overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

11.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач послався\~ на\~те,\~що зсічня 2009 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, 30.09.2010 року зареєстрували шлюб, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджував, що сторони не підтримують шлюбні відносини з листопада 2011 року, шлюб фактично припинився. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи в порядку\~статей 128-130 ЦПК України, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про розгляд справи в порядку\~статей 128-130 ЦПК України, надала заяву про визнання позову. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 55 Сімейного Кодексу України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що між сторонами 30.09.2010 року укладений шлюб, який зареєстрований Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 654. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, видане Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 16.09.2010 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 1065). Подружні стосунки між сторонами фактично припинились з листопада 2011 року, на примирення подружжя не згодне. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім`я розпалась, тому відповідно до\~ст.112 СК України\~шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

11.06.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 28 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 838. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 20 червня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . З 2018 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 28 грудня 2012 року та зареєстрували свій шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 838 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6,9). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

11.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 30 вересня 1995 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено запис за № 248. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. На теперішній час між ними тих почуттів, які були до одруження не має. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний час вони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Фактично сім`я припинила своє існування. Вищевикладені обставини, вважає [PERSON] , свідчать про те, що життя з відповідачем носить формальний характер, тому збереження шлюбу є неможливим, в зв`язку із чим, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності, прізвище залишити « [PERSON] ». В судовому засіданні відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] виданого 16 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 248. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

11.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29.08.1998 року у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що є актовий запис № 1344. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2019 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] », відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29.08.1998 року, про що є актовий запис № 1344 у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2019 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка залишається проживати з позивачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

11.06.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання між нею та [PERSON] , зареєстрований 06.01.1989 року Генеральним Консульством СРСР в Щецині ПНР. Позивач [PERSON] до судового засідання надав заяву про розгляд справи за її відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.01.1989 року Генеральним консульством СРСР в Щепині ПНР, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивачем в позові не зазначено про наявність спору щодо розділу майна. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, сторони подружніх стосунків не підтримують, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях позивач та відповідач роз порядилися на власний розсуд. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує нате, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України може бути пред`явлений одним із подружжя. Положення статті 24 ч.1 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 768,40 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

11.06.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 19.07.2001року уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований у Відділом РАГСу Дрогобицького районного управління юстиції, актовий запис №128. У шлюбі у них [INFO] народилось двоє дітей: донька [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що сімейне життя у них не склалося через суперечність характерів, розбіжностей у життєвих цінностях і поглядах на шлюб, сім`ю та життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час вона прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, а тому просить суд позов задовольнити. 14.06.2019 року направлено запит в Відділ АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, які містяться в картотеці реєстраційного обліку. 14.06.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 24.06.2019 року. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав у повному обсязі, просить розірвати шлюб. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, оскільки сім`я [PERSON] припинила своє існування, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище позивачки без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

11.06.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 22.08.2015 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.08.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

11.06.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 16.08.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем погіршилися та в даний момент позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, позивач готує заяву до суду на розлучення. Позивач неодноразово зверталася з проханням до відповідача матеріально підтримувати дитину, однак останній на її звернення не реагує та ніякої матеріальної допомоги не надає, на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовної заяви, пояснив, що на даний час проживає разом з позивачем та дитиною, вважає, що зараз не має необхідності сплачувати аліменти. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 13.03.1972 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 51, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.03.2004 року (а.с.4). Відповідно до довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 5382 від 06.06.2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , інших утриманців не має, у зв`язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивача з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 768 гр. 40 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

11.06.2019 року представник позивача АТ КБ ПриватБанк Чепіга Д.О. звернувся в суд із письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення, покликаючись на норми ст.ст.142, 270 Цивільного процесуального кодексу України. В судове засідання сторони не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи № 597/573/19, суд вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області 27.05.2019 року позов Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання 27.05.2019 року не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Вищевказаним судовим рішенням судові витрати, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вирішив покласти на відповідача та стягнув з [PERSON] у користь позивача - Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 1921 гривню судових витрат. Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. А, тому, суд вважає, що так як судом при ухваленні рішення 27.05.2019 року не вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, слід ухвалити додаткове рішення, яким вирішити дане питання - повернути позивачу Акціонерному товариству\~комерційний банк\~ПриватБанк з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 960 гривень 50 копійок та відповідно стягнути з відповідача в користь позивача 960 гривень 50 копійок судових витрат по справі, замість зазначених у рішенні суду від 27.05.2019 року 1921 гривні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

11.06.2020 р. заявник звернулась до суду з зазначеною заявою, вказавши , що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька залишився спадок . Вона має намір відмовитись від належної їй частки у спадщині на користь своєї матері. Однак нотаріус відмовив їй у прийнятті даної заяви у зв`язку з тим , що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть вказане [PERSON] , а її прізвище у паспорті зазначене [PERSON] . Посилаючись на викладене, заявник просила суд встановити факт родинних відносин між нею та її померлим батьком . Заявник в судове засідання не з`явилась , надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність , вказавши , що заяву підтримує. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились , надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність , вказавши , що заперечень по справі не мають. Дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку , що заява підлягає задоволенню , виходячи зі слідуючого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як видно із свідоцтва про смерть , [PERSON] помер [INFO] (а.с.- 7). У паспорті заявника , її прізвище зазначено [PERSON] ( а.с. - 4 ) У свідоцтві про народження заявника її прізвище зазначено [PERSON] , а її батьком записаний [PERSON] ( а.с.- 5 ) Як видно з листа нотаріуса № 391/01-16 від 09.06.2020 р. , останній відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим , що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть вказане [PERSON] , а у свідоцтві про народження заявника прізвище її батька записане [PERSON] ( а.с. - 8 ) Зі свідоцтва про укладення шлюбу, укладеного 16.05.1981 р. між батьками заявника, видно , що шлюб був укладений між [PERSON] та [PERSON] з присвоєнням останній прізвища [PERSON] ( а.с.- 6 ) Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву у тому , що померлий [PERSON] був батьком заявника , а розбіжність у написанні прізвищ заявника та її померлого батька виникла через граматичну помилку В судовому засіданні знайшло підтвердження те , що встановлення факту родинних відносин тягне для заявника юридичні наслідки - оформлення права на спадщину, яка відкрилась після смерті її батька. Тому належить винести рішення про встановлення факту родинних відносин між заявником та її померлим батьком [PERSON] . На підставі викладеного ,

Outcome: approved