Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

12.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані та проживають його дочка - [PERSON], внуки: [PERSON] та [PERSON] та відповідач. З відповідачем дочка - [PERSON] перебувала у шлюбі. Відповідач зареєструвався в будинку як член сім'ї. Шлюб розірвано 12.03.2010 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишив сім'ю та переїхав на проживання в с.Рудня-Озерянська, Олевського району. На даний час житловим приміщенням не користується, повністю припинив виконувати обов'язки по утриманню будинку. Знятись з реєстрації добровільно [PERSON] не бажає. Просив визнати його втратившим право користування будинком [ADDRESS] Житомирської області. Отримання даного рішення необхідно для зняття відповідача з реєстрації. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. (а.с.20,25). Оскільки позивач не заперечує проти цього, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: із договору купівлі-продажу від 28.07.1977 року зареєстрованого в БТІ вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. (а.с.3-5). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS]. З березня 2010 року по даний час за даною адресою не проживає. Відповідно до статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно абз.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Із досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні та не проживає в ньому понад шість місяців, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням згідно вимог ст.72 ЖК. Відповідачу судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, роз'яснювалося право подати заперечення проти позову, або свої докази, однак він в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надіслав. Ці обставини суд розцінює як його ухилення від суду і враховує при винесенні позову на користь позивача та задовольняє позов. Судові витрати 229,40 грн. судового збору суд стягує з відповідача в зв'язку із задоволенням позову.(а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved