Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

10 вересня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину. На теперішній час відповідач належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є працездатною особою, інших осіб на своєму утриманні не має, а тому позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою суду від 23 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила про можливість часткового задоволення позовних вимог шляхом призначення до стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 8500 гривень. Вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 13 червня 2009 року по 07 серпня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Дані обставини підтверджуються копією паспорту позивача, копіями свідоцтв про шлюб, про зміну імені, про народження, копією рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу №331/2179/20 (провадження №2/331/1212/2020), копією довідки про реєстрацію місця проживання, копією розпорядження голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради (а.с.6-8, 11-24). Також, як встановлено судом в ході розгляду справи та не спростовується матеріалами справи, на даний час спільна неповнолітня дитина сторін знаходиться на утриманні позивача, відповідач належної та регулярної матеріальної допомоги на утримання вказаної дитини не надає. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про прав дитини. Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про права дитини. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної із позивачем неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яку зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча об`єктивних перешкод для цього або визначених законом, зокрема нормами ст.ст.188, 190 СК України, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, припинення права на аліменти тощо судом не встановлено, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача проти стягнення аліментів у частці від доходу (заробітку) платника аліментів та можливість призначення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки за змістом ст.181 ч.3, ст.183 СК України спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, з яким проживає дитина, тобто позивачем. Таким чином, враховуючи зміст прохальної частини позову та правову позицію представника позивача, який в судовому засіданні наполягав на стягненні аліментів у частці від доходу (заробітку) платника аліментів, у суду відсутні правові підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, як того бажає сторона відповідача.

Outcome: approved