Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

11 червня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа: Дніпропетровське міське управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, зняття її із реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 січня 1993р. їй в цілому на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Також, за вказаною адресою зареєстровані її чоловік, [PERSON], 1951р.н, її син [PERSON], 1962р.н, її донька [PERSON], 1977р.н, та її онука [PERSON], 1996р.н. У 1993р. її син [PERSON], зібрав свої речі та переїхав проживати до своєї дружини. У нього з дружиною народилося троє дітей і з того часу й до теперішнього, відповідач не з'являється за місцем реєстрації. Особисті речі її син перевіз із собою під час переїзду. ЇЇ син [PERSON], її на протязі даного часу лише тільки інколи навідує, комунальні послуги він не сплачує, ремонту не проводе, та наміру не має допомагати по утриманню будинку. Усі витрати по утриманню будинку несуть вони з чоловіком та донькою. На підставі викладеного позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком [ADDRESS], зняти його з реєстраційного обліку (а.с.2-3). Позивач в судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Дніпропетровського міського управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в судове засідання на слухання по справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно домової книги на будинок [ADDRESS], у будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.4-5). З свідоцтва про право власності від 12 січня 1993р. вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування (а.с.6) Відповідач [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] з 1993р. і по теперішній час, згідно акту про не проживання (а.с.10). Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного: Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], наділена правом володіння, користування та розпорядження ним У відповідності до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не мешкає понад один рік, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про його тимчасову відсутність не встановлено, а отже він не проживав в домоволодінні без поважних причин. Також в судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON], [PERSON], та [PERSON] які підтвердили, що дійсно відповідач [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] понад 20 років. Приймаючи до уваги викладене, беручи до уваги ту обставину, що реєстрація [PERSON] в спірній квартирі носить формальний характер, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в заявлений ним спосіб.

Outcome: approved