Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

10 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON], 11 листопада 1995 року у виконкомі Чинадіївської селищної [PERSON] народних депутатів, актовий запис № 48. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейні стосунки з відповідачем зіпсувалися, вони є різними по характеру, між ними зникло почуття любові та поваги, у звязку з чим між ними почали виникати непорозуміння і це привело до припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час спору про поділ майна немає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, де зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб 11 листопада 1995 року у виконкомі Чинадіївської селищної [PERSON] народних депутатів, актовий запис № 48 (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 288757, а.с.6). Шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір .

Outcome: approved