Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

10 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до Першої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Під час оформлення спадщини їй стало відомо про наявність заборони на відчуження отриманого нею у спадщину майна, накладену Першою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 19 червня 1996 року за № 15 за реєстром № 1-838 на підставі договору застави нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] на ім`я попередньої власниці [PERSON] , що була зареєстрована в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10 липня 2006 року за № 3439775 Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, якою їй в знятті заборони відмовлено, оскільки заборона накладена на ім`я іншої особи, а саме іншого власника нерухомого майна [PERSON] . Посилаючись на порушення її прав як власника повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, просила про задоволення позову. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач Перша Очаківська державна нотаріальна контора Миколаївської області про причини неявки свого представника не повідомила. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12 серпня 2020 року НОР 520097 та НОР 520098, посвідчених приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Остащенко Н.О., зареєстрованих в реєстрі за № № 680, 681 спадкоємцем майна [PERSON] померлої [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] (а.с. 9), а саме 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та 48/100 частин земельної ділянки, що розташована за тією ж адресою, є [PERSON] (а.с. 10, 12). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220078781 від 12 серпня 2020 року [PERSON] , як спадкоємиці за заповітом належить на праві приватної власності 48/100 частин земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Разом з тим під час оформлення спадщини позивачці [PERSON] стало відомо про наявність заборони на отримане нею у спадщину майно, а саме на 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 04 вересня 2020 року, позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме в знятті заборони відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , що була накладена Першою Очаківською державною\~нотаріальною конторою\~Миколаївської області\~19\~червня 1996\~року за\~№ 15\~за реєстром\~№ 1-838\~на підставі\~договору застави\~нерухомого майна,\~розташованого за\~вищевказаною адресою\~на ім`я [PERSON] (зареєстрована в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10 липня 2006 року за № 3439775 Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області) (а.с. 6, 46-49). Як вбачається з копії договору застави від 19 червня 1996 року посвідченого державним нотаріусом Першої Очаківської державної\~нотаріальної контори\~Миколаївської області,\~який було\~укладено між [PERSON] та Очаківським відділенням Ощадбанку № 3159 вбачається, що на виконання умов кредитного договору № 34 від 19 червня 1996 року [PERSON] передала в заставу 48/100 частин жилого будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] та ним була накладена заборона на відчуження нерухомого майна за № 15 за реєстром № 1-838 (а.с. 46-49.) Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у цивільній справі № 2-705-04 від 02 серпня 2004 року, яке набрало чинності 02 вересня 2004 року, було визнано дійсним договір купівлі-продажу 48/100 частин будинку [ADDRESS] , які раніше належали [PERSON] , придбаних [PERSON] на публічних торгах та визнано за останньою право власності на вказану частку житлового будинку майно (а.с.\~7-8). Крім того,\~з вказаного\~рішення суду\~вбачається,\~що 31 січня 1997 року відбулися публічні торги частини будинку, що розташована за вказаною вище адресою, яка була заставлена відповідно до договору застави від 19 червня 1996 року і в разі несплати [PERSON] Ощадбанку 3159 кредиту в розмірі 3479,98 грн. (кредитний договір № 34 від 19 червня 1996 року). Згідно акту продажу жилих будинків [PERSON] приймала участь в торгах та придбала 48/100 частин жилого будинку [ADDRESS] за 3480 грн., які сплатила в касу Ощадбанку, що підтверджується довідкою № 218 від 19 серпня 1998 року. Отже, оскільки наявність відповідного обтяження пов`язується позивачкою виключно з обмеженням її прав, як власника майна на володіння, користування та розпорядження належним їй майном, тому справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Так, Велика Палата Верховного Суду (ВП ВС) при розгляді справи №524/8406/17 у своєї постанові від 29 травня 2019 року та у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №504/1438/14а визначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто за передбачених законом умов, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 41\~Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною першою ст.\~316\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК\~\~України). Статтею 319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Статтею 368\~ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Таким чином,\~враховуючи,\~що наявність\~застереження у\~відповідному державному\~реєстрі,\~позбавляє позивачку,\~як власника\~майна,\~права на\~вільне володіння,\~користування та\~розпорядження належною\~їй часткою\~майна та\~створює їй\~перешкоди,\~а також\~що на\~теперішній час\~відсутні підстави\~для накладення\~заборони на\~майно за\~вищевказаним кредитним договором, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved