Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

10 травня 2017 року ПАТ «МЕГАБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №75-308-824-2-16-Г від 26.08.2016 року в сумі 78050,18 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3200 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що між позивачем та відповідачем було укладено названий кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі на суму 50 000,00 строком на 36 місяців з 26.08.2016 р. до 23.08.2019 р. зі сплатою 10% річних. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. Договору клієнт був зобов'язаний здійснювати погашення ануїтетного платежу та суму щомісячної комісії на загальну суму 3 068,71 грн. щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. В порушення взятих на себе зобов'язань відповідачем не були сплачені платежі для погашення кредитної заборгованості за період: з 01.11.2016 року по 01.02.2017року. У зв'язку з цим 01.03.2017 р. відповідно до п. 4.10. Договору поточна заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 47 600,12 грн. була винесена на рахунок простроченої заборгованості. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту, що становить 22 500,00 грн.. Таким чином станом на 03.05.2017 р. склалася заборгованість відповідача на суму 78 050,18, яку він не погасив не зважаючи на письмові вимоги банку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в поданій позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Двічі надіслані на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача судові повістки підприємством поштового зв'язку повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про відсутність відповідача за цим місцем проживання. У такому випадку за правилами ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Беручи до уваги наявність умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим і необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 26 серпня 2016 року позивач та відповідач уклали кредитний договір №75-308-824-2-16-Г (з ануїтетними платежами) з наступними основними умовами. Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі готівкою на суму 50 000,00 строком з 26.08.2016 р. до 23.08.2019 року зі сплатою 10% річних, повернення якого здійснюється щомісячними ануїтетними платежами (п. 1.1.- 1.4.). Згідно п.4.3. кредитного договору за розрахунково-касове обслуговування позичальник сплачує в день надання кредиту комісійну винагороду у розмірі 10,0% від суми кредиту. Згідно п.4.4. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 2.9000% від суми кредиту. Відповідно до п.4.2. та 4.5. Договору клієнт зобов'язаний здійснювати погашення ануїтетного платежу та суму щомісячної комісії на загальну суму 3068,71 грн. щомісяця. Відповідно до п. 4.10. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом у повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим Договором не втрачають чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8 цього Договору та позичальник сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Згідно п. 7.1. Договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Закінчення строку Договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Дострокове розірвання Договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором . Копією заяви на видачу готівки від 26 серпня 2016 року підтверджено фактичну видачу кредиту готівкою на суму 50000,00 грн. (а.с.10). Виписками по рахунках, відкритих для обліку операцій по укладеному кредитному договору, підтверджено, що внесення платежів відповідачем здійснювалось не у тих сумах і не в ті строки, що передбачені умовами кредитного договору, а також підтверджено суми заборгованості станом на 03.05.2017 р. . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 03.05.2017року залишок несплаченого кредиту - 47 600,12 грн.; залишок нарахованих та несплачених процентів - 1 593,88 грн.; залишок нарахованої та несплаченої комісії - 5 800,00 грн.; нарахований штраф - 23 056,18 грн.; загальна сума заборгованості становить 78 050,18 грн.. На адресу позичальника банком було надіслано 08.12.2016 р. вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дня отримання вимоги, яку відповідач отримав 10.12.2016 р.. 10.03. 2017 року банком було надіслано на адресу позичальника другу вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дати її отримання, яку відповідач отримав 14.03.2017 року. Після закінчення вказаного строку банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та розірвання договору. При вирішенні справи за цим позовом суд виходить з встановлених обставин та відповідного правового регулювання спірних відносин. Так, відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2). Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також згідно частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд при вирішенні питання чи було істотним порушення відповідачем умов кредитного договору, виходить з того, що неналежне виконання зобов'язань відповідачем здійснювалось протягом тривалого часу, ступінь невиконання відповідачем умов договору була значною і відповідно є значними збитки позивача у виді неповернутого кредиту та несплачених процентів за користування кредитом та комісії, передбаченої договором і приходить до висновку, що порушення відповідачем умов договору було істотним і може бути підставою для його розірвання в судовому порядку. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов'язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого може бути дострокове розірвання договору та обов'язок відповідача достроково повернути всю суму кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом, комісію та штраф, суд погоджується з доводами позивача і вважає правильним задовольнити позов у повному обсязі. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 3200,00 грн. необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved