Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

10 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05.04.2017 року на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2017 року присуджено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу ухвалення рішення суду розмір витрат на утримання дітей значно збільшився. Кім того, зріс розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим позивач посить збільшити розмір стуваних аліментів. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідач отримав 29.06.2019 року. Однак, у наданий судом строк та станом на 24 вересня 2019 року відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Встановлено та підтверджується документально, що згідно Свідоцтв про народження Угорської Республіки серії [NUMBER] від 19.02.2004 року та [NUMBER] від 24.02.2009 року батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] На утримання дітей рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2017 року, справа № 303/1060/17, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 22.02.2017 року до досягнення дитною повноліття (а.с.2). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із часу стягнення аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.04.2017 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2019 року становить: для дитини віком від 6 років до 18 років - 2118 гpивень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з цим, суду не надано доказів того, що матеріальне становище позивача чи відповідача змінилося, хоча, недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача не спростовані, а позиція відповідача, який не надав відзиву на позов, у сукупності з іншими матеріалами справи вказують на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дитині. Враховуючи позицію позивача, та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Суд у відповідних межах враховує і необхідність дотримання певного розумного співвідношення між розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та правилами визначення аліментів щодо нижньої межі їх розміру, а також те, що суду позивачем не надано доказів наявності у відповідача високого доходу чи наявності в нього майна чи коштів, які б стверджували про його платоспроможність, а тому вважає не обґрунтованим стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2500 гривень і вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів до 1800 гривень. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів в збільшеному розмірі з дня подання до суду позовної заяви, то суд зазначає наступне. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved