Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

11 січня 2000 року помер брат позивача [PERSON]. До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем права на земельну частку (пай) за законом після смерті [PERSON] у другій черзі спадкоємців, але не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, у п. 3 позовної заяви, просила справу слухати у її відсутності (а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Рівненської сільської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 25). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] помер 11 січня 2000 року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 281 від 05 квітня 2017 року (а.с. 14), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № К-799/0-796/6-17 від 03 квітня 2017 року (а.с. 15), випискою із списку громадян, членів колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», що додається до державного акту на право колективної власності на землю ( а.с 16) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2, 18 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47434551 від 13 квітня 2017 року (а.с. 19) стверджується, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишав. При спадкоємстві за законом дружина та діти спадкодавця, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, є спадкоємцями першої черги за законом. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (ст. 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), свідоцтвом про своє народження (а.с. 9), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 10), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11), довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 281 від 05 квітня 2017 року (а.с. 14) доводиться, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка має право спадкувати і прийняла спадщину. Відповідно до норм ст. 548, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 281 від 05 квітня 2017 року (а.с. 14) доведено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла [PERSON]. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47434562 від 13 квітня 2017 року (а.с. 18) слідує, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал» від 05 квітня 2017 року (а.с. 12-13), слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова державного нотаріуса № 127 від 13 квітня 2017 року (а.с. 17). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за законом у другій черзі спадкоємців.

Outcome: approved