Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

11 січня 2020 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до ТОВ «ТК «Ромашка Трейд» і просив стягнути із відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 8 506 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 30 липня 2019 року і по день постановлення судом рішення у даній справі, а також моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що з 12 березня 2019 року по 29 липня 2019 року працював на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції в ТОВ «ТК «Ромашка Трейд» та був звільнений з роботи за власним бажанням. Однак, при звільненні з ним не було проведено повний розрахунок по заробітній платі. З наказом про звільнення його не було ознайомлено та про нараховані суми, належні йому до виплати відповідачем, не було повідомлено. Крім того, трудову книжку йому не було видано в день звільнення, а видано лише в серпні місяці 2019 року. Крім того, відповідач на його неодноразові звернення, так і не надав інформації про суму, належну до виплати, та про терміни розрахунків по заробітній платі. Лише після звернення його представника із адвокатським запитом до відповідача про надання інформації та копій документів, необхідних для розрахунку суми заборгованості та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, останній через Укрпошту 19 грудня 2019 року направив йому 4 544 грн. Однак, на думку позивача, ця сума не є повним розрахунком відповідача із ним по заробітній платі. Так, позивач вважає, що за період його роботи у відповідача (з 12 березня 2019 року по 29 липня 2019 року) до сплати йому підлягало - 20 250,00 грн. (2250,00 грн. за березень 2019р. + 4500,00 грн. за квітень 2019р. + 4500,00 грн. за травень 2019р. + 4500,00 грн. за червень 2019р. + 4500,00 грн. за липень 2019р.), оскільки при прийомі на роботу до відповідача йому було зазначено, що його заробітна плата буде становити 4 500 грн. після відрахування обов`язкових платежів і внесків. З врахуванням сплаченої йому через касу відповідача заробітної плати за березень 2019 року - 1 800 грн., за квітень 2019р. - 2 700 грн., за травень 2019р. - 2 700 грн., та перерахованої 19.12.2019 року суми - 4 544 грн., борг відповідача перед ним по заробітній платі становить 8 506 грн. (20 250 грн. - 11 744 грн. (1 800 грн. + 2 700 грн. + 2 700 грн. + 4 544 грн.). А тому на підставі зазначеного, позивач просить виплатити йому невиплачену заробітну плату в сумі 8 506 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 30 липня 2019 року і по день постановлення судом рішення у даній справі, а також моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Представник позивача [PERSON] - адвокат Андрощук Л.С. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності, письмовий відзив на позов не подав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2020 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 12 березня 2019 року по 29 липня 2019 року працював на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції в ТОВ «ТК «Ромашка Трейд», згідно трудової книжки від 13.08.1973 року. Наказом керівника підприємства [PERSON] за № 60 К від 27.07.2019 року з 29.07.2019 року [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України, тобто розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Однак у зазначеному наказі відсутній підпис [PERSON] про ознайомлення з наказом про звільнення. Окрім того, трудову книжку йому не було видано в день звільнення, а видано лише в серпні місяці 2019 року, про що свідчить книга обліку руху трудових книжок ТОВ «ТК «Ромашка Трейд» та акт про встановлення факту від 02.08.2019 року. При звільненні з позивачем було проведено неповний розрахунок по заробітній платі та відповідач на неодноразові звернення позивача, не надав інформації про суму, належну до виплати, та про терміни розрахунків по заробітній платі. Та останній розрахунок відповідачем було проведено через Укрпошту 19 грудня 2019 року в сумі 4 544 грн. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Судом встановлено, що відповідач, оформивши 29 липня 2019 року звільнення позивача, не видав йому трудову книжку та порушив обов`язок із проведення з працівником розрахунку. Остаточний розрахунок не проведено і на дату ухвалення рішення по даній цивільній справі. За період роботи [PERSON] у відповідача (з 12 березня 2019 р. по 29 липня 2019 р.) до сплати йому підлягало - 21 220,00 грн. (за березень 2019р. - 3 220,00 грн. /(4 600,00 : 20) х 14 = 3 220,00/ + за квітень 2019р. - 4 600,00 грн. + за травень 2019р. - 4 600,00 грн. + за червень 2019р. - 4 600,00 грн. + липень 2019р. - 4 200,00 грн. /(4 600,00 грн. : 23) х 21 = 2 400,00). З наданих суду відповідачем доказів вбачається, що фактично [PERSON] було виплачено 14 462,14 грн. заробітної плати та 1 444,23 грн. компенсації за невикористану відпустку (за березень 2019р. - 2 592,10 грн. + за квітень 2019р. - 3 703,00 грн. + за травень 2019р. - 3 703,00 грн. + за червень 2019р. - 1 364,27 грн. + поштовим переказом від 19.12.2019р. - 4 544,00 грн., з яких: 3 099,77 грн. заробітна плата, 1 444,23 грн. компенсація за невикористану відпустку). Таким чином, відповідач не доплатив [PERSON] 6 757,86 грн. (21 220,00 - 14 462,14) заробітної плати, належної йому при звільненні. Аналіз норм ст.ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Середній заробіток працівника за затримку розрахунку при звільненні згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число робочих відпрацьованих днів. Згідно роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи, що 29 липня 2019 року [PERSON] був звільнений, сторонами не заперечується, те, що для розрахунку суд бере заробітну плату за останні повні відпрацьовані позивачем місяці перед звільненням, тобто за червень та травень 2019 року. Розмір заробітної плати [PERSON] в травні 2019 року склав 4 600,00 грн., в червні 2019 року склав 4 600,00 грн. Отже, розмір середньоденної заробітної плати складає 230,00 грн. (4 600,00 + 4 600,00) : (22 + 18) = 230,00 грн.). [PERSON] було звільнено з роботи 29 липня 2019 року, а повний розрахунок по заробітній платі з ним не було проведено на момент постановлення судом рішення у даній справі, тому кількість днів затримки розрахунку при звільненні [PERSON] становить 180 робочих днів (2 дні у липні 2019 р. + 21 день у серпні 2019 р. + 21 день у вересні 2019 р. + 22 дня у жовтні 2019р. + 21 день у листопаді 2019 р. + 21 день у грудні 2019 р. + 21 день у січні 2020 р. + 20 днів у лютому 2020р. + 21 день у березні 2020 р. + 10 днів у квітні 2020р.). Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 41 400,00 грн. ( 230,00 грн. х 180 дні = 41 400,00 грн.). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року, справа № 761/9584/15-ц, провадження № 14-623цс18 відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором. - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Приймаючи таке рішення, суд акцентує увагу на позицію відповідача щодо відсутності будь-яких заперечень та ненадання жодних пояснень по суті причин затримки виплати позивачу розрахункових сум у зв`язку із його звільненням з метою надання оцінки наявності або відсутності вини підприємства для підтвердження або спростування підставності застосування до спірних відносин сторін положення ст.117 КЗпП України. Згідно ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що дійсно при звільненні позивач зазнав моральних страждань, які виявились у втраті ним нормальних життєвих зв`язків, у додаткових зусиллях для організації свого життя, необхідності в судовому порядку захищати своє порушене право. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що достатньою компенсацією позивачу на відшкодування моральної шкоди буде сума коштів в розмірі 5 000 грн. Крім того, при подачі позову позивач [PERSON] звільнявся від сплати судового збору, а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 2 522 грн. 40 коп. (840 грн. 80 коп. + 840 грн. 80 коп. + 840 грн. 80 коп. - за три вимоги немайнового характеру). Згідно ч.2 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved