Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

10 червня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Головного Управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача - [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, в якому просить суд стягнути на його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 350000,00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 27 травня 2019 року до нього за отриманням правової допомоги звернувся [PERSON] . Причиною для цього стало те, що після проведеного 25 травня 2019 року працівниками поліції обшуку в його помешканні пропали 4300 доларів США. Із цього приводу, 26 травня 2019 року ним було написано в органи поліції відповідну заяву. Між ним та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги. Того ж числа, він разом із [PERSON] звернувся до чергової частини Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області із усним запитом стосовно руху справи. Черговий повідомив, що ця інформація про злочин внесена в ЄРДР, стосовно руху справи заявник буде повідомлений слідчим особисто. Вказує, що після прийняття заяви про злочин, працівники поліції не вручили заявнику пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, з дня написання [PERSON] заяви про злочин пройшло десять днів, 05 червня 2019 року заявником було написано на ім`я начальника Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області заяву про визнання його потерпілим, а його - представником. Того дня, ним, як адвокатом було подано аналогічну заяву, додатками до якої долучив документи, які підтверджують його повноваження. Однак, зазначає, що в порушенні вимог ст. 220 КПК України, ні його, ні заявника не було повідомлено про результат розгляду їхніх заяв. Це спонукало його звернутися 27 червня 2019 року до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність прокурора та органу досудового слідства. Так, 08 липня 2019 року слідчим суддею даного суду було винесено ухвалу, якою постановлено зобов`язати слідчого Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] визнати [PERSON] , потерпілим, а його, як адвоката - представником та вручити їм пам`ятки про права та обов`язки, надати можливість ознайомлення із матеріалами справи. При цьому, 09 липня 2019 року ним було направлено на адресу слідчого [PERSON] клопотання про виконання судового рішення. Крім того, в клопотанні було заявлено прохання надати можливість ознайомитися із матеріалами справи; в порядку вимог ч. 1 ст. 160 КПК України вирішити питання про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР, оглянути в його присутності відеозапис проведення обшуку в помешканні [PERSON] , виготовити копію вказаного відеозапису та долучити її до матеріалів справи; допитати в його присутності всіх осіб, які брали участь у проведенні обшуку. Крім того, вказує, що в зв?язку із тим, що зазначене рішення суду не убло виконано, за його заявою та ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 серпня 2019 року, Кам`янець-Подільською місцевою прокуратурою від 23 серпня 2019 року було внесено до ЄРДР відомості про вчинення слідчим СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Однак, лише на початку жовтня 20-19 року на його адресу надійшла постанова слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] про те, що його клопотання від 09.07.2019 року задоволено. Після цього, до нього зателефонував слідчий і вони домовилися про зустріч 11 жовтня 2019 року для допиту потерпілого та вчинення слідчих дій, заявлених у його клопотанні. Оскільки потерпілий [PERSON] не мав можливості прийти своєчасно, він прийшов до слідчого сам і повідомив про те, що потерпілий на пів години затримується і доки він прийде, вони можуть без нього оглянути відеозапис проведення обшуку та розпочати допит осіб, якіф брали в ньому участь. На це слідчий заявив, що в цьому кабінеті керує тільки він, ніхто не має права вказувати йому що робити та за увесь його 3,5 річний стаж роботи він вперше бачить такого нахабного та самовпевненого адвоката, і взагалі його завданням є не переглядати як робили обшук його колеги, а вияснити чи взагалі у потерпілого були такі кошти. На його прохання виконати дії, які зазначені в його ж постанові, слідчий в грубій та принизливій формі йому відмовив. В цей час у кабінеті перебував ще один невідомий йому працівник поліції. Зрозумівши, що ніхто ніяких слідчих дій проводити не має наміру, він покинув приміщення відділу поліції. Вся бесіда із слідчим зайняла не більше 5-7 хвилин. Вказує, що 31 жовтня 2019 року до нього зателефонувала голова КДКА Чернівецької області [PERSON] та повідомила, що на адресу комісії надійшла скарга на його поведінку, як адвоката та запропонувала йому прибути до неї та надати пояснення своїм діям. 04 листопада 2019 року в приміщенні Ради адвокатів Чернівецької області, він дізнався, що на адресу голови КДКА надійшла скарга від начальника СВ Кам`янець-Подільського ВП Усініна О., в якій він просить провести відносно нього службове розслідування по факту його ганебної поведінки 11 жовтня 2019 року в приміщенні Кам`янець-Подільського ВП. З слів скаржника, він як адвокат вів себе некоректно, грубо порушував норми та правила поведінки адвоката, мав неохайний вигляд, різкий запах алкоголю з рота, провокував конфлікт та бійку з слідчими. В підтвердження цього в додатках до скарги було надано копії рапортів двох слідчих та копію з журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених. Однак, зазначає, що чомусь не було надано відеозапису з камери спостереження, яка встановлена на вході в приміщення міськвідділу поліції, на якому було б видно у якому вигляді він входив і виходив з приміщення. Також не зрозуміло, чому два працівники поліції не вжили заходів впливу в порядку ч. 1 ст. 178 КУпАП до правопорушника, який будучи в неохайному вигляді та в стані алкогольного сп`яніння, порушував громадську мораль в громадському місці та провокував бійку. В такому випадку необхідно вживати заходів дисциплінарного впливу до самих працівників поліції, які не змогли забезпечити порядок у громадському місці. Так, головою КДКА Чернівецької області не відкрилося дисциплінарне провадження не з реабілітуючи його обставин лише тому, що скаржник просив провести службове розслідування, а не дисциплінарне, що не передбачено Положенням про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати його дисциплінарну відповідальність, відповідно, це не перешкоджає скаржнику повторно звернутися до КДКА із питання відкриття саме дисциплінарного провадження. При цьому, спілкуючись із колегами адвокатами, йому стало відомо, що про даний інцидент вже відомо великому колу осіб, всі з нього сміються та обговорюють з негативної сторони. Вже двічі спілкуючись із колегами, поки що у вигляді жарту, вони говорили про його «нездоровий потяг» до алкоголю та неврівноважений характер при спілкуванні з поліцією. У професійному середовищі адвокатів надзвичайно актуальним є питання авторитету, гідності та ділової репутації. Від цього прямо залежить кількість громадян, які звертаються до адвоката за допомогою, і відповідно, розмір отриманого гонорару. Таким чином неправомірне офіційне розповсюдження працівниками поліції неправдивої та такої, що принижує його людську та професійну гідність інформації не тільки приносить йому душевні страждання, а й значною мірою впливає на його репутацію та розмір його заробітку. Беззаперечно, що поширення окресленої інформації порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення працівника поліції до нього, що в свою чергу впливає на зниження цінності його особи. Також, поширенням вказаної інформації було створено негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, порушивши його честь, оскільки професія адвоката є соціально важливою, передбачає безперервний авторитет адвоката для клієнта та колег при взаємодії з ними. Враховуючи вищевикладене, а також те, що поширенням недостовірної інформації було завдано шкоди його немайновим інтересам, його гідності, честі, діловій репутації, призвело до втрати його авторитет, як адвоката та спеціаліста в галузі права, що в послідуючому впливає на його емоційний та моральний стан, приносить йому значні душевні страждання, просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 350000,00 гривень. Ухвалою судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 06 липня 2020 року від відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області на адресу Хотинського районного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що позивачем у поданій позовні заяві не було доведено та обґрунтовано, яку саме шкоду та якими саме протиправними діями чи бездіяльністю орган Казначейства завдав йому. Також, стверджує, що законодавством не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому. Головне управління Казначейства не відповідає за дії інших органів, тому не є належним відповідачем по справі. Крім того, зазначає, що позивачем не надано до суду належних доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди ГУНП в Хмельницькій області. 06 липня 2020 року від відповідача - ГУНП в Хмельницькій області на адресу Хотинського районного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що лист-звернення начальника СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] до голови КДКА Чернівецької області не є доказом протиправності дій правоохоронних органів, а свідченням лише реалізації законних прав на оскарження дій адвоката. Крім того, позивачем не було надано будь-яких доказів понесення ним моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області - Файчук А.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні за безпідставністю. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причину своєї неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не надав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що особисто підвозив адвоката [PERSON] до відділення поліції, що в м. Кам`янець-Подільський, де останній мав ознайомитися із матеріалами кримінального провадження. Через деякий час, [PERSON] повернувшись із приміщення поліції, повідомив, що йому було відмовлено в можливості ознайомитися із матеріалами справи, в результаті чого він сказав, що буде оскаржувати бездіяльність слідчого в суді. При цьому, адвокат [PERSON] перебував у тверезому стані. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що в листопаді 2019 року перебував на зібранні адвокатів Чернівецької області в м. Чернівці. Під час спілкування із колегами, один із адвокатів запитав його чи не знає він адвоката Рязанова Л.Г., на що він відповів, що в м. Хотин є такий адвокат, згодом розповів, що ходять слухи, про те, що даний адвокат зловживає спиртним. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наведених нижче підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що начальник СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] звернувся до голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернівецької області [PERSON] із заявою, за фактом неналежного поводження в органах Державної влади адвоката [PERSON] та просив провести СЛУЖБОВЕ розслідування за фактом неприпустимої та грубої поведінки в органах Національної поліції України по відношенню до службових осіб, старшого слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] (а.с. 7). Так, до вищевказаної заяви начальником СВ було долучено наступні докази, а саме: - рапорт ст. слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Стадніка Д., де останнім було зазначено, що як тільки адвокат [PERSON] зайшов до його службового приміщення, не надавши при цьому жодних документів, почав вимагати надати йому незрозумілі відеозаписи, які не мають відношення до матеріалів кримінального провадження. Далі, адвокат почав поводити себе некоректно, висловлював свої думки про його некомпетентність, почав розмахувати руками, провокувати конфлікт та бійку. Разом із тим, зазначає, що адвокат [PERSON] мав неохайний вигляд та різький запах алкоголю з ротової порожнини. Ним у свою чергу було висловлене прохання заспокоїтись, на що останній не відреагував ніяк, при цьому продовжував словесну суперечку, розмахував руками, провокував і далі конфлікт, після чого самостійно вийшов із службового кабінету та проникнув у приміщення Кам`янець-Подільського ВПГУНП в Хмельницькій області, при цьому жодної слідчої дії із ним та його підзахисним, який взагалі не з`явився, проведено не було, причин пояснено також не було (а.с. 9). - рапорт слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Крижанівського К., де зазначено, що як тільки адвокат [PERSON] зайшов у приміщення службового кабінету, не надавши жодних документів, почав вимагати від слідчого надати йому незрозумілі відеозаписи. Далі адвокат почав некоректно себе поводити та висловлював свої думки про компетентність старшого слідчого [PERSON] , почав розмахувати руками, провокувати конфлікт та бійку. Разом із цим, адвокат [PERSON] мав неохайний вигляд та різкий запах алкоголю із рота. Старшим слідчим [PERSON] у свою чергу було висловлене прохання заспокоїтися, на що останній не відреагував ніяк, продовжив словесну суперечку, розмахував руками, провокував і далі конфлікт, після чого самостійно вийшов із службового кабінету та покинув приміщення Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.с. 10). - журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Кам`янець- Подільського ВП ГУНП в Чернівецькій області в Хмельницькій області, із якого вбачається, що 11.10.2020 року о 10:30 годині [PERSON] прибував до старшого слідчого [PERSON] (а.с. 11-12). При цьому, із відповіді голови КДКА в Чернівецькій області [PERSON] від 31.10.2019 року на лист начальника СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] вбачається, що згідно з п. 3 Положення про порядок прийняття та розгляду скарги щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати його дисциплінарну відповідальність, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення дисциплінарного проступку, види якого передбачені ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Проведення службового розслідування даними нормативно-правовими актами не передбачено. Одночасно нею було повідомлено, що в обов`язки голови КДКА регіону не входить вжиття заходів про недопущення порушення Закону України «Про захист персональних даних» від 30.01.2018 року (а.с. 8). Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч.1 ст. 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. В силу статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові від 16.05.2018 р. у справі №454/32/16-ц. Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, в ході розгляду справи, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які би підтверджували факт неприпустимої та грубої поведінки адвоката [PERSON] по відношенню до працівників поліції, а також які би спростовували заявлені ним позовні вимоги, а в свою чергу звернення начальника СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] до голови КДКА в Чернівецькій області стало підставою для спричинення адвокату [PERSON] моральної шкоди. При цьому, судом було встановлено, що позивачу [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягала в поширенні недостовірної інформації щодо нього, яка посягла на гідність, честь, ділову репутацію останнього, як адвоката, що в результаті призвело до втрати авторитету серед колег, і в подальшому може привести до безперервного авторитету як адвоката для його клієнтів. Щодо визначення розміру визначених позивачем завданих йому моральних страждань, то суд приходить до наступних висновків. Так, позивачем у заявленій позовній заяві було зазначено розмір моральної шкоди в розмірі 350000 гривень, яка на його думку є мінімальною, розумною та справедливою для відшкодування його душевних страждань, які він отримав внаслідок приниження честі та гідності й ділової репутації, як адвоката. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Враховуючи положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Оцінивши встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, враховуючи вимоги розумності суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а при цьому достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань позивача [PERSON] буде грошова сума в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати по справі необхідно компенсувати за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial