overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 жовтня 2014 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ними припинено з жовтня 2015 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає і тому позивачка звертається до суду, про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO], в розмірі ? частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2014 р. видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.10.2014 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 94. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 21.01.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з липня 2014 року непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ст. 174 ЦПК України суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 21.01.2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №74. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], на час розгляду справи сторони дійшли згоди, що дитина проживає разом із матір'ю. Подружні стосунки між сторонами припинені з липня 2014 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Проти надання судом часу на примирення сторони заперечували. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 487, 20 грн., документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обовязки надавати кошти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити вимоги позову (а.с.18). Відповідач письмово вимоги позову визнав частково, погоджувався сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8, 12-13). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 123675, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції 06.11.2008 року (а.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області № 3461 від 12.11.2015 року, малолітня дитина [PERSON], проживає з матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні (а.с.2). Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що відповідач має постійний дохід у виді пенсії, ухиляється від виконання свого батьківського обовязку по утриманню малолітньої дитини, чим порушує її права, то кошти на утримання малолітньої дитини потрібно стягувати з нього примусово. За умови частково визнання відповідачем вимог позову, з урахуванням визначеного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей: при цьому суд зауважує, що таких розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, відповідає, насамперед, інтересам неповнолітньої дитини, а також позивачки та відповідача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України одночасно із частково задоволеними позовними вимогами з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн., щодо стягнення витрат на правову допомогу, слід відмовити через відсутність документів, що підтверджують розмір понесених позивачкою витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

12.11.2015року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до Київської міської ради та просить: -«визнати право власності [PERSON] на спадкове майно, зокрема, [ADDRESS].»(а.с.3-7) Свою вимогу мотивує тим, що її баба - [PERSON], яка померла [INFO] року, була членом ЖБК «Скороход» (далі - Кооператив) і яка в повному обсязі внеслай пай за [ADDRESS] у зв»язку з чим 03.02.2000 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації їй видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру. ЇЇ матір»ю є [PERSON], яка померла [INFO] року, яка в свою чергу є дочкою [PERSON]. В даний час, вона є єдиним спадкоємцем першої черги, а тому вона звернулася до 14-ої Київської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено, мотивуючи відсутністю правоустановчого документа на квартиру, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на неї.(а.с.50) Від 14-ої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.(а.с.45) Інші учасники, причин неявки не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.(а.с.а.с.47,48) Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 25.09.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №710. Протягом тривалого часу подружнього життя спільне існування не викликало занепокоєння. Відповідно велося спільне господарство. Проте, з часом почали виникати певні непорозуміння, що обумовлені особистими протиріччями у родинному житті. Останнім часом підґрунтя до порозуміння втрачене. Фактично не ведеться спільне господарство, стало зрозуміло, що у них з відповідачем різні погляди на подружнє життя. Вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам. Вона з відповідачем втратили повагу один до одного та почуття любові. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 вересня 2010 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №710; після розірвання шлюбу залишити прізвище «Білозор». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вони з позивачем разом не проживають з серпня 2015 року, однак у нього причин для розірвання шлюбу немає, не згоден на розірвання шлюбу, оскільки між ним та позивачем існує спір про майно, позивач повинна сплатити йому 3000 грн. за установку газового обладнання на автомобіль. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №710 ( а.с. 4 ). Сторони від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з серпня 2015 року. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просила стягувати з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою до [PERSON], третя особа Новозаводська районна у м. Чернігові рада, про визнання додаткового строку тривалістю два місяці для подання до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті бабусі - [PERSON], яка померла 23.03.2014 року у м. Чернігові. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.2014 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилася квартира за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що вона є спадкоємцем за законом, але до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини своєчасно не звернулась в звязку з тим, що не мала всіх необхідних документів. В судовому засіданні виключено з кола осіб, що беруть участь у справі, третю особу - Новозаводську районну у м. Чернігові раду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2014 року померла [PERSON] (а.с.9). Після смерті відкрилася спадщина на майно померлої. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями після смерті [PERSON], являються [PERSON] та [PERSON], який, в установленому порядку, прийняв спадщину (а.с. 8, 38-40). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Позивачка пропустила строк для прийняття спадщини і відповідач не заперечує проти визначення додаткового строку і прийняття нею спадщини (а.с. 10). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин у встановлений законом строк, суд має право визначити додатковий строк для її подання. Таким чином, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, а відповідач не заперечує проти визначення їй додаткового строку, що не суперечить інтересам сторін та вимогам закону, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в межах двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], дійсним. В позовній заяві позивач зазначила, що 14.03.1997 року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинної Біржі між нею та відповідачами було укладено договір № 697 купівлі-продажу квартири №69 за адресою м. Миколаїв, вул. Красних Майовщиків,45 але договір не був нотаріально посвідчений, у звязку з чим позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.03.1997 року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинної Біржі, між [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], було укладено договір № 697 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Миколаєві. Судом встановлено, що всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сімейні відносини припинені у січня 2015 року у звязку з несумісністю характерів. Спору про поділ майна не заявила. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Справа розглянута у відсутності позивача на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. У своїй письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден та просить суд розглянути справу за його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлеглим повному задоволенню з наступних підстав: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2008 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області України,за актовим записом №269. Подружжя припинили шлюбні відносини, на розірвання шлюбу згодні. Майнового спору не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 17.06.1990 року в Красненській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили у вересні 2015 року по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Тому, позивач прохала суд шлюб, зареєстрований із [PERSON] розірвати. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Рябека». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав повністю та прохав справу розглядати в його відсутності. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання у вересні 2015 року, за наданий судом строк для примирення терміном два місяці сторони не примирилися, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

12.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу із відповідачем вона має неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини добровільно не надає допомоги на утримання сина. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, за змістом яких позивач підтримала позовні вимоги та просила про розгляд справи без її участі, а відповідач в свою чергу також просив про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1998 року. 22.11.2000 року шлюб між ними розірвано (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, а тому вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач має незадовільний стан здоров*я, та інших утриманців, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved