Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

12.03.2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява вмотивована тим, що 02 квітня 2015 року відповідач уклав генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 6389,49 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 14 січня 2020 року виникла заборгованість в сумі 26912,68 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6389,49 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 5587,60 грн, пені в розмірі 14056,35 грн, штрафів в розмірі 879,24 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаній сумі, вирішити питання про судові витрати. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 31.03.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, відзив не подав. За таких обставин суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на що позивач надав згоду. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положеннямч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що02 квітня 2015 року відповідач підписав генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, на підставі якої отримав кредит у розмірі 6389,49 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок терміном на 24 місяці з 02.04.2015 року по 30.04.2017 року, з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом п.1 ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього Кодексу регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому у ст.599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Відповідальність за порушення боржником зобов`язання визначена ст.549 ЦК України, яка визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З наданого розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.04.2015 року, укладеного з [PERSON] , станом на 14.01.2020 року [PERSON] заборгував позивачу 26912,68 грн, а саме 6389,49 грн - заборгованість за кредитом, 5587,60 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14056,35 грн - заборгованість за пенею, 879,24 грн - штраф. Отже, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 02.04.2015 року на суму 6389,49 грн, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Щодо нарахування процентів за користування кредитом, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, законними є вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2523,84 грн, тобто до 30.04.2017 року в межах строку кредитування за вищевказаним договором, нарахування процентів за користування кредитом після цього строку до 14.01.2020 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Крім того, ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно відповіді Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області №02-32/226 від 25.03.2020 року, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Враховуючи викладене, позивач не вправі був нараховувати пеню та штрафи за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] пені в розмірі 14056,35 грн, штрафу в розмірі 879,24 грн задоволенню не підлягають. Таким чином, встановивши, що між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання за укладеною між ними генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 02 квітня 2015 року, відповідач [PERSON] не повернув кредит в розмірі 6389,49 грн та не сплатив проценти за користування кредитом в межах строку кредитування на суму 2523,84 грн, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в цій частині підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.05.2017 року по 14.01.2020 року, а також про стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягають за вищевикладених обставин. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на 33,12% (від заявленої суми позовних вимог), то з відповідача на користь позивача стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 696,18 грн.

Outcome: partial