Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

12 вересня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернулась позивач [PERSON] з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового нерухомого майна № 1238, а саме квартири № 39, розташованої в будинку № 26 по вул. Чернишевського в м. Ізмаїлі Одеської області, укладений 18.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON], діючої по довіреності № 4-5739 від 06.06.1996 р. від імені [PERSON] та посвідчений Одеською товарною біржею, мотивуючи тим, що 18.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON], діючої по довіреності № 4-5739 від 06.06.1996 р. від імені [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №1238, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, всі умови якого виконані, з моменту укладення договору. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в КП « Ізмаїльське МБТІ» за № 70-25 від 27.07.1996 р. Вказана квартира належала продавцю на підставі договору купівлі продажу посвідченого нотаріально за реєстровим номером 4/1535 від 12.03.1992 р. Сторонами були достягнути домовленості щодо усіх устояних умов договору та відбулося виконання вказаного договору. Позивач відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, він позбавлений можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушений звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов визнала в повному обсязі. Наслідки визнання позову їй розяснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що18.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON], діючої по довіреності № 4-5739 від 06.06.1996 р. від імені [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №1238, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру № 39, розташовану в будинку № 26 по вул. Чернишевського в м. Ізмаїлі Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 18.06.1996 року за № 1238. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 5 договору, в виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на квартиру, розташовану за вказаною адресою, згідно якого власником вказана [PERSON] Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved