Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

1. 21 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи Центральний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 3\~811\~375,03 грн. Виконавчий напис вчинено внаслідок невиконання позивачем кредитних зобов`язань. На підставі виданого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено з приводу заборгованості, що утворилася за сім років. Крім того, усупереч встановленому порядку нотаріус учинив виконавчий напис на підставі незасвідченого нотаріально правочину. Позивач також зазначив те, що відповідач не мав права обчислювати та стягувати неустойку за кредитним договором в іноземній валюті. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.а.с. 3 6, 33 37, 40 43). 2. 30 січня 2019 року суд за заявою позивача своєю ухвалою зупинив стягнення за виконавчим провадженням №57126567, відкритим Центральним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі оспореного виконавчого напису (а.с. 45). 3. 27 лютого 2019 року відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що надав нотаріусу усі необхідні для вчинення виконавчого напису документи. При цьому законодавець не наділив нотаріусів повноваженнями з перевірки безспірності заборгованості, тому останній діяв у порядку та у спосіб, визначений законом (а.с.а.с. 48 53). 4. 27 лютого 2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що перед учиненням виконавчого напису одержала від кредитора усі визначені законом документи, що свідчили про утворення за позичальником заборгованості. При цьому нотаріус не був зобов`язаний перевіряти безспірність такої заборгованості (а.с.а.с. 56 58, 65). 5. 07 травня 2019 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 77). 6. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснивши, що у серпні 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 3\~813\~075,03 грн. На підставі виданого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №57126567. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено з приводу заборгованості, що утворилася за років, на підставі незасвідченого нотаріально правочину. Крім того, відповідач не мав права обчислювати неустойку за кредитним договором в іноземній валюті. 7. Представник відповідача, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином. 8. Представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду також не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. 9. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 10. Судом встановлено, що 22.04.2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є відповідач) та позивачем було укладено кредитний договір №DND0GА00000072, за яким позивач отримав кредит у вигляді непоновлювальної лінії в сумі 60\~108,00 доларів США (а.с.а.с. 8 23). 11. 28 серпня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою відповідача вчинила виконавчий напис (реєстровий №4597) про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № DND0GА00000072 у сумі 3\~813\~075,03 грн. за період від 22.04.2008 року по 21.08.2015 року з урахуванням пені в сумі 76\~202,65 доларів США та витрат із вчинення виконавчого напису в сумі 1\~700,00 грн. (а.с. 7). 12. 04 вересня 2018 року на підставі вчиненого виконавчого напису Центральним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №57126567 (а.с. 24). 13. Відповідно до статті 88 Закону України від 02.09.1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі Закон №3425-ХІІ) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 14. Згідно зі статтею 5 Закону №3425-ХІІ нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. 15. У відповідності з пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012\~року №296/5\~(далі\~ Порядок),нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. 16. З аналізу приведеної норми вбачається, що виконавчий напис є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. 17. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. 18. Судом встановлено, що строк утворення заборгованості, про яку йдеться у виконавчому написі, є більшим за строк, визначений статтею 88 Закону №3425-ХІІ, і дорівнює семи рокам і чотирьом місяцям. 19. Ураховуючи викладене, відповідач не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, що утворилася за вказаний строк, а останній підстав для вчинення такого напису, через порушення приписів статті 88 Закону №3425-ХІІ. 20. За правилами, встановленими пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, що діяв на час учинення виконавчого напису, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 21. Матеріали справи (зокрема, матеріали виконавчого провадження 57126567, копії якого було долучено до справи) свідчать про те, що кредитний договір №DND0GА00000072 було укладено сторонами у простій письмовій формі (без нотаріального посвідчення), що було додатковою підставою для нотаріуса відмовити відповідачеві у вчиненні виконавчого напису за пунктом 1 глави 13 Порядку. Ця обставина приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] також була проігнорована. 22. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 23. При цьому суд критично ставиться до позову в частині доводів з приводу обчислення та стягнення неустойки за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки вчинений виконавчий напис, у тому числі містить еквівалент суми до стягнення у національній грошовій одиниці України, який нотаріус і запропонував стягнути. 24. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 1 152,60 грн. (а.с.а.с. 1, 2). 25. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума, недоплачена позивачем під час подання заяви про забезпечення позову 32,40 грн. 26.

Outcome: approved