Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

10 лютого 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 03 січня 2004 року, актовий запис № 1 від 03 січня 2004 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецької області. У позовній заяві вказано, що подружжя від шлюбу дітей не має. Подружні відносини з відповідачем вони припинили два роки тому та стали мешкати окремо, сімейні обов'язки, які випливають із шлюбу не несуть. Обидва проживають в цивільному шлюбі з іншими особами. При таких обставинах втратили добрі стосунки і примирення між ними стало неможливим. Поділ спільно нажитого майна відбудеться в добровільному порядку. Відповідачка не бажає розірвати шлюб шляхом подачі заяви до органів РАЦС. Тому позивач просив в судовому порядку шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та він має право і намір створити іншу сім'ю. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 19.04.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 03 січня 2004 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 1 від 03 січня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], дошлюбне прізвище дружини - [PERSON]. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ч. ст. 110 СК України передбачена можливість пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сім'ю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам чоловіка [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу,та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved