Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

10 квітня 2014 року до Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 07 листопада 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та у березні 2008 року зареєструвала його у спірній квартирі. Фактично шлюбні стосунки між нею та [PERSON] були розірвані у травні 2008 року та відповідач покинув квартиру. 14.05.2009 року шлюб між ними був розірваний. З травня 2008 року [PERSON] до спірної квартири не повертався, цим житлом не цікавився. За таких обставин просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Показала суду, що спірна квартира належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 20..06.2001 року. 07.11.2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та у березні 2008 року прописала його у спірну квартиру як свого чоловіка. Шлюбні стосунки виявилися невдалими, та у травні 2008 року вони фактично припинили шлюбні стосунки і відповідач виїхав з квартири до своєї матері. У грудні 2008 року [PERSON] забрав всі свої речі з її квартири та з цього часу у ній не з'являвся, не намагався вселитися. Зазначила, що відповідач без поважних причин не проживає у спірній квартирі без поважних причин, цим жилим приміщення не цікавиться, участі в її утриманні не приймає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, місце його фактичного перебування чи роботи, або місцезнаходження невідоме. За останнім відомим місцем проживання вручити йому повістку не надалося можливим, про що свідчить акт житлового органу - АВЖБ «Сузір'я». Суд, у порядку ст.76, 224 ЦПК України находить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору дарування від 20.04.2001 року, який був посвідчений нотаріально, [PERSON] отримала в дар квартиру [ADDRESS]. Своє право власності на вказану квартиру обдарована зареєструвала у КП «БТІ м. Макіївки» 03.07.2001 року, про що свідчить відповідний штамп. З представленої копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом РАЦС П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 07.11.2006 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований шлюб (актовим запис № 119). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дівоче прізвище на «[PERSON]». Вказаний шлюб був розірваний, про що 12.05.2009 року був зроблений відповідний актовий запис №122. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище «[PERSON]». Вказане підтверджено наданим свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого Гірницьким відділом РАЦС Макіївського МУ юстиції в Донецькій області від 14.05.2009 року. Згідно наданої копії домової книги у квартирі [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована з 03.06.2000 року, а 26.03.2008 року був зареєстрований [PERSON], як її чоловік. Також матеріалами справи встановлено, що укладений між сторонами шлюб рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 14.11.2008 року був розірваний. Згідно вказаного рішення судом було встановлено, що сторони, з 07 травня 2008 року проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Згідно акту від 03.04.2014 року складеного головою АВЖБ «Сузір'я» Барановою Т.Ф. та мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з травня 2008 року, його особистих речей у будинку не має. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що власником кв.[ADDRESS] на підставі договору дарування від 20.04.2001 року, який є чинним, є позивач [PERSON] Відповідач [PERSON] з травня 2008 року і до теперішнього часу, тобто більше ніж 1 рік не проживає у цій квартирі без поважних причин, цим житлом не цікавиться, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує. За таких обставин вимоги позивача про усунення перешкоди в здійсненні права власності на кв.[ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved