Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

10.12.2015 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Бабушківської сільської ради Чуднівського району Житомирської областіпро визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті заповідача - [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок до Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок видане після смерті [PERSON] У судове засідання сторони не з'явились. У тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за їївідсутності. Відповідач - Бабушківськасільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови сільської ради, згідно якої Бабушківськасільська рада позов визнає у повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] виконавчим комітетом Бабушківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області (а.с. 8). Відповідно до заповіту [PERSON], складеного 30.03.1992 року в с. Бабушки Чуднівського району Житомирської області посвідченого секретарем виконавчого комітету Бабушківськоїсільської ради народних депутатів Стаценко Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за №6, спадкодавець [PERSON] все своє майно, належне їй на день смерті, заповіла позивачу (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності серії [NUMBER] на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], виданий виконавчим комітетом Бабушківськоїсільської ради Чуднівського району Житомирської області на ім'я [PERSON] від 13.05.2004 року (а.с. 14). Згідно ч. 1, 4 ст.25 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України), здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Судом встановлено, що на час видання свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.05.2004, [PERSON] померла, на час видання свідоцтва її правоздатність припинилась, тому [PERSON] не набула права власності на житловий будинок. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВА №447640, виданого державним нотаріусом Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області Липовою Г.О. від 22.01.2004 року, [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] на належні померлій земельні частки (паї) (а.с. 9). Судом встановлено, що позивач зверталась з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок до Чуднівської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що дане майно не входить до складу спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок виданий після смерті спадкодавця, заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходило (а.с.17). Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на даний будинок, немає. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON], кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved