Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

11 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є непрацездатною особою, інвалідом ІІІ групи. З 13 вересня 2013 року її прийнято на тимчасове проживання до Кам'янського стаціонарного відділення, у зв'язку із чим з її пенсії відраховується 75% на рахунок територіального центру соціального обслуговування. Інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Її доньки [PERSON] та [PERSON] матеріальної допомоги добровільно не надають. Посилаючись на те, що її власної пенсії недостатньо для забезпечення життєвих потреб та додаткових витрат на лікування, харчування та догляд, просила стягнути з відповідачок аліменти у розмірі 30% заробітку (доходу) щомісячно на її утримання. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідачки вказали, що позов визнають частково. В минулому судовому засіданні відповідачки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що не мають можливості надавати матері допомогу через скрутне матеріальне становище та стан здоров'я; вказали, що крім соціальних виплат, не мають інших джерел доходів. Посилаючись на те, що їх матір хоча й досягла пенсійного віку, не звертається за призначенням пенсії, погодились сплачувати на утримання останньої аліменти в розмірі по 200 грн кожна. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Позивачка [PERSON] є матір'ю відповідачок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми і проживають окремо. Зазначені факти визнаються всіма особами, які беруть участь у справі, а тому суд вважає їх встановленими. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків; згідно із ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Позивачка є інвалідом ІІІ групи безстроково, що підтверджується пенсійним посвідченням (а. с. 6) і висновком ЛКК № 30 від 17 січня 2014 року (а. с. 10) та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої, згідно довідки управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області № 2087/05 від 23 травня 2014 року, за травень 2014 року склав 264 грн 10 коп. (а. с. 11). Згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Отже, позивачка є непрацездатною особою. Згідно наказу територіального центру соціального обслуговування Очаківського району № 90 від 09 вересня 2013 року (а. с. 8), з 13 вересня 2013 року позивачку прийнято на тимчасове проживання до Кам'янського стаціонарного відділення. Як вбачається із заяви позивачки від 01 жовтня 2013 року на ім'я начальника ПФУ (а. с. 9), з її пенсії відраховується 75% на рахунок територіального центру соціального обслуговування. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При визначенні розміру аліментів судом враховується те, що, відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно довідки до акту МСЕК від 02 липня 2014 року (а. с. 42), відповідачка [PERSON] є інвалідом ІІ групи. З медичної карти стаціонарного хворого від 06 червня 2014 року вбачається, що остання з 20 травня по 06 червня 2014 року знаходилася на стаціонарному лікуванні з діагнозом «цукровий діабет, тип 1, тяжка форма» (а. с. 39). Довідкою ПФУ Малиновського району м. Одеси підтверджується той факт, що відповідачка [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 949 грн щомісячно (а. с. 43). Як вбачається з довідки Граденицького сільського голови Біляївського району Одеської області, відповідачка [PERSON] є одинокою матір'ю, до складу сім'ї входить син [PERSON], [INFO], сім'я малозабезпечена (а. с. 53). Згідно довідки Біляївського УПСЗН Одеської області, відповідачка [PERSON] отримує допомогу одиноким матерям в розмірі 643 грн щомісячно (а. с. 55). Виходячи із встановлених обставин та вимог закону, суд дійшов висновку, що аліменти у розмірі 30% заробітку (доходу), про стягнення яких просить позивачка, є надто завищеною і це порушуватиме інтереси відповідачок. Суд вважає, що з останніх слід стягувати аліменти на утримання матері щомісячно в сумі по 200 грн щомісячно, з якою вони погодились. Це відповідатиме засадам справедливості та розумності. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Сторонам суд роз'яснює, що згідно із ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачок в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial