Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

11 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 19 листопада 2015 року помер батько позивачки, [PERSON], у віці 77 років в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області. За своє життя [PERSON] вчинив на імя позивачки заповіт, яким заповів останній все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, на що на момент смерті він матиме право. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок №61 по вул. Чорнобая с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області. Вищевказане домоволодіння позивачка має право успадкувати як спадкоємець за заповітом. Після смерті спадкодавця позивачка вчасно звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причини відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права. У звязку з вищевикладеним та тим, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.21). Представник Білоліської сільської ради до суду не зявився, направив до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.39). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії І-ЖД №004548 від 29.10.1994 року (а.с.5), [PERSON] та [PERSON], [INFO], одружились 23 жовтня 1994 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «Яременко». Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №424581 від 03.06.1974 року (а.с.6), батьками [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №437064 від 23.11.2015 року (а.с.7), [PERSON] помер 19 листопада 2015 року у віці 77 років в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області. Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.а.с.9-13), замовником технічної інвентаризації будинку за адресою: вул. Чорнобая, №61 с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області є [PERSON]. Відповідно до копії заповіту від 20.05.2009 року (а.с.14), [PERSON], [INFO], заповів все майно, яке належатиме йому на момент смерті, [PERSON]. Як вбачається з витягу з погосподарської книги №8 виконавчого комітету Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (погосподарський облік 699 станом на 01 січня 2016 року) (а.с.16), за адресою: с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області вул. Чорнобая, №61, зареєстрований [PERSON] - голова домогосподарства, який помер 19.11.2015 року. Із листа нотаріуса за №71/2016 від 23.07.2016 року (а.с.8) вбачається,що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно. Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Чорнобая, №61 с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області (а.с.15), вартість вищевказаного житлового будинку складає 50 078 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно із ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що померлий [PERSON] на день смерті, тобто на 19 листопада 2015 року, дійсно мав право на домоволодіння №61, яке розташоване по вул. Чорнобая в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується з витягу з погосподарської книги №8 виконавчого комітету Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.16). Позивачка являється донькою померлого та є спадкоємцем вищевказаного домоволодіння за заповітом. Рішення нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом унеможливлює оформлення позивачем спадщини у позасудовому порядку. Інших спадкоємців, які мають право на спадок після смерті [PERSON], померлого 19 листопада 2015 року, не встановлено. Відтак, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на вищевказане спадкове домоволодіння.

Outcome: approved