Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

11.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року, мотивуючи тим, що через відсутність в Управлінні державної міграційної служби України в Миколаївській області даних про його реєстрацію та проживання на території України станом на вище згадану дату він не може отримати паспорт громадянина України. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив встановити факт його постійного проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року. Суду пояснив, що він народився 28.03.1983 року в м. Миколаєві і з того часу постійно проживав на території України. Навчався в ЗОШ №55 м. Миколаєва. В силу сімейних обставин, після досягнення повноліття паспорт не отримав. В звязку з відсутністю документів, що підтверджують факт його реєстрації та постійного проживання на території України на визначені законодавцем дати йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України, зважаючи на що звернувся з даною заявою до суду. Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області [PERSON] в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала пояснення та заяву про розгляд справи за її відсутності, проти встановлення факту постійного проживання заявника у неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] народився 28.03.1983 року в місті Миколаєві, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-ФП №340316 від 06.07.1983 року. Відповідно до довідки Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 13.06.2018 №5156 останній є особою без громадянства. Згідно довідки Миколаївської гімназії №4 від 02.07.2018 року №295 заявник з 01.09.1990 року по 16.06.1999 року навчався в ЗОШ №55 м. Миколаєва. Згідно довідки ВСП «ПТУ №4 МК НУ «ОЮА» №131 від 07.05.2018 року заявник з 01.09.1999 року по 29.06.2001 року навчався в ПТУ №4 за спеціальностями штукатур, лицювальник-плиточник. Відповідно до довідки ОСББ №314 від 02.07.2018 року заявник проживає за адресою: [INFO] з 26.08.1986 року по даний час. Згідно довідки ОСББ №313 від 02.07.2018 року заявник проживав зі своєю матірю [PERSON] за вищевказаною адресою з 26.08.1986 року по день її смерті - 01.04.2018 року Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник навчався з ним в одній школі, а тому йому достовірно відомо, що він народився та все своє життя проживав на Україні, не є громадянином іншої держави, на проживання до інших держав не виїжджав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] теж підтвердив вищевказані обставини. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року. Наявні в справі документи та пояснення свідків підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року заявник в неповнолітньому віці постійно проживав на території України. Встановлення вказаного факту має для [PERSON] юридичне значення, адже від цього залежить визнання належності його до громадянства України та можливість отримання паспорта.

Outcome: approved