Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

11.11.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: земельну ділянку, площею 0,7246 га, кадастровий номер 5122082000:01:003:0834, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку, площею 0,8285 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:0920, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку, площею 0,6386 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1060, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вищевказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. 09 грудня 1999 року [PERSON] , склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка, площею 0,7246 га, кадастровий номер 5122082000:01:003:0834, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116641, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 07.08.2007 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00180, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0003621282019 від 21.08.2019 року; - земельна ділянка, площею 0,8285 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:0920, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116641, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 07.08.2007 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00180, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0003621402019 від 21.08.2019 року; - земельна ділянка, площею 0,6386 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1060, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116641, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області 07.08.2007 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00180, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0003621342019 від 21.08.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.08.2008 року виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка, площею 0,7246 га, кадастровий номер 5122082000:01:003:0834, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, площею 0,8285 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:0920, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, площею 0,6386 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1060, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту від 09.12.1999 року, посвідченого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 131, [PERSON] заповіла все її майно де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право - [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою в матеріалах спадкової справи, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1338/02-14 від 16.10.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] . Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved