Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 10 липня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась із вказаним позовом [PERSON], в якому просить збільшити, встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2015 року у цивільній справі № 295/19946/14-ц 2/296/1111/15, розмір аліментів, що щомісяця повинні стягуватись з [PERSON] на її користь на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], 24.05.2004 р. н., з 500,00 грн. на 1 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на сьогоднішній день визначена судовим рішенням сума аліментів не є достатньою для нормального фізичного та духовного розвитку дитини. В добровільному порядку відповідач не бажає збільшити розмір аліментів до розміру необхідного для нормального розвитку дитини, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Крім того, [PERSON] у своїй позовній заяві просить ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача на її користь пені у сумі 1\~825,00 грн. за несвоєчасну сплату аліментів, оскільки [PERSON] ухиляється від сплати аліментів і станом на травень місяць 2018 року має заборгованість по їх сплаті у розмірі 17 439,29 грн. Ухвалою судді від 27 липня 2018 року було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON], відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позов підтримує повністю і просить його задовольнити. Від відповідача також до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій [PERSON] позов не визнає повністю і просить відмовити у його задоволенні, оскільки він хворіє і тимчасово не працює, про що не надав доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], 24.05.2004 р. н., що підтверджуються копією свідоцтва про її народження серії І-ТП № 155549, виданого 08.06.2004 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2015 у цивільній справі № 295/19946/14-ц 2/296/1111/15 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 09 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1\~ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Положеннями ч.1\~ст.192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України). Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)\~ст.184\~СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідач заперечив у своїй заяві від 19 жовтня 2018 року проти позовних вимог позивача, оскільки він хворіє і тимчасово не працює, однак доказів на підтвердження заявлених обставин суду не надав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів стягуваних судовим рішенням з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дочки до 1 000,00 грн. щомісячно із наступною індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів, що присуджені рішенням суду, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з Довідки-розрахунку Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира за № 37988/7.21-30/5 від 19.06.2018, станом на 31.05.2018 відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 17\~439 грн. 29 коп. (а. с. 8). Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved