Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

12.01.2016 р. [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] (26.07.2000 р. н.), сина [PERSON] (29.03.2004 р. н.), сина [PERSON] (26.02.2010 р. н.) у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 (сімсот) гривень 00 копійок, на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В своєму позові позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в шлюбі, але тривалий час не проживають разом. Від шлюбу мають спільних дітей. Діти мешкають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Позивач вказує на те, що важко утримувати дітей, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, тому позивач змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. У судове засідання позивач не зявився, від 18.04.2016 р. надіслав до суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив суд стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання сина [PERSON] (29.03.2004 р. н.), сина [PERSON] (26.02.2010 р. н.), у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 (сімсот) гривень 00 копійок, на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначив, що донька [PERSON] (26.07.2000 р. н.) проживає з відповідачем та знаходиться на його утриманні, у звязку з чим позовні вимоги підтримує лише в частині стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання синів [PERSON], [PERSON] та просив суд задовольнити їх повністю. Крім того, позивач просив суд розглядати справу в його відсутність (а. с. 28). Відповідач в судове засідання не зявився, від 18.04.2016 р. надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, просив суд розглядати справу в його відсутність. Також, зазначив що донька [PERSON] (26.07.2000 р. н.), проживає з ним та знаходиться на його утриманні (а. с. 29). У звязку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки засновані та доведені матеріалами справи. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія І-ЖД №246384, виданої виконавчим комітетом Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області від 17.12.2015 р., шлюб між позивачем і відповідачем зареєстровано 06.11.2000 р. (а. с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (26.07.200 р. н.), [PERSON] (29.03.2004 р. н.), [PERSON] (26.02.2010 р. н.), їх батьком вказаний [PERSON] відповідач по справі (а. с. 4, 5). З довідки №34 від 11.01.2016 р., виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області вбачається, що діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні (а. с. 7). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах ст. 21 Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, відповідно до ст. 24 Конституції України. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків , передбачених ч. 2 ст. 51 Конституції України і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до розяснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про їх народження та не заперечувалося відповідачем. Проживаючи окремо, відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивача на утримання дітей до їх повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на викладене, на стан здоров'я і матеріальне становище дітей, приймаючи до уваги обов'язок батька дітей утримувати своїх дітей, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати аліменти з батька неповнолітніх [PERSON], [PERSON] на користь позивача на утримання дітей в розмірі по 700,00 (сімсот) гривень 00 копійок на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved