Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

10 липня 2017 року [PERSON] в інтересах підопічного [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України в період з 24 серпня 1991 року по 04 квітня 1993 року. Свої вимоги мотивував тим, що його призначено опікуном недієздатного брата [PERSON], [INFO] згідно рішення Білопільського районного суду від 20 жовтня 2016 року. З дня народження підопічний проживав за адресою: [INFO] без оформлення паспорту. У звязку з тим, що [PERSON] паспорт необхідний для оформлення на пенсію, заявник звернувся до Білопільського районного сектору УДМС України в Сумській області, однак йому відмовили в реєстрації та видачі паспорта, оскільки, він не зміг підтвердити факт постійного проживання на території України в період з 24 серпня 1991 року по 04 квітня 1993 року. У звязку з даними обставинами [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України в період з 24 серпня 1991 року по 04 квітня 1993 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] просив встановити факт постійного проживання підопічного [PERSON] на території України в період з 24 серпня 1991 року по теперішній час. Представник заінтересованої особи Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не зявився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи. Заслухавши заявника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про громадянство України громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. На підставі ч. 1 ст. 8 вищевказаного Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Частиною 3, 4 ст. 67 ЦК України встановлено, що опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1955420 [PERSON] народився 26 квітня 1963 року в с. Вири Білопільського району Сумської області. Його батьками записано: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). Згідно довідки серії СУМ-Р-82 № 010147 від 20 квітня 1984 року [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково (а. с. 4). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] визнано недієздатним та призначено опікуном [PERSON], [INFO] (а. с. 15). Ухвалою Білопільського районного суду від 08 листопада 2016 року виправлено описку у зазначеному вище рішенні (а. с. 7). З довідки Вирівської сільської ради № 876 від 05 липня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно з дня народження проживає за адресою: [INFO] по теперішній час (а. с. 5). Зі змісту довідки, виданої Білопільським РС УДМС України в Сумській області від 13 травня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований в [INFO], дійсно звертався до Білопільського РС УДМС України в Сумській області із заявою про оформлення паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а. с. 8). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] постійно, з дня свого народження, а також станом на 24 серпня 1991 року, проживав на території України, зокрема, в с. Вири, вул. В.Вигін, 67 Білопільського району Сумської області, та проживає там і на даний час. Підстав сумніватись у показах зазначених вище свідків у суду немає, оскільки вони не суперечать одне одному і дослідженим судом письмовим матеріалам справи. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] необхідно для отримання паспорта громадянина України. Враховуючи покази заявника, свідків, письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту постійного проживання останнього на території України в період з 24 серпня 1991 року по теперішній час. На підставі викладеного,

Outcome: approved