Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

11.11.2015 року [PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 11.05.2013 року в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області помер її рідний брат, [PERSON]. На час смерті [PERSON] мав право на земельну ділянку площею 3, 020 га, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в державній нотаріальній конторі, оскільки строк прийняття спадщини позивачем був пропущений. В установлений законом строк позивач не прийняла спадщину, оскільки смерть рідного брата стала для неї тяжкою душевною травмою, вона здійснила поховання рідного брата, стала доглядати та користуватися його майном, вважаючи, що спадщину вона прийняла. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, представник відповідача, крім того вказав, що проти задоволення позову не заперечують. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 240374 встановлено, що [PERSON] помер 11 травня 2013 року /а.с.7/. На час смерті йому належала земельна ділянка, площею 3,020 га, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 532770 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ5300134802013 /а.с.9-10/. Таким чином відповідно до ст. 1220 ЦК України на усі права та обовязки, що належали [PERSON] на момент його смерті відкрилась спадщина. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] є рідна сестра спадкодавця [PERSON], яка є позивачем по справі. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЕ № 421536 [PERSON] /а.с.5/, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого вбачається, що дошлюбним прізвищем позивача було - [PERSON]І./а.с.27/, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] /а.с.28/. Із відповіді на запит державного нотаріуса, в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори за № 481/01-16 від 12.11.2015 р. та його письмового розяснення за № 737/01-16 ві 25.11.2015 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, так як спадкодавець вчасно у встановлені строки не звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.20, 26/. Із відповіді на запит Олексіївської сільської ради Гребінківського району № 0225/110 від 28.11.2015 р. вбачається, що на час смерті та шість місяців по тому, із [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований, право на спадщину не визнавалось /а.с. 22/. Таким чином, після смерті [PERSON] у встановлений законом строк спадщину ніхто не прийняв. Судом встановлено, що причинами пропуску строку прийняття спадщини позивачем було те, що вона вступила в управління та користування спадковим майном [PERSON], продовжує ним володіти, що підтверджується довідкою Олександрівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області № 557 від 01.12.2015 р. /а.с. 29/, а тому вважала, що таким чином, спадщину прийняла. Невизнане позивача право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно змісту ст. 1272 ЦК України підлягає захисту судом, оскільки у судовому засіданні доведено, що ніхто спадщину не прийняв. Суд наведені позивачами причини пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважними з огляду на наступне. Суд бере до уваги рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року № 6, згідно яких поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Водночас, судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] вступила в управління та користування спадковим майном, продовжує ним володіти. Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування»/ «законні сподівання» вчиняти певні дії. Зважаючи на те, що позивач володіє майном відкрито, відповідач не заперечує проти задоволення позову, таким чином, відповідні дії позивача є правомірними, а тому у неї виникли правомірні очікування щодо відповідного спадкового майна. Власне наявність саме таких очікувань суд визнає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Суд вважає, що достатнім для подання заяви про прийняття спадщини буде три місяці. На підставі викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved