Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

11.07.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незаконного придбаного майна, а саме грошових коштів в сумі 21 427 гривень, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 318 гривень, а всього 21745 гривень, судовий збір 551,20 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що є фізичною особою підприємцем, самостійно шиє постільну білизну, яку потім продає на ринку «Привіз» Лівобережного району міста Маріуполя у своєму контейнері. У вересні 2015 року у неї була запланована операція, і щоб не закривати свою торгівельну точку вона домовилася з відповідачкою, за проханням останньої, щоб вона попрацювала замість неї. Перед тим, як відповідачка приступила до роботи, вони провели повну інвентаризацію товару, про що зробили записи кожен у свій зошит, наприкінці робочого дня вони фіксували прихід та виводили залишки. Не зважаючи на те, що вона стала помічати, що суми проданого товару були дуже маленькими, не мали змоги все зясувати, так як хворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні. 09 грудня 2015 року вона одужала та разом з відповідачкою провела інвентаризацію наявного у контейнері товару, в ході якої була виявлена недостача товару на суму 19892 гривні, яку відповідачка визнала та пояснила, що кожен день забирала гроші з каси за проданий товар та витрачала на свої потреби. 11 грудня 2015 року відповідачка у присутності своєї матері та свідків написала розписку, що має перед нею борг в сумі 820 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 19892 гривні, який відповідачка зобовязалася повернути до 30 грудня 2015 року, однак до цього часу його не повернула. Посилаючись на норми ст.1212 ЦК України просила стягнути з відповідачки вищезазначену суму з урахуванням ст.625 ЦК України, а саме індексу інфляції та 3% річних, всього на загальну суму 21745 гривень, а також витрати по судовому збору в сумі 551,20 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. 04.04.2017 року позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути суму боргу в розмірі 820 доларів США, яку стягнути у гривневому еквіваленті на час розгляду справи, яка складає 22140 гривень, а також судовий збір в сумі 551,20 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначала, що фактично відповідачка тимчасово працювала у неї в контейнері, як реалізатор, договору про повну матеріальну відповідальність вони не укладали, так як відповідачка працювала не офіційно на час її хвороби. Заробітну плату відповідачка за її згодою брала з каси сама 7% від проданого товару. Кожен з них вів окремий зошит, куди записувався товар, який за її проханням привозив її знайомий, а також реалізований та сума отриманих коштів та залишок. Однак в її зошиті підписи відповідачка не ставила. Саме відповідачка після проведеної інвентаризації написала розписку, однак гроші у визначений в розписці строк не віддала та вона вимушена була звернутися до правоохоронних органів із заявою про притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності за крадіжку. Органи поліції у порушені кримінальної справи відмовили, про що винесли постанову, в якій зазначили, що між нею та [PERSON] склалися цивільно-правові відносини та пропонували їй звернутися із позовом до суду, що вона і зробила. Просила задовольнити її позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, повністю підтримала у судовому засіданні доводи своєї довірительки та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] вдруге в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить, як направлені на її адресу повістки за останнім відомим місцем реєстрації (а.с.16; 18; 32; 52; 64), повідомлення через оголошення у газеті (а.с.37-39), так і надана телефонограма від 09.03.2017 року (а.с.100-101). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтвердили той факт, що у період хвороби позивача відповідачка працювала у її контейнері та продавала її продукцію. Вони бачили, що [PERSON] вела якісь зошит, щось в ньому записувала. Пояснювали, що коли [PERSON] стала працювати у контейнері [PERSON] у неї зявилися гроші, стала добре одягатися. Свідок [PERSON] також пояснювала, що саме їй [PERSON] здавала касу, яку вона через знайомого [PERSON] передавала останній. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив той факт, що за проханням [PERSON] привозив товар [PERSON], яка займалася його реалізацією. Саме він за час хвороби [PERSON] за її проханням забирав гроші у [PERSON], які їй передавала [PERSON] за проданий товар, після чого передавав їх [PERSON] Він звернув увагу на те, що торгівля у [PERSON] була добра, товар у контейнері зменшувався, а грошей за реалізований товар було мало. Йому відомо, що [PERSON] і [PERSON] вели зошити, куди записували товар, який надходив, який реалізовувався, прибуток та залишок. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили у судовому засіданні, що в їх присутності після проведення [PERSON] інвентаризації [PERSON] визнала недостачу та написала розписку про існування боргу в сумі 820 доларів США. Свідки зазначали, що торгівля велася у гривневому еквіваленті, розписка була написана в доларовому, в звязку з тим, що товар придбався саме за курсом долару. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні позивачка [PERSON] не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, тому суд

Outcome: approved