Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

11 листопада 2015 року позивач [PERSON], як спадкоємець померлого [PERSON] за заповітом, звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до іншого спадкоємця [PERSON], про визнання права власності, в порядку спадкування, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території вищевказаної сільської ради. В обґрунтування позивних вимог повідомив, що за заповітом посвідченим 30.03.2011 року за № 235 державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори він є спадкоємцем земельної ділянки, що належала померлому [PERSON] До складу спадкового майна померлого окрім земельної ділянки входить житловий будинок з господарськими спорудами, речі домашнього вжитку. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді даної земельної ділянки позивач звернувся до Шишацької державної нотаріальної контори, проте у видачі відповідного свідоцтва йому було відмовлено через те, що донька померлого [PERSON] має право на обов'язкову частку спадкового майна померлого. З огляду на те, що [PERSON] може успадкувати майно не охоплене заповітом, позивач звертається до суду за захистом своїх прав та просить визнати за собою право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Додатково зазначила, що на обов'язкову частку спадщини померлого [PERSON] у вигляді земельної ділянки не претендує (а.с.24-26). Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.2 ст. 1236 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). [INFO] у с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 10 червня 2014 року, актовий запис № 12 (а.с. 8). Останньому за життя на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 27 липня 2001 року Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області за № 549 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,42га, що розташована на території Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області (а.с.11). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вищевказана земельна ділянка має площу 3,4248га та їй присвоєно кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 12-13). Померлий [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 30 березня 2011 року державним нотаріусом Шишацької районної нотаріальної контори Голубицькою Н.І. за реєстровим номером 235, згідно якого належну йому земельну ділянку для ведення товарного виробництва площею 3,42га, яка знаходиться на території Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області заповідав [PERSON] (а.с.9). [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 1269-1270 ЦК України прийняв спадщину, подавши нотаріусу у шестимісячний термін після її відкриття відповідну заяву (а.с. 30). Єдиним спадкоємцем іншої частини майна померлого, що не охоплена заповітом є його донька [PERSON], [INFO], яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем у с. Дмитрівка Шишацького району Полтавської області, що підтверджується довідкою Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області від 17 червня 2015 року № 1066, та не подавала заяву про відмову від спадщини (а.с. 31). Інші спадкоємці, що прийняли спадщину, або претендують на неї відсутні, що встановлено судом при дослідженні спадкової справи щодо майна померлого № 60/2014, яка перебуває на обліку та зберіганні в Шишацькій державній нотаріальній конторі (а.с. 28-29). Таким чином, окрім того, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна не охопленого заповітом померлого [PERSON], вона в силу своєї непрацездатності за віком має право на обов'язкову частку у спадщини визначеній заповітом. В зв'язку з цим 28 серпня 2015 року в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асановою Р.Ш. винесено постанову про відмову у видачі [PERSON], як спадкоємцю померлого [PERSON] за заповітом, свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 3,4248га в цілому (а.с.15). Із змісту заяви [PERSON] на ім'я державного нотаріуса Голубицької Н.І., що посвідчена 06 листопада 2014 року секретарем Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області, а також її заяви про визнання позову від 13.11.2015 встановлено, що вона не претендує на свою обов'язкову частку у спадщині у вигляді земельної ділянки, з приводу чого нею навіть було підготовлено відповідну заяву нотаріусу, яка не була своєчасно подана останньому протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини (а.с. 27, 24). Згідно роз'яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене та виходячи з визнання позову відповідачем, яким успадковується решта майна померлого, не охопленого заповітом, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved