Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

10.09.2013 [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 19 серпня 2009 [PERSON] позичила у [PERSON] 30000.00 доларів США, що станом на 06 вересня 2013 року еквівалентно по курсу Національного Банку України - 239 790.00 грн., з кінцевим поверненням коштів - 01 січня 2011 року, що підтверджено розпискою. Разом з тим, на випадок неповернення грошей або прострочення виконання своїх зобов`язань, [PERSON] взяла на себе зобов`язання передати в заставу своє майно, а саме: земельну ділянку, яка їй належить на праві власності. 26 січня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір уступки права вимоги, за умовами якого [PERSON] передав позивачу право вимоги по стягненню вищевказаного боргу з [PERSON] . Зазначив, що він разом із [PERSON] повідомляли відповідача про необхідність повернення боргу, проте на момент звернення із відповідача про необхідність повернення боргу, проте на момент звернення із відповідача про необхідність повернення боргу, проте на момент звернення із відповідача про необхідність повернення боргу, проте на момент звернення із позовом до суду свої зобов`язання [PERSON] не виконала. Крім того, відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції. Сума санкції з урахуванням 3% річних з простроченої суми заборгованості за період прострочення становить 19176 грн. 63 коп. З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 272 155 грн. 08 коп. 07.11.2013 заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] борг з урахуванням індексу інфляції в сумі 252978 (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 45 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних з простроченої суми заборгованості в розмірі 19176 (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят шість) гривень 63 копійки. Стягнутл з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 2719 (дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 25 копійок. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.06.2013 заяву [PERSON] задоволено. Оголошено [PERSON] померлою. Ухвалою Апеляційого суду Львівської області від 21.04.2016, апеляційну скаргу [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] відхилено. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07.11.2013 залишено без змін. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.04.2017 заяву [PERSON] задоволено. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 03.06.2014 про оголошення помарлою [PERSON] скасовано. 13.06.2017 [PERSON] звернулась до Яворівського районного суду Львівської області з заявою про перегляд заочного рішення від 07.11.2013. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.03.2018, касаційну скаргу [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , задоволено частково. Заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми інфляційних витрат за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 13188 грн. 45 коп. скасувати. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми інфляційних витрат за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13188 грн. 45 коп. відмовити. Заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року в іншій частині залишено без змін. 24.04.2018 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області прийнято до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. 11.07.2018 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області скасовано заочне рішення суду від 07.11.2013 та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник - адвокат Дем`яновська Ю.Д. надіслала досуду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що 19.08.2009 відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] 30 000.00 доларів США, готівкою, про що написав відповідну розписку. 26 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір уступки права вимоги, яким [PERSON] передав позивачу право вимоги по стягненню боргу з [PERSON] . На виконання договору уступки права вимоги позивач передав [PERSON] земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності, шляхом укладення договору купівлі-продажу. Станом на день звернення позивача в суд відповідач борг в сумі 239 790.00 грн., що еквівалентно 30 000.00 доларів США позивачу не повернув, чим порушив вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобов`язання по вищевказаному договору. Враховуючи засади добросовісності, розумності та справедливості, на яких має грунтуватись зобов`язання, зазначені в ч.3 ст.509 ЦК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму боргу в розмірі 239 790.00 гривень, з нарахуванням трьох процентів річних від простроченої суми боргу в розмірі 19 176,63 грн. В силу ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість, виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року № 6-771цс15 та в постанові від 14 березня 2018 року 61-2610 св 18. Суд не погоджується з розрахунком позивача про нарахування інфляційних витрат в розмірі 13 188,45 грн., оскільки індексація боргу внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, а відтак така не підлягають до стягнення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача слід стягнути 97 грн. 51 коп. судового збору в користь позивача, та 2492 грн. 15 коп. в дохід держави.

Outcome: partial