Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

10 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2012 року, шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що відповідач офіційно працевлаштований у ПАТ «Слов'янський машинобудівний завод», проте матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на її матеріальному забезпеченні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач, останнім часом не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Просить суд стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь, аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином (а.с.13). Разом із позовною заявою надала до суду Клопотання про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Довіряє ведення своєї справи - адвокату Керанчуку В.Б. (а.с.10). Представник позивача [PERSON] - адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі Витягу з Договору на представництво інтересів у суді першої, апеляційної інстанції та касаційній інстанції по цивільній справі від 07 липня 2017 року (а.с.8), у судове засідання не з'явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. 20 липня 2017 року надав до суду Заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] (а.с.15). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи. 20 липня 2017 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.16). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі з 09 серпня 2003 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 384 (а.с.4). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області 10 травня 2012 року, шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Як вбачається з наданих копій Свідоцтв про народження, [PERSON] - є батьком дітей, а [PERSON] - матір'ю дітей (а.с.5,6). Діти мешкають разом із позивачем, що підтверджується Довідкою № 78-І від 17 травня 2017 року виданою Житлово - будівельним кооперативом № 8 «Жовтень», з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані а адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2.,3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дітей. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 10 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 10 липня 2017 року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складала 1600,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved