Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, просить суд: стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН:315041994 на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дні звернення до суду та до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 12.08. 2028 року, потім у розмірі 3000 грн. до досягнення повноліття дитини [PERSON], [INFO], тобто до 17 жовтня 2031 року, вказуючи, що 03 травня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року вони проживають окремо, хоча і перебувають у зареєстрованому шлюбі. Усі обовязки щодо утримання дітей вона несе самостійно. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу не надає, тому вона і вимушена звернутися до суду з вказаним вище позовом. Позивач в ході судового розгляду справи свої позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача з позовними вимогами погодилася частково, не заперечує проти сплати аліментів, однак у розмірі 1860 грн. на обох дітей. 12 грудня 2017 року представник відповідача до суду надала заперечення на позовні вимоги, відповідно до яких вказує, що з позовними вимогами погоджується частково, лише в частині стягнення аліментів на обох дітей, однак не згодні з розміром аліментів визначеному позивачкою у розмірі 3000 грн. на кожну дитини, вказуючи, що позивачка не надала до суду доказів того, що відповідач отримує дохід понад 27000 грн. та може надавати допомогу у такому розмірі. Крім того, те, що відповідач не надає допомогу своїм дітям також є голословними, оскільки він платить та в подальшому має намір сплачувати аліменти. В підтвердження свої заперечень, відповідачем надані до матеріалів справи квитанції про сплату аліментів на користь позивача на утримання дітей. Відповідно до квитанції від 10 листопада 2017 року відповідач перерахував на користь позивача 1500 грн.; відповідно до квитанції від 05 жовтня 2017 року 500 грн. на ліки дитині. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідача, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ЖД 096476. /л.с. 4/ Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. /л.с. 5-6/ Відповідно до довідки № 2101 від 25.09.2017 року, виданою виконавчим комітетом Випасненської сільської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в с. Сухолужжя Білгород Дністровського району Одеської області по вул. Гагаріна, 1, до складу її сім'ї входить: дочка: [PERSON], [INFO]; син: [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться біля матері згідно акту обстеження від 31.08.2017 року. /л.с. 7/ Відповідно до акту обстеження проживання в житловому будинку від 31 серпня 2017 року, [PERSON] та її діти проживають в [INFO] Дністровського району Одеської області по вул.. Гагаріна, 1, зі слів матері, діти знаходяться на її забезпеченні. /л.с. 8/ Відповідно до довідки наданою позивачкою від 13.12.2017 року № 73, вона дійсно працює в дошкільному навчальному закладі «Струмок» в с. Сухолужжя загального типу комунальної власності на посаді медичної сестри, 0,5 ставки. Позивач у своєму позові зазначає, що з серпня 2017 року вони з відповідачем проживають окремо, відповідач працює, але ухиляється від утримання допомоги на дітей, надає допомогу якої не вистачає для належного забезпечення дітей. Відповідно до квитанції від 10 листопада 2017 року, відповідач перерахував на користь позивача 1500 грн.; відповідно до квитанції від 05 жовтня 2017 року 500 грн. на ліки дитині. З наданих квитанцій встановлено, що відповідач почав надавати допомогу на утримання дітей, вже після звернення позивача з позовом до суду, доказів того, що він постійно надає допомогу на утримання дітей ним до справи не надано. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року та до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 12.08. 2028 року, потім з 13.08.2028 року у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення повноліття дитини [PERSON], [INFO], тобто до 17 жовтня 2031 року, оскільки позивач не надала доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному неї розмірі 6000 грн., що є порушенням вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В звязку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. В іншій частини в задоволені позовних вимог позивачу відмовити. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial