Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

12.10.2020 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 3 тис. гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що 28.04.2018 р. сторони уклали шлюб, [INFO] у них народився син [PERSON] , який постійно проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя у сторін не склалося, тому 29.07.2020р. їх шлюб розірвано за рішенням суду. Вона є працездатною та самотужки щоденно купляє для дитини продукти харчування та інші необхідні речі, в тому числі одяг, взуття, іграшки. Однак отриманих нею доходів недостатньо для належного утримання, виховання дитини та її розвитку. Відповідач не бере участі в утриманні та вихованням дитини, хоча є працездатним, тому в змозі сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. 10.11.2020р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом(повідомленням ) сторін, відповідачу визначено строк для подачі відзиву, однак такий відзив не подав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з вище зазначених підстав, який просить задовольнити. Додатково пояснили, що з відповідачем вони не проживають разом з серпня 2019 року, з того часу батько дитину провідував лише декілька разів, останній раз бачив дитину в липні 2020 р., коштів на утримання дитини не дає, продуктів харчування, одяг та взуття не купляє. В місяць вона отримує біля 6-8 тис. доходу, на дитину в середньому витрачає біля 5 тис. грн. в місяць, утримувати та виховувати дитину їй допомагають батьки, з якими вона проживає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав частково та зазначив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі приблизно 1900-2000 грн. в місяць. Пояснив, що дійсно понад рік часу вони не проживають разом, дитина проживає з матір`ю, однак дитину він провідував неодноразово та купляв для дитини продукти, одяг та інші необхідні речі, а також два рази давав позивачі кошти у розмірі приблизно по 1 тис. грн. На даний час він не має постійного місця праці, однак має нестабільний дохід у розмірі біля 6-7 тис.грн. в місяць. Він винаймає квартиру, на що витрачає біля 3 тис. грн., тому заявлену позивачем суму до сплати вважає для себе завеликою. Він фізично здоровий, інвалідом не визнавався, інших дітей та утриманців не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,76-78,95 ЦПК України ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою , що сторонами не заперечується. Рішенням Пустомитівського районного суду від 29.07.2020р. шлюб, зареєстрований 28.04.2018р. між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відновлено дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] », рішення набрало законної сили 29.08.2019р. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання та про склад сім`ї, виданих 05.10.2020р. Солонківською сільською радою, позивач та її малолітня дитина зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Інформація про наявність у відповідача на праві власності нерухомого майна, відсутня. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня -2013 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними, оскільки встановлено, що за час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю- позивачем по справі, та перебуває на її утриманні і вихованні, а відповідач, який проживає окремо від дитини та її матері, являється працездатним, періодично та в незначних розмірах допомагає матері дитини, однак даних коштів не вистачає на утримання дитини, а відтак позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи стан здоров`я дитини та її вік, стан здоров`я відповідача, розмір його доходу та відсутність даних про наявність у відповідача інших утриманців, заявлений позивачем розмір витрат на утримання дитини в сумі 5 тис. грн. в місяць, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 гривень щомісячно, який в даному випадку є необхідним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 гривень. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial