Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

12.03.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 22.01.2005 року, посилаючись на те, що спільне життя у подружжя не склалось, систематично виникають сварки з різних причин, що негативно впливає на розвиток неповнолітньої дитини. Шлюбні стосунки подружжя тривалий час не підтримує. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. За домовленістю між сторонами дитина залишається проживати із позивачем. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Спору про поділ майна між подружжям немає. Крім цього, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина дитини розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання 08.04.2014 року, 23.04.2014 року та 20.05.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, у зв'язку з чим на підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області від 22.01.2005 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області від 25.01.2008 року (а.с. 8). Дитина проживає разом з матір'ю - позивачем у справі, що підтверджується довідкою № 913 від 12.03.2014 року, виданою виконавчим комітетом Романівської селищної ради Житомирської області (а.с. 7). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Враховуючи наявність у відповідача обов'язків утримувати дитину, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дітини аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved