Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

11.12.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO]. В ході судового розгляду позивач позовні вимоги доповнив і просить визначити з ним місце проживання сина. Посилається на те, що з [PERSON] О.В. перебував у шлюбі з 30 серпня 2006 року. Шлюб між ними розірвано 17. 03.2015 року за рішенням суду. Мають сина [PERSON] [INFO]. З лютого місяця 2014 року вони з відповідачем припинили спільне проживання і син проживає разом з ним. Всі обовязки по вихованню і утриманню сина він несе самостійно. Відповідач ухиляється від обовязків щодо утримання дитини. [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою про визначення з нею місця проживання дитини. Посилається на те, що з жовтня 2014 року [PERSON] вигнав її з дому . Сина забрав проживати з ним і не давав можливості зустрічатися з ним. З того часу з сином вона має можливість спілкуватися лише в школі. [PERSON] вихованням сина не займається, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а саме дитина не відвідує позашкільні навчальні та спортивні заклади, гуртки, секції. Вона має доньку від першого шлюбу. Коли проживали разом з позивачем, то вихованням дітей займалась вона, намагаючись створити умови для всебічного розвитку дитини. На сьогоднішній день вона має житло, роботу, стабільний заробіток і в змозі піклуватись про сина, його повний і всебічний розвиток. [PERSON] же немає стабільного джерела прибутку, не працює і не може в повній мірі забезпечити дитину. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частина перша ст.161 цього Кодексу передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того , з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини стан її здоровя та інші обставини що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30 серпня 2006 року. Шлюб між ними розірвано 17. 03.2015 року за рішенням суду. Мають сина [PERSON] [INFO]. Як видно з пояснень сторін між ними неодноразово траплялись сварки і вони припиняли спільне проживання. В таких випадках син або залишався з батьком, або його забирала з собою мати. період окремого проживання батьків місце проживання сина могло змінюватись . Спір між сторонами про місце проживання сина вже розглядався в Нікопольськім міськрайоннім суді і за мировою угодою сторін, затвердженою судом 30.09.2014 року місце проживання сина було визначено з батьком за його місцем проживання. Але, як пояснили сторони, мирова угода була укладена і провадження по справі було закрито під час їх примирення і проживання однією сімєю за місцем проживання [PERSON] З листопада 2014 року обставини змінилися. Сімя їх розпалася остаточно. [PERSON] з донькою від першого шлюбу переїхала проживати на квартиру яку винаймала. Син [PERSON] залишився проживати з батьком, так як позивач не дозволив його забрати. 17.03.2015 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Через те, що батьки не могли порозумітися між собою, дитина стала заручником в їх відносинах . Батько не дозволяв матері зустрічатися з сином. Зустрічі відбувалися лише в школі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона вчителька в першому класі Нікопольської середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №18, який відвідує [PERSON]. [PERSON] проживає з батьком. В школу його приводить і забирає батько,іноді бабуся. Хлопець чистий, охайний. Батько цікавиться навчанням дитини, однак [PERSON] міг би навчатись краще, якби дома більше приділяли уваги домашнім завданням . Іноді приходить з невиконаними завдннями. [PERSON] приходить до школи і [PERSON] не уникає зустрічі з нею. Орган опіки і піклування Нікопольської міської ради у своєму висновку вказав, що [PERSON] і [PERSON] мають належні умови для виховання і утримання малолітньої дитини. Однак вважає можливим і доцільним місце проживання [PERSON] [INFO] залишити проживати з матірю. Як встановлено в суді і підтверджується матеріалами справи, обидва з батьків мають постійне місце роботи і заробіток, обидва добре характиризуються, і мають умови для проживання сина [PERSON]. Однак при визначенні його місця проживання суд бере до уваги взаємовідносини сторін іх характери, які спостерігав впродовж розгляду цієї справи і справи яка була закрита 30.10.2014 року і приходить до висновку, що проживання [PERSON] слід визначити з матірю, тому що зі сторони матері в період роздільного проживання батьків не було перепон щодо зустрічей батька з сином, батько ж навпаки недозволяв матері зустрічатися з дитиною. В такому разі для дитини буде менше стресових ситуацій які йому створюють взаємовідносини батків між собою.

Outcome: approved