Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

10.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 23224 від 26.05.1998 року та договору дарування частини квартири від 17.08.2011 року їй та третім особам: [PERSON] , [PERSON] належить на праві власності двох кімнатна квартира [ADDRESS] , а у відповідача - [PERSON] право власності на вказану квартиру відсутнє. Останній зареєстрований та проживає у вказаній квартирі на правах члена сім`ї власників. Вона, [PERSON] , перебувала з відповідачем з 20.02.1988 року в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 08.07.2016 року. Відповідач систематично грубо порушує правила співжиття в одній квартирі, його дії проявляються в нехтуванні моральних норм поведінки, а саме: він зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, бійки, дебоші, під час яких ображає її, принижує її людську гідність. Тричі до відповідача застосовувалися заходи запобігання щодо недопущення протиправних дій відносно неї, однак до позитивного результату не привели. Порушення відповідачем правил спільного проживання в одній квартирі з боку відповідача мають форму навмисних дій пов`язаних з явною неповагою до звичайних правил спільного проживання, ігнорування елементарних вимог щодо дотримання тиші в нічний час, а також ігнорування прав співвласників квартири. Позивач просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. 31.07.2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 24.10.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання у справі та призначення справи до розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, та зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей, вказана квартира була надана на їх сім`ю. 17.08.2011 року відповідач подарував свою частину квартири дочці. Після розірвання шлюбу з відповідачем у 2016 року, останній залишився проживати у квартирі за усною домовленістю з умовою, що буде приймати участь у сплаті комунальних послуг та не буде порушувати спокій. Діти у квартирі не проживають. Відповідач домовленості не виконує, комунальні послуги за квартиру не сплачує та порушує правила співжиття, робить неможливим сумісне проживання, вчиняє сварки, скандали, дебоші, ображає її, принижує, застосовує фізичну та моральну силу, погрожує вбивством, в зв`язку з чим вона тричі викликала працівників поліції, які попереджали відповідача про недопущення насильства і рішенням суду його також притягували до відповідальності, однак він позитивних висновків не зробив. Відповідач повідомлений про розгляд даної справи, вимагав забрати позов, а щодо явки до суду нічого не повідомляв. В [ADDRESS] проживає мати відповідача, отже він має інше місце проживання. Представник позивача, адвокат Шевчук Юрій Іванович, в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що відповідач систематично створює нестерпні умови для спільного проживання з позивачем, вчиняє насильство, неодноразово офіційно попереджався про недопущення протиправних дій, однак висновків не зробив, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Третя особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про дату,час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду письмові пояснення, в яких вказала, що обставини викладені у позові відповідають дійсності, відповідач робить неможливим спільне проживання разом із позивачем, систематично порушує правила співжиття і зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, бійки з матір`ю ( позивачем). Просила позовні вимоги задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Третя особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду письмові пояснення, в яких вказав, що позов підлягає до задоволення, відповідач систематично порушує правила співжиття у квартирі, влаштовує скандали, подекуди із застосуванням фізичної сили, роблячи спільне проживання неможливим, оформлені до поліції заяви щодо відповідача не особливо покращили умови проживання з ним, тому просив позов задовольнити, а розгляд справи проводи за його відсутності. В порядку ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, адміністративний матеріал № 357/1874/19, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , та відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 20.03.1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , треті особи у справі. Згідно із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2016 року, яке набрало законної сили 11.08.2016 року ( а.с. 18), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Також, встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 23224 від 26.05.1998 року, виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква, зареєстрованого в МБТІ у реєстровій книзі № 95 за № 10940 ( а.с 6), сторонам у справі було надано у спільну власність квартиру [ADDRESS] , а на підставі договору дарування частини квартири від 17.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1052 ( а.с. 7-8), відповідач - [PERSON] подарував свою 1/4 частину вказаної квартири дочці - [PERSON] . Таким чином, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що у вказаному житловому приміщенні, яке складається з двох житлових кімнат, зареєстровані та проживають: [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі, але постійно проживають за іншими адресами, відповідач систематично порушує правила співжиття у квартирі, влаштовує скандали, подекуди із застосуванням фізичної сили, роблячи спільне проживання з позивачем неможливим, умисно вчиняє щодо позивача протиправні дії психологічного характеру, комунальні послуги щодо утримання квартири не сплачує, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 12), поясненнями позивача та свідка. Також, з матеріалів справи ( а.с. 13-17), вбачається, що позивач неодноразово зверталася до поліції із заявами щодо протиправної поведінки відповідача, а саме: 03.06.2018 року - за результатами перевірки Білоцерківським відділом поліції з [PERSON] проведено профілактичну бесіду та винесено попередження про недопущення в подальшому вчинення протиправних дій відносно [PERSON] ; 06.02.2019 року - за результатами перевірки Білоцерківським відділом поліції щодо [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї, умисне вчинення дій психологічного характеру) і до відповідача застосовано адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк тридцять годин; 01.06.2019 року - за результатами перевірки Білоцерківським відділом поліції з [PERSON] проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду щодо недопущення ним в подальшому вчинення будь - яких протиправних дій відносно [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що проживає по сусідству з позивачем та відповідачем, останні три роки відповідач створює позивачу нестерпні умови спільного проживання, ображає її, застосовну фізичну силу, некоректно себе поводить, неодноразово у зв`язку з вчиненням ним протиправних дій викликали поліцію, однак він не робить позитивних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Згідно ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача проживання в одному житловому приміщенні та вільно користуватись власністю, а заходи запобігання цьому виявились безрезультатними. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач не надав до суду відзив проти позову з належними, допустимими та переконливими доказами в спростування доводів позивача. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, однак позивач заявила клопотання про залишення судових витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved