Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.12.1975 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого вони мають двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Разом з тим, позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та наявні суперечки щодо ведення спільного господарства. З березня 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та припинили вести спільне господарство. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем позивачка не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась, разом з тим, її представник через канцелярію суду подала заяву, у якій позовні вимоги повністю підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, а також просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідачк у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення в газеті «Хрещатик» від 07.12.2016 року, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 224 та відповідно до ч.1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.12.1975 року, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 4). При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї, що, як наслідок, призвело до того, що подружжя з березня 2010 року не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та припинили вести спільне господарство. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved