overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

11 березня 2011 року Дзержинським районним судом міста Харкова був виданий судовий наказ за заявою АК «Харківобленерго» про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості. До суду надійшла заява боржника про скасування судового наказу, у поданій заяві він просить суд скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог, тому що боржники не погоджується із наявністю у нього заборгованості. Сторони у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду заяви про скасування судового наказу були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Як видно з матеріалів справи між сторонами виник спір про право. Таким чином, заява боржників про скасування судового наказу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

11 березня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулися [PERSON] і [PERSON] з проханням визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідачка з моменту реєстрації - 14 березня 2012 р. у квартирі не проживала, її особисті речі у квартирі відсутні, а тому вона втратила право на користування житловим приміщенням у спірній квартирі. У судове засідання з»явився представник позивачів. Відповідачка, яка у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, була викликана через оголошення у пресі, до суду не з»явилася і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а тому суд, з урахуванням думки представника позивачів, вирішив розглянути справу за відсутності відповідачки та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Під час слухання справи представник позивачів позовні вимоги підтримав і пояснив, що відповідачка являється дочкою позивача від першого шлюбу. У квартирі з позивачем вона ніколи не мешкала, а жила зі своєю матір»ю. У спірній квартирі вона була тільки зареєстрована. Внаслідок того, що відповідачка зареєстрована у квартирі позивачі вимушені оплачувати комунальні послуги за відповідачку, що порушує їх права. Сусіди позивачів [PERSON] і [PERSON], які були допитані у якості свідків, пояснили, що відповідачку вони не бачили і вона у квартирі позивачів ніколи не жила. Вислухавши пояснення представника позивачів, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У двокімнатній квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими: позивач - з 1985 р., відповідачка, його дочка від першого шлюбу, [INFO] - з 14 березня 2012 р. і позивачка, друга дружина позивача, з 2005 року / а. с. 14/. Дана квартира не приватизована. За свідченням позивачів і свідків відповідачка у спірній квартирі ніколи не жила. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім»ї наймача, яки проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Згідно ст. ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачка з моменту реєстрації 14 березня 2012 р., тобто понад 6 місяців, у квартирі не проживала, її особисті речі у квартирі відсутні, комунальні платежі відповідачка ніколи не платила, а тому суд вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням у квартирі внаслідок її відсутності без поважних причин у квартирі понад встановлені строки. На підставі викладеного суд постановляє рішення про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

11 березня 2014 р. до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 24 квітня 2010 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Їх сімейне життя не склалося, вони припинили між собою шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство з лютого 2014 р. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена, до суду надійшла заява відповідно до якої позивач свої позовні вимоги підтримуює у повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідив матеріали справи, встановив факти та відповідні їм правовідносини. 24 квітня 2010 р. сторони зареєстрували шлюб у Бабаївській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 13, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER], виданого Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 24.04.2010 р. (а.с.4). Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 21.10.2010 р. (а.с.3). Малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №229 Виконкому Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 28.02.2014 р. (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останньої на свою користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що він проживав із відповідачкою [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання в них народився син [PERSON] [INFO]. З вересня 2013 року вони з відповідачкою припинили спільне проживання. Син [PERSON] проживає із ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому просить в судовому порядку стягувати з відповідачки аліменти на сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилася. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 15 квітня 2014 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Матір»ю дитини є відповідачка [PERSON] Син сторін [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Відповідачка не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачеві на утримання сина [PERSON] який проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: показаннями позивача [PERSON], свідоцтвом про народження сина [PERSON] довідкою №70 від 07.02.2014 року про склад сім'ї [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з неї підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідачка є здоровою працездатною особою та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову [PERSON] звільнявся від сплати судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачки на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1971 року. Зазначав, що спільне життя у них не склалось через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, вже п'ять років вони проживають окремо, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім'єю, просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, відповідач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що з 04 вересня 1971 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис №27 (а.с.7). Позивач зареєстрований та проживає [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована [ADDRESS]. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 16 вересня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від спільного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося через постійні сварки та різні погляди на ведення спільного господарства, розприділення і використання сімейного бюджету. Спільне проживання і збереження сім'ї є неможливим та негативно впливає на стан здоров'я дитини, тому між сторонами припинено подружнє життя. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] До проведення судового засідання позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовну заяву підтримує повністю, просить шлюб розірвати. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовну заяву визнала повністю, згідна на розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми віку повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 07 жовтня 2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 452 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем у справі. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, тому [PERSON] вимушена була звернутись до суду з даним позовом. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 452 (л.с. 7) було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем у справі. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (л.с. 8, 9), батьком яких є відповідач. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, тому [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок з утримання неповнолітньої дитини покладається як на матір, так і на батька дитини, як вбачається з письмової заяви відповідача (л.с. 14) він позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2014 року і до досягнення дітьми віку повноліття, тому суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, хоча працює в ДТЕК ШУ « Добропільське» шахта « Білицька» , на користь інших осіб на утримання дітей аліменти не сплачує. У відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO] її батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства (а.с. 8, ).. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України, частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 коп. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], померлим [INFO], визнавши її рідною сестрою померлого. В судовому засіданні заявниця [PERSON] на заявлених вимогах наполягає, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі виконкому Шандриголівської сільської ради в судове засідання не з*явився, не заперечує проти задоволення заяви, просить справу розглянути без його участі, про що суду надав заяву. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні кожна окремо, підтвердили той факт, що заявниця [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], який помер [INFO]. Суд, заслухавши заявницю, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат [PERSON] - [PERSON] (а.с.11), який постійно мешкав в с. Зелена Долина Краснолиманського району Донецької області. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка, площею 5,5200 га, яка розташована на території Шандриголівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності серї ДН № 188256, виданим 21.11.2005 року Краснолиманською міською радою на ім*я [PERSON] ( а.с. 13). Єдиним спадкоємцем, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину ( ст. ст. 1269, 1270 ЦК України), після смерті спадкодавця [PERSON] є рідна сестра померлого, заявниця у справі - [PERSON] Однак оформити свої спадкові права заявниця не має можливості в зв*язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували родинний зв*язок зі спадкодавцем, а саме: відсутній документ - свідоцтво про народження [PERSON] (на теперішній час втрачено). На теперішній час заявник не має можливості у нотаріуса одержати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв*язку з цим вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] дійсно є рідною сестрою [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі (а.с.11). Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.10). З'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved