Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

11 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 1993 року між нею та відповідачем укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 160, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу [NUMBER] . 08 вересня 1994 року їй та її чоловіку видано свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] , при цьому квартира була зареєстрована за відповідачем Бердянським підприємством з технічної інвентаризації за реєстровим № 10935, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 08 вересня 1994 року. 15 квітня 2005 року між сторонами укладена угода про рівність часток вищевказаної квартири, угода посвідчена приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Мягченко С.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1579. 12 травня 2005 року відповідач подарував їй частку вищевказаної квартири, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Мягченко С.Г., зареєстровано у реєстрі за № 2002. Таким чином, наразі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У наведеній вище квартирі зареєстрований, але з грудня 2014 року не мешкає [PERSON] , оскільки виїхав в інше місто і з того часу проживає окремо. Позивач у судове засідання не прибула, разом із тим, матеріали справи містять заяву від 12 лютого 2020 року про проведення судового засідання без її участі, задоволення позовних вимог у повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзиву та заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Приймаючи до уваги заяву позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб виданого Відділом ЗАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області від 03 березня 1993 року серії [NUMBER], між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 160 (а.с.6). 08 вересня 1994 року сторонам заводом «Южгідромаш» видане свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] . 15 квітня 2005 року між сторонами укладена угода про рівність часток вищевказаної квартири, угода посвідчена приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Мягченко С.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1579 (а.с.7.) 12 травня 2005 року відповідач подарував [PERSON] частку вищевказаної квартири, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Мягченко С.Г., зареєстровано у реєстрі за № 2002 (а.с.8.). Таким чином, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості (а.с.10.). Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. У житловому приміщенні зареєстрований, але з грудня 2014 року не мешкає відповідач [PERSON] , що підтверджується актом ОСББ «Квартет» за № 20 від 12 листопада 2019 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі, але з 2014 року за наведеною адресою не мешкає, витрати по сплаті комунальних послуг не несе, майно не утримує. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежити у його здійсненні. Права власника житлового будинку (квартири) визначені у ст. 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідач не проживає у житловому будинку з 2014 року і по теперішній час, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved