Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

12.02.2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відділу ДВС у Гайсинському районі, вказуючи, що йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯНВ № 938040 на праві приватної власності належить автомобіль «Мерседес-309» державний номер 14634ВТ, 1986 року випуску, постановами державного виконавця державної виконавчої служби Гайсинського районного управління юстиції: від 22.10.2008 р. у виконавчому провадженні № 7441370, від 24.04.2009 р. у виконавчому провадженні № 12484658, від 11.09.2013 р. у виконавчому провадженні № 38861826, від 13.11.2015 р. у виконавчому провадженні № 49231977 було накладено арешт на зазначене майно у зв`язку із наявністю у [PERSON] невиконаних зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк», перед ВАТ «[PERSON] Аваль», несплаченого штрафу за постановою ДАІ від 19.04.2008 р. № 1004 в сумі 68 грн., постановою ДАІ від 4.10.2012 р. штрафу в сумі 340,00 грн., постановою ДАІ від 14.09.2015 р. в розмірі 510,00 грн., зазначені зобов`язання [PERSON] виконані повністю, однак у зв`язку з тим, що виконавчі провадження завершені до 1.01.2016 р. на даний час знищені, що унеможливлює скасування накладеного арешту в позасудовому порядку, зазначене перешкоджає йому володіти і розпоряджатися належним йому майном. Позивач вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача заступник начальника Гайсинського РВ ДВС [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. З`ясувавши позиції сторін, вививши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯНВ № 938040 на праві приватної власності належить автомобіль «Мерседес-309» державний номер 14634ВТ, 1986 року випуску, постановами державного виконавця державної виконавчої служби Гайсинського районного управління юстиції: від 22.10.2008 р. у виконавчому провадженні № 7441370, від 24.04.2009 р. у виконавчому провадженні № 12484658, від 11.09.2013 р. у виконавчому провадженні № 38861826, від 13.11.2015 р. у виконавчому провадженні № 49231977було накладено арешт на зазначене майно у зв`язку із наявністю у [PERSON] невиконаних зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк», перед ВАТ «[PERSON] Аваль», несплаченого штрафу за постановою ДАІ від 19.04.2008 р. № 1004 в сумі 68 грн., постановою ДАІ від 4.10.2012 р. штрафу в сумі 340,00 грн., постановою ДАІ від 14.09.2015 р. в розмірі 510,00 грн., зазначені зобов`язання [PERSON] виконані повністю, проте накладений на його автомобіль арешт не знятий і не скасований, що перешкоджає власнику розпоряджатися своїм майном. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост. 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач набула право звернення до суду з вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. Статтею 41 Конституції Українивизначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно дост. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до ч.1,4,5 ст. 59 цього ж Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. На час розгляду справи виконавчі провадження знищені в зв'язку із закінченням терміну зберігання відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно [PERSON], а саме: належного йому на праві приватної власності автомобіля «Мерседес-309» державний номер 14634ВТ, 1986 року випуску, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на користування та розпоряджання своїм майном не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved