Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

10.11.2017 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про надання [PERSON] додаткового строку, необхідного для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 24.04.2007 року. З позовної заяви вбачається, що 24.04.2007 року померла тітка позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Перемоги, 244. 19.09.2017 року позивач звернулась до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки [PERSON] було пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В встановлений строк позивач не звернулась до нотаріуса, так як в неї були відсутні всі необхідні документа, а саме свідоцтво про смерть спадкодавця. Крім того. [PERSON]О протягом тривалого часу проживала в м. Хмельницькому, вона не мала змогу повернутись в м. Кілія для прийняття спадщини за заповітом. На підставі зазначеного позивач просить надати їй додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 24.04.2007 року. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак від неї надійшла заява, відповідно до якої вона просить здійснити розгляд справи за її відсутності, а також зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, відповідно до якої просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідачів суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України\~ суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази, судом достовірно встановлено: З свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 24.11.1988 року державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори [PERSON]М, зареєстрованих в реєстрі за № 2628, № 2630, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], померлого 21.06.1947 року, [PERSON], померлої 11.04.1959 року, та є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Перемоги, 244. 24.04.2007 року померла [PERSON], про що 24.04.2007 року складено відповідний актовий запис № 135, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 481196, виданого 28.03.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 11.07.2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2778, відповідно до якого все своє майно, яке буде належати спадкодавцю на ден смерті, де б воно не знаходилось, з чого б не складалось, вона заповіла [PERSON]. В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до інформаційного листа № 572/01-16 від 19.09.2017 року, наданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] зверталась до нотаріуса для оформлення спадщини, а саме на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 24.04.2007 року, однак їй було відмовлено у звязку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 24.04.2007 року, згідно ст. 1235 ЦК України та пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини з поважних причин. Відповідно ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 24.04.2007 року.

Outcome: approved