Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

10 червня 2015 року позивач ,прокурор Дунаєвецького району Хмельницької області звернувся до суду з уточненими позовними вимогами в інтересах територіальної громади Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області до [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області, [PERSON], третя особа: відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування запису про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку. На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № 726/2006-р від 22.08.2006 надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради. 28 року 2007 головою [PERSON] райдержадміністрації видано розпорядження №522/2007-р «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність громадянам на території Рахнівської сільської ради», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для передачі у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарство із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради, та передано у власність. На підставі вказаного розпорядження 01.08.2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] серії ЯЕ №020690, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010775300156. Водночас, передача земельної ділянки у власність відбулася з порушенням вимог Земельного кодексу України та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно з ч. ч. 1, 9, 10 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої, влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 7 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Отже, земельним законодавством встановлено, що за рахунок земель резервного фонду виділяються земельні ділянки виключному переліку осіб, а саме громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Згідно інформації відділу Держземагентства у [PERSON] районі №8-2211-0.4-2473/2-15 від 19.05.2015, [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 28 травня 2007 року № 522/2007, видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,00 га (рілля) у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради. Згідно інформації Рахнівської сільської ради № 93 від 03.06.2015 та №94 від 04.06.2015 року факт реєстрації або постійного проживання на території Рахнівської сільської ради [PERSON] не встановлено, у соціальній сфері громадянка не була зайнята і не працює і між [PERSON] та Рахнівською сільською радою VI скликання угоди щодо виконання робіт, надання послуг співробітництва не укладались, будь-які зобов'язання не виконувались. Згідно інформації комунальної установи [PERSON] районної ради «Трудовий архів» №01-25/17 від 27.05.2015, у фонді №33 по колгоспу «Аврора» с. Рахнівка Дунаєвецького району Хмельницької області, в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та нарахування заробітної плати колгоспника, дані на [PERSON] відсутні. Також встановлено з інформації наданої товариством з обмеженою відповідальністю «Аврора» с. Рахнівка у протоколах правління СВК «Аврора» за 2000 - 2001 роки, в наказах директора ТОВ «Аврора» с.Рахнівка за 2001 - 2003 роки прізвище [PERSON] на зарахування мінімуму вихододнів та надання відпусток за відпрацьований рік не зазначається. Таким чином, землі резервного фонду передані особі, яка не відноситься до соціальної сфери життя села, не була членом сільськогосподарського підприємства і навіть не проживає у цьому населеному пункті. Згідно пункту «г» частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно пунктів «а» та п. «в» статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, а також визнання реєстрації недійсною. Відповідно до вимог статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Зважаючи на те, що відповідачем спірний державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Даний спір стосується інтересів територіальної громади Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на її території та завдається шкода невизначеному колу осіб - членам територіальної громади Рахнівської сільської ради, а саме громадянам, які відповідно до законодавства мають право на отримання у власність земельних ділянок із резервного фонду. Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. З огляду на викладене, прокуратура Дунаєвецького району звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі територіальної громади Рахнівської сільської ради. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання протиправного вибуття з державної власності земельної ділянки, яка не могла бути передана у власність, оскільки відноситься до земель резервного фонду, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України. В судовому засіданні прокурор Дунаєвецького району Хмельницької області [PERSON] підтримав заявлений позов в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник територіальної громади Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району [PERSON] позов підтримала і пояснила, що територіальна громада не ініціювала питання перед прокурором про звернення до суду з даним позовом, оскільки сільська рада не розглядає заяви громадян про виділення земельних ділянок за межами населеного пункту с. Рахнівки і такі заяви від громадян не надходили. Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації Хмельницької області [PERSON] позов не визнала і в задоволенні просила відмовити, оскільки відповідачка [PERSON] отримала земельну ділянку як громадянка України за її заявою для ведення особистого селянського господарства відповідно до вимог ст.ст.116, 121 ЗК України і відношення відповідачка [PERSON] до соціальної сфери немає. Представники відповідачки по довіреності [PERSON], [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову пояснивши суду, що відповідачка [PERSON] отримала земельну ділянку відповідно до вимог Земельного кодексу України і зокрема статті 121 ЗК України. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № 726/2006-р від 22.08.2006 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради, а потім розпорядження голови [PERSON] РДА затверджено було проект землеустрою. На підставі даних розпоряджень видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Дана земельна ділянка не виділялася їй відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» і відповідачка не підпадала під дію цього указу, а тому земельну ділянку отримала правомірно. Представник третьої особи [PERSON] позов прокурора не підтримав і просив відмовити в його задоволенні, оскільки відповідачка, як всі громадяни України, мала право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що передбачено Земельним кодексом України в розмірі до 2,0 га. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, представника третьої особи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог п. «а» ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Частиною 1 ст. 116 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно зі статтею 121 Земельного кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності у таких розмірах: - для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин визначені ст. 12 ЗК України, де зокрема зазначено що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, організація землеустрою (п.п. а, б, в, д ст. 12 ЗК України). Повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин передбачені ст. 17 ЗК України. Позивачем на підтвердження позовних вимог зазначено, що відповідачці [PERSON] надано земельну ділянку з резервного фонду як працівнику соціальної сфери з посиланням на частини 1, 9, 10 ст. 25 Земельного кодексу України , де зазначено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю), а також на п. 7 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 ,яким встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Оскільки з інформації Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району, яка є в матеріалах справи видно, що факт реєстрації або постійного проживання на території Рахнівської сільської ради [PERSON] не встановлено, у соціальній сфері громадянка не була зайнята і не працює і між [PERSON] та Рахнівською сільською радою VI скликання угоди щодо виконання робіт, надання послуг співробітництва не укладались, будь-які зобов'язання не виконувались, а тому відповідачці земельна ділянка передана у власність з порушенням вимог Земельного кодексу України та указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995р. Однак з таким твердженням позивача погодитися не можна і вони суперечать встановленим в судовому засіданні обставинам справи та наведеним доказам. Судом встановлено, і це підтверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рахнівська сільська рада (за межами населеного пункту) за 2006 рік, що відповідачка [PERSON] 24 липня 2006 року звернулася з заявою до голови [PERSON] райдержадміністрації про надання земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами с.Рахнівка на території Рахнівської сільської ради, яку зареєстровано 14.08.2006р. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № 726/2006-р від 22.08.2006 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради. Рішенням восьмої сесії сільської ради У скликання від 19 березня 2007 року № 3-8/2007 р. Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області надано позитивний висновок щодо передачі у власність земельних ділянок резервного фонду для ведення особистого селянського господарства громадянам : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2,00 га. Рішенням восьмої сесії районної ради У скликання від 27 квітня 2007 року № 35-8/2007 надано позитивний висновок щодо надання вищезазначеним громадянам у приватну власність земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради згідно додатку. 28 травня 2007 року головою [PERSON] райдержадміністрації видано розпорядження №522/2007-р «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність громадянам на території Рахнівської сільської ради», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для передачі у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарство із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради, та передано у власність. На підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації № 522/2007-р від 28.05.2007 року [PERSON] 01 серпня 2007р. видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №020690 площею 2,00 га, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010775300156, кадастровий номер земельної ділянки 6821887600:04:005:0116. Враховуючи наведене, та ті обставини, що відповідачка [PERSON] в установленому законом порядку набула право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду і відповідно до вимог ст. ст.22, 116, 121 Земельного кодексу України і [PERSON] районна державна адміністрація Хмельницької області правомірно і в межах своєї компетенції прийняла розпорядження про відведення земельної ділянки, передачу її у власність та видачу [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку, а тому відсутні підстави для визнання цих розпоряджень незаконними та скасування і визнання недійсним виданого на їх підставі державного акту про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації державного акта.. Частинами 1, 2 ст. 84 ЗК України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації відповідно до закону. Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року N 122 райдержадміністраціям надано повноваження щодо виділення в натурі земельних ділянок громадянам-власникам земельних часток (паїв) із земель резервного фонду. Встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району за межами населеного пункту, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі і даними, що містяться в оскаржуваному державному акті на право власності на цю земельну ділянку від 11.08.2007 року, тобто дана земельна ділянка не перебуває у комунальній власності Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району, а перебуває в розпорядженні [PERSON] районної державної адміністрації. Прокурор пред'явив позов в інтересах територіальної громади Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області,яка відповідно до наведених вище норм матеріального права, не має повноважень на розпорядження землею, яка знаходиться за межами населеного пункту Рахнівської сільської ради, тобто її інтереси як позивача по даній справі не порушені. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. За змістом ч. 2 ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. В порушення наведених норм процесуального закону, прокурор пред'явив позов в інтересах територіальної громади Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, не навівши доказів підтвердження обставин щодо порушення прав та інтересів останньої у зв'язку з видачею державного акта на землю на ім'я [PERSON] А тому, враховуючи дані обставини, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed