Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 20.05.2006 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис за №\~196. Від шлюбу у сторін 20.10.2006 р. народився син [PERSON]. Позивач посилається на те, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім?ю, в звязку з чим постійно виникали непорозуміння, вони переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах, вони вирішили розірвати шлюб. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено з квітня 2016 р., за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. На даний час шлюб носить лише формальний характер, наполягає на розірванні шлюбу, так як примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути цивільну справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти його розірвання та подала суду письмову заяву в якій зазначила, що позивач був відсутній за місцем свого постійного проживання понад 8 років, що призвело до виникнення конфліктів, повязаних із несумісністю характерів подружжя та різних поглядів на життя. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з повторним свідоцтвом про шлюб серії І-СР №\~129974, виданим Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис за №\~196, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 20.05.2006 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. У шлюбі в сторін 20.10.2006 р. народився син [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-СР №\~230728, виданим 05.05.2016 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Шлюбні відносини між сторонами припинено в зв?язку із несумісністю характерів подружжя, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім?ю, в звязку з чим постійно виникали непорозуміння. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено протягом досить тривалого часу, шлюб носить формальний характер. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. Виходячи з норм статей 55, 56 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved