Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

11 серпня 2020 року позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовує тим, що 24 січня 2018 року відповідач підписав Заяву про приєднання № 602270 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписавши таку заяву, відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Зави була розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. За змістом Заяви, відповідач підтвердив своє письмове клопотання на отримання кредиту та усвідомлення того, що укладає кредитний договір, засвідчив підписання Паспорту споживчого кредиту та Таблиці сукупної вартості кредиту, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку. 04 лютого 2019 року відповідач підписав Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування. Відповідно до п.3.2. Заяви Банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитної лінії в розмірі 25\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування в розмірі 38 % річних на строк дії платіжної картки. В результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором за нею станом на 31 липня 2020 року рахується кредитна заборгованість в розмірі 20\~714, 83 гривні, в тому числі, 20\~506,55 гривень заборгованість за кредитом; 88,79 гривень комісія; 8, 43 гривень пеня, 91, 47 грн. - 3% річних; 19, 59 грн. загальна сума втрат від інфляції. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача\~заборгованість у загальному розмірі 20 714, 83 гривні та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. 02.09.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 січня 2018 року відповідач підписав Заяву про приєднання № 602270 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписавши таку заяву, відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Зави була розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. За змістом Заяви, відповідач підтвердив своє письмове клопотання на отримання кредиту та усвідомлення того, що укладає кредитний договір, засвідчив підписання Паспорту споживчого кредиту та Таблиці сукупної вартості кредиту, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку. 04 лютого 2019 року відповідач підписав Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування. Відповідно до п.3.2. Заяви Банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитної лінії в розмірі 25 000 грн. зі сплатою відсотків за користування в розмірі 38 % річних на строк дії платіжної картки. В результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором за нею станом на 31 липня 2020 року рахується кредитна заборгованість в розмірі 20 714, 83 гривні, в тому числі: 20 506,55 гривень заборгованість за кредитом; 88,79 гривень комісія; 8, 43 гривень пеня, 91, 47 грн. - 3% річних; 19, 59 грн. загальна сума втрат від інфляції. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену заборгованість за кредитним договором в сумі 20 714, 83 грн. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2102 грн.

Outcome: approved