тобто юридично визначеним обєктом, який зареєстрований на праві власності за іншим власником. В даній справі встановити вказаний факт на протязі всього часу не видається можливим, а тому вимоги позовної заяви не ґрунтуються на законі. При цьому жодних перепон у праві користування майном щодо позивачів немає, а подальша доля квартири повинна вирішитися вже після визначення долі будинку, а саме можливого прийняття його на баланс місцевого органу самоврядування, або іншого підприємства, або самоорганізації мешканців з метою реалізації свого права на управління будинком, тощо. До цього часу підстав для будь-яких дій щодо визнання права власності на квартири в даному будинку, утому числі ту, на яку претендують позивачі відсутні. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим \~майном \~і продовжує відкрито, безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти років або\~рухомим майном\~- протягом п'яти років, набуває\~право власності\~на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає\~державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, обраний первинним позивачем та підтриманий його спадкоємцями спосіб захисту своїх прав щодо набуття права власністю за набувальною давністю є безпідставним, оскільки для вирішення вказаного питання існує інша процедура, передбачена діючим законодавством. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed