Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

11.09.2017 р. позивач, ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля», звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказує, що 19 жовтня 2016 р. укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав на статутний капітал, за яким [PERSON] та [PERSON] передають в рівних частках у власність [PERSON] та [PERSON]Є корпоративні права на статутний капітал ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля». Цього ж дня [PERSON] написана заява, яка була засвідчена приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 2502, про його зобовязання повернути самостійно всі борги та фінансові зобовязання, які виникли до моменту укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав на статутний капітал від 19.10.2016 р. Згідно повідомлення Кобеляцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» загальний борг ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля» перед філією станом на 19.10.2016 р. складав 79903,10 грн. У звязку з тим, що наявність заборгованості перед ПАТ «Полтаваобленерго» перешкоджала подальшій діяльності ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля», позивач змушений був погасити заборгованість перед Кобеляцькою філією ПАТ «Полтаваобленерго». 20.07.2017 р. ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля» звернулося з листом до [PERSON] з вимогою погасити борг, однак у відповідь отримали повідомлення про відмову оплачувати борг в регресному порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач, ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля», прохає суд, в порядку регресу, стягнути із відповідача борг, сплачений на користь ПАТ «Полтаваобленерго», та судові витрати. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], та його представник, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, прохали у позовних вимогах відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилались на те, що між ПАТ «Полтаваобленерго» та ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля» було укладено договір № 560 від 12.01.2015 р. про тимчасове користування місць на опорах. 05.12.2016 р. та 20.01.2017 р. за договором № 560 від 12.01.2015 р. ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля» здійснило сплату боргу в розмірі 79897,10 грн. Рахунки за використання опор свідчать про виконання ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля» своїх зобовязань перед ПАТ «Полтаваобленерго» за договором № 560 від 12.01.2015 р. Проте, у звязку з відсутністю актів приймання передачі в користування опор, відсутні докази того, що станом на 19.10.2016 р. існувала заборгованість саме у вказаному розмірі, так як відповідним підтвердженням факту користування опорами є не рахунки, а саме акти приймання передачі опор в користування. Крім того, строк дії договору № 560 від 12.01.2015 р. закінчився, а ПАТ «Полтаваобленерго» відмовилось від його продовження. Таким чином, виникають підстави вважати, що рахунки за період червень-жовтень 2016 р. були виставлені безпідставно. У випадку згоди ПАТ «Полтаваобленерго», між ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля» та [PERSON], мав би бути укладений двосторонній письмовий договір про заміну боржника. Лише в такому випадку у відповідача виникло б зобовязання сплатити кошти кредитору. Проте, навіть за такої умови у випадку невиконання або неналежного виконання обовязку боржника іншою особою, цей обовязок боржник повинен виконати сам. Що й було здійснено з доброї волі позивачем. Тому, позовні вимоги вважають необґрунтованими та безпідставними, крім того, адвокат [PERSON] прохала вирішити питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 19.10.2016 р. у м. Полтава [PERSON], [PERSON], що діє на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON], [PERSON] уклали договір купівлі-продажу корпоративних прав на статутний капапітал ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля», який зареєстрований в реєстрі за № 2501 (а.с.4-7). Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідачем, [PERSON], 19.10.2016 р. була написана заява, в якій зазначається, що всі борги та фінансові зобовязання, які виникли до моменту укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав на Статутний капітал від 19.10.2016 р. зобовязується повернути самостійно (а.с.8). 12.01.2015 р. ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля» та ПАТ «Полтаваобленерго» уклали договір № 560 про тимчасове використання місць на опорах ПЛ-0, 22-0, 38-6-10кВ для розміщення на них ТКМ та/або ЕМ (а.с.69,70). Відповідно до п. 7.1. договору № 560, договір набирає чинності з моменту його підписання, діє до виконання Власником ТМК та/або ЕМ вимог п.3.1.3. Договору, або до завершення виконання робіт Власником ПЛ по демонтуванню ТМК та/або ЕМ, згідно з п. 3.3.1. та п. 4.3. Договору. Крім того, згідно листа № 03-26-05-80/6887 від 07.06.2016 р., що був адресований Директору ПП «Телерадіокомпанія Південна Хвиля», копія начальнику Кобеляцької філії ПАТ «Полтаваобленерго», строк дії договору № 560 від 12.01.2015 р. закінчився, а ПАТ «Полтаваобленерго» відмовилося від його продовження. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не було надано суду доказів, що даний борг виник до моменту укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав на статутний капітал. Крім того, статтями 520, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання повинно виконуватись належними сторонами (боржником та кредитором), боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Тому, заміна боржника у зобовязанні могла відбутись лише на підставі договору про переведення боргу, укладеного між первісним та новим боржником, вчиненого у письмовій формі, та за наявності згоди кредитора. Доказів на підтвердження факту переведення боргу на відповідача, [PERSON], як на нового боржника у зобовязанні, позивач суду не надав. Норми ст.1191 ЦК України щодо відшкодування шкоди, завданої іншою особою, в порядку регресу до даних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки даний борг стосується договірних відносин. На підставі вищевикладеного в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то не підлягають і задоволенню вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача судових витрат. Також не підлягають задоволенню вимоги відповідача, щодо вирішення питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки адвокатом не надано детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат.

Outcome: dismissed