Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

11.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду із даною позовною заявою вказуючи, що 14.12.2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . У шлюбі, [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . 20.12.2018 року шлюб між ними розірвано. Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач, посилаючись на ст. ст. 75, 84, 105, 110, 112, 180-182 СК України, ст.ст. 28, 175-177, 274 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні. 04.10.2019 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом за зареєстрованим місцем його проживання згідно положень ч.ч. 7, 8 ст.128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву не надіслав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надав. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, із змісту позовної заяви та із матеріалів справи судом встановлено, що 14.12.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб ( а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 20.12.2018 року Володарським районним судом Київської області шлюб між сторонами розірвано. Заочне рішення суду набрало законної сили 28.01.2019 року ( а.с.7-8). Згідно довідки виданої виконкомом Тарганської сільської ради Володарського району Київської області № 350 від 10.09.2019 року, донька [PERSON] перебуває на утриманні матері - [PERSON] ( а.с.9). В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому вона звернулась з позовом до суду та ставить питання про стягнення аліментів на утримання дитини у частці від доходів батька. Відповідач доказів на спростування зазначеного у позовній заяві суду не надав та не скористався своїм правом щодо надання суду відзиву на позов. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч.2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач своєю позовною заявою просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку. Суд розглядаючи дану вимогу позивача, з урахуванням наявних у справі доказів, визначає стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей, оскільки відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина належить визначити у розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню. Позивача звільнено від сплати судових витрат, отже відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 768,40 грн.

Outcome: approved