Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

12.08.2021 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення неустойки (пені) за в зв`язку з несплатою аліментів до відповідача [PERSON] 03.09.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.09.2021 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом учасників розгляду справи на 10.11.2021 року. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 10.11.2021 року в судовому засіданні проголошена вступна і резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню (неустойку) в зв`язку з несплатою аліментів за період з 01.09.2008 року по 06.10.2021 року в сумі 65 922.27 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2003 року з відповідача щомісячно стягувались аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з 03.01.2001 року. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 2-160/2003 від 29.01.2003 року згідно з яким відділом державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції відкрите виконавче провадження. Проте відповідач протягом тривалого періоду часу аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті щомісячних платежів. Відповідач не здійснював і не надавав ніякої іншої матеріальної допомоги на її утримання. Заборгованість відповідача по аліментам станом на 06.10.2020 року складає 65 922.27 грн. У добровільному порядку відповідач не бажає сплачувати борги по аліментам та неустойку. Про наявність заборгованості по аліментам та необхідності її погашення відповідачеві відомо. Доказів які б підтверджували неплатоспроможність відповідача по сплаті аліментів за вищевказаний період відповідач працівникам відділу ДВС не надавав, заперечень по сумі заборгованості не доводив, жодного разу нараховану заборгованість не оскаржив, тому підстави для звільнення його від сплати неустойки відсутні, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що відповідач не лише не утримував свої доньку матеріально. А й не надавав їй дозволу, коли вона вступила на навчання до навчального закладу республіки Польща. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на відсутність прибутку та неможливості сплачувати заборгованість та пеню по аліментам. Також пояснив, що представник позивача приховує той факт, що мати дитини сама просила не сплачувати його аліменти. Від добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості (пені) за несплату аліментів. Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2003 року з відповідача щомісячно стягувались аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь її матері [PERSON] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з 03.01.2003 року, що підтверджується копією рішення суду. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 2-160/2003 від 29.01.2003 року згідно з яким відділом державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції відкрите виконавче провадження, що підтверджується копією виконавчого листа . Проте відповідач протягом тривалого періоду часу аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті щомісячних платежів. Відповідач не здійснював і не надає ніякої іншої матеріальної допомоги на її утримання. Заборгованість відповідача по аліментам станом на 06.10.2020 року складає 65 922.27 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.196 СК України - У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику Згідно наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що відповідачем аліменти за період з вересня 2008 року по жовтень 2021 не сплачувались. Та сума заборгованості зі сплати аліментів склала 65 922.27 грн.. Тому в силу ст. 196 СК України існують підстави для стягнення заборгованості зі сплати аліментів Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - вирахувати розмір пені. Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц). Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn),де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Враховуючи правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 100% заборгованості зі сплати аліментів. Як вже зазначалось вище існують підстави для стягнення заборгованості зі сплати аліментів, та позивачем правильно визначений розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача. Доводи відповідача, що він в добровільному порядку матеріально утримував свою доньку , чи що стягувач аліментів просила його несплачувати аліменти суду не надані. Проте, в силу ст. 196 СК України правом на стягнення заборгованості з аліментів наділяється стягувач. А саме: У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості Згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2003 року та копії виконавчого листа, стягувачем аліментів є мати позивача. [PERSON] , яка з позовом про стягнення заборгованості зі сплати а ліментів не зверталась. Статетю 196 СК України не передбачено, що правом на стягнення неустойки (пені) з несплати аліментів наділяється сама дитина, на утримання якої стягувались аліменти, навіть при досягненні нею повноліття. Відповідно, [PERSON] , є неналежним позивачем за даним позовом та не наділена правом на стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки позивач за позовами про стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів звільняється від сплати судового збору і відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» і судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені судові витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави відповідно до положень ст. 141 ЦПК України

Outcome: dismissed