Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

10.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Зазначала, що вона є донькою [PERSON] [INFO] їй виповнилося 18 років і вона навчається у Запорізькому національному університеті на денній формі. Посилаючись на те, що потребує додаткових матеріальних засобів для забезпечення необхідних умов для навчання, а мати не може самостійно забезпечити її потреби, а кошти потрібні на проїзд, на проживання, продукти харчування, одяг тощо, але відповідача ухиляється від обов`язку на її утримання, хоча має заробітки і мінливий дохід, працює не офіційно, просила про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання чи до досягнення 23 років. Ухвалою суду від 24.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для надання заяв по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримала і просить його задовольнити на підставах викладених у заяві, зазначила, що вона навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від батька на оплату проїзду, харчування, приладдя, а також на оплату вартості навчання, який за один семестр дорівнює 7700 грн. Відповідач у судовому засіданні позов частково визнав на суму 1000 грн. Не оспорюючи свого обов`язку допомагати повнолітній дитині, зазначив, що кожного місяця поштою перераховує дитині гроші, про що надав у судовому засіданні оригінал квитанції. Проте зазначив, що не він офіційно не працевлаштований, має сезонний дохід, підробляє на різних роботах, проживає у родині і має на утриманні малолітню дитину, а тому не може можливості надавати повнолітній доньці аліменти у розмірі 2000 грн. Таке утримання поставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 11.08.2016 року (повторне), батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] актовий запис № 548 (а.с. 7). [INFO] [PERSON] досягла вісімнадцятирічного віку. Згідно з довідкою Запорізького національного університету №1798 від 01.10.2019 року, [PERSON] навчається в Запорізькому національному університеті на першому курсі факультет іноземної філології, денної форми навчання.(а.с.8). Згідно до довідки декана факультета іноземної філології [PERSON] є студенткою з 01.09.2019 року денної форми навчання освітнього рівня бакалавр та завершує навчання 30.06.2023 року за умов успішного виконання навчального плану. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. [PERSON] мешкає по [ADDRESS] , досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання в Запорізькому національному університеті та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Отже, суд на підставі поданих сторонами доказів дійшов до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, про що і не заперечує відповідач. При цьому суд зазначає, що необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дочці- [PERSON] , яка її потребує. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання повнолітньої доньки, судом встановлені таке. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на те що кошти потрібні на проїзд, на проживання, продукти харчування, одяг тощо. До позову долучено квитанцію про сплату вартості навчання 7700 грн. У судовому засідання позивач зазначила, що вартість навчання складає 7700 грн. за семестр, а грошей на оплату не вистачає. Проте, вимоги про відшкодування витрат зі сплати навчання [PERSON] у позовній заяві не заявлялися, докази на підтвердження свого майнового стану останньою не надавалися, а позовні вимоги обґрунтовані потребою у матеріальні допомозі позивачу, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд, на проживання, продукти харчування, одяг (а.с. 2). Позивачем не обґрунтовано і не підтверджено належними доказами визначений у позові розмір аліментів у сумі 2000 грн. (кошти на проїзд, на проживання, продукти харчування, одяг тощо) з урахуванням ст. 141 СК України, зокрема і тих обставин, що матір позивача має рівні обов`язки з відповідачем щодо надання допомоги повнолітній дитині. Отже, виходячи із меж заявлених вимог, визначаючи розмір аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд, на проживання, продукти харчування, одяг тощо), оскільки він позов визнав частково, а також судом врахована наявність на утманні у [PERSON] малолітньої дитини. Таким чином, аналізуючи підстави позову і надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки заявлений до стягнення позивачем розмір аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно є не обґрунтованим, а стягнення аліментів в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на працездатну особу, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», який з 01.07.2019 складає 2007 грн. - 1004 грн. буде відповідати засадам розумності справедливості і буде співмірним з потребами дитини та можливостями батька і забезпечить належний рівень матеріального забезпечення позивача. Суд зауважує також, що, як правило, тривалість навчального семестру складає 4-5 місяців (в залежності від навчального плану на рік), отже вартість оплати за навчання [PERSON] за місяць навчального семестру дорівнює приблизно від 1540 грн. до 1925 грн. на місяць.(7700/5 або 7700/4), тобто по 770 грн. або 962,5 грн. з кожного з батьків на місяць (ст.141 СК України). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1004,00 грн щомісячно, починаючи з 10.10.2019 року та до закінчення навчання 30.06.2023 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768,40 гривень, від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову.

Outcome: partial