overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

10.12.2013 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає більше року та не сплачує за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його надійшла заява з проханням справу розглядати у її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду сповіщались в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до затвердженого начальником дільниці з обслуговування житлового фонду №2 комунального підприємства «Деснянське» акту від 23.10.2013 року відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 02.02.2011 року і по теперішній час. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, у зв'язку з чим втратив своє сервітутне право на спірне житло. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

10.12.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 28.02.2009 року у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Син мешкає із матір'ю. Сторони припинили фактичні шлюбні відносини з причини відсутності порозуміння, втрачено почуття любові та довіри між подружжям. Суперечки про місце мешкання дитини не виникає. Просить розірвати шлюб, вважає, що сім'я розпалася остаточно, на примирення не згодна. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 28.02.2009 року у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 52 від 30.07.2009 року, виданим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Сторони припинили фактичні шлюбні відносини з причини відсутності взаємоповаги та порозуміння, втрачено почуття любові та довіри між подружжям. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать їх інтересам. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

10.12.2013 р. позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру № 48 в будинку №1, корпус №4 по вул.Гвардійській в м.Первомайськ Миколаївської області. Підставою позову явилось те, що 13.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу ивказаної квартири. Договір був укладено та зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі, а не нотаріально, хоча всі умови договору сторонами були виконані, та вказана квартира була зареєстрована за ним на праві власності в Первомайському МБТІ, але зараз він позбавлений можливості подальшого оформлення вказаної квартири, так як угода не була нотаріально посвідчена, а відповідачс ухеляеться від нотаріального оформлення. У судове засідання позивач не з’явився, надав заяву в якій підтримав позов та просив його задовольнити, а справу розглядати без нього. [PERSON] в судове засідання не з’явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, а позов визнає. Первомайська філія Південної товарної біржі надала заяву з проханням слухати справу у відсутність представника, а рішення прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із копії договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6510 від 13.09.2001року видно, що на Первомайській філії Південної Товарної Біржі було укладено договір купівлі-продажу квартири № 48 в будинку №1, корпус №4 по вул.Гвардійській в м.Первомайськ Миколаївської області, між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а відповідач в своїй заяві позов визнав повністю, а тому суд знаходить позовні вимоги доведеними. Таким чином, так як ст.47 ч.2 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилась від нотаріального оформлення угоди, суд в праві за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною, а враховуючи вищевикладене суд знаходить, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст. 242, 227 ч.1, 224 ЦК України ( в редакції 1963 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

10.12.2013 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно до повноліття дітей. Рішення в межах платежів за один місяць просила піддати негайному виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 16 вересня 1995 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На цей час сторони однією сім'єю не проживають, діти залишилися проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач працездатний, його місце роботи та розмір заробітку позивачці невідомий. Аліменти за іншими виконавчими листами відповідач не сплачує. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Також зазначила, що працює на ВАТ «Турбоатом» лаборантом та отримує середню заробітну плату в розмірі 1800 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів в розмірі 1300 грн., тобто 650 грн. на кожну дитину. Також зазначив, що працює на ДП «Електроважмаш», отримує заробітну плату 4000 грн. на місяць. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 7). На цей час сторони разом не проживають, неповнолітні діти залишилися мешкати разом з позивачкою (а.с.15). Сторони працюють, позивачка отримує середню заробітну плату в розмірі 1800 грн., відповідач - 4000 грн. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 650 грн. на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 10 грудня 2013 року. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] суд відмовляє, за недоведеністю позивачкою своїх позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

10.12.2014 [PERSON] звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 11.08.1990 року, актовий запис за № 15. Від шлюбу мають двох спільних дітей: донька - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Між ними втрачені почуття порозуміння та взаємоповаги. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, (а.с.13-14), через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.15), подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначено, що позовні вимоги визнає (а.с.16). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 1990 року в Поболовській сільській раді Рогачівського району Гомельської області, актовий запис № 15 (а.с.4). Фактично шлюбні відносини на даний час припинено. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

10.12.2014р. до суду подано цю заяву, в якій вказано, що заявник за національністю є поляком. Однак у свідоцтві про його народження національність його батька, [PERSON] зазначена як українець замість поляк, оскільки батьки боялися переслідувань з боку влади. Той факт, що заявник за національністю поляк підтверджується архівною довідко № 06-2081/7 від 01.10.2014р. про те, що в метричній книзі про народження по Погребищенському римсько-католицькому костелу батько народився [INFO]. в містечку Плисків від батьків міщан [PERSON] та [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що батько [PERSON] був поляком, народився в містечку Плисків від батьків міщан [PERSON] та [PERSON], ходив до польської школи, однак у свідоцтві про народження його національність зазначено як українець, оскільки вони боялися переслідувань з боку органів влади. В метричній книзі за 1989 рік та за 1901р. зроблено запис про хрещення в Погребищенському римсько-катольцькому костелі батькової сестри [PERSON], [INFO] та брата [PERSON], 1905 р. н. Представник заявника [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] підримав заявлені вимоги, пояснив, що за ступенем споріднення є поляком, наявні всі докази, що його пращури поляки. Та вказав, що в с. Плисків на їх вулиці проживають поляки. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо підтримали заявлені вимоги та підтвердили пояснення заявника та зацікавленої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно якої, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки вимоги заявника знайшли своє повне і всебічне підтвердження в ході розгляду справи і підтверджуються документами прилученими до матеріалів справи: архівною довідкою № 06/2081/7 від 01.10.2014 (а. с. 10), архівною довідкою № 06-2308/7 та № 06-2309/7 від 30.10.2014р. (а. с. 9, 11), архівною довідкою № 06-2330 від 05.11.2014р. (а. с. 12). Іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику повноцінно здійснювати своє право власності, що порушує його майнові права, тому його необхідно встановити на підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-30 00:00:00

10.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області, актовий запис № 152. Свої вимоги мотивує тим, що 08.09.2000 року вони з [PERSON] уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їхньої дитини. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. [PERSON] суду пояснила, що дійсно 08.09.2000 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних відносин не підтримують та зберігати сім'ю наміру не мають. Тому згодна на розірвання шлюбу з [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин і зберігати сім'ю наміру не має, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

10.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що для реалізації права власності на належну йому земельну ділянку, яка розташована в с.Мелешків Гайсинського району, йому необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 053576 від 05.07.2001 року, площею 1,73 га, після смерті [INFO]. матері [PERSON], де її ім`я помилково записано «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явився, подав до суду заяву про підтримання вимог заяви та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 15). Представник Держземагенства у Гайсинському районі в судове засідання не з'явився, письмово не заперечував проти задоволення заявлених вимог, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 16). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 053576 від 05.07.2001 року, площею 1,73 га, виданий на ім'я [PERSON], належить його матері [PERSON], померлій [INFO]. Зазначені правовідносини регламентуються п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження цієї особи або паспорті. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] за яким у віці 70 років померла [PERSON] (а.с. 8); - копією сертифіката на право на земельну ділянку серії РН № 053576 від 05.07.2001 р. виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

10.12.2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 11.12.2008 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління, актовий запис № 1023. При цьому позивач посилається на те, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та шлюбні стосунки між сторонами припинилися. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Клопотання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу не заявляла. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. В поданих заявах обидві сторони посилались на те, що їх мирне урегулювання спору є наслідком їх попередньої домовленості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 1023. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER].Після укладання шлюбу дружині змінено прізвище на [PERSON]. Від шлюбу в сторін є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Сторони не підтримують шлюбні відносини з грудня 2013 року, будь-які стосунки не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер, майнового спору між ними немає. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

10.12.2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що [INFO] року помер [PERSON]. На випадок своєї смерті він залишив заповіт, відповідно до якого заповів належну йому квартиру позивачці. Але протягом строку встановленого законодавством вона не звернулась до нотаріальної контори оскільки не знала про існування заповіту, а знайшла його тільки в листопаді місяці 2014 року. У зв'язку з цим просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач до судового засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, але до суду надав заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, враховуючи думку позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області від 30 квітня 2014 року серія [NUMBER].(а.с.10) На випадок своєї смерті [PERSON] 25 серпня 2010 року склав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON], [INFO].(а.с.8) Протягом строку встановленого законодавством позивачка не звернулась до нотаріальної контори оскільки не знала про існування заповіту, а знайшла його тільки в листопаді місяці 2014 року. Згідно повідомлення Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області №3056/01-16 від 17 грудня 2014 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини до Балаклійської державної нотаріальної контори - не звертався. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд визнає поважними причинами пропуску [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини, а тому її вимога про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved