Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 10 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за розпискою у розмірі 67\~000 доларів США, три відсотки річних у сумі 5892,33 доларів США та зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 44\~155,76 доларів США. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 січня 2014 року [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 67\~000 доларів США, які відповідач обіцяв повернути до 18 січня 2015 року. Отримання коштів відповідач підтвердив розпискою від 18.01.2014 року, але кошти позивачу не повернув, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Під час розгляду справи, позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, на обґрунтування якої зазначив, що на день подачі заяви про зменшення позовних вимог відповідач повернув частину боргу у сумі 1200 доларів США, у звязку з цим, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача борг у сумі 65\~800 доларів США, три проценти річних у сумі 5892,33 доларів США та проценти за користування коштами у сумі 44\~155,76 доларів США, а всього 116\~748, 09 доларів США. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечив проти розгляду справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 18 січня 2014 року [PERSON] (далі - Позикодавець) надав у позику [PERSON] (далі - Позичальник) грошові кошти , в результаті позики відповідач підтвердив позику коштів розпискою, в якій зобовязався повернути кошти до 18.01.2015 року. (а.с.8). Тобто, Позикодавець належним чином виконав свої зобов'язання за договором позики. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. За правилами ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов'язанням. Також, відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання. Згідно зі\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові суду від 11.11.2015 року №6-1967цс15 та №6-996-цс17 від 13.12.2017 року. Згідно\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст.\~509,\~526,\~1046,\~1048 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, хоча\~ст. 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно\~ст. 617 ЦК України\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики 65800 доларів США, три проценти річних в сумі 5892,33 долара США. Згідно зі ст. ст. 76, 89\~ЦПК\~України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, щодо задоволення позову та стягнення процентів за користування коштами у сумі 44\~155, 76 доларів США, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial