Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

11 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити йому в користування на належну йому на праві приватної власності 1/2 частину квартири № 144 у житловому будинку № 7/9 по вул. Червонопрапорній в м. Харкові житлову кімнату літ. 2 площею 20,3 кв.м. Виділити відповідачу в користування належну йому 1/2 частину квартири № 144 у житловому будинку № 7/9 по вул. Червонопрапорній в м. Харкові житлову кімнату літ. 3 площею 24,7 кв.м. Підсобні приміщення і служби квартири № 114 у житловому будинку № 7/9 по вул. Червонопрапорній в м. Харкові: коридор літ. 1 площею 4,9 кв.м, кухню літ. 4 площею 8.3 кв.м, ванну кімнату літ. 5 площею 2,4 кв.м, вбиральню літ. 6 площею 1,4 кв.м залишити у спільному користуванні сторін. Вселити позивача у виділену йому в користування житлову кімнату літ. 2 площею 20,3 кв.м квартири № 114 у житловому будинку № 7/9 по вул. Червонопрапорній в м. Харкові. Заборонити відповідачу та іншим особам, що перебувають в спірній квартирі з його дозволу чинити йому будь-які перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження виділеною йому кімнатою літ. 2 площею 20,3 кв.м та підсобними приміщеннями і службами, які залишились в сумісному користуванні сторін. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому та відповідачу належать по 1/2 частини квартири № 144 у житловому будинку № 7/9 по вул. Червонопрапорній в м. Харкові кожному. Між ними фактично склався порядок користування квартирою, згідно з яким кімната літ. 2 площею 20,3 кв.м. відійшла позивачу, а відповідачу залишилась кімната літ. 3 площею 24,7 кв.м. Підсобні приміщення та служби залишились в їх спільному користуванні. Відповідач чинить перешкоди в користуванні позивачем належною йому частиною квартири шляхом блокування вхідної двері. У вязку з чим й просить суд вселити його та визначити порядок користування спірною квартирою. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Усунуто [PERSON] перешкоди в користуванні належної йому на праві приватної власності 1/2 частини квартири № 114 у житловому будинку № 7/9 по вул. Мистецтв (колишня назва вул. Червонопрапорна) в м. Харкові житлову кімнату літ. 2 площею 20,3 кв.м. шляхом його вселення у вказане приміщення. Виділено [PERSON] в користування належну йому на праві приватної власності 1/2 частини квартири № 114 у житловому будинку № 7/9 по вул. Мистецтв в м. Харкові житлову кімнату літ. 2 площею 20,3 кв.м. Виділено [PERSON] в користування належну йому 1/2 частину квартири 114 у житловому будинку № 7/9 по вул. Мистецтв (колишня назва вул. Червонопрапорна) в м. Харкові житлову кімнату літ. 3 площею 24,7 кв.м. Підсобні приміщення і служби квартири 114 у житловому будинку № 7/9 по вул. Мистецтв (колишня назва вул. Червонопрапорна) в м. Харкові: коридор літ. 1 площею 4,9 кв.м., кухню літ. 4 площею 8,3 кв.м., ванну кімнату літ. 5 площею 2,4 кв.м., вбиральню літ. 6 площею 1,4 кв.м., залишено у спільному користуванні сторін. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 5500,00 грн. Витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору в розмірі 2436,00 грн. компенсовано за рахунок держави. Не погодившись з вказаним рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині вселення [PERSON] у кв.114 буд.7/9 по вул.Мистецтв; виділення [PERSON] кімнати площею 24,7 кв.м.; залишення підсобних приміщень і служб у загальному користуванні; стягнення витрат на правову допомогу; в іншій частині рішення залишити без змін. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на грубе порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження матеріалів справи. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності. Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з положень статей 13, 15, 16, 358, 361, 382, 386, 391 ЦК України та тих обставин, що сторонам належить по 1/2 частині квартири № 144 у житловому будинку № 7/9 по вул.. Червоноармійській в м. Харкові. Оскільки відповідач чинить позивачу перешкоди в здійсненні ним свого права володіння, користування та розпорядження належною йому на праві приватної власності часткою у зазначеній квартирі, суд прийшов до висновку про захист порушеного права позивача, визначив порядок користування квартирою і вселив його в належну йому на праві спільної часткової власності квартиру. В частині вимог щодо заборони відповідачу та іншим особам, що перебувають в спірній квартирі з його дозволу, чинити йому будь-які перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження виділеною йому кімнатою літ. 2 площею 20,3 кв.м. та підсобними приміщеннями і службами, які залишились в сумісному користуванні сторін, суд вважав належним відмовити у задоволені цих вимог, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільного права. З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України. Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з розміром витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що представник [PERSON] адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях під час розгляду цивільної справи загалом дві години, а отже витрати на правову допомогу становлять: 1378 грн. (мінімальна заробітна плата) х 40 % х 2 години = 1\~102,40 грн. З врахуванням зазначених обставин, апеляційний суд вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні та зменшенню розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з [PERSON], з 5\~500 грн. до 1\~102,40 грн. З огляду на викладене, судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Outcome: partial