Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

12.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши, що після смерті її батька [PERSON], який помер 06.03.2008 року, відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в с.Сербка по вул.Визволення, 13 Комінтернівського району Одеської області та на земельну ділянку площею 5,34 га, розташовану на території Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. За життя батько заповіту не склав. Вона є єдиною спадкоємицею батька за законом першої черги. При зверненні до державного нотаріуса для оформлення своїх спадкових справ, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду через відсутність реєстрації за померлим права власності на житловий будинок та відсутність на земельну ділянку оригіналу державного акта, який вона після смерті батька не може знайти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити по підставам, викладеним у позові. Представник відповідача Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не зявився, але на адресу суду направлена письмова заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що 06 березня 2008 року у віці 65 років помер [PERSON], який на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Котовського (нині вул.Визволення),13 в с.Сербка Комінтернівського району Одеської області, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №94 від 10.02.1992 року, зареєстрованого 01.01.1993 р. в погосподарській книзі №6 Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та на земельну ділянку площею 5,34 га, номер масиву 2, пай №48 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, про що видано державний акт на право приватної власності на землю серії II-ОД №055695 Сербківською сільською радою народних депутатів 08.11.2000 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №488. /а.с.7,11,12,20/ Рішенням Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №4 від 18.01.2001 року вул.Котовського в с.Сербка перейменовано на вул.Визволення. /а.с.14/ Згідно копії технічного паспорта, виготовленого 26.04.2014 року [PERSON] РБТІ на садибний (індивідуальний) житловий будинок №13 по вул.Визволення в с.Сербка Комінтернівського району Одеської області, власником якого значиться [PERSON] (нині померлий) підтверджується, що за вказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А» загальною площею 46,4 кв.м, житловою 25,7 кв.м., допоміжною 20,7, що складається з: 1-1 веранда, 1-2 коридор, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова, з господарськими будівлями та спорудами, рік побудови 1970. /а.с.15-19/ Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Таким чином, спадкодавець набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул.Визволення, 13 в с.Сербка Комінтернівського району Одеської області у встановленому законом порядку, що діяв на час спорудження ним вказаного житлового будинку. Згідно п. «г» ст.81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст.ст.125,126 ЗК України, в редакції, що діяла на час прийняття спадщини [PERSON] право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. 08.11.2000 р. Сербківською сільською радою Комінтернівського району Одеської області [PERSON] на підставі рішення XI сесії XXIII скликання Сербківської сільської ради народних депутатів №60 від 14.03.2000 р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,34 га на території Сербківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та видано державний акт серії II-ОД №055695, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №488. /а.с.11/ Таким чином в судовому засіданні знайшов підтвердження факт набуття спадкодавцем у власність земельної ділянки та отримання на неї правовстановлюючих документів. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Копією спадкової справи №155/2013 до майна померлого 06.03.2008 року [PERSON], заведеної 22.04.2013 року [PERSON] державною нотаріальною конторою Одеської області, підтверджується звернення спадкоємиці за законом першої черги до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. /а.с.35-48/ [PERSON] державної нотаріальної контори №477/02-14 від 26.03.2014 року спадкоємиці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме оригінал державного акту на земельну ділянку та правовстановлюючі документи на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду. /а.с.22/ Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД №126919, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області 07.08.2008 р. [PERSON], де у графі батько вказано [PERSON] Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00008873143 від 24.03.2011 р. [PERSON] в 1982 році одружилася зі [PERSON], з яким шлюб розірвано в 1989 році та в 1990 році зареєструвала шлюб зі [PERSON], та перейшла на прізвище чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії III-ЖД №279246, актовий запис за №6, виданого виконкомом Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. /а.с.8,9,10/ Згідно розясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст.81,125,126 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved