Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

12.09.2018 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить визнати за нею право власності: на 1 / 2 часту житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS], як за спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на частину спадщину за відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, також позивач просить визнати за нею право власності: на 1 / 2 частину вищевказаного житлового будинку на праві власності, мотивуючи вимоги тим що, зареєструвати за собою право власності на свою частку вищезазначеного домоволодіння, що належать її, як члену колгоспного двору, вона на даний час не може через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього її права також з-за відсутності правовстановлюючого документу. Позивач у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач - представник відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу двору входили: позивач [PERSON], та її чоловік [PERSON], що помер [INFO], таким чином, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 2 частині вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 29.08. 2018 №1895 ( а.с.10); - [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про його [NUMBER], вид. 17.06.2014р. відділом державної РАЦС реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.8); - згідно свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є чоловіком та дружиною ([NUMBER] від 09.09.2018 року, а/з40р.) - тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги майна [PERSON] (а.с.9).; - згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області за №1895 від 29.08.2018 року, спадкодавець [PERSON], постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], - і по день смерті - [INFO], разом з ним проживала та була зареєстрована: його дружина - позивач [PERSON].( а.с.10); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] (а.с.12-13); - постановою приватного нотаріуса Станєвої В.Б. від 03.09.2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість; - з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №42873103 від 06.09.2018 року вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у реєстрації її права власності на її частину домоволодіння у зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на житловий будинок за вказаною адресою (а.с. 14); - згідно відповіді приватного нотаріуса Станєвої В.Б. на запит суду від 24.09.2018р., спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]., - заводилася, спадкоємцем його майна за законом є позивач [PERSON], на частину спадщини вона вже прийняла спадщину (свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2017 року, реєстр.№№1375 та 1376), інших спадкоємців не вбачається; - відповідно до заяви представника Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено щодо правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач, будучи членом колгоспного двору, є власниками - 1 / 2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, що розташовані за адресою: [ADDRESS], та не може зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються її права, як власника, користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном в повному обсязі, і це порушене право потребує захисту у судовому порядку. Крім того, підлягає захисту право позивача на визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки з-за відсутності правовстановлюючих документів на них, які не були оформлені спадкодавцем за життя, нотаріально оформити це право власності у порядку спадкування вона не може. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими матеріалами справи, що були досліджені судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача на нерухоме майно, зазначене у позові, підтверджується вищевикладеними відомостями та доказами, а також іншими доказами, дослідженими судом, що містяться в матеріалах справи, відповідач це право визнає, суд не вбачає відомостей про те, що визнанням цього права власності за позивачем буде порушене право третіх осіб, оскільки воно ніким й нічим не спростоване.

Outcome: approved