Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

11 липня 2016 року ТОВ «Дата [PERSON]» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 56414,28 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 30 вересня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено Договір факторинку з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Внаслідок укладення вказаних Договорів 08 грудня 2014 року відбулась заміна кредитора, та ТОВ «Дата [PERSON]» набув статусу нового кредитора (стягувача) за кредитним договором № 500418200 від 02 жовтня 2013 року, позичальником за яким є [PERSON] \~Відповідно до\~умов Договору\~№ 500418200\~від 02\~жовтня 2013\~року,\~укладеного між\~ПАТ «Альфа-Банк»\~та [PERSON],\~останній отримав\~кредит у\~розмірі 29998\~гривень 72\~копійки та зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним та комісії. Проте, [PERSON] свої кредитні зобов'язання належним чином не виконав,\~ у зв'язку з чим станом на 03 червня 2016 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 56414 грн. 28 коп., що включає: заборгованість за кредитом 28660 грн. 34 коп., прострочені відсотки 9523 грн. 42 коп., прострочену комісію 15830 грн. 52 коп., суму штрафу в сумі 2400 грн. \~29\~грудня 2016\~року Костянтинівським\~міськрайонним судом\~Донецької області\~ухвалено заочне\~рішення в\~цивільній справі\~за позовом [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, яким позов задоволено частково (т.1 а.с. 73-74). \~Ухвалою Костянтинівського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 25\~квітня 2017\~року замінено\~стягувача [PERSON]\~з обмеженою\~відповідальністю «Дата\~[PERSON]»\~на його\~правонаступника [PERSON]\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~у виконавчому\~провадженні з\~примусового виконання\~виконавчого листа,\~виданого на\~підставі заочного\~рішення Костянтинівського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~у цивільній\~справі №\~233/3299/16-ц позовом [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором (т.1 а.с. 139-140). Ухвалою Костянтинівського міськрайнного суду Донецької області від 23 травня 2018 року скасовано заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/3299/16-ц від 29 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ТОВ «Дата [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, справу призначено до розгляду (т.1 а.с. 216-217). Представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не зявився, надавши суду відповідь на відзив (т.2 а.с. 1-3), в якій позов підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, зазначивши, що кредитний договір № 500418200 від 02 жовтня 2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, Договір факторингу від 30 вересня 2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]», а також Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, укладений між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у встановленому порядку недійсними не визнані, а отже є чинними. Підписавши кредитний договір № 500418200 від 02 жовтня 2013 року, відповідач [PERSON] підтвердив ознайомлення та згоду з усіма умовами надання кредиту та зобовязався повернути його у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, однак свого обовязку не виконав. Навіть за умови, що відповідач не отримав повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, він за нормами діючого законодавства не мав жодних перешкод для реалізації свого зобовязання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок первісного або попереднього кредиторів. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, підтримали відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 223-226) та заперечення (т.2 а.с.18-20), посилаючись на те, що Договір факторингу від 30.09.2014 року, укладений між ТОВ «Дата [PERSON]» та ПАТ «Альфа-Банк», та договір факторингу між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надані суду у недостовірній копії, а саме на сторінці 2 першого договору мається факт приховування відомостей по загальній сумі прав вимоги та ціни продажу шляхом приховування (замальовування) відомостей коректором. Відсутність у договорі вказаних умов є наслідком визнання судом такого договору неукладеним. Крім того, вважали, що у кредитному договорі незаконно встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, а саме послуги, які супроводжують кредит, оскільки банк не повинен встановлювати платежі обовязкові для споживача за свої дії, на власну користь. Умови кредитного договору, якими встановлено обовязок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обовязків. Крім того, [PERSON] не був повідомлений про передачу боргу, а дізнався про це при розгляді цієї справи. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем вимог про дострокове повернення кредиту, а є лише докази їх відправлення. Тобто, відповідача обмежено в його правах та не надано змоги отримати докази переходу прав до нового кредитора. Також, вважали, що позивачем не надано належним та допустимих доказів на підтвердження переходу до позивача прав кредитора та на яку суму. Крім того, вказали, що позивачем не надано суду оригіналів кредитного договору, графіку погашення кредиту, заявки анкети на отримання кредиту, вимоги на адресу відповідача, договору факторингу від 30 вересня 2014 року, договору факторингу від 10 жовтня 2016 року, свідоцтва про реєстрацію фінансової установити, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, статуту, тощо, що позбавило його права подати клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи, зустрічний позов про визнання договору недійсним тощо, тобто реалізувати своє право на захист. Також, вважали, що оскільки позивач змінив строк виконання зобовязання, то у нього відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500418200 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого, Банком надано відповідачу грошові кошти в розмірі 29998 грн. 72 коп. шляхом перерахування на позичковий рахунок позичальника №.26253001663099 у безготівковій формі 24670 грн., та на рахунок №26504010601605 5328 грн.72 коп. для сплати страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника №006.500418200.111 від 02 жовтня 2013 року. Термін кредитування встановлено до 03 жовтня 2016 року, за користування кредитом позичальник сплачує банку фіксовану процентну ставку 14,99 % річних (п.п. 1, 2 договору) (т.1 а.с. 4-6,7). Сторони узгодили порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів, які здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є Додаток № 1 до договору. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є Додаток № 1 до договору. Згідно з п.2.8 Кредитного договору, позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору сплачується комісійна винагорода, яка сплачується починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказана в п.2.3 Розділу №1 цього договору, при цьому за останній місяць користування кредитом комісійна винагорода сплачується в повному обсязі, не зважаючи на фактичну кількість днів користування кредитом. В будь-якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами за останній місяць користування позичальником кредитом здійснюється не пізніше дати остаточного повернення кредиту за цим договором. Відповідно до п. 4 Кредитного договору, позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата яких передбачена договором , сплатити банку штраф у розмірі 50 грн.00 коп. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, у випадку якщо прострочення платежу триває пять і більше календарних днів, додатково до штрафу у визначеному розмірі 50 грн., позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим договором, визначені сторонами у Розділі № 2 цього договору. 30 вересня 2014 року між ПАТ «[PERSON] банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» (фактор) передав грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» (клієнту) як плату, а клієнт відступив факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (т.1 а.с. 14-16). Відповідно до Додатку № 2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року (т.1 а.с.17 зворот) до переліку договорів, що відступаються включено кредитний договір №500418200 від 02 жовтня 2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 500418200 від 02 жовтня 2013 року укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора за договором №500418200 від 02 жовтня 2013 року, позичальником згідно із яким є відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання, передбачені укладеним між сторонами кредитним договором, не виконав,\~ у зв'язку з чим станом на 03 червня 2016 року утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 28660 грн. 34 коп., відсотками - 9523 грн. 42 коп., комісією\~ - 15830 грн. 52 коп., сума штрафу 4959 грн. 54 грн., а всього в розмірі 58 973 грн. 82 коп., що\~ підтверджується розрахунком (т.1 а.с. 11). При цьому, ТОВ «Дата\~[PERSON]»\~звернулось з вимогою до відповідача про стягнення кредитної заборгованості станом на 03 червня 2016 року у розмірі: заборгованості за кредитом в сумі 28660 грн. 34 коп., відсотками - 9523 грн. 42 коп., комісією\~ - 15830 грн. 52 коп., суми штрафу за останній календарний рік 2400 грн., а всього в розмірі 56414 грн. 28 коп., що\~ підтверджується розрахунком позову (т.1 а.с. 3 зворот). Як вбачається з вимоги про дострокове повернення кредиту від 07 червня 2016 року з копією підтвердження оплати поштового відправлення (т.1 а.с. 12-13) ТОВ «Дата [PERSON]» вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про розмір заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення. Загальна сума заборгованості, зазначена у вимозі, складає 58\~973 грн. 82 коп. та відповідає розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, що спростовує доводи сторони відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за кредитним договором після направлення вимоги. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт укладення кредитного договору №500418200 від 02 жовтня 2013 року на вищезазначених умовах, отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] та порушення ним своїх зобовязань за кредитним договором, а також факт належності ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за цим позовом. Доказів протилежного стороною відповідача не надано та про наявність таких доказів не зазначено. Кредитний договір № 500418200 від 02 жовтня 2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, або його окремі положення (в частині комісійної винагороди); Договір факторингу від 30.09.2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]», а також Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ ЄАПБ від 10.10.2016 року, укладений між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, отже згідно із ст. 204 ЦК України є правомірними. Тому доводи відповідача щодо їх недійсності або недійсності їх окремої частини суд відхиляє. Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що він не був обізнаний про зміну кредитора у зобовязанні, що призвело до порушення його прав з огляду на те, що відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника. Крім того, згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Доказів про виконання зобовязань на рахунок первісного кредитора відповідачем не надано. Суд також вважає безпідставними доводи відповідача про те, що у задоволенні позову має бути відмовлено у звязку із ненаданням позивачем оригіналів доказів з огляду на таке. Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвіченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом (ч.2). Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6). Під час судового розгляду справи по суті, клопотання про витребування оригіналів доказів відповідачем не заявлено, а тому у суду відсутні підстави для не прийняття таких доказів до уваги. Крім того, суд відхиляє доводи відповідача щодо різниці розміру заборгованості, зазначеному у додатку № 2 до договору факторингу між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» 37175,10 грн., та у розрахунку наданому суду 23891,95 грн. з огляду на таке. Відповідно до Додатку № 2 до договору факторингу між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» заборгованість [PERSON] станом на 08.12.2014 року визначена 37147,10 грн. (а.с.17 зворот). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому в обґрунтування заявлених позовних вимог, загальна заборгованість станом на 03.06.2016 року складає 58973,82 грн. Збільшення розміру заборгованості відбулося за рахунок нарахування процентів за користування кредитом з 08 грудня 2014 року по 03 червня 2016 року, комісії та штрафних санкцій. Одночасно, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором неустойки (штрафу за останні 12 місяців, що передували зверненню до суду у розмірі 2400,00 грн.), оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».\~ Пунктом 1 та\~ 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у [INFO], яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (штрафів) у розмірі 2400,00 грн., а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 03 червня 2016 року без врахування нарахованих штрафних санкцій складається із: заборгованості за кредитом у розмірі - 28660 грн. 34 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі - 9523 грн. 42 коп., по комісії 15830 грн. 52 коп., а всього 54014 грн. 28 коп. При цьому, як вбачається з наданих відповідачем доказів, а саме довідки бухгалтерії про здійснені відрахування та виплати за місцем роботи відповідача [PERSON] (т.2 а.с. 67) з заробітної плати [PERSON] у рахунок погашення кредитної заборгованості було утримано 06.04.2018 року: 357 грн. 67 коп.,715,35 грн.; 07.05.2018 року 1119,99 грн., 662,65 грн., що в сумі дорівнює 2855,66 грн. Зазначена сума підлягає урахуванню при визначенні суми кредитної заборгованості. Пунктом 17 Кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за Договором здійснюється у такій черзі: прострочені проценти та/або комісії (за їх наявності), прострочена сума кредиту (за її наявності): штраф за повне або часткове прострочення кредиту та/або сплати процентів та/або комісій (за їх наявності). Отже, сплачена відповідачем сума у розмірі 2855,66 грн. має бути зарахована на погашення прострочених процентів за договором. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором № 500418200 від 02 жовтня 2013 року,\~що підлягає\~стягненню з\~відповідача становить 51\~158, 62 грн., з яких: -28660,34 грн. заборгованість за кредитом; -6667,76 грн. (9523,42 грн. 2855,66 грн. = 6667,76 грн.) заборгованість за процентами; -15830,52 грн. заборгованість по комісії. За таких обставин, позов слід задовольнити частково. Питання про судові витрати у даній справі суд не вирішує, оскільки сплачений позивачем при звернення до суду судовий збір у розмірі 1378,00 грн. у повному обсязі відшкодований відповідачем, про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (т.2 а.с.14-16). На підставі викладеного,

Outcome: partial