Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

10 серпня 2015 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 жовтня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 9837.40 грн. з яких 3023.81 грн. заборгованість за кредитом, 4267.75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1601.20 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 444.64 штраф (процентна складова), а також 243,60 грн. понесених судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про підтримання свого позову та розгляд справи без їхньої участі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання 28.08.2015 року, 04.09.2015 року та 24.09.2015 року не зявився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання судової повістки, які отримувала член сім»ї відповідача, про що свідчать корінець зворотнього повідомлення (а.с. 49) та витяги з електронного сервісу відстеження (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku) (а.с. 58,59), на підставі ч.3 ст76 ЦПК України вважається належно повідомленим. Заяв і клопотань до суду не подав. У зв'язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% відсотків за користування кредитом із розрахунку 360 днів у році з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5,6). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов і правил надання батьківських послуг, які є частиною договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Проте, відповідач зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. Внаслідок цього станом на 30 червня 2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 9837 грн. 40 коп., яка складається з 3023.18 грн. заборгованості за кредитом; 4267.75 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1601,20 грн. - заборгованості по пені та комісії, 500 грн. заборгованість по штрафу (фіксована складова), 444.64 грн. заборгованість по штрафу (процентна складова) (а.с. 3-4). Суд погоджується з розрахунком позовних вимог. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до п. 2.1.1.7.6 цих Умов і правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривні 60 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 36). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved