Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

12.05.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в спільному майні подружжя. 09.06.2015 року сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просить суд справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06.05.2014 року помер чоловік позивачки [PERSON], за життя він не зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS], після повної сплати за квартиру до житлово-будівельного кооперативу №56. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.05.1971 року, в період шлюбу [PERSON] вступив до житлово-будівельного кооперативу №56. Довідкою ОЖБК від 08.09.2014 року підтверджено повну сплату за кооперативну квартиру [ADDRESS]. (а.с. 6). Відповідно до рішення Деснянського районного народного суду м. Чернігова від 19.01.1915 року (Справа №750/11635/14), яке набрало законної сили, за [PERSON], [INFO], визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2015 року (а.с. 7). Відповідно до інформації приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], за заявою [PERSON] заведено спадкову справу після померлого [PERSON], крім неї спадкоємцями за законом є їх діти [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті їх батька на користь дружини [PERSON] Відомості про інших спадкоємців за законом та за заповітом відсутні. (а.с. 6, 9). Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №20240028 від 24 березня 2015 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації прав власності, оскільки в Державному реєстрі прав наявний запис про реєстрацію права власності 1/2 частини відповідного обєкта нерухомості майна на підставі документа відмінного від доданого до заяви, проте з поданої довідки, серія та номер: 6, видана 25.02.2015. видавник: ОЖБК, вбачається, що вказаний обєкт нерухомого майна належить заявнику в цілому, дана обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації. (а.с. 8). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2014 року №524/02-31 виданої Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя на квартиру, що знаходиться в місті Чернігові по вулиці Рокоссовського, будинок №49 (сорок девять), квартира №19 (девятнадцять), оскільки спадкодавець [PERSON], за життя, право власності на спадкове майно належним чином не оформив та не зареєстрував (а.с. 9). Відповідно до п. 216 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом № 20/5 від 03.03.2004 року Міністерства юстиції України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Нотаріусом було встановлено, що на майно, яке входить до спадщини, а саме: 1/2 частину квартири, що знаходиться в місті Чернігові по вулиці Рокоссовського, будинок ;49, квартира 19, правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право власності на зазначену квартиру на імя спадкодавця за життя не видавалось та право власності на його імя не реєструвалось в компетентних органах, як передбачено ч.4 ст. 334 ЦПК України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджено довідкою №б/н від 22.09.2014, виданою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, а тому питання оформлення чи визнання права власності можливе лише в судовому порядку (а.с. 9). Відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України частки дружини та чоловіка в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в спільному майні подружжя підлягають задоволенню.

Outcome: approved