overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

12 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 03 серпня 2002 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. Відповідач на початку січня 2013 року заявив, що не має наміру проживати з нею. З січня 2013 року сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.а.с. 2-3). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем. (а.с.14) Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. (а.с. 15). Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 серпня 2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03 серпня 2002 року, актовий запис 10. (а.с. 9). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2004 року, актовий запис 18 (а.с.7). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

12 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 06 листопада 1993 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. З вересня 2013 року сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем. (а.с.12) Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. (а.с. 13). Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 листопада 1993 року позивач [PERSON] (до шлюбу Завальна) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 листопада 1993 року, актовий запис 1333. (а.с. 3). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 1998 року, актовий запис 796 (а.с.3). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

12 березня 2014 року позивач звернувся до Приморського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 05.12.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 554. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 06.05.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 11.07.2014 року заочне рішення від 06.05.2014 року скасовано. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 30.07.2014 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд Іллічівському районному суду м. Маріуполя. Позивач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з червня 2011 року. Позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені у зв'язку з несумісністю характерів з червня 2011 року. Позов визнала, згодна на розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з червня 2011 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

12 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримав, а відповідач позов визнала, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо з лютого 2014 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд ухвалою від 27 березня 2014 року надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї сторонами не досягнуто, оскільки позивач вважає, що це суперечить його інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

12 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 14.07.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 4500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 31.01.2014 року у нього виникла заборгованість в розмірі 16047,15 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16047,15 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Суд вважає за можливо розглянути справу у відсутності представника позивача на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином і своєчасно, причини неявки до суду не повідомив. Суд в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача по наявним у справі доказам. Суд, вивчивши матеріали справи, знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 14 липня 2006 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 4500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14 липня 2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що станом на 31.01.2014 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 20107,87 грн., яка складається з наступного: 3919,90 грн. - заборгованість за кредитом; 16187,97 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 740,34 грн. - штраф (процентна складова). 05 серпня 2008 року Харцизький міський суд судовим наказом стягнув з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2006 року в розмірі 5301,06 грн., отже заборгованість становить 16047,15 грн. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи те що відповідач у добровільному порядку взяті на себе зобов'язання не виконує, суд з метою захисту майнових прав та інтересів банківської установи вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача суму заборгованості. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

12 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16 липня 1988 року у Тарасівській сільській раді Костянтинівського району, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з 01 червня 2013 року сторони проживають окремо. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилась, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином (а.с.15,21), тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 липня 1988 року у Тарасівській сільській раді Костянтинівського району, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Тарасівською сільською радою (а.с.7). Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З 01 червня 2013 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

12 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Дебальцівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області 19 грудня 2008 року, актовий запис за №10. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, особливо з 2011 року, і тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та тало неможливим. Крім того, на даний час позивач фактично перебуває в шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого вагітна. Матеріального спору між сторонами на даний час не має. Просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 грудня 2008 року виконавчим комітетом Дебальцівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. До початку судового засідання позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.8-9). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2008 року виконавчим комітетом Дебальцівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в свідоцтві якого відповідач записаний батьком (а.с. 5). На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

12 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 11 липня 2007 року у відділи реєстрації актів цивільного стану по місті Костянтинівці Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON] (а.с.18). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.17), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місті Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 198, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом відділом РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.7). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виконкомом відділом РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.6). Сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

12 березня 2014 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач посилаючись те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами немає. Представник позивача в ході судового засідання наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач до суду повторно не з'явився,хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У лютому 2014 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З пояснень сторін позов про розподіл майна до суду не надавали. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Майнового спору між сторонами не має. Виходячи з матеріалів справи суд вважає, залишити проживати малолітнього сина [PERSON] з позивачкою. При подані позову позивач сплатив судовий збір, вини відповідача у поданні позову не має, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

12 березня 2015 р. заявник звернулася до суду з заявою про оголошення померлою її доньку - [PERSON], 1979 року народження, яка у серпні місяці 2006 року виїхала до Іспанії і до цього часу не повернулася. Незважаючи на її звернення до різних Державних органів до цього часу відсутні відомості про місцезнаходження доньки. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2008 року [PERSON] визнано безвісно відсутньою. Зазначила, що з вказаного часу на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] - [PERSON], [INFO], опікуном якої вона є. Батько дитини записаний відповідно до вимог ст. 135 СК України. Оголошення доньки померлою їй необхідно для отримання дитиною, тобто її онукою статусу дитини-сироти з метою отримання соціальних пільг та пенсій. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні також просила визнати матір померлою, оскільки вона з 2006 року не дає про себе знати, а виховується з бабусею. Інші заінтересовані особи та прокурор не заперечували проти визнання [PERSON] померлою за наявності правових підстав. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років (ч. 1 ст. 46 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживала по [ADDRESS], разом з донькою - [PERSON], 2000 року народження, і матір'ю - [PERSON], тобто заявником. У 2006 році [PERSON] виїхала з постійного місця проживання на заробітки ймовірно до Іспанії. 20 лютого 2008 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, за заявою [PERSON], [PERSON] визнано безвісно відсутньою. У січні 2008 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області за заявою [PERSON] заведено справу щодо розшуку [PERSON], але до цього часу її місцезнаходження невідоме. Викладене, окрім відповідних письмових доказів підтверджується показами свідків [PERSON] і [PERSON] Вжитими відповідно до вимог ст. 248 ЦПК України судом заходами також місцеперебування [PERSON] не встановлено. З огляду на наведені правові норми та встановлені судом обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових щодо оголошення [PERSON] померлою.

Outcome: approved