Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

12.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 13.11.1999 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 1204. В шлюбі народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на сім'ю, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, відповідач зловживає спиртними напоями в результаті чого постійно виникають конфлікти. Спроби зберегти сім'ю не дали позитивного результату. Сім'я існує формально, подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач офіційно не працевлаштований, допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Оскільки, примирення між сторонами не можливе, просить шлюб розірвати, стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Вимогу про визначення місця проживання дітей з матір'ю просила залишити поза увагою та не вирішувати її при ухваленні рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 13 листопада 1999 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 1204 (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 5,6). З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що сторони фактичних шлюбних відносин не підтримують, хоча проживають разом, спільного господарства не ведуть. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача, яка самостійно в достатній мірі не може їх забезпечувати. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, немає стабільного доходу, однак є фізично здоровим, працездатним, інших осіб на своєму утриманні немає, а тому, суд вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн. щомісячно. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2016 року Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дітей віком від 6 до 18 років - 1455 грн., а також, враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника податків інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, який є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні немає, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення [PERSON] повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір та понесені позивачем витрати по оплаті судового збору при зверненні з позовом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved