Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

10 вересня 2021 року до суду звернулась позивач [PERSON] з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказує, що 12 грудня 2009 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що було вчинений відповідний актовий запис № 6. В період перебування в шлюбі в них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, у зв`язку із цим шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Фактично між сторонами шлюбні відносини припинились з вересня 2011 року. Після народження доньки [PERSON] вони стали проживати окремо один від одного, за цих обставин сумісне життя та збереження сім`ї стали не можливими, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою судді від 30 вересня 2021 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 12 грудня 2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, про що було вчинений відповідний актовий запис № 6, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 12 грудня 2009 року (а.с. 4). В період перебування в шлюбі в них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області 29 серпня 2011 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 24 червня 2020 року (а.с. 7). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заявлено вимогу про залишення їй шлюбного прізвища, таким чином суд приходить до висновку про залишення позивачу прізвища « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір, при цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved