Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

11.09.2014 року позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 06.11.2007 року відповідач [PERSON] уклав кредитний договір з позивачем та отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Далі, в позові зазначено, що станом на 31.07.2014 року в результаті не виконання зобов'язань за договором кредиту за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 10 391,21 грн., яка складається із заборгованість за кредитом в сумі 2 390,80 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4 796,22 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом в сумі 3 204,19 грн., від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 2 885,48 грн., яка була задоволена судовим наказом Козельщинського районного суду Полтавської області від 01.12.2008 року та різниця становить в сумі 7 505,73 грн., а тому позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 7 505,73 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф процентна складова в сумі 375,29 грн., а всього 8 131,02 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав заяву згідно якої вбачається, що представник позивача позовні вимоги підтримує та прохає розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден, але прохає застосувати строк позовної давності або зменшити розмір нарахованої пені. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06.11.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір /без номеру/ згідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до розрахунку суми заборгованості, яка була надана банком вбачається, що станом на 31.07.2014 року за відповідачем лічиться заборгованість за кредитом в сумі 2 390,80 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4 796,22 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 3 204,19 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф процентна складова в сумі 375,29 грн., а всього 11 016,50 грн. Відповідно до судового наказу, який виданий Козельщинським районним судом вбачається, що з відповідача стягнута сума заборгованості за кредитом в сумі 2 390,80 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 494,68 грн., а всього в сумі 2 885,48 грн. Далі судом встановлено, що термін дії платіжної картки № [NUMBER] закінчується в 11 місяця 2011 року. Згідно до ст.256, 257, 261, 264, 266 ЦК України вбачається, що позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо). Отже, перебіг строку позовної давності пред'явлення позову до суду закінчується в 11 місяці 2014 року, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України вбачається, що розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Далі судом встановлено, що відповідно до розрахунку, який був наданий представником позивача, відповідачу нараховується 1 % щомісячної комісії, що також узгоджується із заявою відповідача про отримання кредиту, станом на 31.07.2014 року за відповідачем рахується заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 3 204,19 грн Отже, позивач не ставить вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати кредиту, а тому суд вважає, що клопотання відповідача в частині зменшення розміру пені не підлягає до задоволенню. Відповідно до ст.ст. 631, 1048 ЦК України вбачається, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином відповідно до умов договору не виконав зобов'язання за кредитним договором, а тому з відповідача потрібно стягнути заборгованість по процентам за користуванням кредитом (4 796,22 грн. - 494,68 грн.) в сумі 4 301,54 грн., заборгованість комісії за користування кредитом в сумі 3 204,19 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф процентна складова в сумі 375,29 грн., а всього в сумі 8 131,02 грн. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved