Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

10 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS] згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08 серпня 1989 року, виданого Бердянською районною радою народних депутатів. Крім неї у будинку зареєстрований чоловік [PERSON] та колишній чоловік доньки [PERSON] . На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, разом з тим відповідач не мешкає у будинку з 2010 року, а його фактичне місце проживання нині не відоме. Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає, особистих речей у житловому приміщенні не має, на теперішній час не входить до членів її родини, тому позивач вимушена звернутися до суду для вирішення питання про визнання відповідача особою, що втратив право користування житловим будинком. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Матеріали справи містять заяву представника - адвоката Демидко І.В. від 05 грудня 2019 року про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08 серпня 1989 року, виданого Бердянською районною радою народних депутатів [PERSON] . є власником домоволодіння [ADDRESS] . (а.с.5). З довідки Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області за вих. № 77 від 07 червня 2019 року та акту від 12 червня 2019 року вбачається, що у будинку [ADDRESS] зареєстрований не родич [PERSON] , котрий у будинку фактично не мешкає з 10 серпня 2010 року. (а.с. 6, 7). Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року шлюб між донькою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. (а.с.4) Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 156 ЖК України, передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , приходиться позивачу колишнім зятем, тобто не є родичем. З 2010 року відповідач зібравши свої речі та інше належне йому майно виїхав з житлового приміщення і з того часу не мешкає у будинку витрати по його утриманню, сплати комунальних послуг не несе. Таким чином, відповідач [PERSON] тривалий час не мешкає у будинку, не несе витрат по його утриманню, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved