Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Очаківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області), в якому просив звільнити з-під арешту все нерухоме майно, яке належить йому на праві власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця відділу ДВС Очаківського МРУЮ від 14 жовтня 2010 року було відкрите виконавче провадження та накладено арешт на все належне йому нерухоме майно. Згідно постанови державного виконавця від 31 грудня 2010 року виконавчий документ було повернуто органу, що його видав та припинено чинність арешту майна. Однак, у 2016 році йому стало відомо, що фактично арешт не було знято, що перешкоджає розпорядитися належним йому нерухомим майном. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. В судове зсідання позивач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Очаківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява представника відповідача [PERSON], в які вона просить розглянути справу без її участі та повідомляє, що Очаківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області не має можливості зняти арешт з майна [PERSON], оскільки виконавче провадження було знищене через закінчення строків зберігання. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Дніпробузька, 77, та 1/ 4 частка квартири [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 липня 2016 року № 64524869. Відповідно до копії постанови державного виконавця відділу ДВС Очаківського МРУЮ від 31 грудня 2010 року було відкрите виконавче провадження № 21919782 з виконання виконавчого документу про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 340 грн. З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 28 липня 2016 року № 64524869, вбачається, що на підставі вище вказаної постанови державного виконавця було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Очаківського МРУЮ від 14 жовтня 2010 року, вищевказаний виконавчий документ було повернуто органу, який його видав, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Разом з тим, як вбачається із зазначеної вище інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, арешт нерухомого майна [PERSON] фактично знято не було. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З огляду на викладене вище та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, враховуючи те, що виконавчий документ повернуто органу, що його видав, виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування арешту майна, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає необхідним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення цього майна з-під арешту. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved