Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

11 січня 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 06.02.2015 в розмірі 49 800 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до договору позики від 06.02.2015 [PERSON] взяла у неї в борг 55 150 грн, зобов`язалась повернути їй в строк до 06.08.2015 55 150 грн. З моменту укладення договору позики були зроблені відповідачем виплати у розмірі 5 350 грн за зазначеним договором. Однак, відповідач свої зобов`язання в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою від 22 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 17 лютого 2021 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем її проживання, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2021, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] , на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 06.02.2015 між сторонами по справі укладено договір позики, згідно якого [PERSON] взяла у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 55 150 грн, які [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] в сумі у строк до 06.08.2015 (а.с. 4). Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. Крім того, також слід зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником. За таких обставин, досліджуючи договір позики, який міститься в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що даний договір є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як вбачається із розписок від 23.08.2015, 22.02.2016, 30.04.2016, 29.05.2016, 28.06.2016, 12.09.2016, 04.07.2018, 24.09.2018, 08.10.2018 та 16.06.2020 [PERSON] здійснила повернення боргу на загальну суму 5 350 грн за договором позики від 06.02.2015 (а.с. 9, 10, 11, 12). Договором позики від 06 лютого 2015 року встановлений строк виконання зобов`язання до 06 серпня 2015 року. Таким чином, внаслідок порушення зобов`язання за договором позики у відповідача виникла заборгованість в сумі 49 800,00 гривень, а відтак позов підлягає задоволенню. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 грн. судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати.

Outcome: approved