Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

10.10.2016 [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на малолітню доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Крім того просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2014, від даного шлюбу сторони мають спільну дитину, яка проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. В даний час відповідач являється здоровою, працездатною людиною, неофіційно працює та має можливість утримувати дочку та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в звязку з чим не має інших джерел доходів крім допомоги по догляду за дитиною, а цих коштів на повноцінне утримання дитини і себе не вистачає, що і стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач зявилась, при призначенні розміру аліментів покладалась на розсуд суду, враховуючи той факт, що на момент розгляду справи відповідач вже офіційно непрацевлаштований. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вказав на те, що не проти стягнення з нього аліментів на дитину та на утримання дружини, але у меншому розмірі, а саме 250 грн. та 300 грн. відповідно, так як він тимчасово не працює, надає посильну допомогу щодо утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 11.10.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого дружина отримала прізвище чоловіка «Комаринець», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 11.10.2014 серії І-ТП № 115273 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 02.02.2016 серії І-ТП № 255624 (а.с.7). Відповідно довідки про склад сімї від 29.09.2016 № 439, виданої виконавчим комітетом Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с.8). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. Частинами 2, 4, 6 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Посилання відповідача на те, що він непрацевлаштований, не є виправданням ухилення від виконання обовязку по утриманню дитини. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи\~стан здоров'я дитини, її вік, здатність батька до праці і його сімейний стан,\~ вважає за необхідне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання дитини до її повноліття та 300 гривень на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, зважаючи на те, що така сума, хоча й не є достатньою для повного забезпечення потреб дитини та дружини, але буде суттєвим прибутком у матеріальних витратах позивачки та не стане непомірним тягарем для відповідача як платника аліментів. В той же час, суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial