Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

11 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на зняття дитини з реєстрації за місцем проживання та реєстрації за новим місцем проживання без згоди батька. В своїй заяві позивач зазначила,що з 04.01.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.11.2016 року шлюб між ними розірвано, дитина залишилася проживати з матір'ю. 12.01.2017 року вона уклала шлюб із [PERSON], після чого разом із донькою переїхала проживати в будинок чоловіка за адресою: [ADDRESS] проте зареєструвати місце проживання доньки за новою адресою не має змоги, оскільки батько дитини не надає на це згоди, у зв'язку з чим спеціаліст Відділу з питань державної реєстрації виконкому Глобинської міської ради відмовила їй у знятті з реєстрації місця проживання та реєстрації нового місця проживання дитини. Посилаючись на викладене, та на те, що відповідач її звернення на досудове врегулювання спору ігнорує, позивач просила надати дозвіл на зняття з реєстрації за місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS], малолітньої [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. З 04.01.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.11.2016 року розірвано ( а.с. 7). Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). 12.01.2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12.01.2017 року Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, після чого змінила прізвище на «Ситнікова» ( а.с. 9). Як вбачається із Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та копії будинкової книги, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 4, 15-16). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов №74 від 23.06.2017 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Глобинської РДА, [PERSON], 31.08.2013 року проживає за адресою: [ADDRESS] у наступному складі сім'ї: мати - [PERSON], вітчим - [PERSON], брат - [PERSON], дідусь - [PERSON], бабуся - [PERSON]. Умови проживання дитини добрі. Вихованням дочки займається мати та вітчим. На обліку служби у справах дітей [PERSON] не перебуває ( а.с. 10). 20 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Відділу з питань державної реєстрації виконкому Глобинської міської ради із заявами про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - [PERSON]. Цього ж дня їй відмовлено у зв'язку з відсутністю письмової згоди одного з батьків ( а.с. 11,12). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ч.1 та 2 ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України). Як встановлено судом, малолітня дитина проживає разом з матір'ю. Аналогічна позиція також міститься і в п.п.6 п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року, відповідно до якої у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Пунктом п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 № 1077, передбачено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Як вказує позивач, після повторного укладення шлюбу, вона разом із малолітньою донькою переїхала на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Відповідач до відділу реєстрації особисто не з'являється, письмової згоди на зняття доньки з реєстрації не надає, що порушує передбачене законом право дитини на реєстрацію місця проживання дитини з тим із батьків з ким вона проживає разом, а саме з матір'ю. Заперечень на позов відповідач на надав. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved