Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

10 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що 23 листопада 2011 року сторони уклали договір, за умовами якого Банк передав позичальниці кредитні кошти у розмірі 2000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та 3,5% комісії. На погашення вказаного кредиту [PERSON] зобов'язалася вносити заборгованість по кредиту, відсотки, комісію за користування кредитом та інші витрати. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідачка не виконувала належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20 березня 2014 року складає 15255грн.90коп., у тому числі: 2000грн. - заборгованість за кредитом; 8747грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4508грн.90коп. - по комісії за користування кредитом; 500грн. - штраф (фіксована частина); 637грн.74коп. - штраф (процентна складова). Судовим наказом від 10 вересня 2008 року з відповідачки стягнуто заборгованість у сумі 2501грн.08коп., отже остаточна заборгованість, яка підлягає стягненню становить 13892грн.56коп.(15255грн.90коп.-2501грн.08коп.). Позивач просив суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість, судовий збір у сумі 243грн.60коп. та 220грн. витрат за розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя». У судове засідання позивач не з'явився, але його представник у своїй заяві просила суд справу розглядати за її відсутності. Позовну заяву підтримала повністю. Відповідачка у судове засідання не з'явилая, про день, час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомила. Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду на підставі ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу. надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальність за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 23 листопада 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк»з одного боку та [PERSON] з іншого боку уклали кредитний договір, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у сумі 2000грн., а остання зобов'язалася повернути заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік та комісії 3,5%, на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктами 6.5, 8.6, 9.12 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.6-11), які є невід'ємною частиною кредитного договору, з якими відповідачка ознайомлена та не надала будь-яких заперечень, передбачено, що позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його користування, а також оплатити комісію на Умовах, передбачених діючим договором; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, сплатити Банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін. Відповідачка свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконала належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданому позивачем розрахунку (а.с.12-15), станом на 20 березня 2014 року становить 15255грн.90коп. і складається із: заборгованості за кредитом у сумі 2000грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 8747грн.; заборгованості по комісії - 4508грн.90коп.; 500грн. - штраф (фіксована частина) та 637грн.74коп. - штраф (процентна складова), що відповідає сумі 15255грн.90коп. - 2501грн.08коп.(стягнених за судовим наказом Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2008 року) і остаточна заборгованість до стягнення складає 13892 грн.56коп. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідачка суду не надала. Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачкою своїх зобов'язань, які випливають з умов кредитного договору, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по сплаті на користь позивача судових витрат у справі - 243грн.60коп. судовий збір та витрати за оголошення в газеті про виклик у судове засідання [PERSON] - 220грн.

Outcome: approved