Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

10 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: квартира [ADDRESS] та зняти з реєстрації за вказаною адресою. Позов мотивовано тим, що позивач на праві приватної власності володіє квартирою за адресою: [ADDRESS]. Від моменту набуття права власності на зазначену квартиру позивач по теперішній час в ній проживає без реєстрації. Разом з позивачем в даній квартирі зареєстровані але не проживають: [PERSON], [INFO], якого позивач зареєструвала в свої квартирі 17 жовтня 2014 року на його прохання, та [PERSON], [INFO], з 13.03.2006 року. [PERSON] з 27 червня 2016 року за вищевказаною адресою не проживає, не приймає участі в сплаті комунальних послуг, ніякого звязку з позивачем не підтримує. [PERSON] з 05 вересня 2014 року за вищевказаною адресою не проживає, не приймає участі в сплаті комунальних послуг, ніякого звязку з позивачем не підтримує. Відповідачі не є співвласниками квартири. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого за р.№ 2-1582, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У вищевказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 14 лютого 2017 року, довідками, виданими квартальним комітетом м. Павлоград № 51 від 04 січня 2017 року. Відповідно до акту від 29 березня 2017 року, складеного головою квартального комітету № 51 [PERSON], [PERSON] з 15 червня 2016 року не проживає за адресою: [INFO], [PERSON] з 13 березня 2006 року не проживає за адресою: [INFO], про що засвідчують сусіди: [PERSON] (вул. Осіння, 1/7), [PERSON] (вул. Красна, 2/1). Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Що стосується вимоги позивача зняти [PERSON], [PERSON] з реєстрації за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул.Осіння, 7/5, то така вимога не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки порядок та підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищевикладене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на те органами, зокрема, на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку особи, яку позбавили права користування житловим приміщенням є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial