Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

10.11.2020 позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який 26.08.2021 просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 15.10.2020, в розмірі 89056,98 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 37529,94 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 9222,72 грн., заборгованість за відсотками нарахованими з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 24947,20 грн., заборгованість за пенею 6540,49 грн., нараховані 3 % річних 3381,43 грн., втрати від інфляції 7435,20 грн. Також просив суду стягнути з відповідача 2270 грн. в рахунок відшкодування витрат на сплату судового збору та 20000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування уточненого позову вказував, що 11.12.2017 між ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладеного договір № 94207741000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Пунктом 3.1. Кредитного договору визначено суму кредиту - 44093,09 грн., пунктом 3.8. договору - визначено процентну ставку за користування кредитом 55 % річних, а п. 3.9. договору - визначено підвищену ставку - 62 % річних, остаточним днем повернення кредиту визначено 11.12.2021. Вказував, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надав позичальнику кредит, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 44093,09 грн., однак позичальник свої зобов`язання перед банком не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором. 25.09.2019 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Інвестохіллс Веста» укладено договір факторингу № 147, відповідно до якого ТОВ «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № 94207741000 від 11.12.2017, укладеним з [PERSON] 26.09.2019 ТОВ «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали між собою договір факторингу № 26-09/19/02, відповідно до якого ТОВ «Інвестохіллс Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, а саме на суму заборгованості за кредитом 37529,94 грн., заборгованості за відсотками - 9222,72 грн., заборгованість за пенею 6540,49 грн. Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал», набувши прав вимоги за кредитним договором реалізувало право нарахування підвищених відсотків з користування кредитом з моменту відступлення права вимоги - 24947,20 грн., а також право нарахування 3 % річних - 3381,43 грн та втрат від інфляції - 7435,20 грн. Вище вказані суми позивач просив суд стягнути з відповідача. Крім цього, надаючи докази здійснення витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, позивач просив суд стягнути їх з відповідача. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак його інтереси в ході судового засідання представляла адвокат Галач Т.А., яка надала відзив на первісну позовну заяву. Відзиву на уточнену позовну заяву не надавала, зазначаючи, що відповідач позов не визнав у повному обсязі з підстав, вказаних у відзиві на первісний позов. Згідно відзиву на позов, відповідач позов не визнав. В обґрунтування заперечень проти позову вказував про те, що основна частина заборгованості, що є предметом даного спору, стягується з відповідача на користь позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. від 04.03.2020, виконання здійснюється в рамках виконавчого провадження № 61744012. Вважав, що позивачем пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості, яка вже стягується в примусовому порядку. Крім цього, вказував на невизнання вимог позивача, вважаючи, що останнє не набуло прав вимоги за вище вказаним кредитним договором, за відсутності акта-приймання документації між ТОВ «Інвестохіллс Веста » та ТОВ «Вердикт Капітал». Крім цього, вказував про відсутність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують заборгованість позивача, зокрема докази отримання кредиту позичальником, занадто завищену суму відсотків нарахованих після відступлення прав вимоги (а.с. 124-140 т.1). ТОВ «Вердикт Капітал» надав відповідь на відзив, в якій підтримав заявлені позовні вимоги до відповідача, а також вказав про факт оскарження відповідачем виконавчого напису, на існування якого він посилається як на підставу для заперечення позовних вимог. Сума за виконавчий написом є несплаченою, а процедура досудового врегулювання - видання виконавчого напису, не перешкоджає позивачу звертатися до суду з вказаним позовом (а.с. 143-152 т.1). Представник відповідача надала суду заперечення на позов, в яких заперечувала право вимоги позивача до відповідача (а.с. 155 т.1). В ході судового засідання представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в уточненому позові, а представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав вказаних у відзиві. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.12.2017 між ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] (а.с. 16-18 т.1), укладено кредитний договір № 94207741000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Вказаний договір містить підписи сторін, що визнано відповідачем (а.с. 10-15, 170-171 т.1, 18-21 т.2). Відповідно до п. 2.1 Договору, Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитними коштами відповідно до умов даного Договору та Правил. Банк відкриває позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його касово-розрахункове обслуговування. Відповідно до п. 3.1 договору сума кредиту склала 44093,09 грн., які надаються для особистих потреб, при цьому на поточний рахунок позичальника перераховуються 43950 грн., решта суми перераховуються на сплату разової комісії та страхового платежу (п. 3.3). Пунктом 3.5. договору визначено кінцевий строк кредитування 11.12.2021. Позичальник зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі, шляхом внесення ануїтентних платежів. Пунктом 3.8 визначена процентна ставка за користування кредитом - 55 % річних. При цьому, відповідно до п. 3.9 Договору визначена підвищена процентна ставка - 62 % річних, яка застосовується у випадку користування коштами понад встановлений договором термін, вона застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого в договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 11.12.2017, який містить підпис [PERSON] , визначено пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого в строк грошового зобов`язання, але не більше за 15 % суми простроченого платежу, що нараховується за кожен день прострочення (а.с. 18 зворот т.2). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Факт надання кредиту [PERSON] відповідно до умов вищевказаного договору кредиту, підтверджується випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 183 т.1), який містить запис про надання кредиту згідно угоди № 94207741000 від 11.12.2017 в сумі 44049 грн., списання передбачених договором комісії та страхового платежу 99 грн. та 44,09 грн. У зв`язку з чим, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження отримання кредиту [PERSON] та наявності заборгованості на момент відступлення права вимоги. 25.09.2019 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Інвестохіллс Веста» укладено договір факторингу № 147, відповідно до умов якого, ТОВ «Інвестохілс Веста» набуло прав вимоги, в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, що передбачені умови Первинних договорів та визначені в Реєстрі боржників (а.с. 25-29 т.1). Відповідно до п. 4.1 вказаного договору, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від Боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав Вимоги у Фактора виникає в день підписання акта приймання-передачі Права Вимоги, що підписується одночасно з реєстром боржників, за умови сплати фактором суми фінансування у порядку визначеному Договором. Згідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу, відступлено право вимоги до [PERSON] - № 750 у додатку (а.с. 85-87 т.1). Відповідно з 25.09.2019 ТОВ «Інвестохіллс Веста» набуло прав вимоги до [PERSON] . Факт укладення вказаного договору відступлення прав вимоги підтвердив АТ «Укрсиббанк», надавши суду акт приймання передачі прав вимоги від 25.09.2019 (а.с. 175-176, 189 т.1). Згідно даних реєстру боржників АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Інвестохіллс Веста» вимоги до [PERSON] на суму боргу 53593,15 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 37529,94 грн., заборгованість за відсотками 9222,72 грн та за іншими нарахуваннями за договором 6840,49 грн., що підтверджується реєстром боржників наданим новим кредитором та АТ «Укрсиббанк» (а.с. 85, 188 т.1). Будь-якого контррозрахунку вказаної заборгованості відповідачем не надано суду, як не надано й доказів погашення вказаної заборгованості первісному чи наступним кредиторам, хоча принципи цивільного судочинства, зокрема щодо змагальності сторін, учасникам провадження роз`яснено. ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» підтвердило, що на їх користь кошти на погашення заборгованості за вказаним договором не надходили (а.с. 17), а АТ «Укрсиббанк» повідомило, що після відступлення прав вимоги всі рахунки по даному кредитному договору закрито (а.с. 175 т.1). 26.09.2019 договір факторингу № 26-09/19/02 укладено між ТОВ «Інвестохілс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал»(а.с. 51-65 т.1), відповідно до якого ТОВ «Інвестохіллс Веста» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло права вимоги до боржників, в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, що передбачені умовами Первинних договорів та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді (а.с. 38-42 т.1). Право власності на Права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від Боржників виконання своїх зобов`язань в межах відступлених Прав вимоги у Фактора виникає в день підписання акта приймання-передачі Права вимоги, що підписується одночасно з Реєстром Боржників у день підписання цього договору. (п. 4.1. договору факторингу (а.с. 39 т.1). Акт приймання-передачі прав вимоги за цим договором підписано 26.09.2019 (а.с. 89, 172 т.1), у ньому вказано, що сторони підтверджують, що відступлення Правил вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього Акта приймання-передачі, як передбачено договором. Як слідує з реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 81-84 т.1) та з витягу з додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 26-09/19/01 від 26.09.2019, під номером 750 в додатку значився [PERSON] з заборгованістю за кредитним договором № 94207741000 від 11.12.2017, з сумі: заборгованість за кредитом 37529,94 грн., заборгованість за відсотками - 9222,72 грн. та за пенею - 6840,50 грн. (а.с. 50 т.1), отже саме вказана сума боргу перейшла від первісного кредитора до ТОВ «Інвестохіллс Веста», а потім до ТОВ «Вердикт Капітал», та саме з 26.09.2019 до позивача перейшли права кредитора та можливість нарахування платежів за договором та відповідно до ст. 625 ЦК України. Наявність вищевказаних документів та умов договорів факторингу підтверджують виникнення у позивача права вимоги до боржника [PERSON] з 26.09.2019 (а.с. 49-59 т.2), та відповідно спростовують твердження представника відповідача щодо не підтвердження права вимоги позивача до боржника. Відсутність в матеріалах справи акта приймання-передачі документації до договору факторингу від 26.09.2019 укладеного між ТОВ «Інвестохіллс Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал», подібного тому, що укладений до договору № 147 від 25.09.2019 (а.с. 90 -96 т.1), не спростовує факту переходу прав вимоги, виникнення якого пов`язане саме з моментом підписання акта приймання-передачі прав вимоги та реєстру боржників, а не з фактом передачі документації, що підтверджує таке право. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведення перед судом факту існування між сторонами кредитних правовідносин та наявності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 94207741000 від 11.12.2017, яка станом на 25.09.2019 складала 53593,15 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 37529,94 грн., заборгованість за відсотками 9222,72 грн та за іншими нарахуваннями за договором, а саме пенею 6840,49 грн. (а.с. 50, 181-88 т.1). Існування виконавчого напису № 982 від 04.03.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за вище вказаним договором (а.с. 14 т.2) та відкриття на його підставі виконавчого провадженні, що мало місце під час розгляду справи суді (а.с. 194-200 т.1), з урахуванням визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва (а.с. 210-214 т.1), скасування постанов про звернення стягнення на доходи [PERSON] (а.с. 215-219 т.1),в ідсутності стягнень на виконання вказаного виконавчого напису в рахунок погашення боргу перед ТОВ «Вердикт Капітал» за виконавчими провадженнями (а.с. 3 -10, 11- 16, 34 т.2), не позбавляє позивача права звернутися до суду з вказаним позовом. Так, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з`ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Як слідує з розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідачем з моменту набуття ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги до [PERSON] , останнім сплачено в рахунок погашення кредиту 300 грн., які віднесено на погашення пені, у зв`язку з чим сума боргу в частині пені зменшена позивачем на вказану суму та склала станом на 15.10.2020 - 6540, 49 грн. (а.с. 44 т. 2). Решта суми боргу, яка була відступлена ТОВ «Вердикт Капітал» є несплаченою, у зв`язку з чим позивач просив її стягнути з відповідача. Відповідач існування вказаної заборгованості перед судом не спростував, будь-яких доказів на спростування вказаного розміру заборгованості, як то квитанцій про сплату боргу в більшому розмірі, суду не надав, контррозрахунку не здійснив, а заперечував проти позову в цій частині виключно з посиланням на відсутність у позивача права вимоги, існування виконавчого напису нотаріуса про стягнення вказаної заборгованості. Однак, вказані доводи відповідача суд розцінює критично, адже факт існування права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до відповідача підтверджено вищевказаними доказами, а сам факт існування виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, за наслідками якого не було стягнуто коштів в рахунок погашення заборгованості перед кредитором та з урахуванням скасування виконавчого напису нотаріуса, не позбавляє права позивача звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту 37529,94 грн., відсотками нарахованими на суму кредиту до моменту відступлення права вимоги 25.09.2019 - 9222,72 грн. та за пенею в сумі 6540,49 грн. Доводи представника відповідача щодо несправедливості комісії, суд не розглядає, оскільки заявлена до стягнення сума є пенею, а не комісією, про що вказано в уточненому позові. Разом з тим, за наявності заперечень відповідача щодо правильності здійснення розрахунку заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» після відступлення прав вимоги, тобто з 26.09.2019 по 15.10.2020, суд виходить з доведення позивачем права на нарахування відсотків за підвищеною ставкою визначеною п. 3.9. договору в розмірі 62 % (а.с. 10 т.1). Здійснений судом розрахунок заборгованості за підвищеним відсотком, який згідно умов договору застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого в договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості, виходячи з принципу диспозитивності, згідно якого суд розглядає справу в межах заявлених вимог, судом визначено суму заборгованості за відсотками за період з 26.09.2019 по 15.10.2020, яка склала 24556,96 грн. (37529,94 грн. х 62/100/365х97 (в періоді 2019 року) + 37529,94х62/100/366х289 ( період 2020 року). Беручи до уваги здійснений судом розрахунок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача саме вказану суму заборгованості за відсотками нарахованими за період з 26.09.2019 по 15.10.2020, тобто за період після відступлення прав вимоги та в межах заявлених вимог. Твердження представника відповідача щодо завищеної відсотком ставки суд розцінює критично, оскільки вказана відсоткова ставка визначена в кредитному договорі, є погодженою сторонами, вимоги про недійсність окремих умов договору відповідачем перед судом не ставилося, а тому виходячи з принципів правомірності правочину, до спірних правовідносин має бути заснована саме вказана відсоткова ставка,що узгоджується з положеннями ст. 1048 ЦК України. Що стосується позовних вимог про стягнення сум 3 % річних та інфляційних нарахувань, які як слідує з розрахунку позивача нараховані ним за період з 15.10.2017 по 15.10.2020, суд вважає їх частково обґрунтованими, оскільки первісний кредитор не нараховував вказані нарахування відповідачу та відповідно заборгованість за ними не передавав відповідачу. Позивач же набув прав кредитора за вказаним кредитним договором лише 26.09.2019, відповідно саме з вказаної дати в ТОВ «Вердикт Капітал» виникло право нарахування за ст. 625 ЦК України. А тому, виходячи з принципів законності, розумності, справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України частково, в межах періоду з дати відступлення права вимоги по дату заявлених вимог, а саме за період з 26.09.2019 по 15.10.2020. Відповідно розрахунок 3 % річних склав 37529,94 грн х 3 %/100%/365х 97 (період в 2019 році) + 37529,94 х3/100/366х289 (період в 2020 році) = 1188,24 грн. Розрахунок інфляційних втрат склав: 37529,94 грн. х 1,02312731 (сукупний індекс інфляції в періоді з 01.10.2019 по 30.09.2020) -37529,94 = 867,97 грн. В іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед інших, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн (а.с. 8 т.1), при цьому вимоги задоволено частково на суму 79906,32 грн., що складає 89,73 % від заявлених вимог (79906,32 грн х100%/89056,98 грн),

Outcome: partial