Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

11.11.2019 р. позивач пред`явив позов до відповідачки, у якому просить: 1) звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що виникла у період з 01.01.2019 р. по 11.07.2020 р.; 2) звільнити його від подальшої сплати аліментів в користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина; 3) стягнути з відповідачки аліменти в його користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 її доходів. В обґрунтування позову вказав, що на підставі судового рішення від 04.04.2011 р. має обов`язки сплачувати аліменти на двох дітей, [INFO] та [INFO] років народження. Зазначив, що з 01.01.2019 р. по 11.07.2020 р. діти фактично мешкали з ним, оскільки відповідачка перебувала на роботі за кордоном. Тому на підставі ст. 197 СК України просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за такий період часу. Також вказав, що старший син [INFO] став повнолітнім, а менший син мешкає з ним, тому просить звільнити його від обов`язку сплати аліментів на останнього та стягнути такі з відповідачки. 09.09.2020 р. відповідачка подала відзив, у якому просила відмовити у позові, пославшись на безпідставність позовних вимог. Вказала, що позивач є працездатним і не працюючим, про матеріальний добробут дітей не дбав та аліменти не сплачував, внаслідок чого вона була змушена виїздити на заробітки, залишаючи дітей під нагляд родичів. Вважає недобросовісною поведінку позивача, стверджуючи, що останній умисно використовує факт її відсутності з метою уникнення відповідальності по матеріальному утриманню дітей. Позивач у судовому засіданні підтримав позов, пославшись на аргументи, що викладені у позовній заяві. Вказав, що діти з ним проживали з 01.01.2019 р. по 11.07.2020 р. Відповідачка у судовому засідання позов заперечила. Пояснила, що діти проживали з нею й були на її утриманні, а позивач коштів на утримання дітей не надав, аліменти не платив, у зв`язку з чим вона була змушена виїздити на заробітки за кордон і залишати дітей під час її відсутності під нагляд матері й сестри. Визнала, що з жовтня 2018 р. по 11.07.2019 р. менший син проживав з позивачем. Вказала, що старший син постійно мешкав з нею. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. 28.04.2001 р. сторони зареєстрували шлюб. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). 14.04.2011 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04.04.2011 р. у цивільній справі № 2-700/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 22). Даним рішення вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, починаючи з 10 березня 2011 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 15.04.2011 р. суд видав виконавчий лист. 26.07.2014 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27.06.2014 р. у цивільній справі № 459/2069/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного ними 28.04.2001 р. (а.с. 12). Також вказаним рішення суд вирішив визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] - [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] . Позивач зареєстрований на [ADDRESS] , а відповідачка у м. Червонограді за адресою [ADDRESS] (а.с. 13, 29). 29.11.2016 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23.09.2016 р. у цивільній справі № 459/808/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (а.с. 30-33). Даним рішення суд вирішив визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою [ADDRESS] . 30.11.2016 р. міський голова міста Червоноград затвердив висновок комісії з питань захисту прав дитини, згідно з пунктом 11 якого дозволено батьку [PERSON] зустрічатися із малолітнім сином [PERSON] , 2009 р.н., двічі на тиждень (а.с. 20). 26.06.2019 р. працівниками виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області складено акт, яким зафіксований факт, що позивач разом з дітьми проживали без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 14) 09.09.2019 р. Червоноградський НВК № 10 видав довідку, згідно з якою [PERSON] , 2009 р.н., у 2019-2020 навчальному році навчається у даному закладі в 4Б класі (а.с. 16). 10.09.2019 р. працівниками виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області складено акт, яким зафіксовані факти того, що позивач разом з дітьми проживали без реєстрації за адресою [ADDRESS] , а син [PERSON] , 2009 р.н., навчався у м. Червонограді, куди його щодня возив батько (а.с. 15). 11.09.2019 р. працівники Червоноградського НВК № 10 склали характеристику на учня 4Б класу [PERSON] , 2009 р.н., з якої видно, що у третьому класі навчанням і вихованням дитини займалися батько й старший брат, оскільки мама перебувала за межами України. 11.09.2019 р. Сокальський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відкрив виконавче провадження № 59900909 з примусового виконання 01.10.2019 р. Бутинський НВК видав довідку, згідно з якою [PERSON] , 2009 р.н., у навчався у даному закладі в 4А класі (а.с. 19). 09.10.2019 р. Сокальський відділ обслуговування громадян ПФУ видав довідку про те, що позивач отримує пенсію по інвалідності (а.с. 27). 24.10.2019 р. міський голова міста Червоноград затвердив висновок комісії з питань захисту прав дитини, яким визнано таким, що втратив чинність п. 11 рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 239 від 30.11.2016 р., оскільки дитина [PERSON] , 2009 р.н., проживає з батьком (а.с. 21). 04.11.2019 р. Сокальським РВ ДВС складено розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні № 59900909, згідно з яким заборгованість позивача по аліментам склала 16539,20 грн. Зокрема, у період з 01.01.2019 р. по 01.07.2019 р. щомісячна сума аліментів нарахована у розмірі 2027,00 грн. (а.с. 24). 05.08.2020 р. працівники КП «ЧЖКС» склали акт, яким зафіксували факт, що відповідачка мешкає разом з обома дітьми за місцем реєстрації у м. Червонограді. 21.08.2020 р. прикордонна служба надала витребувану судом інформацію про перетин відповідачкою державного кордону України, з якої вбачається, що остання протягом 2016-2020 років неодноразово перебувала за межами України, зокрема у такі періоди часу: з 17.12.2018 р. по 07.03.2019 р.; з 28.03.2019 р. по 28.04.2019 р.; з 02.05.2019 р. по 10.07.2019 р.; з 18.07.2019 р. по 10.08.2019 р.; з 11.08.2019 р. по 31.08.2019 р.; з 06.09.2019 р. по 21.12.2019 р. 12.10.2020 р. Червоноградський НВК № 10 видав довідку, згідно з якою [PERSON] , 2009 р.н., у 2020-2021 навчальному році навчається у даному закладі в 5Б класі. Як видно з копій паспортів громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , відповідачка разом з сином [PERSON] , 2009 р.н., виїздили за межі України і були за кордоном з 18.07.2019 р. по 10.08.2019 р. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить за такого. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз цих норм сімейного права дає суду підстави вважати, що аліменти присуджуються на користь того з батьків, з яким проживає дитина. Також суд вважає, що факти перебування матері, якій раніше були присуджені аліменти на утримання неповнолітніх дітей, за межами України та проживання дітей у цей період часу з батьком є обставиною, що має істотне значення для вирішення питання про звільнення останнього від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла у такий період часу. Факт проживання неповнолітніх дітей з позивачем у період з жовтня 2019 р. по 11.07.2019 р. сторонами визнається. Крім того, докази цієї справи свідчать про те, що саме у період часу з 01.01.2019 р. по 11.07.2020 р. неповнолітні діти мешкали з позивачем і перебували на його утриманні, а відповідачка здебільшого перебувала за межами України. За таких обставин і міркувань є обґрунтованою позовна вимога про повне звільнення позивача від обов`язку сплати заборгованості по аліментам за цей період часу. Крім цього, факт проживання дітей з батьком зумовлює виникнення в останнього права на стягнення аліментів з матері. Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача випливає, що тягар виховання й матеріального утримання дітей у період часу з 01.01.2019 р. по 11.07.2019 р. лежав на ньому, а відповідачка відповідних коштів для цього добровільно не надавала. Цих пояснень відповідачка не спростувала. Також сторони не надали доказів про те, що між ними досягнута домовленість про порядок та розмір сплати аліментів у добровільному порядку, відтак обов`язок суду визначити їх шляхом ухвалення судового рішення. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подання позову, тобто з 11.11.2019 р. Стягнення аліментів за минулий період у відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України тягне за собою обов`язок доведення вжиття заходів позивачем для одержання аліментів, що не було зроблено. За таких обставин і міркувань позовна вимога про стягнення з відповідачки аліментів підлягає частковому задоволенню. Поряд з цим, факти й докази вказують на те, що місце проживання малолітнього сина сторін визначено з матір`ю у судовому порядку і з 11.07.2019 р. ця дитина мешкає з останньою. Відтак суд не вбачає підстав для звільнення позивача від обов`язку утримувати неповнолітню дитину чи припинення права на аліменти на дитину. За таких обставин і міркувань суд вважає безпідставною позовну вимогу про звільнення позивача від обов`язку подальшої сплати аліментів в користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина. Тому у її задоволенні слід відмовити. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. З огляду на приписи ст. 430 ЦПК України та обставини й предмет спору, які лише стосуються стягнення аліментів за минулий період, суд вважає, що відсутні правові підстави для допущення судового рішення до негайного стягнення.

Outcome: partial