Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

10 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року було відкрите провадження у справі. 22 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про проведення розгляду справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги, після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. 22 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги визнає, просив суд розірвати шлюб. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 19 грудня 1992 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 46. Вона та відповідач є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що незважаючи на проживання в одному жилому приміщенні, вона та відповідач тривалий час, з вересня 2017 року не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісне господарство, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, несхожість характерів, внаслідок чого виникали конфлікти, сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 грудня 1992 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 46, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з вересня 2017 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у звязку з реєстрацією шлюбу. В звязку з вищенаведеним,

Outcome: approved