Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

11.01.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 09.11.2016 року. В обґрунтування вимог посилається на те, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного сумісного господарства більше одного року. Кожен зі сторін живе окремим життям та своїми інтересами. Відповідач не спілкується ані з позивачкою, ані з їх спільною донькою. Примирення та збереження шлюбу, на думку позивачки, неможливе. Від даного шлюбу подружжя має спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.01.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява позивачки про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 09.11.2016 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 618. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 09.11.2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Положеннями статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved