Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

12.11.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 2121 (дві тисячі сто двадцять одна) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. У судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяві просить розглядати справу без його представника, позовнв вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заяв про розгляд справи у його відсутності не надійшло. Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, встановив наступне. 07.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 003-05974-070308 (а.с. 5-6) (далі - Кредитний договір), згідно якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладання Кредитного договору встановлює ліміт у розмірі 1000 грн. Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав. Однак, в порушення вимог Кредитного договору [PERSON] належним чином не виконав свої зобов'язання по ньому, своєчасно не повернув кредитні кошти і не сплатив комісію та пеню, яка виникла внаслідок цього, за користування кредитними коштами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Як вже було зазначено, у встановлений договором та законом термін, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, заходів направлених на погашення кредиту належним чином не приймав, внаслідок чого утворилася заборгованість, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 13-14). Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Однак, при прийнятті рішення у даній справі суд враховує наступне: Відповідно до пункту 5.2 Кредитного договору, цей договір набуває чинності з дати його укладання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов'язання за цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16. ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як слідує із змісту статей 257-258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За змістом ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Таким чином, умови Кредитного договору про його дію «до повного виконання Сторонами зобов'язання» не свідчать про те, що договором установлено строк в розумінні ст. 251, 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ст. 257 ЦК України. Таку думку виловили й судді вищого Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Як встановлено судом, з Кредитного договору вбачається, що в ньому не встановлено строк позовної давності. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів (а.с. 5). Також, згідно даних про кредит строк дії картки становить 12 місяців (а. с. 8). За таких обставин, у банка виникло право пред'явити вимогу до боржника у межах загального 3-х річного строку позовної давності, а саме з 07.03.2009 року до 07.03.2012 року включно. До суду позивач звернувся лише 12.11.2013 року, тобто вже після спливу строку позовної давності. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову позивачу слід відмовити повністю. Крім цього, судові витрати у справі згідно статті 88 ЦПК України з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed