Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

11 липня 2019 року представник позивача КП «Жовтневе трамвайне депо» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просив суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 1543,04 грн. та стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 02.12.2016 року о 16 год. 45 хв. по вул. Черепанових на перехресті з вул. Москалівською в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року № 639/9270/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Винна поведінка [PERSON] спричинила затримку в русі електротранспорту на маршруті № 3, а саме: відповідачем було створено перешкоду для руху трамвая на проїзній частині дороги (трамвайні колії), що не дозволило проїхати (об`їхати) трамваям. Трамвайні вагони на маршруті № 3 простоювали 02.12.2016 року з 16 год. 45 хв. до 17 год. 34 хв., саме через дорожньо-транспортну пригоду, спричинену відповідачем. Технічної можливості об`їхати транспортний засіб Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортний засіб Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , трамвайні вагони не мали можливості, оскільки трамваї рухаються виключно по трамвайній колії уздовж контактної мережі, за заданими рейсами та з певним інтервалом часу. Факт спричинення матеріальної шкоди підтверджується актом про перерву руху трамваїв від 02.12.2016 року, складеним заступником директора КП «Жовтневе трамвайне депо» Єсіним І.А. за участю представника поліції Геращенка А. Ю. У зв`язку з простоєм трамвайних вагонів від тимчасового перешкоджання (закриття) руху на маршруті № З КП «Жовтневе трамвайне депо» були завдані збитки, що складаються з втрат від вимушеного простою, а саме втрат виручки за відповідний час роботи рухомого складу. Відповідно до розрахунків збитків під час затримки руху на маршруті № З зроблених згідно Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 490 від 31.12.2010 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів» (далі-Методичні рекомендації), розмір шкоди спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 1543,04 грн. У зв`язку з викладеним, позивач і був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.07.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі Призначено судове засідання. 19 листопада 2019 року через канцелярію суду, від відповідача по справі, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він зазначає, що розрахунок наданий позивачем не є доказом, оскільки виготовлений ним самим, а тому є тільки розрахунком суми, яку позивач бажав би стягнути з відповідача. Також, посилання позивача на Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №490 від 31.12.2010 року не є належним доказом такого розрахунку, оскільки даний наказ не є нормативним актом, який підлягає виконанню, та який не підлягав державній реєстрації, а тому він не має жодної юридичної сили. Представник позивача, Іванова Л.І. , яка діє на підставі довіреності від 09.10.2018 року, в судовому засіданні пояснила, що копію відзиву на позов не отримували, в зв`язку з чим було оголошено перерву для ознайомлення із відзивом. Ознайомившись з відзивом, зазначила, що не має наміру подавати відповідь на відзив. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаюсь на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені в відзиві на позов. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.12.2016 року о 16 год. 45 хв. по вул. Черепанових на перехресті з вул. Москалівською в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.12.2016 року по адміністративній справі №639/9270/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Відповідно до копії акту про перерву руху трамваїв від 02.12.2016 року, складеним заступником директора КП «Жовтневе трамвайне депо» Єсіним І.А., за участю представника поліції Геращенка А.Ю. , трамвайні вагони на маршруті №3 простоювали 02.12.2016 року з 16 год. 45 хв. до 17 год. 34 хв., саме через дорожньо-транспортну пригоду, спричинену [PERSON] . Технічної можливості об`їхати транспортний засіб Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортний засіб Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , трамвайні вагони не мали можливості, оскільки трамваї рухаються виключно по трамвайній колії уздовж контактної мережі, за заданими рейсами та з певним інтервалом часу. (а.с. 6). В обґрунтування розміру збитків під час затримки руху позивачем КП «Жовтневе трамвайне депо», зроблений розрахунок відповідно до Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 490 від 31.12.2010 року, розмір шкоди спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 1543,04 грн. (а.с. 7) Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 1 Закону України «Про міський електричний транспорт» (далі Закон) встановлено, що міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів. Маршрут (лінія) - напрямок руху трамвая, тролейбуса (поїзда метрополітену, швидкісного трамвая) за встановленим розкладом між визначеними та відповідно обладнаними пунктами на зупинках. Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону тимчасове припинення або обмеження надання транспортних послуг може застосовуватись у випадках, передбачених Правилами дорожнього руху. Стаття 13 Закону встановлює право перевізника вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частинами 1,2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідач у своєму відзиві, посилався на те, що даний розрахунок не є доказом, оскільки складеним самим позивачем, і є тільки розрахунком суми, яку останній бажає стягнути з відповідача. Також посилання позивача на Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №490 від 31.12.2010 року не є належним доказом такого розрахунку, оскільки відсутня державна реєстрація та офіційне оприлюднення, і він не має жодної юридичної сили. Тому допустимих письмових доказів позивачем до суду надано не було, а отже і спричинення збитків позивачу та їх розмір є недоведеним. Пунктом 2 Методичних рекомендацій визначено, що втрати перевізника від тимчасового закриття або перешкоджання рухові на визначених договором про організацію надання транспортних послуг маршрутах та від пошкоджень об`єктів міського електричного транспорту розраховуються, в тому числі, у випадку зменшення фактичного обсягу транспортної роботи через перешкоджання рухові за маршрутом (маршрутами) іншими транспортними засобами, власниками яких є юридичні або фізичні особи. Втрати від тимчасової затримки руху на маршрутах міського електричного транспорту з незалежних від перевізника причин можуть визначатися шляхом розрахунку показників зміни обсягів транспортної роботи перевізника (базовий метод) або за показниками часу вимушеного простою і виручки за годину роботи рухомого складу (альтернативний метод) (п.2.1. Методичних рекомендацій). В п. е) п. 5 Постанови КМУ від 28.12.1992 року №731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» зазначено, що на державну реєстрацію не подаються акти: рекомендаційного, роз`яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз`яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші). Враховуючи те, що методичні рекомендації носять рекомендаційний характер, вони не підлягають державній реєстрації відповідно до вимог вищезазначеної постанови КМУ. Таким чином, суд не може прийняти доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, та вважає належним доказом по справі розрахунок наданий позивачем, який зроблено відповідно до Методичних рекомендацій. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Враховуючи досліджені докази, тимчасове перешкоджання рухові трамваю спричинено дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася з вини відповідача, що встановлена постановою суду від 21.12.2016 року та саме внаслідок затримки руху трамваю комунальному підприємству «Жовтневе трамвайне депо» спричинено матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 1543,04 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП «Жовтневе трамвайне депо» про стягнення шкоди, спричиненої перешкоджанням рухові трамваю підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір позивачу компенсується за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору

Outcome: approved