Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

12.12.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 червня 2016 року Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №1. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що у них різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини. Відповідач ображав її та її дитину від першого шлюбу. Більш як чотири місяці вони припинили сімейно-шлюбні відносини, вона забрала дітей та пішла мешкати до своїх батьків. Їх сім'я розпалась остаточно та примирення між ними неможливе. Спору про розділ майна та про місце проживання їх спільної дитини між ними немає. Син після розірвання шлюбу буде мешкати з нею. Вважала, що збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а також і інтересам відповідача та їх малолітньої дитини. 14.12.2017 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 06.02.2018. 06.02.2018 позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити, в зв'язку з визнанням відповідачем позову просила суд повернути 50% судового збору з державного бюджету. 06.02.2018 відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. 06.02.2018 сторони в судове засідання не з'явилися. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб [NUMBER] та копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2016, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 3, 4). З акту обстеження, складеного 24.11.2017 року депутатом Геніївської сільської ради [PERSON], у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], підтверджується, що [PERSON], проживає в будинку [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] (а. с. 5). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, яку визнав відповідач, слідує, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а також і інтересам відповідача. Спору про поділ майна, про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, позов [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, належить задовольнити клопотання позивача про повернення їй з державного бюджету 320 грн 00 к., що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а також з відповідача належить стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 320 грн. 00 коп., що складає 50 відсотків від понесених нею витрат по сплаті судового збору (а. с. 1). Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів учасників справи, на що необхідний значний час, відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України судом відкладено складання повного рішення до 13.02.2018 року. Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved