Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

10 січня 2014 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача надійшла позовна заява, яким, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, він просить суд : стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11175835000 у розмірі 11 207 доларів США 28 центів, з яких : 6 746 доларів США 46 центів - кредитна заборгованість; 4 460 доларів США 82 центів - заборгованість по процентам та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 68 640 грн. 87 коп., з якої : 44 167 грн. 41 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 24 473 грн. 46 коп. - пеня за прострочення сплати процентів; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту укладеного 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 16 277,00 доларів США і зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 липня 2014 року, сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між банком та [PERSON] 20 липня 2007 року укладено договір поруки. Відповідно до умов даного договору відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитним договором та нарахованим процентам з лютого 2009 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язан-ня. У зв'язку з наведеним, станом на 24.02.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 207 доларів США 28 центів та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 68 640 грн. 87 коп. 12 березня 2014 року у судовому засіданні відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору поруки № 123874 укладеного 20.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та нею, який ухвалою суду від 12 березня 2014 року об'єднано в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборго-ваності за кредитним договором. Зустрічний позов обгрунтовано тим, що [PERSON] навіть не знала про існування вищевказаного договору поруки. Жодних дій спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків по договору поруки № 123874 від 20 липня 2007 року не вчиняла і за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11175835000 від 20.07.20007 року перед АКБ «УкрСиббанк» не поручалася. Своїх підписів на цьому договорі не проставляла. Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання з'явилась, повністю підтримала позовні вимоги за первісним позовом та просила їх задовольнити, зустрічний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Крім того пояснила, що пеню нараховано лише за один рік, а саме : за період часу з 24 лютого 2014 року по 24 лютого 2015 року. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Направив до суду представника, який первісний позов визнав частково, а саме в частині основної суми боргу, а щодо пені нарахованої за несвоєчасне погашення заборгованості заперечив та просив зменшити її розмір враховуючи стан здоровя [PERSON] та той факт, що автомобіль який придбано в кредит, угнано. Зустрічний позов підтримав та пояснив, що при оформленні договору про надання споживчого кредиту та договору поруки відповідач [PERSON] не була присутня взагалі. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, якою розгляд справи просила проводити у її відсутність, первісний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні в частині вимог до неї. Зустрічну позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Допитана в судовому засіданні експерт пояснила суду, що на 100% впевнена у наданому висновку, а саме, що підпис у договорі поруки від 20 липня 2007 року проставлено не [PERSON]. Щодо дати складання висновку пояснила, що незалежно від дати його остаточного складення та підписання, йому присвоюється вхідний номер та дата, в які зареєстровано запит суду на проведення експертного дослідження. Підтвердила факт повернення справи до суду для необхідності витребування документів, після чого справу повторно було направлено до експертної установи в листопаді 2014 року. Висновок надано експертом після повторного направлення справи до експертної установи на підставі наявних в ній додатково витребуваних за її клопотанням документів. Заслухавши пояснення представників банку, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого з 21.12.2009 року є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі по тексту - ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11205534000 (а.с. 8-12). Крім того, 20 липня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки за № 123874 від 20 липня 2007 року (а.с. 17-18). Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконанням відповідачем [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести суду обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру сектору № 4 техніко-криміналістичного забезпечення ОВС ГУ МВС в Київській області за № 162 від 18 березня 2014 року, підпис від імені [PERSON] в графі «Поручитель: ___ (підпис/ М.П.)» в нижній правій частині першої та другої сторінки договору поруки № 123874 від 20.07.2007 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 114-127). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судом встановлено, що [PERSON] не підписувала, а відтак і не укладала з ПАТ «УкрСиббанк» договору поруки від 20 липня 2007 року. Наведене підтверджено висновком експерта та поясненнями представника [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 16 277,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 липня 2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13 % річних. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема термінів повернення кредиту та плати за кредит банк має право вимагати сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується починаючи з 32 календарного дня за кожен день прострочення. З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], в порушення взятих на себе зобов'язань, не здійснює платежі для погашення суми заборгованості за кредитним договором та нарахованим процентам з лютого по грудень 2009 року та з січня 2012 року по теперішній час. В зв'язку з цим станом на 24.02.2015 року виникла заборгованість в розмірі 11 207 доларів США 28 центів, з яких : 6 746 доларів США 46 центів - кредитна заборгованість; 4 460 доларів США 82 центів - заборгованість по процентам та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 68 640 грн. 87 коп., з якої : 44 167 грн. 41 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 24 473 грн. 46 коп. - пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 175-187). Пеню нараховано за один рік, а саме за період з 24 лютого 2014 року по 24 лютого 2015 року. Через порушенням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору в частині щомісячного погашення кредиту, відсотків та неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, позивачем 07.11.2013 року відповідачу направлено лист-вимогу про наявну заборгованість за наданим кредитом по чергових платежах та нарахованих відсотках з пропозицією погасити прострочену заборгованість по сплаті чергових платежів та відсотків в зазначений в листі термін (а.с.19). Вказана вимога отримана відповідачем 12.11.2013р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 21). Незважаючи на вказаний досудовий лист - вимогу, відповідач до банку не з'явився, суму заборго-ваності в повному обсязі не погасив. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлюних договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо стану здоровя [PERSON] та викрадення автомобіля, придбаного в кредит, оскільки наведені обставини не звільняють боржника від обов'язку виконання кредитного зобов'язання. Таким чином, на підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11 207 доларів США 28 центів та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за період з 24.02.2014 р. по 24.02.2015 р. у розмірі 68 640 грн. 87 коп., слід стягнути лише з відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 2858 гривень 44 копійки, понесені банком при зверненні до суду з позовом, підлягають стягненню на його користь з відповідача [PERSON]. Судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок, понесені [PERSON] при зверненні до суду з позовом, підлягають стягненню з ПАТ «УкрСиббанк» на її користь. Витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 1474 гривні 20 копійок підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь сектору №4 відділу ТКЗ ОВС Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області. На підставі викладеного,

Outcome: partial