Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

11.10.2019 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 121319,12 грн. за кредитним договором №б/н від 19.09.2013 року, що складається з наступного: 4830,00 грн. заборгованість за кредитом; 116489,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.09.2013р. по 30.12.2018р., та стягнути судові витрати в розмірі 1921,00 грн., посилаючись на те, що відповідач відповідно до укладеного договору №б/н від 19.09.2013р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 31.08.2019 року має заборгованість 203754,46 грн., з яких: 4830,00 грн. заборгованість за кредитом; 198624,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, однак позивач вимагає від божника лише частину заборгованості за кредитом у розмірі 121319,12 грн., яка складається з наступного: 4830,00 грн. заборгованість за кредитом; 116489,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.09.2013р. по 30.12.2018р. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за вказаним договором не погашена, що є порушенням законних прав позивача. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, до матеріалів справи додано клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 44). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 11.10.2019 року до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. 16.10.2019 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 16.10.2019 року. Ухвалою судді від 17.10.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Матеріали справи свідчать, що 19 вересня 2013 року між банком та [PERSON] договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 5200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за указаним кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Відповідно до анкети-заяви від 19.09.2013 року відповідач підтвердила своїм підписом згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також тарифами АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну куртку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-якій момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлено банком. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://рrivatbank.ua/terms/pages/70, з розрахунку 360 календарних днів на рік (пункт 2.1.1.12.6. Правил користування платіжною карткою). Як зазначено в пунктах 1.1.3.2.3., 2.1.1.5.5., 2.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» банк має право змінювати тарифи, а також інші умови рахунків, що обслуговуються. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картковому рахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку без попереднього повідомлення клієнта. Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання по поверненню кредиту (у томі числі простроченого кредиту та овердрафту), оплаті винагороди банку. Обгрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що станом на 31 серпня 2019 року у [PERSON] утворилась заборгованість в загальному розмірі 203754,46 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом\~4830,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 198624,46 грн, пеня та комісія 300,00 грн. Однак, позивач просить стягнути лише частину вказаної заборгованості, що становить 121319,12 грн., яка складається з наступного: 4830,00 грн. заборгованість за кредитом; 116489,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.09.2013р. по 30.12.2018р. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 639 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови , а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмірі процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитним коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19 вересня 2013 року, посилався на Умови і правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, які розміщені на офіційному сайті позивача (http://рrivatbank.ua/terms/pages/70), як невід`ємної частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву від 19 вересня 2013 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг не можуть бути належним доказом, оскільки цей доказ залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в Умови та правила надання банківських послуг, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://рrivatbank.ua/terms/pages/70) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-якій редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв. Такі висновки відповідають правовій позиції, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Отже, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом з 19.09.2013 по 30.12.2018 в розмірі 116489,12 грн. за наведених вище обставин. Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19 вересня 2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4830,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково (з 121319,12 грн. до 4830,00 грн.). При подачі позовної заяви позивачем було сплачено 1921 грн. судового збору, тому підлягає стягненню розмір стягнутого судового збору на користь позивача за подачу позову у розмірі 76,48 грн. (4830*1921/121319,12).

Outcome: partial