Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

11 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому зазначив, що є власником квартири № 16, розташованої в будинку № 295 по вул.Незалежності в м.Костянтинівка Донецької області. В зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які більше одного року без поважних причин за вказаною адресою не проживають, оскільки змінили місце проживання. Оскільки [PERSON] та [PERSON] понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі № 16, розташованій в будинку № 295 по вул.Незалежності в м.Костянтинівка Донецької області, позивач просить визнати їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням вказаної квартири, зважаючи на те, що реєстрація відповідачів має наслідком порушення прав позивача як власника на вільне володіння та розпорядження належним майном. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що відповідачки [PERSON] та [PERSON] не мешкають в належній йому квартирі з 2015 року, оскільки з власної волі переїхали до Російської Федерації. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією наявного матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 жовтня 2008 року (а.с.5) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4). В зазначеній квартири, окрім власника, зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 1995 від 05 червня 2018 року (а.с.7). Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 05 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] не мешкають в квартирі [ADDRESS] з 2015 року (а.с.6). Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Дослідивши вищевикладені докази у сукупності та зясувавши позицію відповідачів [PERSON] та [PERSON], які визнали позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що відповідачі з власної волі змінили своє місце проживання, понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі, належній позивачу [PERSON], відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, отже [PERSON] та [PERSON] слід визнати особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Приймаючи до уваги наведене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. В силу ст.141 ЦПК України на відповідачів слід покласти витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 150 ЖК України, ст.ст.317, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України

Outcome: approved