Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

12 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 23 травня 2007 року відповідачка відповідно до укладеного кредитного договору № б/н отримала кредит в сумі 3900.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 31 січня 2018 року у неї виникла заборгованість в сумі 28489 грн. 84 коп., яку позивач просив стягнути на його користь та витраті по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Заявою від 17 травня 2018 року представник позивача [PERSON] (за довіреністю № 8332-К-Н-О від 31.08.2017 року) уточнила позовні вимоги, фактично зменшивши їх та просила стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за відсотками по кредитному договору, в розмірі 8053 грн. 18 коп. в межах загального трирічного строку позовної давності, а саме з 27 травня 2015 року по 27 травня 2018 року, та витрати по сплаті судового збору, в сумі 1762.00 грн. (а.с.43-47). Представник позивача [PERSON] (за довіреністю № 6630-К-О від 18.05.2017 року) в судове засідання не з'явився. До суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, до суду подала відзив на позов та заяву, у яких просила застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог, а справу розглядати за її відсутності (а.с.30-32,41). У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 23 травня 2007 року відповідач звернулась до Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, із заявою на підставі якої їй було надано кредит у розмірі 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-13). Договір складається із заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, тарифів банку, памятки клієнта, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача (а.с.7 на звороті). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно. виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~ Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами кредитного договору укладеного між сторонами, строк його дії відповідає строку дії картки. Згідно з п.3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік), вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. При цьому строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця вказаного на картці (п.5.4 Правил користування платіжною карткою) ( а.с.12-13). З копії кредитної картки № 4149 4373 0078 7221 отриманої відповідачкою згідно кредитного договору від 23 травня 2007 року вбачається, що строк її дії закінчився у грудні 2008 року (а.с.32). Пунктом 3.1.3 Правил користування кредитною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. З розрахунку заборгованості складеного позивачем слідує, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 16 вересня 2008 року в сумі 200 грн. 00 коп., після чого грошові операції та зобовязання за договором нею не виконувались (а.с.5-6). Доказів продовження банком кредитної картки на новий строк, шляхом видачі нової картки позивач також не надав. Таким чином, моментом виникнення заборгованості слід вважати 01 січня 2009 року, тобто наступний після закінчення строку дії картки день і з цього часу у банку виникло право на позов про стягнення заборгованості. Однак як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права (стягнення кредитної заборгованості), фактично через дев'ять років, а саме 12 березня 2018 року. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Положеннями частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналіз вищезазначених правових норм та встановлених обставин справи, дає підстави для висновку, що строк позовної давності у зазначеному випадку сплив у грудні 2008 року, а тому звернувшись з позовом у 2018 році, банк пропустив передбачений ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності. З огляду на зазначене та беручи до уваги заяву відповідачки про застосування до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed