Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

11 грудня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 20 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №750/7-269, згідно з яким відповідачці було надано кредит у сумі 25 000,00 доларів США на умовах забезпеченості, поворотності, строковості платності та цільового характеру використання з терміном повернення кредиту 20 грудня 2011 року, на споживчі цілі. Порядок виконання зобов`язань відповідачем було визначено умовами кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 20 грудня 2006 року було укладено договір поруки № 750/7-270 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , згідно якого [PERSON] поручається перед Кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що виникли з основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Умови кредитного договору [PERSON] не виконуються, тому Банк просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість в сумі 45 170,77 доларів США (еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на 01 грудня 2017 року - 1 226 650, 61 грн.), та понесені судові витрати в сумі 18 399, 76 грн. 19 березня 2018 року у вказаній справі постановлено заочне рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2019 року вказане заочне рішення суду скасоване, справа призначена за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 08 липня 2019 року о 13 год. 00 хв. 24 квітня 2019 року надійшов відзив на позов від представника відповідачки [PERSON] адвоката Чернадчука О.В., в яких зазначає, що договір № 750-/7-269 від 20 грудня 2006 року обумовлений строк виконання зобов`язань- кінцевий термін повернення заборгованості до 20 грудня 2011 року, але відповідачем не виконано зазначене зобов`язання, тому перебіг позовної давності в спливу положень ст. 261 ЦК України розпочався 21 грудня 2011 року та сплинув 21 грудня 2014 року, з позовною заявою позивач звернувся лише 11 грудня 2017 року, тобто майже через три роки після спливу строку позовної давності. Згідно з пунктом 7.4 Договором кредиту № 750/7-269 від 20 грудня 2006 року, що у випадку настання обставин, визначених в п.п.2.7.3, 3.2.3, 4.4., 5.4. кредитного договору термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, і відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. 05 листопада 2008 року позивач звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою про стягнення всієї заборгованості, відсотків та пені (справа № 2-4513/08), тим самим строк виконання зобов`язання за договором було змінено, та він настав 05 листопада 2008 року, проте позивач звернувся до суду лише 11 грудня 2017 року, тобто майже через 6 років після спливу строку позовної давності. Також після спливу позовної давності позивач звернувся до суду з вимогою щодо стягнення відсотків за користування кредитом навіть щодо останнього щомісячного платежу. Посилаючись на вказані обставини, просить суд застосувати як підставі для відмови позивачу у задоволенні позову пропущений ним строк позовної давності по стягненню боргу за договором кредиту №750/7-269 від 20 грудня 2006року, та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (т. І а.с.203-207). 08 липня 2019 року в зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи та відсутністю даних про належне сповіщення відповідача [PERSON] протокольною ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 14 серпня 2019 року 13.00 год.. 14 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 11 жовтня 2019 року о 14 год. 30 хв. в зв`язку з незабезпеченням можливості провадження судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2019 року витребувано в Зарічному районному суді м. Суми матеріали цивільної справи № 2-4513/08, закрите підготовче провадження у вказаній справі з призначенням справи для розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 22 січня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 січня 2020 року залучено до участі у справі за вказаним позовом як процесуального правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». 22 січня 2020 року в судовому засіданні протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 19 березня 2020 року 11.00 год. в зв`язку зі зміною процесуального правонаступника позивача. 19 березня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 27 травня 2020 року в зв`язку з клопотанням представника позивача та представника відповідача про відкладення розгляду справи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує, клопотання про застосування строків позовної давності підтримує в повному обсязі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №750/7-269 з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 грудня 2011 року (т. І а.с.9-13). Відповідно до п. 1.1 договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000, 00 доларів США зі сплатою 13 % процентів річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів згідно Графіку погашення, який міститься в Додатку 1 до цього Договору, і є невід`ємною складовою частиною цього договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 грудня 2011 року. Як визначено п. 3.3.8 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п.1.1 цього Договору. Відповідно до п.2.4. Договору кредиту, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на суму дійсної заборгованості за кредитом, у валюті Кредиту, щомісячно, за методом факт 360, де факт - фактична кількість днів у місяці, 360 - умовна кількість днів у році. Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.5 цього договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п.1.1., 2.7.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі - видав відповідачці кредит. Відповідач [PERSON] взяті на себе договором зобов`язання не виконала, тому станом на 01 грудня 2017 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 45170, 77 доларів США (еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на 01 грудня 2017 року - 1 226 650,61 грн.), яка складається із: заборгованості за кредитом 16 390,00 доларів США (445 084,37 грн.), заборгованості за відсотками 19 472, 31 доларів США (528 787,11 грн.), розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4 388,42 доларів США (119 171,27 грн.), розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4 920,04 грн. (133 607,86 грн.)(т. І а.с.21-25). В забезпечення зобов`язання за Кредитним договором укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] , 20 грудня 2006 року з [PERSON] укладено договір поруки (т. І а.с.17-19) . Так, п.1.1. договору поруки визначено, що поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту у 25 000, 00 доларів США, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №750/7-269 від 22 грудня 2006 року. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами п. 7.4. Кредитного договору у разі настанні обставин, визначених п.п. 2.7.3, 3.2.3, 4.4, 5.4. цього Договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, і, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. За п. 3.3.8 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1. цього договору. Згідно п. 4.4. Кредитного договору у разі невиконання позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.1.-3.3.12. цього договору, протягом більше 45 календарних днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, звернувшись в 05 листопада 2008 року до суду з позовом про стягнення вказаних коштів в судовому порядку з відповідачів (справа №2-645/09 за позовом АКБСР «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, відсотків та пені). Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 14-318цс18). В зв`язку зі зверненням позивача з позовними вимогами до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, припинилось зобов`язання за цим кредитним договором, а тому підстави для нарахування процентів, пені відсутні. Звернення до суду з позовом 05 листопада 2008 року свідчить про пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове стягнення заборгованості й закінчення строку дії кредитного договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), а з урахуванням правової природи поруки, як додаткового зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, на правовідносини, які виникають після закінчення зобов`язання та після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості порука не поширюється. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16ц (провадження № 14-318цс18), згідно якої суд касаційної інстанції відступив від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16. За таких обставин необхідно у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк» відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed