Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

10 жовтня 2014 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд, стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [NUMBER] виданого повторно 15.10.2013 р.), у розмірі ? частини усіх видів її місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, мотивуючи це, тим що дитина проживає з ним та знаходиться тільки на його утриманні, що було встановлено рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.03.2014 р., яке набрало законної сили 04.04.2014 р., він самостійно займається вихованням доньки, в той час, як відповідачка не цікавиться життям та здоров'ям доньки, а його матеріальне становище не дозволяє повноцінно утримувати дитину з огляду на його заробітну плату, яку він отримує працюючи в КП «Палац спорту» Овідіопольської райради на посаді оператора газової котельні. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідачки позов не визнав. Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 3 статті 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд встановив, що рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 01.11.2013 р., яке набрало законної сили 12.11.2013 р., був розірваний шлюб між сторонами, зареєстрований 11.07.1998 р., в період якого у сторін народилися двоє дітей : донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7,11). Рішенням Овідіопоьського райсуду Одеської області від 24.03.2014 р., яке набрало законної сили 04.04.2014 р. і на виконання якого був виданий виконавчий лист - був частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON], стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.02.2014 р. і до повноліття дитини, стягнуто зі сторін судовий збір на користь держави по 121,80 грн. з кожного. В задоволенні позову в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] було відмовлено з тих підстав, що остання проживає та знаходиться на утриманні батька [PERSON] (а.с. 12,13). Характеристикою Овідіопольської с/р від 05.03.2014 р., характеристикою класного керівника 10-А класу Овідіопольської НВК-гімназії учениці [PERSON], 1998 р.н., довідкою Овідіопольської с/р від 04.11.2014 р., актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] - підтверджується, що неповнолітня донька сторін [PERSON], 1998 р.н. постійно проживає та знаходиться на повному утриманні батька позивача [PERSON], який постійно підтримує зв'язок зі школою, де навчається його донька [PERSON], приділяє належну увагу вихованню доньки, формуванню в неї високих моральних цінностей (а.с. 27-30). У зв'язку з викладеним, суд вважає безпідставними та хибними твердження представника відповідачки про нібито проживання доньки [PERSON], 1998 р.н. у бабусі [PERSON], на які, як на підставу своїх заперечень проти позову посилається представник відповідачки, без жодних документальних належних та допустимих доказів своїх тверджень, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, підстави якого були підтверджені в судовому засіданні документально, і який слід задовольнити повністю.

Outcome: approved