Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

11.11.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Стайківської сільської ради про визнання в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай), в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування після [PERSON] право на земельну частку (пай) члена КСП «Дніпро» розміром 4,75 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права: [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) члена КСП «Дніпро» розміром 4,75 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що підтверджується записом в Книзі видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат КВ 006454. Згідно п. 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, на момент смерті [PERSON] належало право на земельну частку (пай) члена КСП «Дніпро», тому до складу спадщини [PERSON] входить право на земельну частку (пай). Згідно ст. 524 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини [PERSON] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право, на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із спадкоємців за законом після [PERSON] залишився її син [PERSON] (далі-Позивач). Інших спадкоємців після [PERSON] не залишилось. Заповіт на все своє майно, в тому числі і вищевказану земельну частку (пай) [PERSON] складено не було. Отже, враховуючи те, що заповіт складений не був інших спадкоємців у [PERSON] не було, Позивач як спадкоємець за законом повинен був успадкувати всю спадщину своєї матері [PERSON] , в тому числі право на земельну частку (пай). Для оформлення спадщини матері [PERSON] . Позивач звернувся до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON] , що підтверджено листом нотаріальної контори. Після звернення Позивача до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину на земельну частку (пай), яка залишилась після [PERSON] , державний нотаріус попросила Позивача надати оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Проте, Позивач не зміг надати нотаріусу оригінал сертифікату, оскільки він за житгя [PERSON] він був втрачений. У зв`язку з чим, державний нотаріус Кагарлицької районної державної нотаріальної контори повідомив Позивачу що, оскільки відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), Позивач не може у встановленому порядку через нотаріальну контору оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що залишилась після [PERSON] . Тому питання визнання права спадкоємців на земельну частку (пай) необхідно вирішувати в судовому порядку згідно Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ия особа не отримала сертифікат па право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved