Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

10 серпня 2018 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 жовтня 1984 року було укладено шлюб між ним та [PERSON], який було зареєстровано виконавчим комітетом Мигаївської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №14. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між подружжям, байдужості до життя та проблем іншого з подружжя, відсутності сімейного вогнища. На теперішній час спільне господарство сторонами не ведеться, з вересня 2017 року позивач проживає фактично однією сім'єю з іншою особою та має намір зареєструвати з нею шлюб. Отже подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак згоди на розірвання шлюбу, в порядку ст.106 СК України, сторонами не було досягнуто. Вважає, що примирення із відповідачем неможливе. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 13 жовтня 1984 року виконавчим комітетом Мигаївської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №14. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача\~суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 жовтня 1984 року виконавчим комітетом Мигаївської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №329036, виданим повторно 01 серпня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. На підставі ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що з вересня 2017 року позивач проживає фактично однією сім'єю з іншою особою та має намір зареєструвати з нею шлюб, згоди на розірвання шлюбу, в порядку ст.106 СК України, сторонами не було досягнуто, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштований на розірвання шлюбу, на примирення не згоден, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved