Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

11.03.2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить суд : 1. визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам власників сертифікатів на земельну частку (пай) із земель колишньої колективної власності реформованого КСП ім. Гагаріна Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області на вже сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 на ім`я [PERSON] ; 2. визнати недійсним Свідоцтво про право власності № 21393938, видане Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області на земельну ділянку з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 на ім`я [PERSON] ; 3. скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 площею 3,4384 га у Державному земельному кадастрі, за відомостями якого власником ділянки є [PERSON] та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 на ім`я [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 12911693 від 08.05.2014). В обґрунтування заявлених вимог вказує, що його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 222539, виданого 09.08.2005, належала земельна ділянка площею 3,44 га з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093, що розташована на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку виданий на підставі Розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації від 23.11.2004 за № 231, зареєстрований Радомишльським районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на землю за № 010422000012. В порядку спадкування щодо майна померлого [PERSON] , спадкоємцем за законом визнано його сина - позивача [PERSON] . Однак 10.12.2019 позивачу стало відомо, що за даними Раковицького старостинського округу земельна ділянка з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 належить [PERSON] згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21394558 від 08.05.2014, при цьому зазначено, що земельна ділянка (пай) отримана шляхом вступу в спадщину після смерті батька [PERSON] . Крім того, вказану спірну земельну ділянку було передано в оренду ТОВ «АГРОВІВА» на строк до 02.12.2032 включно. Позивач вважає, що відповідачем незаконно виготовлено технічну документацію із землеустрою на вже сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 та це є прямим порушенням норм чинного законодавства, так як дана земельна ділянка не вилучалася з власності [PERSON] , розпорядчі документи, технічна документація, державний акт на право власності на земельну ділянку не скасовувалися та не визнавалися у законний спосіб недійсними, є чинними, отже, спірна земельна ділянка площею 3,44 га з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області не була вільною в розумінні норм Земельного кодексу України, а тому не могла бути переданою в якості земельної частки (паю) відповідачу, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 27.04.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 31.07.2020 (а.с.27). 20.05.2020 від відповідача Головного управління Держеокадастру у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує з посиланням на те, що реєстрація спірної земельної ділянки в базі ДЗК проводилася на підставі Закону України «Про Державний земельний кадастр» та технічної документації, яку виготовляв відповідний розробник, а не Головне управління Держеокадастру у Житомирській області, при цьому Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього чи про відмову у здійсненні таких дій. Головним управлінням Держеокадастру у Житомирській області жодних дій стосовно видачі дозволів чи затвердження документації із землеустрою, яка належить співвідповідачеві, не вчинялося, а безпосередньо здійснювалися органом місцевого самоврядування, що свідчить про те, що Головне управління Держеокадастру у Житомирській області є неналежним відповідачем у даній справі, так як ним ніяким чином права позивача не порушувалися. Щодо скасування відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначає, що повноваження кадастрового реєстратора не передбачають внесення відомостей до державного реєстру речових прав. Витяг з державного земельного кадастру формується з даних, які вже наявні у кадастрі і скасувати реєстрацію земельної ділянки неможливо поки існують відомості про власника. Тобто це відомості, які сформовані в реєстрі речового права і доступу у Головного управління до нього не має. Враховуючи вищевикладене просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю (а.с.35-37). 06.07.2020 від третьої особи ТОВ «АГРОВІВА» надійшли письмові пояснення третьої особи щодо позову (а.с.49-57), в яких представник ТОВ «АГРОВІВА» адвокат Воробйов А.В. просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав: 1. чинним законодавством не передбачено можливості визнання недійсною технічної документації із землеустрою, так як вона сама по собі не є актом або правовстановлюючим документом, що підлягає оскарженню в судовому порядку; 2. свідоцтво про право власності є документом, що фіксує зміст права, яке виникло на підставі інших документів, що не оскаржуються в межах даної справи, оскільки не оскаржується будь-яке із рішень, на підставі яких було видане оскаржуване свідоцтво про право власності, тому не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання свідоцтва про право власності на землю недійсним та похідна від неї вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки; 3. позивачем обрано неправильний спосіб захисту права, так як в даному випадку єдиним належним, допустимим та ефективним способом захисту прав позивача, який є спадкоємцем особи, що була власником майна та яка позбулася власності поза її волею та за умови, що особа не перебуває у договірних відносинах із чинним титульним власником такого майна, є пред`явлення віндикаційного позову. 29.07.2020 від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява про визнання позову, в якій остання визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, однак, заперечує проти стягнення з неї судових витрат, так як позивач не звертався до відповідача для позасудового врегулювання даного спору, крім того, права позивача діями відповідача [PERSON] не порушувалися, остання сама зазнача збитків через неналежне виконання обов`язків органом місцевого самоврядування при передачі їй у власність спірної земельної ділянки. Просить врахувати визнання нею позовних вимог і не стягувати з неї судові витрати, понесені позивачем (а.с.67). 31.07.2020 до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування у Головного управління Держеокадастру у Житомирській області технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки, а конкретно на вже сформовану - з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 на ім`я [PERSON] (а.с.72), яке ухвалою суду від 31.07.2020 було задоволено (а.с.76), витребувана документація надійшла до суду 25.08.2020 (а.с.84-86). Ухвалою від 02.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.11.2020 (а.с.112). Належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання позивач (а.с.117) в судове засідання не з`явися, його інтереси в суді представляє адвокат Вернидуб Д.В., який в судовому засіданні подав клопотання про залишення без розгляду позовну вимогу про скасування державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , та клопотання про повернення частини судового збору (останнє клопотання просить розглянути в нарадчій кімнаті при винесенні рішення по справі) (а.с.125). Ухвалою суду від 10.11.2020 клопотання Вернидуба Д.В. про залишення без розгляду позовної заяви в частині скасування державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 площею 3,4384 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 на ім`я [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 12911693 від 08.05.2014) задоволено (а.с.124). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, 31.07.2020 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, так як не вбачає своєї вини, вважає, що відповідальність має нести ГУ Держгеокадастру в Житомирській області і саме з них мають бути стягнуті грошові кошти (а.с.74). Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с.122), в судове засідання свого представника не направив, заяв чи клопотань на час розгляду справи до суду не надходило. Третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОВІВА» про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с.121), в судове засідання свого представника не направив, заяв чи клопотань на час розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача адвокат Вернидуб Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що оскільки свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку видано [PERSON] на підставі технічної документації, яка незаконно виготовлена на земельну ділянку, яка не була вільною, що порушує права позивача на оформлення земельної ділянки в порядку спадкування, тому просить скасувати вказану технічну документацію із землеустрою. Зазначає, що в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем ГУ Держгеокадастру в Житомирській області своїх обов`язків було порушено права позивача, так як право власності на земельну ділянку [PERSON] не скасовано, спірну земельну ділянку з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 у власника не вилучено, а тому реєстрація вказаної земельної ділянки з цим же кадастровим номером за [PERSON] є незаконною і підлягає скасуванню. Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Вернидуба Д.В., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , в свідоцтві про його народження серії [NUMBER] батьком зазначений [PERSON] (а.с.7,9). Матеріалами справи підтверджується, що на ім`я [PERSON] виготовлено та видано 09.08.2005 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 222539 площею 3,44 га, кадастровий номер земельної ділянки 1825088300:07:000:0093 цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010422000012 (а.с.10,11). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.12), після смерті останнього у відповідності до матеріалів спадкової справи № 99/2011, заведеної до майна померлого [PERSON] , спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину є його син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується інформацією, наданою приватним нотаріусом Камінською Л.В. (а.с.15). 10.12.2019 в.о.старости Раковицького старостинського округу надав інформацію на адвокатський запит Вернидуба Д.В. про те, що земельна частка (пай) згідно кадастрового номера 1825088300:07:000:0093 належить [PERSON] згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21394558 від 08.05.2014, земельна частка пай отримана шляхом вступу в спадщину після смерті батька [PERSON] , який рахується в списках померлих громадян Раковицької сільської ради, яким належать земельні частки (паї) під №59 (свідоцтво про право на спадщину №32/2010 реєстр №1574). Підстава: технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам власникам сертифікатів на земельну частку (пай) із земель колишньої колективної власності реформованого КСП ім. Гагаріна Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.14). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № інформаційної довідки 201984987 від 26.02.2020, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданого 08.05.2014 реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1825088300:07:000:0093, площею 3,4384 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області зареєстровано за [PERSON] , а 29.12.2015 зареєстровано договір оренди вказаної земельної ділянки, орендар ТОВ «АГРОВІВА», орендодавець - [PERSON] (а.с.16-18). 28.03.2014 Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Радомишльському районі Житомирської області Шевчук С.М. проставлено підпис про те, що «Електронний документ перевірено та внесено до Державного земельного кадастру», а саме технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 3,4384 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.86). В судовому засіданні була досліджена вказана технічна документація із землеустрою, із наявної в ній схеми розміщення земельної ділянки, що передається у власність гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.91) та на кадастровому плані (а.с.94) зображена земельна ділянка, конфігурація, межові знаки та довжини ліній якої аналогічні відображенню земельної ділянки на плані меж земельної ділянки з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 в Державному акті на право власності на земельну ділянку [PERSON] (а.с.10-11). Розпорядженням Радомишльської районної державної адміністрації від 25.04.2014 № 83 було затверджено громадянці [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 3,4384 га з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093, яка розташована за межами населених пунктів Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області та буде використовуватись для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Надано дозвіл громадянці [PERSON] виготовити правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку (а.с.108-109). Відповідно до приписів статті 186 ЗК України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, відповідно до ст. 25 п. і) Закону України «Про землеустрій», є одним із видів документації із землеустрою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). Отже, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування, на підставі яких орган місцевого самоврядування, реалізує власну компетенцію, приймаючи рішення про передачу громадянам безоплатно земельні ділянки у власність. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не може визнаватися судом недійсною, оскільки це лише сукупність текстових та графічних матеріалів, які не мають самостійного правового значення (постанова Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 710/2564/2012) Таким чином, технічна документація, про скасування якої заявлено позовну вимогу, є текстовими та графічними матеріалами, які самостійного правового значення не мають, була затверджена розпорядженням органу виконавчої влади, і саме таке розпорядження є підставою видачі правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку. Позивач просив визнати недійсною технічну документацію та Свідоцтво про право власності на земельну ділянку, не заявляючи вимогу про скасування Розпорядженням Радомишльської районної державної адміністрації від 25.04.2014 № 83. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України). Отже, суд не може за своєю ініціативою перевіряти правомірність та скасовувати рішення органу виконавчої влади, якщо стороною не було заявлено таку позовну вимогу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України, в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як зазначив Верховний Суд України у постановах, зокрема, від 23.10.2013 (справа №6-93цс13), від 25.06.2014 (справа № 6-67цс14) статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, тому вирішення питання про правомірність видачі правовстановлюючого документу безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Обраний позивачем у даній справі спосіб захисту (визнання недійсним та скасування технічної документації), без оспорення (визнання незаконним) рішення органу державної влади, яким затверджено технічну документацію (п.10 ч.2 ст. 16, ст. 21 ЦК України), не передбачений законом і не може бути застосований судом. Похідні вимоги - щодо вирішення питання недійсності Свідоцтва про право власності №21393938, видане Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області на земельну ділянку з кадастровим номером 1825088300:07:000:0093 на ім`я [PERSON] та скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки - безпосередньо залежать від законності рішення органу, на підставі якого такий правовстановлюючий документ видано, а отже задоволенню також не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed