Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

10 серпня 2020 року та уточнено 19 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування шкоди. Позовна заява мотивована тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якій належить на праві власності нерухоме майно колишньої бази відпочинку « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В силу вимог ст. 60 СК України вищевказане нерухоме майно вважається спільною сумісною власністю подружжя. 20 лютого 2014 року розпочалася військова збройна агресія Російської Федерації проти України, що призвело до окупації Російською Федерацією частини території України, а саме: Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та включення цієї території до складу Російської Федерації на правах суб`єктів федерації «Республіки Крим» та «міста федерального значення Севастополь», про що було проголошено Російською Федерацією 18 березня 2014 року нібито внаслідок проведеного 16 березня 2014 року так званого «референдуму про статус Криму». Дата початку окупації Криму 20 лютого 2014 року встановлена в частині другій статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Позивача не було на території Автономної Республіки Крим (далі АРК) під час окупації Криму, він знаходився на материковій частині України, але повідомлення із засобів масової інформації про захоплення Криму «зеленими чоловічками» схожими на військових Збройних Сил Російської Федерації, про події які відбувалися під стінами Верховної Ради АРК, у Севастополі, Бахчисараї, Керчі та в інших районах АРК призвели до нервового зриву, розладу діяльності сердечно-судинної системи, підняття артеріального тиску, підвищення психоемоційного напруження, розладу сну тощо. Позивач думав лише про події, що відбулися в АРК, про те майно яке залишилося вже на окупованій військами Російської Федерації території АРК, можливість його втрати та неможливість його повернення. На цьому фоні в нього розвинувся нав`язливий сумнів у доцільності повернення до АРК, почуття тривоги, розгубленості та безпорадності. Позивач разом із дружиною прийняли рішення залишити нерухоме майно, яке знаходилося за адресою: [ADDRESS] , зібравши лише ті речі, які помістилися в багажному відділенні автомобіля, оскільки для його врятування необхідно було написати заяву про отримання підданства Російської Федерації чого вони зробити не могли, не мали морального права. У зв`язку з відмовою прийняти громадянство Російської Федерації виникло побоювання незаконного арешту спецслужбами Російської Федерації позивача разом з дружиною, як інших громадян України, які не забажали приймати громадянство країни-агресора Російської Федерації. Таке побоювання надало впевненості в правильності прийнятого рішення залишити майно, та виїхати на підконтрольну Україні територію: у м. Кривий Ріг, оскільки їх право володіння, користування і розпорядження було фактично порушене Російською Федерацією неможливістю володіти, користуватися і розпоряджатися ним, у тому числі проживати в ньому,

Outcome: partial