Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

12.06.2018 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, та посилаючись на ст.196 СК України та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 14 723,48 грн. та звільнити її від сплати судового збору. В обґрунтування позову вказала, що з 21.02.2001 року по 07.06.2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 12.04.2007 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Біла Церква, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2007 року і до повноліття дитини та видано виконавчий лист. Починаючи з 2007 року по 2014 рік відповідач здійснював оплату аліментів періодично, та починаючи з 2014 року взагалі припинив їх сплачувати, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно довідки - розрахунку, виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби від 18.05.2018 року, станом на 01.05.2018 року становить 48 462 грн. Син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, постійно хворіє, перебуває на обліку ендокринолога з приводу дифузного зобу, ортопеда з приводу кіфосколіозу 2 ст. та має ряд інших захворювань. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться ним та не бажає займатися його вихованням, тому позивач з метою порушених прав дитини звернулась до суду з даним позовом. 12.07.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.10.2018 року. 01.10.2018 року судом закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду на 08.11.2018 року з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 08.11.2018 року позов підтримали з підстав наведених в позові та просили вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судові засідання 01.10.20018 року та 08.11.2018 року не з'явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак поштові повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою засобів поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвали провести заочний розгляд. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріли справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 21.02.2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 179 ( а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], що видане відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області (а.с.5). 07.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво серії [NUMBER], про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 443 (а.с.4). 04.05.2007 року на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 2-2132/2007 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яке набрало законної сили 04.05.2007 року, видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2007 року і до повноліття дитини, що вбачається з його копії (а.с. 11). Як вбачається з копії довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду від 03.04.2018 року, виданої КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», [PERSON] перебуває на обліку і лікаря ендокринолога з приводу дифузного зобу 1 ступеня, лікаря ортопеда з приводу кіфосколіозу 1 ступеня та інших захворювань. На підтвердження зміни прізвища позивачем надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], з якого вбачається, що [PERSON] після реєстрації шлюбу, 02.10.2015 року змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.9). Відповідно до довідки - розрахунку по аліментах від 18.05.2018 року № В-21 1331 (а.с.12), виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, по виконавчому листу № 2-2132 від 12.04.2007 року рахується заборгованість, яка станом на 01.05.2018 року складає 48 462 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де: Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно розрахунку позивача, загальна сума пені за період прострочення з 01.01.2014 року по 01.04.2018 року становить 14 723,48 грн. Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Розрахунок пені за аліментами, який міститься в матеріалах справи відповідає вимогам ст. 196 СК України та правовій позиції викладеній у вищезазначеному рішенні Верховного Суду. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів, а також заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене та перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку за вказаний період, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у заявленому неї розмірі. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн.

Outcome: approved