Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

11 листопада 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Бубнівська Слобідка, вул. Шевченка, 21 А, яку позивач прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Проте [PERSON] не може оформити своє право на вказаний будинок, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, оскільки за свого життя чоловік позивача не встиг оформити свідоцтво про право власності на вказаний будинок. За цих підстав нотаріус, постановою від 18.08.2017 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не зявилася, однак надала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просила провести за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 248391 від 13.11.2014 року) [PERSON] помер 11.11.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис №24. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Факт перебування у шлюбі позивача та [PERSON] стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР №264944 від 24.08.1973 року. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради за вих. № 294 від 17.08.2017 року, згідно запису в погосподарській книзі №5, особовий рахунок №000421/1, згідно по господарського обліку житловий будинок, який належав померлому [PERSON] числиться за адресою вул. Шевченка 21А, с. Бубнівська Слобідка Золотоніського району Черкаської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2017 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Черкаська область, Золотоніський р-н, с. Бубнівська Слобідка, вул. Шевченка, 21 А, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Суд бере до уваги. що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою Черкаська область, Золотоніський р-н, с. Бубнівська-Слобідка, вул. Шевченка, 21А, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу [PERSON] №418/01-16 від 03.11.2017 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №168/2014. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №39195932. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, і так як існують законні підстави, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] На підставі зазначеного та

Outcome: approved