Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

11 грудня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] (місце проживання: 49000, [ADDRESS]; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: [NUMBER]) та [PERSON] (місце проживання: 49000, м.Дніпропетровськ, м-р Таромське, [ADDRESS]; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: [NUMBER]) на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код 35571472, що знаходиться за адресою: 02152, м.Київ, проспект Павла Тичини, 1В; п/р № 26004011991000 в ПАТ «Креді [PERSON]», м.Київ, МФО:300379) основну суму заборгованості за договором фінансового лізингу №00007322 від 14.05.2013р. у розмірі 4025грн.44коп., збитки у розмірі 265403грн.52коп., штраф у розмірі 1612грн.50коп., пеню у розмірі 571грн.28коп., 3% річних у розмірі 171грн.39коп., інфляційні втрати у розмірі 2140грн.51коп., а загалом 273924грн.64коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.05.2013р. між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір про фінансовий лізинг №00007322, відповідно до якого позивач зобовязався передати у розпорядження відповідачу-1 обєкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan, рік виробництва 2013, шасі №XW8ZZZ61ZDG060160, двигун CFN 417706, а відповідач-1 зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 12110,40 доларів США. Сторони також домовились про надання відповідачем-1 додаткових способів забезпечення виконання зобовязань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем відповідача-1 за договором виступила відповідач-2, яка підтвердила ознайомлення з умовами Договору шляхом його підписання. Відповідач-1 відповідно до положень п.6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невідємну частину договору, зобовязався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. З березня 2014 року відповідач-1 почав порушувати свої зобовязання за договором щодо виплати лізингових платежів. Загальна сума невиконаних грошових зобовязань відповідачем-1 за несплаченими лізинговими платежами станом день складання позовної заяви складає 4025грн.44коп. Таким чином, позивачем, у звязку з неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобовязань за договором були надіслані наступні нагадування: перше нагадування від 05.05.2014р.; друге нагадування від 19.05.2014р.; третє нагадування від 05.06.2014р.; третє нагадування від 17.06.2014р.; третє нагадування від 03.07.2014р.; третє нагадування від 17.07.2014р. Разом з третім нагадуванням від 17.07.2014р., відповідачу-1 та відповідачу-2 було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору вих. № 00007322 від 17.07.2014р. Таке повідомлення/вимога надсилається позивачем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача-1. У випадку неотримання відповідачем-1 вимоги з будь-яких тичин, відповідач вважається належним чином повідомленим на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення. Вимога відповідачем-1 не була отримана, у звязку із закінченням встановленого терміну зберігання та повернулася на адресу позивача 09.08.2015р. Оскільки вимога була направлена позивачем 18.07.2014р., то згідно п.12.13. умов лізингу, договір вважається припиненим 31.07.2014р. У звязку із систематичним порушенням умов договору з боку відповідача-1, починаючи з березня 2014 року, несплатою лізингових платежів відповідно до плану відшкодування, позивач домовився від договору і висунув вимогу про сплату відповідачем-1 заборгованості за договором, а також про повернення обєкта лізингу, про що позивач проінформував відповідача-1 вимогою від 17 липня 2014р. При цьому, у своєму листі позивач встановив строки для сплати заборгованості впродовж 3 днів з дня отримання вимоги, повернення обєкта лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки цього повідомлення. Зважаючи на те, що датою припинення договору є 31 липня 2014р., то останнім днем погашення заборгованості мало бути 04 серпня 2014р., поверненням обєкта лізингу 13 серпня 2014р. Однак, обєкт лізингу в зазначений строк повернено не було, зобовязання з оплати заборгованості за договором не виконані. Таким чином, як було зазначено, позивач намагався самостійно шляхом направлення відповідних повідомлень, вимог, проведення переговорів забезпечити виконання зобовязань відповідачем-1. Проте, відповідачем-1 не було вчинено жодних дій на погашення існуючого зобовязання. 10 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис нотаріуса №1665 про повернення обєкта лізингу. 13 листопада 2014р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення обєкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1665 від 10.10.2014р. 27 лютого 2015 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було примусово вилучено у відповідача-1 транспортний засіб марки VW Polo Sedan, рік виробництва 2013р., шасі № XW8ZZZ61ZDG060160, двигун CFN 417706. У звязку із примусовим вилученням у відповідача-1 транспортного засобу, 02 березня 2015р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Слід зазначити, що 02 березня 2015р. саме за сприяння спеціалізованих організацій ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», якими було здійснено супроводження вчинення виконавчого напису, виконавчого провадження, повернення обєкта лізингу, обєкт лізингу було повернуто позивачеві, що підтверджується актом державного виконавця від 27.02.2015р. Виходячи з вищевикладеного, позивачу мають бути компенсовані збитки, понесені у звязку з неналежним виконанням умов договору, у розмірі 31568грн.51коп. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме у розмірі 37882грн.21коп., оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, позивач поніс витрати, у звязку із необхідністю звернення до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці позовної заяви про стягнення заборгованості та представництва інтересів позивача. Виходячи з вищевикладеного, позивачу мають бути компенсовані збитки, заподіяні у звязку з неналежним виконанням умов договору, у розмірі 5000грн. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме у розмірі 6000грн. оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, позивач вважає, що має всі підстави для задоволення вимог, окрім іншого, в частині стягнення реальних збитків в розмірі 43882грн.21коп., завданих позивачеві, внаслідок неналежного виконання зобовязань відповідачем-1. 14.09.2015р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Порше [PERSON] Україна» було укладено договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля, згідно якого позивач зобовязався поставити ТОВ «Порше [PERSON] Україна» в строк та на умовах, зазначених у цьому договору, а ТОВ «Порше [PERSON] Україна» зобовязалося оплатити та прийняти у власність поставлений позивачем транспортний засіб марки VW Polo Sedan, рік виробництва 2013, шасі № XW8ZZZ61ZDG060160, двигун СFN 417706. Відповідно до п.3.1. договору, ціна автомобіля на дату укладання цього договору складає 190916грн. без ПДВ. Таким чином, дохід від реалізації обєкта лізингу, який фактично отримав позивач складає 190916грн. і саме ця сума є ринковою вартістю обєкта лізингу. Станом на 27 лютого 2015р., що є датою вилучення транспортного засобу, відповідачем-1 залишилися невиплаченими лізингові платежі (не враховуючи заборгованість за користування обєктом лізингу згідно договору за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року) в розмірі, що становить еквівалент у гривні 12353,04 доларів США. Станом на 26 лютого 2015 року (день, що передував дню вилучення транспортного засобу) курс ПАТ «Креді [PERSON]» складав 32грн. за 1 долар США. Таким чином, різниця між вартістю обєкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент повернення обєкта лізингу становить (12353,04 доларів США x 32грн.) 190916грн. та складає 204381грн.28коп. Отже, різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів на момент продажу обєкта лізингу становила 204381грн.28коп. Ця сума підлягає сплаті відповідачем-1 на підставі п.12.9 договору. Таким чином, через порушення своїх зобовязань за договором, відповідач-1 має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат (прямі збитки) та упущеної вигоди, що складає 265403грн.52коп. Загалом, відповідно до умов п.8.2.2. Умов лізингу, за порушення своїх зобовязань відповідач-1 був зобовязаний сплатити штрафні санкції у розмірі 1612грн.50коп. Загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем-1 грошових зобов'язань за цим договором складає 571грн.28коп. Загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем-1 грошових зобовязань за цим договором складає 171грн.39коп. Загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем-1 грошових зобовязань за цим договором складає 2140грн.51коп. Таким чином, з огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованості відповідача-1 відповідно до цієї позовної заяви, що складається із основної суми заборгованості, збитків, штрафу, пені, 3 % річних, інфляційних витрат складає 273924грн.64коп. Представник позивача у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судові засідання двічі підряд не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавали. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 14 травня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг №00007322, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобовязався передати у розпорядження [PERSON] обєкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan, рік виробництва 2013, шасі №XW8ZZZ61ZDG060160, двигун CFN 417706, а [PERSON] зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 12110,40 доларів США (а.с.13). Сторони також домовились про надання [PERSON] додаткових способів забезпечення виконання зобовязань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем [PERSON] за договором виступила [PERSON], яка підтвердила ознайомлення з умовами Договору шляхом його підписання (а.с.13). [PERSON] відповідно до положень п.6.1 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невідємну частину договору, зобовязався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Згідно із до п.6.5. умов лізингу щомісячний платіж перераховується на рахунок, зазначений Позивачем у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування. Відповідно до п.8.3.2. якщо [PERSON] повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) Лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, позивач має право розірвати договір і витребувати Обєкт лізингу від відповідача-1, в тому числі, у примусовому порядку з виконавчим написом нотаріуса. Згідно із п.12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, Відповідач-1 зобовязувався повернути Обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, якщо інша адреса не вказана позивачем, впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту. Згідно із п.13.1. Умов лізингу, якщо відповідач-1 відмовляється від повернення або затримує повернення обєкта лізингу, позивач має право вилучити обєкт лізингу без з попередньої згоди відповідача-1. При цьому, на підставі п.13.6 Умов лізингу, відповідач-1 був зобов'язаний відшкодувати позивачу будь-які витрати, повязані із вилученням обєкта лізингу. У випадку прострочення платежів за договором, згідно із п.8.2. Умов лізингу до відповідача-1 застосовуються наступні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно несплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу; штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані позивачем: еквівалент 15 доларів США з першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу; компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених відповідачем-1 відповідно до договору. З березня 2014 року [PERSON] почав порушувати свої зобовязання за договором щодо виплати лізингових платежів: -часткова несплата щомісячного лізингового платежу за червень 2014р. на суму 2012грн.79коп. відповідно до рахунку-фактури №00206679 від 03.06.2014р., належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.06.2014р. (а.с.30); -часткова несплата щомісячного лізингового платежу за липень 2014 року на суму 2012грн.65коп. відповідно до рахунку-фактури №00213423 від 02.07.2014р., належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.07.2014р. (а.с.31). Загальна сума невиконаних грошових зобовязань [PERSON] за несплаченими лізинговими платежами станом день складання позовної заяви складає 4025грн.44коп. У звязку з чим, ТОВ «Порше Лізинг Україна», у звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за договором були надіслані наступні нагадування: перше нагадування від 05.05.2014р. (а.с.32); друге нагадування від 19.05.2014р. (а.с.33); третє нагадування від 05.06.2014р. (а.с.35); третє нагадування від 17.06.2014р. (а.с.37); третє нагадування від 03.07.2014р. (а.с.39); третє нагадування від 17.07.2014р. (а.с.41). Одночасно з третім нагадуванням від 17.07.2014р., [PERSON] та [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору вих. № 00007322 від 17.07.2014р. (а.с.43-44, 47-48). Таке повідомлення/вимога надсилається позивачем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача-1. У випадку неотримання відповідачем-1 вимоги з будь-яких тичин, відповідач вважається належним чином повідомленим на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення. Вимога відповідачем-1 не була отримана, у звязку із закінченням встановленого терміну зберігання та повернулася на адресу позивача 09.08.2015р. (а.с.45,49). Згідно із п.12.13 договору, у випадках, передбачених п.12.6. та 12.12, договір вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони. Оскільки вимога була направлена позивачем 18.07.2014р., то згідно із п.12.13. умов лізингу, договір вважається припиненим 31.07.2014р. Відповідно до п.12.10 Умов лізингу, у будь-якому випадку дострокового припинення дії договору, позивач прямо зберігає право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут, штрафи, витрати на правову допомогу. Відповідно до п.4.1. договору, позивач зберігатиме за собою право власності на обєкт лізингу, в той час, як відповідач-1 матиме право на експлуатацію обєкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати цей договір та вимагати повернення обєкта лізингу). Згідно із п.8.2.3. договору у випадку прострочення сплати лізингового платежу за Договором, до відповідача-1 застосовуються наступні санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених відповідачем-1 відповідності до договору. Відповідно до п.8.6. договору будь-які збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх зобовязань за контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені Контрактом штрафні санкції. У звязку із систематичним порушенням умов договору з боку [PERSON], починаючи з березня 2014 року, несплатою лізингових платежів відповідно до плану відшкодування, позивач домовився від договору і висунув вимогу про сплату [PERSON] заборгованості за договором, а також про повернення обєкта лізингу, про що позивач проінформував відповідача-1 вимогою від 17 липня 2014р. При цьому, у своєму листі позивач встановив строки для сплати заборгованості впродовж 3 днів з дня отримання вимоги, повернення обєкта лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки цього повідомлення. Зважаючи на те, що датою припинення договору є 31 липня 2014р., то останнім днем погашення заборгованості мало бути 04 серпня 2014р., поверненням обєкта лізингу 13 серпня 2014р. Однак, обєкт лізингу в зазначений строк повернено не було, зобовязання з оплати заборгованості за договором не виконані. Згідно із п.13.6 Умов лізингу, якщо позивач не зможе здійснити своє право на вилучення (повернення), як передбачено у п.13, він матиме право на вилучення обєкта лізингу у відповідача-1 в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. 10 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис нотаріуса №1665 про повернення обєкта лізингу (а.с.51). 13 листопада 2014р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення обєкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1665 від 10.10.2014р. (а.с.53-54). 27 лютого 2015 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було примусово вилучено у [PERSON] транспортний засіб марки VW Polo Sedan, рік виробництва 2013р., шасі № XW8ZZZ61ZDG060160, двигун CFN 417706, що підтверджується актом державного виконавця (а.с.55). 02 березня 2015р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.57-58). 02 березня 2015р. саме за сприяння спеціалізованих організацій ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», якими було здійснено супроводження вчинення виконавчого напису, виконавчого провадження, повернення обєкта лізингу, обєкт лізингу було повернуто позивачеві, що підтверджується актом державного виконавця від 27.02.2015р. Відповідно до п.16.1 договору, незалежно від завершення виконання цього контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього контракту, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що з виконанням цього контракту, виплачуються і відшкодовуються виключно відповідачем-1. Отже, позивачу мають бути компенсовані збитки, понесені у звязку з неналежним виконанням умов договору, у розмірі 31568грн.51коп. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме у розмірі 37882грн.21коп., оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, позивач поніс витрати, у звязку із необхідністю звернення до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці позовної заяви про стягнення заборгованості та представництва інтересів позивача. Отже, позивачу мають бути компенсовані збитки, заподіяні у звязку з неналежним виконанням умов договору, у розмірі 5000грн. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме у розмірі 6000грн. оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, реальні збитки, які позивач поніс у звязку з відновленням свого порушеного права становлять 43882грн.21коп.,зазначені збитки підтверджуються підтверджуються наданими позивачем до позовної заяви відповідними доказами (а.с.62-86). Оскільки обєкта лізингу в примусовому порядку було повернуто 27.02.2015р., а також враховуючи характер господарської діяльності позивача, останній поніс збитки, у звязку із несвоєчасним поверненням обєкта лізингу відповідачем-1 та неможливістю протягом того часу, коли обєкт лізингу перебував у відповідача-1, передати обєкт лізингу у повторний лізинг чи продати його. Згідно із п.6.17 Умов лізингу сторони погодили, що у випадку розірвання договору за ініціативою позивача відповідно до п.12 договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користупання обєкта лізингу. Таким чином, [PERSON] зобовязаний компенсувати позивачу упущену вигоду у вигляді місячних платежів за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 17140грн.03коп. Згідно із п.6.3 Умов лізингу позивач та відповідач-1 погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за договором на користь позивача, відображають справедливу вартість обєкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «Креді [PERSON]»), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. Відповідно до п.12.9. договору, у випадку припинення лізингу, відповідач-1 зобовязаний оплатити будь-яку різницю між вартістю обєкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано позивачем в результаті продажу обєкта лізингу) та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до плану відшкодування. 14 вересня 2015 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Порше [PERSON] Україна» було укладено договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля, згідно якого позивач зобовязався поставити ТОВ «Порше [PERSON] Україна» в строк та на умовах, зазначених у цьому договору, а ТОВ «Порше [PERSON] Україна» зобовязалося оплатити та прийняти у власність поставлений позивачем транспортний засіб марки VW Polo Sedan, рік виробництва 2013, шасі № XW8ZZZ61ZDG060160, двигун СFN 417706 (а.с.59-60). Відповідно до п.3.1. договору, ціна автомобіля на дату укладання цього договору складає 190916грн. без ПДВ. Таким чином, дохід від реалізації обєкта лізингу, який фактично отримав позивач складає 190916грн. і саме ця сума є ринковою вартістю обєкта лізингу. Станом на 27 лютого 2015р., що є датою вилучення транспортного засобу, відповідачем-1 залишилися невиплаченими лізингові платежі (не враховуючи заборгованість за користування обєктом лізингу згідно договору за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року) в розмірі, що становить еквівалент у гривні 12353,04 доларів США. Станом на 26 лютого 2015 року (день, що передував дню вилучення транспортного засобу) курс ПАТ «Креді [PERSON]» складав 32грн. за 1 долар США. Таким чином, різниця між вартістю обєкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент повернення обєкта лізингу становить (12353,04 доларів США x 32грн.) 190916грн. та складає 204381грн.28коп. Отже, різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів на момент продажу обєкта лізингу становила 204381грн.28коп. Ця сума підлягає сплаті відповідачем-1 на підставі п.12.9 договору. Таким чином, через порушення своїх зобовязань за договором, відповідач-1 має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат (прямі збитки) та упущеної вигоди, що складає 265403грн.52коп. Договором передбачені штрафні санкції у вигляді фіксованих штрафів у випадку несплати вставлених рахунків у встановлений строк відповідно до п.8.2.2., а також пеня у розмірі 10% річних за кожен день прострочення виконання зобовязання. Відповідно до п.8.2.2. договору, у випадку прострочення сплати платежу до відповідача-1 застосовуються наступні санкції штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані позивачем: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу). Згідно із п.8.2.2. умов лізингу, за порушення своїх зобовязань [PERSON] був зобовязаний сплатити штрафні санкції у розмірі 1612грн.50коп. Відповідно до п. 8.2.1. договору вказано, що у випадку прострочення сплати платежу до [PERSON] застосовуються наступні штрафні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за коден день затримки до моменту повної виплати платежу. Загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем-1 грошових зобов'язань за цим договором складає 571грн.28коп. Згідно із ч.2. ст.625 ЦКУ, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому, три проценти річних відповідно до ст.625 ЦКУ за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем-1 грошових зобовязань за цим договором складає 171грн.39коп. Загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем-1 грошових зобовязань за цим договором складає 2140грн.51коп. Таким чином, з огляду на вищевикладене, відповідач у порушення умов договору зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим за договором виникла заборгованість у розмірі 273924грн.64коп., з яких: основна сума заборгованості за договором фінансового лізингу №00007322 від 14.05.2013р. у розмірі 4025грн.44коп., збитки у розмірі 265403грн.52коп., штраф у розмірі 1612грн.50коп., пеню у розмірі 571грн.28коп., 3% річних у розмірі 171коп.39коп., інфляційні втрати у розмірі 2140грн.51коп. Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст.ст.525,\~526,\~530 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно із ст.ст.610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом\~ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою. Відповідно до ст.533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до\~ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно із\~ст.554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу України. Згідно із ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом\~\~цивільного законодавства. За змістом\~ст.549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а також, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зважаючи на те, що позивачем доведені обставини, які викладені у позовній заяві, натомість відповідачами викладені обставини не спростовані та з урахуванням того, що на виконання ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд знаходить підстави для задоволення позову та присудження до солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 4108грн.87коп., тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача.

Outcome: approved