Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом з вимогою розірвати договір суборенди земельної ділянки від 12.01.2012 року площею 0,2195 га, кадастровий номер 3220884401:01:011:0009, укладений між [PERSON] та [PERSON], який було посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 133. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вказана земельна ділянка була надана їй під розміщення молодіжно-розважального клубу. Проте, на даний час вона хоче налагодити виробництво лаків та барвників на вказаній земельній ділянці, але договір суборенди земельної ділянки обмежується умовами договору оренди земельної ділянки і не повинен суперечити останньому, а на земельну ділянку розповсюджуються обмеження - заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, що суперечить її інтересам. Договір суборенди може бути розірваний лише за рішенням суду на вимогу однієї із сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в позові, просив їх задовольнити. Відповідач в суді позов визнав, зазначивши, що дійсно неможливо організувати виробництво лаків та барвників на вказаній земельній ділянці, оскільки існують обмеження щодо використання земельної ділянки, а розірвати договір суборенди можливо лише в судовому порядку. Суд, заслухавши відповідача та представника позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Встановлено, що 30.11.2007 року між відповідачем, фізичною особою-підприємцем [PERSON], та Кіровською сільською радою Бориспільського району Київської області було підписано договір оренди земельної ділянки площею 0,2195 га, кадастровий номер 3220884401:01:011:0009, який було посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 5295. Відповідно до п.2.2. договору оренди, цільове призначення земельної ділянки - під розміщення молодіжно-розважального клубу. В п.3.5. договору оренди зазначено, що існує обмеження щодо використання земельної ділянки: дотримання обов'язків встановлених ст.35 ЗУ «Про охорону земель», та ЗУ «Про охорону навколишнього середовища». 12.01.2012 року між позивачем, [PERSON], в особі [PERSON] та відповідачем було підписано договір суборенди земельної ділянки площею 0,2195 га, кадастровий номер 3220884401:01:011:0009, який було посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 133. Вказана земельна ділянка надана позивачу під розміщення молодіжно-розважального клубу. В п.3.4. договору суборенди зазначено, що відповідно до довідки про наявні обмеження на використання земельної ділянки № 57066 від 08.12.2011 року, виданої управлінням Держкомзему в Бориспільському районі Київської області земельна ділянка повинна використовуватись відповідно до стст.96, 103 ЗК України. Згідно класифікатора обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, затвердженого Наказом Держкомзему України від 29.12.2008 року № 643, на земельну ділянку діють обмеження: 01.06.05 - заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки (без виготовлення відповідної землевпорядної документації). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про оренду землі», умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. До договору суборенди від 12.01.2012 року також застосовуються норми ЗУ «Про охорону земель», ЗУ «Про охорону навколишнього середовища», ЗУ «Про оренду землі», ЗК України, ЦК України. 22.09.2014 pоку позивач звернувся до відповідача з клопотанням змінити цільове призначення земельної ділянки площею 0,2195 га, кадастровий номер 3220884401:01:011:0009, у зв'язку з намірами змінити діяльність на земельній ділянці. На місці вищезазначеної земельної ділянки позивач запланував налагодити виробництво лаків та барвників відповідно до класифікації КВЕД-2010 № 20.12 (виробництво барвників і пігментів). У своїй письмовій відповіді від 15.10.2014 року відповідач повідомив, що не може надати згоду позивачу налагодити виробництво лаків та барвників на земельній ділянці, кадастровий № 3220884401:01:011:0009, оскільки така діяльність порушить приписи ст.35 ЗУ «Про охорону земель», а саме завдасть шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів, та суперечитиме п.2.2. договору оренди від 30.11.2007 року. Як передбачено ст.30 ЗУ «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. На вимогу однієї із сторін договір суборенди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. В силу ст.32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом 3.5 Договору суборенди передбачено підстави його дострокового розірвання, зокрема: рішення суду про розірвання Договору у встановлених випадках; випадкове знищення чи пошкодження земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає її використанню. Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 ЗК України. Зокрема, п.п. «г», «ґ» та «д» ст.141 ЗК України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, пов'язані з порушенням землекористувачами норм земельного законодавства України. Згідно п.«г» ч.1 ст.141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, а п.«ґ» - використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Відповідно п.«а» ч.1 ст.143 ЗК України, підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. З аналізу вказаних норм закону слідує, що підставою для розірвання договору суборенди землі є саме факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Згідно із ст.ст.4, 10 ч.1 та 203 ч.1 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного Кодексу, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. З статті 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частина друга статті 158 ЗК України встановлює, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Отже, враховуючи те, що відмова змінити цільове призначення земельної ділянки суперечить інтересам позивача, а іншим способом, окрім судового, розірвати договір суборенди не вбачається можливим, а також те, що визнання позову відповідачем не порушує права та інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити шляхом розірвання спірного договору суборенди. В зв'язку з вищезазначеним, на підставі ст.ст.8, 30, 32 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 06.10.1998 року; ст.ст.141 ч.1 п.«г», 143 ч.1 п.«а», 158 ч.2 ЗК України; ст.ст.4, 10 ч.1, 203 ч.1, 526, 651 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved