Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

10 вересня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності АТ «Промінь» (реформованого ВАТ «Промінь») розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області з числа невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) або із земель запасу або резерву в порядку спадкування після [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого позивач отримав у спадщину 64 іменних акції АТ «Промінь». У вересні 2020 року позивачу стало відомо, що [PERSON] був одним із засновників та акціонером АТ «Промінь» та залишився ним, оскільки не був виключений зі складу його членів, проте не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) у вказаному товаристві, а позивач у зв`язку з цим не може оформити свої спадкові права на зазначене право на земельну частку (пай). Тому в цей час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді Шабас О.С. від 14.09.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху до зазначення ціни позову та сплати судового збору, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Вказані недоліки усунені. Ухвалою судді Шабас О.С. від 22.09.2020 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Квітки О.О. від 10.11.2020 справу було прийнято до свого розгляду та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.12.2020 витребувано із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи після [PERSON] , померлого [INFO] в смт Золочів Золочівського району Харківської області, підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 11.01.2021 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] , закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник за ордером серії АХ №1024437 від 20.10.2020 адвокат Журков В.І. не з`явилися, від останнього завчасно через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій він просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився, завчасно подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їх представника, винести рішення на розсуд суду. Від третіх осіб до канцелярії суду надійшли письмові заяви, в яких вони повідомили, що відмовилися від спадкового майна після смерті [PERSON] на користь відповідно їх сина та брата [PERSON] , у зв`язку з чим проти задоволення позовних вимог останнього вони не заперечують та просять розглянути справу без їх участі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Представника Президента України Золочівської районної державної адміністрації Харківської області Сердюка М. від 05.01.1996 року № 4 внесено зміни і доповнення до Статуту акціонерного товариства «Промінь». Згідно зі статтею 6 Договору про створення акціонерного товариства відкритого типу «Промінь» при виході засновника із товариства, з метою створення селянського (фермерського господарства), йому видається вся належна йому частка майна у грошовій формі, а також відповідна частина землі. При виході акціонера із товариства у зв`язку з іншими підставами - земельний пай, цього засновника залишається у товаристві. З Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-49-000262 від 11.05.1995, виданого Золочівською районною радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, відповідно до рішення ІV сесії ХХІІ скликання Золочівської районної ради народних депутатів від 29 березня 1995 року сільськогосподарському акціонерному товариству «Промінь» Золочівського району Харківської області передано у колективну власність 4978,9 гектарів землі в межах згідно з планом. [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що Золочівським районним відділом ЗАГС 24 квітня 1965 року було зроблено актовий запис № 66 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у віці 55 років в с. Золочів Золочівського району Харківської області помер [PERSON] , про що Золочівською селищною радою народних депутатів 05 серпня 1994 року було зроблено актовий запис № 171 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 06 лютого 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 06, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON] . З довідки виконавчого комітету Золочівської селищної радаи Золочівського району Харківської області № 1158 [PERSON] на день смерті був прописаний за адресою: [ADDRESS] . На день смерті та протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] у спадковому будинку в [ADDRESS] , були прописані: жінка [PERSON] , син [PERSON] , онука [PERSON] , невістка [PERSON] , донька [PERSON] та онук [PERSON]. З інформації Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 827/142-209 від 09.09.2020 та від 18.09.2020 №838/142-20 Державний акт на право колективної власності АТ «Промінь» серії ХР-13-49-000262 було видано 11.05.1995; [PERSON] не включений до списку громадян-членів АТ, який додається до державного акту на право колективної власності на землю АТ «Промінь»; сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] не виготовлявся та не видавався, в книзі реєстрації сертифікатів реєстрація відсутня; згідно з проектом організації території земельних часток (паїв) по ВАТ «Промінь» земельна ділянка [PERSON] не виділялась; станом на 01.01.2013 в книгах реєстрації державних актів на право постійного користування землею та договорів оренди землі, земельна ділянка у власності чи користуванні [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у відділі не зареєстрована; вартість земельної частки (паю) ВАТ «Промінь» загальною площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2020 становить 164423,82 грн. З архівної довідки архівного відділу Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 09.09.2020 № 01-53/176 відповідно до Установчого договору Відкритого акціонерного товариства «Промінь», прийнятого на загальних зборах акціонерів 06 березня 2000 значиться мовою оригіналу [PERSON] під номером 88 кількістю акцій 64 шт. та вкладом у Статутний фонд товариства у розмірі 0,1845%. Вказані відомості підтверджуються також сертифікатом іменних акцій серії А № 65 від 26.06.2006. Згідно з належним чином завіреною копією спадкової справи № 494/2003, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 08.12.2020 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області 29 грудня 2003 року заведена спадкова справа №494/2003, після померлого [INFO] [PERSON] . 17.12.2003 до нотаріальної контори надійшла заява дружини померлого [PERSON] про відмову від спадщини на користь сина [PERSON] , 29.12.2003 до нотаріальної контори за вх. №512 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] ,яка була доповнена 12.07.2004. 23.04.2004 до нотаріальної контори надійшла заява доньки померлого [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] 12.07.2004 до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] та [PERSON] , які як співвласники дали згоду на те, що 1/6 частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON] .. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. 12.07.2004 державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Євсєєвою О.І. [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину жилого будинку, грошовий вклад за реєстровими номерами 1130 та 1131 відповідно, крім того, 25.05.2007 державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Тихоновою Н.П. [PERSON] було видано також додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на іменні акції та дивіденди АТ «Промінь» у кількості 64 штуки на загальну суму 640 грн за реєстровим номером 1201 після [PERSON] , померлого [INFO] . Більше свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Вказані відомості підтверджуються також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 10.12.2020 № 62846796 та № 62846806. Відповідно до архівної довідки № 02-21/1660 від 30.03.2021 в архівному фонді колгоспу ім. Кірова в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспників Ордена Жовтневої революції колгоспу ім. Кірова та у книгах розрахунків по оплаті праці з членами колгоспу, АТ «Промінь» за 1963-1994 роки значиться [PERSON] з 1962 року (місяць не вказано) по червень 1994 року. Із відповіді Золочівської селищної ради № 02-21/1659 від 30.03.2021 вбачається, що відділ трудового архіву Золочівської селищної ради інформацією щодо включення та/або виключення [PERSON] з числа акціонерів товариства «Промінь» не володіє. Згідно із відповіді архівного відділу Золочівської районної державної адміністрації від 06.04.2021 в архівному фонді АТ «Промінь» в протоколах засіданнях правління, загальних зборів членів товариства за 1994-1996 роки даних щодо виключення з числа акціонерів товариства [PERSON] не знайдено. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК УРСР (в ред. 1963 року), Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельного Кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент смерті [PERSON] .. Згідно із положеннями ст.ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. У відповідності до положень ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують Статті 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) передбачають, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства. Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так, право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Стаття 3 цього ж закону, перелічує підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Стаття 5 цього ж Закону встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Земельного Кодексу України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, то суд виходить із наступних міркувань. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року в справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року в справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Виходячи із суті правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, слід зазначити, що позовну давність до позову про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) застосувати не можливо, оскільки б це суперечило не тільки природі позову, а й праву, що захищається. У спадкодавця, як члена сільськогосподарського товариства, виникло право на земельну частку (пай). Реалізація цього права не порушує майнові права відповідача та не призводить до правової невизначеності. Позивач, як спадкоємець, сам вправі обирати час і спосіб, коли він реалізує своє право. Тому суд вважає, що строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) позивачем не пропущено. За таких обставин суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] до розпаювання земель колективної власності був прийнятий до членів ВАТ «Жовтневе» та отримав відповідні акції, рішення про виключення [PERSON] із членів підприємства суду не надано, інші відомості у суду відсутні, в зв`язку з чим суд вважає, що у останнього виникло право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі. Оскільки після смерті [PERSON] спадкоємцем, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на іменні акції та дивіденди АТ «Промінь» є його син [PERSON] , то останній успадкував і право на отримання земельної частки (паю), як власник іменних акцій АТ «Промінь». Враховуючи, що в цей час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області.

Outcome: approved