Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

12.11.2015 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що 16.05.2014 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру № 137, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», 125. Під час свого життя його мати склала заповіт на його імя. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що заповіт складений на імя [PERSON], а в його паспорті його прізвище зазначене як «Скнарь». Таким чином, помилка, допущена при складанні заповіту позбавляє його можливості оформити свої спадкові права. Просив встановити той факт, що заповіт від 12.08.1996 року, складений [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], за реєстровим № 1-2692, згідно з яким заповідач на випадок своєї смерті заповідала усе своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON], належить [PERSON]. Заявник в судове засідання не зявився, завчасно письмово сповістив суд про можливість розгляду справи за його відсутності та просив заяву задовольнити (а.с. 99). Представник заінтересованої особи, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 100). Суд, дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Заявник, [PERSON] є її сином, що підтверджується свідоцтвом про народження на а.с. 8. 12.08.1996 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 1-2692 на імя [PERSON] (а.с 6). Із оглянутої судом копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що заявник, [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.08.1996 року через те, що заповіт складений на імя [PERSON], а в його паспорті його прізвище зазначене як «[PERSON]І.» (а.с. 10, 11). Також, судом встановлено, що заявник 23.03.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку за заповітом від 08.08.2012 року. Таким чином, з аналізу письмових доказів, а саме: копії свідоцтва про народження заявника, копії його паспорту та матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], можна зробити висновок, що заповіт складений від імені [PERSON], померлої 16.05.2014 року на імя [PERSON] належить заявникові, [PERSON] Враховуючи, що встановлення факту належності заповіту, складеного [PERSON] 12.08.1996 року має юридичне значення, оскільки дозволяє заявнику оформити спадкові права, даний факт може бути встановлений судом відповідно до вимог ст.. 256 ЦПК України.

Outcome: approved