Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

11 лютого 2016 року виконавчий комітет Нововолинської міської ради звернувся в суд в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. З 19 березня 2012 року неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей у зв'язку із систематичним залишенням місця постійного проживання та навчання. З цього ж приводу він неодноразово перебував у притулку для дітей в м.Рожище та в центрі соціально-психологічної реабілітації у м.Ковель. За результатами проведеної роботи працівниками вказаних закладів встановлено, що поведінка неповнолітнього [PERSON] є неадекватною, дитина потребує обстеження у лікаря психіатра, про що було проінформовано його матір [PERSON] та рекомендовано провести таке обстеження. Проте відповідач не виконала вказаних рекомендацій, що свідчить про її байдужість до стану здоров'я дитини. 04 вересня 2015 року працівниками служби у справах дітей, спільно з працівниками кримінальної міліції у справах дітей Нововолинського МВ УМВС під час проведення рейду «Урок» було виявлено, що неповнолітній [PERSON] не приступив до навчання у новому навчальному році та не є учнем жодного навчального закладу. Працівниками служби неодноразово проводилась профілактична бесіда з матір'ю неповнолітнього, наголошувалось про обов'язковість здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, однак вона відмовилась влаштовувати сина на навчання у школу. Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків за ст.184 КУпАП. Крім того, 15 січня 2016 року питання щодо виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків слухалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за участю матері неповнолітньої дитини, де їй вкотре було наголошено на неналежному вихованні сина та запропоновано здати документи дитини у загальноосвітню школу №5 м.Нововолинська. Проте відповідач відмовилась та наполягала влаштувати сина в інтернатний заклад, мотивуючи, що не має впливу на сина та згідна, щоб її позбавили батьківських прав відносно нього. Враховуючи ці обставини, позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватись дитина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача Думич І.О. позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав, пояснила, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини та не проводить роботу з тим, щоб дитина здобула освіту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що за неповнолітнім сином доглядає, годує та одягає, батьківські обов'язки виконує належним чином, всіляко піклується про нього, однак не має впливу щодо його поведінки, так як виховує сина самостійно без батька. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно сина [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є головним спеціалістом управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради. До неї неодноразово надходила інформація, що син відповідача [PERSON] пропускає школу, не ночує вдома, мав приводи в міліцію щодо неналежної поведінки. Згодом їй стало відомо, що неповнолітня дитина взагалі не відвідує школу, а його матір забрала зі школи документи [PERSON]. Свідок [PERSON] вказала на те, що неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей з 2012 року у зв'язку із систематичним залишенням місця постійного проживання. Крім того, в грудні 2014 року відповідач [PERSON] забрала документи неповнолітнього сина із Суходільської середньої школи, і з того часу він ніде не навчається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює головним спеціалістом центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді при Нововолинській міській раді. Вказала, що протягом 2015 року відповідач [PERSON] була проінформована про необхідність здобуття її неповнолітнім сином [PERSON] повної загальної середньої освіти, неодноразово з нею проводились профілактичні бесіди з цього приводу та було надано інформацію про існуючі освітні заклади. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], думку прокурора, який заперечив щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно роз'яснень, викладених у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із копії листа начальника управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради №1047/01-21 від 28.09.2015 року, неповнолітній [PERSON] у 2015-2016 навчальному році не приступив до навчання, особова справа дитини знаходиться у матері [PERSON], у зв'язку з чим управління освіти просить сприяння служби у справах дітей у залученні неповнолітнього до навчання (а.с.10). Із довідки, виданої Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області №81 від 20 січня 2015 року слідує, що неповнолітній [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, також в ході проведення перевірки встановлено, що його матір [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання свого неповнолітнього сина (а.с.9). Факт неодноразового перебування неповнолітнього [PERSON] у притулку для дітей в м.Рожище підтверджується копіями листів №226 від 07.05.2015 року та №177 від 01.04.2015 року, адресованих начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради (а.с.11,12). Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Актами обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 04.09.2015 року та 03.11.2015 року підтверджено, що йому створені усі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання за місцем проживання матері - відповідача [PERSON] (а.с.7, 8). З висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради як органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 21.01.2016 року №43 вбачається, що матір неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] самоухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є необхідність у позбавленні його батьківських прав (а.с.6). Проте суд, зважаючи на положення ч. 6 ст.19 Сімейного Кодексу України не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], оскільки він є недостатньо обґрунтованим, службою у справах дітей не були з'ясовані дані про особу відповідача, зокрема, її матеріальний стан, побутові умови, характеризуючи дані, тощо, що в сукупності свідчить про неповноту, однобокість та необґрунтованість наданого висновку. Разом з тим, це суперечить інтересам дитини, так як має на меті позбавити дитину матері без належних на те підстав, яка в судовому засіданні пояснила, що виходячи із свого матеріального становища, вона всіляко турбується про сина [PERSON], у них є взаєморозуміння між собою, син ставиться до неї добре. Отже, зазначені обставини не є свідченням про навмисне ухилення від батьківського обов'язку та винну поведінку відповідача. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені обставини, аналізуючи норми зазначеного законодавства, суд вважає, що позивачем не доведений факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON], натомість встановлено, що матір намагається налагодити стосунки з дитиною, розлучення матері із сином [PERSON] не буде відповідати інтересам останнього. Жодних належних і допустимих доказів для позбавлення [PERSON] батьківських прав з інших підстав позивачем суду не надано, а тому вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] є безпідставною і задоволенню не підлягає. Також, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], яка є похідною від заявленої вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, при зверненні до суду за даними вимогами позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати по даній справі віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed