Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

11.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що Первомайським МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області накладено арешт на все належне йому майно. Під час звернення до РСЦ з питань відчуження транспортного засобу йому стало відомо, що постановою ДВС накладено арешт на все його майно за вхідним № 1537 від 09.09.2004 року. На звернення до ДВС із заявою про зняття арешту йому відповіли, що неможливо вчинити виконавчу дію чи сформувати постанову про прийняте рішення, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені по закінченню трирічного строку зберігання. За таких обставин, враховуючи, що встановити підстави накладення арешту не виявляється можливим, у нього відсутні будь-які зобов`язання і він не є боржником у виконавчому провадженні, просить скасувати арешт, накладений на його майно державним виконавцем. Ухвалою суду від 12.12.2019 року відкрито провадження на підставі ст. 274 ЦПК України та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Відповідачу направлені копії позовної заяви, додатків до неї, які отримані ним, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи; запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що постановою Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] . Такі обставини підтверджуються листом ДВС від 29.11.2019 року № 50270/10, з якого також вбачається, що матеріали виконавчого провадження знищені по закінченню трирічного строку зберігання; також встановлено, що інформація про обтяження майна [PERSON] у державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутня. Згідно даних бази АМТ Регіонального сервісного центру МВС України у Миколаївській області відділом ДВС м. Первомайська накладено арешт на транспортний засіб за вх. № 1537 від 09.09.2004 року, однак як вказано вище, наявність виконавчого провадження не підтверджена. Також відсутня будь-яка інформація про інші зобов`язання [PERSON] . Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що підставою накладення арешту на майно позивача була постанова державного виконавця; матеріали виконавчого провадження списані до архіву та по закінченню трирічного строку зберігання знищені; інформація про наявність боргових зобов`язань [PERSON] відсутня. Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем. У всіх інших випадках згідно з ч.5 ст. 59 цього Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду. Очевидно, в даному випадку позивач позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Також суд не вбачає порушення прав третіх осіб у разі звільнення з-під арешту належного позивачу майна. За наведених обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved