Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

11 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ ДВС). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2009 року та від 24 грудня 2012 року було накладено арешт на все його нерухоме майно, про що він дізнався 05 лютого 2021 року, звернувшись до відділу ДВС. Посилаючись на те, що 30 грудня 2009 року та 28 жовтня 2014 року виконавчі провадження, в яких він був боржником, були закінчені, просив звільнити з-під арешту все належне йому нерухоме майно. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, вказав, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач про причини неявки свого представника суду не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 243792494 від 10 лютого 2021 року (а.с. 26-27) вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно), що належить [PERSON] , відділом ДВС було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2009 року, а також постановою від 24 грудня 2012 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Згідно з відповіддю на заяву позивача за вих. № 101-35/8-3522 від 10 лютого 2021 року, наданою відділом ДВС (а.с. 6-7), на виконанні відділу знаходились виконавчі провадження №№ 7762222 та 31139600, які 30 грудня 2009 року та 28 жовтня 2014 року відповідно були завершені та в подальшому знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання згідно з «Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженими наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07 червня 2017 року. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час позивач як власник не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне йому майно, підстав для накладення арешту на це майно за вищевказаними виконавчими провадженнями немає, суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved