Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

10 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на протязі останніх років їх ставлення до сімейного життя почало погіршуватись в звязку з різними поглядами на життя, виховання дитини, планами на майбутнє. Вони не кохають одне одного та не бажають бути разом. Вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімя фактично розпалась та носить формальний характер, вважає збереження шлюбу недоречним та неможливим, а примирення недоцільним (а.с. 2-3). Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17 січня 2017 року шлюб розірваний, ухвалою суду від 27 квітня 2017 року заочне рішення було скасовано. Справа призначена до розгляду в загальному порядку на 19 червня 2017 року (а.с. 22, 40). В ході розгляду справи сторони в судове засідання не зявились. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та наполягає на задоволені. Зазначила, що заяву про розірвання шлюбу вона подала 10.10.2016 року та після 10 місячного терміну вона всеодно наполягає на розірванні шлюбу. Просить термін на примирення не надавати (а.с.44, 47). Відповідач в судове засідання повторно не зявився під час розгляду справи, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, оскільки справа тривалий час знаходиться в проваджені суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1993 року, про що свідчить запис №742 зроблений Невинномиським відділом РАЦС Ставропольського краю, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1 ГН 255328. Від шлюби є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № 1-ПК № 548980. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В сім'ї склалися ненормальні стосунки, шлюбні відносини не підтримують, сімя існує лише формально. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо. Також позивачка просила не надавити строків на примирення. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При цьому суд бере до уваги, що з позовом про розірванні шлюбу позивачка звернулась в жовтні 2016 року, при перегляді заочного рішення в судовому засіданні 27.04.2017 року відповідач пояснив, що хоче зберегти сімю, позивачка заперечувала проти збереження шлюбу, однак відповідач за спливом часу не надав доказів, що вони проживають разом, та що можливо збереження шлюбу. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Про вибір прізвища позивачка не зазначила.

Outcome: approved