Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

12.03.2018 року головний лікар ЖОПЛ №2 звернувся із заявою до суду та просить призначити госпіталізацію на примусових умовах у відділенні зі звичайним режимом нагляду відносно пацієнтки [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS] до психіатричної лікарні №2 без її згоди, до вирішення опікуном соціальних проблем хворої, мотивуючи тим, що остання поміщена до психіатричного закладу по направленню рай психіатра та заяви родича опікуна, з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, безперервно - прогрідієнтний тип перебігу, апато - дисоціативний тип дефекту, галюцинаційно-параноїдний синдром. В судовому засіданні представник лікарні вимоги заяви підтримала. Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] пояснила, що не бажає лікуватись. Опікун [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора та особи, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26.07.2017 року у справі №286/3168/17, яке набрало законної сили, [PERSON] рішенням суду від 08.08.1975 року визнано недієздатною та рішенням суду від 20.02.2014 року над нею встановлено опіку та призначено її опікуном [PERSON]. З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 12.03.2018 року видно, що [PERSON] на даний час потребує стороннього нагляду, догляду та контролю за прийомом ліків у зв'язку з хронічним психічним розладом. В результаті ненадання даної допомоги для здоров'я пацієнтки буде мати негативні наслідки. Комісія вважає доцільним госпіталізувати пацієнтку у заклад на умовах примусової госпіталізації до вирішення опікуном соціальних питань хворої. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомлюваної згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психіатричного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку можливе лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі ст. ст. 13,14,17 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved