Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

10 червня 2014 року Виконавчий комітет Миргородської міської ради (як орган опіки та піклування) звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позивач, в обґрунтування позовної заяви зазначає, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2013 року у [PERSON] було відібрано малолітніх [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передано на виховання виконавчому комітету Миргородської міської ради. 16.07.2013 року діти були влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на повне державне забезпечення. Рішеннями виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. З 27.12.2013 р. [PERSON] та [PERSON] перебувають у Гадяцькому будинку дитини та відвідують Гадяцьку спеціалізовану школу І-ІІІ ст., у якій навчаються за програмою інтенсивної педагогічної корекції. Згідно інформації адміністрації Гадяцького дитячого будинку [PERSON], відвідувала дітей, за час їх перебування, 5 разів, але при відвідуванні більше уваги приділяла: написанню різного роду скарг, заяв, а не спілкуванню з дітьми. Діти на відвідини матері реагували нейтрально. [PERSON] з моменту відібрання в неї дітей з заявою про повернення їй дітей до суду та до служби у справах дітей не зверталася. Представник Виконавчого комітету Миргородської міської ради (як органу опіки та піклування) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Просив позбавити батьківських прав [PERSON], стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], а також стягувати з відповідачки на користь Гадяцького дитячого будинку на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 всіх видів її доходів та заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення виконавчого комітету Миргородської міської ради до суду і по закінчення терміну перебування дітей в даному закладі. А також стягнути судові витрати за розгляд справи судом з відповідача. Відповідачка, [PERSON], в судове засідання не з'явився, за місцем реєстрації кореспонденцію не отримує, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається такою, що належно повідомлена про місце та час проведення судового засідання. Прокурор Безмаль О.В. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю. Гадяцький дитячий будинок Полтавської обласної ради надав на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить провести без участі свого представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] (а.с.47) та серії [NUMBER] (а.с.48) відповідно. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2013 року (Справа №541/105/13-ц) було відібрано дітей у [PERSON] і передано їх на виховання Виконавчому комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування (а.с.41). Вказаним вище рішенням, [PERSON] було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей та покладено на Виконавчий комітет Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування, контроль за виконанням нею своїх обов'язків. 16.07.2013 року діти були влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на повне державне забезпечення. Рішеннями виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 19 червня 2013 року №427 та №428 [PERSON] та [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.39, а.с.38). Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 20.10.2013 року № 125 (а.с.34) та 124 (а.с.35) рівень розумового розвитку [PERSON] та [PERSON] не відповідає віковій нормі внаслідок не сформованості передумов інтелектуальної діяльності, які не створила для власних дітей їх мати. Загальний недорозвиток мовлення 1 рівня. Незначні порушення опорно-рухового апарату, соціальна та педагогічна занедбаність. Дані порушення у розвитку дітей, які встановлені психолого-медико-педагогічної консультацією, на переконання суду виникли у зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] її обов'язків як матері піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно висновків вищевказаних психолого-медико-педагогічних консультацій [PERSON] та [PERSON] потрібне і рекомендоване системне корекційне навчання за програмою інтенсивної педагогічної корекції, з випробувальним терміном на 1 рік. поглиблене вивчення потенційних можливостей дітей шкільною ПМПК, комплексна психолого-педагогічна корекція пізнавальних процесів, заняття з логопедом, ортопедом, а в штатному розписі соціально-психологічної реабілітації дітей не має посад логопеда та ортопеда, було прийнято рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради від 12.12.2013 р. № 813 «Про влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] та [PERSON] на повне державне забезпечення до інтернатного закладу». З 27.12.2013 року діти знаходяться у Гадяцькому будинку дитини та відвідують Гадяцьку спеціалізовану школу І-ІІІ ст.., у якій навчаються за програмою інтенсивної педагогічної корекції. За інформацією адміністрації Гадяцького дитячого будинку [PERSON] відвідувала дітей 5 разів. (згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], а.с.8). Згідно довідки наданою начальником Миргородської філії ПАТ «Полтаваобленерго» А.О. Ряжко з 15.08.2013 року електроустановка до будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] була відключена у зв'язку з наявною заборгованістю з оплати спожитої електричної енергії за період з 2007 по 2013 роки. (а.с.16) Згідно довідки наданої ПАТ «Полтавагаз» газопостачання вказаного вище будинку, в якому зареєстрована відповідачка, припинено з 11.08.2008 року (а.с.15). Згідно наявних в матеріалах справи актів обстеження умов проживання від 15.01.2014 року (а.с. 23), 28.02.2014 року (а.с.22), 06.03.2014 року (а.с.21),19.03.2014 року (а.с.20), 29.05.2014 року (а.с.19) жодного разу за місцем проживання [PERSON] виявлено не було. Подвір'я будинку знаходилось в занедбаному стані. Згідно відомостей наданих сусідами, та працівників дитячого садку, що знаходиться поряд з будинком, [PERSON] зрідка навідується до будинку. Згідно інформації наданої головою вуличного комітету, М'якоттю О.І., від 03.06.2014 року громадянка [PERSON] за адресою [ADDRESS], з серпня 2013 року не проживає, роботи по господарству та на присадибній ділянці не проводить (а.с.11) Все вищевикладене свідчить про те, що відповідачка не створила нормальних умов для проживання дітей та можливості їх соціальної реабілітації та навчання. На обліку в органах працевлаштування [PERSON] не перебуває (а.с.10). В преамбулі Конвенції про права дитини визначено, що дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, шлюбові і розуміння. У ст. 3 Конвенції зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достойний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Стаття 150 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від обов'язку щодо виховання своєї дитини . Вищенаведені факти свідчать про злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків та небажання виправити ситуацію, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, відповідно до ч.2 ст.164 СКУ. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний збиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: · не забезпечують необхідного харчування; · медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток складову виховання; · не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; · не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: · не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; · не створюють умов для отримання нею освіти. У зв'язку із тим, що [PERSON] не забезпечила своїм дітям жодних із перерахованих складових для нормального, повноцінного життя та розвитку, не використала попередження суду про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей, протягом року після відібрання дітей не звернулась до відповідних державних установ та суду з заявою про повернення дітей, а підтвердження її неналежного виховання дітей знайшло своє документальне обґрунтування у висновку ПМПК щодо загального недорозвитку мовлення 1 рівня, незначних порушень опорно-рухового апарату, соціальної та педагогічної занедбаності [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] [PERSON] відносно її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей досягнення ними повноліття, враховуючи п. 2 ст. 183 СКУ якщо стягуються аліменти на двох чи більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved