Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

12.08.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позов мотивував тим, що йому та членам його сім`ї на праві спільної часткової власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та споруд загальною площею 0.1000 га, розташована за адресою [ADDRESS] . Сусіднім землекористувачем по межі згідно плану меж земельної ділянки є відповідач, яка влаштувала паркан між земельними ділянками, встановивши огорожу зі зміщенням на 25 см від межі в сторону його земельної ділянки. Таке самовільне встановлення паркану з порушенням меж створило позивачу перешкоди в користуванні належною йому землею ділянкою обслуговуванні житлового будинку. Але оскільки на момент розгляду справи по суті відповідач самочинно збудований паркан знесла, з врахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову, позивач просить суд визнати незаконними дії [PERSON] щодо самочинного встановлення паркану зі зміщенням на 25 см від межі в сторону належної йому земельної ділянки та стягнути з неї витрати на правову допомогу на суму 4069 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснив, що спільно з відповідачем вирішили перебудувати паркан, який розмежовує їхні домогосподарства та земельну ділянку. Згідно досягнутої між ними домовленості, він закупив та оплатив будівельні матеріали, а відповідач в свою чергу мала забезпечити виконання роботи з демонтажу та встановлення нового паркану. Коли роботи були виконані, помітив, що новий паркан суттєво зміщений в сторону його земельної ділянки, що в свою чергу створює перешкоди в користуванні належною йому нерухомістю та вільному доступі до неї. В добровільному порядку відповідач відмовлялась його демонтувати, в зв`язку з чим був змушений звернутись за захистом порушеного права до суду. Незважаючи на те, що станом на момент розгляду справи, відповідач демонтувала паркан, вважає її дії щодо попереднього встановлення огорожі з відступом на 25 см в сторону його земельної ділянки є неправомірними. Відповідач позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити з наступних підстав. Між нею та [PERSON] була дійсно досягнута домовленість щодо зведення нового паркану між належними їм земельними ділянками. Новий паркан був встановлений на місці старого, при цьому виконанні робіт під час його зведення був присутній син позивача, який жодних зауважень щодо неправильного місця розташування нового паркану не висловлював. В подальшому, дізнавшись від відповідача, що останній не погоджується з таким розміщенням огорожі, вирішила її демонтувати, проте зробила це коли позивач вже звернувся з даним позовом до суду, оскільки фізично сама не могла її розібрати. На даний час паркан демонтований, що також підтверджується відповідним листом виконавчого комітету Славутської міської ради від 17.10.2019, який вона просила долучити до матеріалів справи. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності з поданими доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно даних акту на право власності на земельну ділянку від 25.11.2005 року серії [NUMBER] , виданого Славутською міською радою, позивач [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0.1000 га для обслуговування жилого будинку та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.6). На арк.9 матеріалів справи наявна схема забудови вищевказаної земельної ділянки, на якій відображено місце розташування належної позивачу частини будинку, а також відображено межу, по якій проходить розмежування його та відповідача земельних ділянок (а.с.9). 31.07.2019 листом виконавчого комітету Славутської міської ради №04-31/1004 [PERSON] повідомлено про те, що за результатами розгляду його звернення щодо правомірності встановлення [PERSON] паркану між суміжними земельними ділянками, встановлено, що роботи по встановленню огорожі виконано з зміщенням на 25 см від межі. При розгляді даного питання в присутності спеціалістів виконавчого комітету Славутської міської ради між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо переміщення паркану в добровільному порядку, чим і вирішено по суті звернення [PERSON] (а.с.10). Згідно листа виконавчого комітету Славутської міської ради від 17.10.2019 №В-21-20/663, адресованого [PERSON] , встановлено, що вона в добровільному порядку демонтувала огорожу, яка була встановлена зі зміщенням на 25 см, чим усунула перешкоди в користуванні земельною ділянкою [PERSON] (а.с.31). За загальним правилом ст.ст.15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. За ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Водночас відповідно\~до ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не визнаючи позов, відповідач просила допитати свідків, яким відомі обставини справи. Так свідок [PERSON] , який виконував роботи щодо встановлення паркану повідомив, що нова огорожа була побудована на місці старої без жодних зміщень в сторону земельної ділянки позивача. При цьому при виконанні робіт також був присутній син позивача [PERSON] , який жодних зауважень щодо його місця розташування не висловлював. Свідок [PERSON] , котрий працює на посаді начальника відділу з регулювання земельних відносин виконавчого комітету Славутської міської ради повідомив наступне. В липні 2019 року, з метою розгляду звернення [PERSON] щодо правомірності встановлення гр. [PERSON] паркану на суміжних земельних ділянках, в складі уповноваженої комісії разом з іншими спеціалістами виконаного комітету міської ради було здійснено виїзд за адресою її місцезнаходження. Під час проведення огляду встановлено, що на межі між земельними ділянками зведений фундамент для нового паркану зі стовпцями. При цьому на земельній ділянці не було слідів старої огорожі. Те, що новий паркан розміщений на місці старого свідчили відповідні сліди на суміжній стіні будинку, яка розмежовує житло [PERSON] та [PERSON] Висновок про те, що новий паркан встановлений зі зміщенням на 25 см в сторону позивача, було встановлено шляхом дослідження інвентарної справи на домоволодіння, в якій відображено яким чином повинна проходити межа між земельними ділянками, а також шляхом візуального огляду та здійснення замірів лінійкою. При цьому свідок повідомив, що показник зміщення в 25 см є неточним та умовним, оскільки точні заміри повинен проводити відповідний спеціаліст з виїздом на місце та з дослідженням документів, які підтверджують право власності на земельні ділянки та встановлення їх меж.. Надаючи правову оцінку спірним відносинам, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до наступного висновку. Доводи позивача про те, що відповідач самовільно встановила паркан, при цьому змістила його в сторону належної йому земельної ділянки на 25 см не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки як було встановлено паркан зводився не нею одноособово, а за домовленістю з позивачем, жодних доказів того, що вона допустила свідоме порушення межі саме на 25 см в ході судового розгляду встановлено не було, не зміг це і підтвердити свідок [PERSON] , який пояснив, що такий відступ є умовним, встановлювався ним шляхом візуального огляду та приблизних замірів лінійкою. Окрім того, останній підтвердив, що станом на момент розгляду справи паркан демонтований. Таким чином, судом встановлено, що новий паркан зводився на місці старого, а умислу відповідача у зміщенні паркану та захоплення території позивача не було. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав задоволення позову, оскільки непроворність дій відповідача щодо [PERSON] та порушення його прав позивачем не доведена.

Outcome: dismissed