Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про вселення до будинку, про поділ будинку з надвірними будівлями в натурі, усунення перешкоди в користуванні будинком та стягнення коштів за користування телефоном. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], а власником іншої ? частини вказаного господарства є відповідачка - [PERSON] Незважаючи на те, що він є власником ? частини будинку, відповідачка чинить перешкоди у користуванні будинку з жовтня місяця 2010 року, при цьому сама там не проживає. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку відмовилась вирішити питання проживання в зазначеному будинку, позивач пропонує поділити будинок в натурі наступним чином: виділити йому в житловому будинку кімнату № 2, площею 14,2 кв. м., кухню № 5, площею 10,4 кв. м., коридор № 1 з крильцем, площею 11,8 кв. м., а з надвірних будівель - сарай «В», погріб п/д, 1/2 огорожі, зобов'язати його закласти двері з кімнати № 2 у кімнату № 3 та з кухні № 5 у кімнату № 4, припинити право на частку у спільному майні з відповідачкою. При цьому відповідачці просить виділити у житловому будинку кімнати № 3 та № 4, а з надвірних будівель - літню кухню «В-1», туалет та ? огорожі, зобов'язавши її зробити вхід в її частину будинку з кімнати № 3, площею 17,7 кв. м. у двір. Також, позивач просить вселити його в будинок і зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні будинком та стягнути з [PERSON] за користування телефоном 232 грн. 46 коп., так як остання користувалась ним, але плату за телефон не вносила. Крім того, позивач зазначає, що він погоджується сплатити відповідачці за ? частину домоволодіння грошову компенсацію у сумі 42 145 грн., а за ним визнати право власності на весь будинок або навпаки. Посилаючись на вказані вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив винести рішення про вселення до будинку [ADDRESS], про поділ будинку з надвірними будівлями в натурі, усунення перешкоди в користуванні будинком та стягнення коштів за користування телефоном. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив винести рішення про вселення до будинку [ADDRESS], усунення перешкоди в користуванні будинком та стягнення коштів за користування телефоном. Щодо поділу будинку з надвірними будівлями в натурі, в судовому засіданні [PERSON] зазначив, що не заперечує проти поділу будинку в натурі по І варіанту розподілу будинку, а саме : виділити йому у житловому будинку - 1/2 частину коридору (11,8 м2/2), площею 5,9 м2, житлову кімнату № 4 площею 15,4 м2, житлову кімнату № 5 площею 11,7 м2 ; з господарських будов і споруд - погріб п/д, сарай В чи літню кухню В1, 1/2 частину воріт № 1, 1/2 частину огорожі № 2, 1/2 частину огорожі № 3 . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час вона проживає у кімнатах № 2 і 3, тому погодилася на поділ будинку в натурі по І варіанту розподілу будинку, де їй необхідно залишити 1/2 частину коридору площею 5,9 м2, житлову кімнату № 2 площею 14,4 м2, житлову кімнату № 3 площею 12,7 м2 , оскільки цей будинок раніше першими господарями вже був поділений саме таким чином, у зв'язку з чим має газове опалення на два крила і такий варіант потягне за собою мінімальні витрати по переобладнанню. Щодо поділу надвірних будівель, то вона просила виділити їй погріб п/д, оскільки вона користується ним, сарай В чи літню кухню В1, 1/2 частину воріт № 1, 1/2 частину огорожі № 2, 1/2 частину огорожі № 3. Від компенсації вартості її частки в спірному будинку відмовилася, бо в неї немає іншого житла. На стягненні половини вартості будинку з неї також не погоджується, оскільки у неї немає достатніх коштів. В іншій частині позовних вимог просила відмовити. При цьому пояснила, що перешкод у користуванні будинком позивачу не чинить, він вільно користується будинком та періодично проживає в ньому. Щодо стягнення коштів за користування телефоном, то ці вимоги також вважає необґрунтованими, оскільки стаціонарним телефоном вона не користується, бо в неї є мобільний телефон. [PERSON] розбив телефон ( що підтверджується вироком суду), у зв'язку з чим у них в будинку взагалі немає апарату, а є лише точка. Вона зверталася до ВАТ «Укртелеком» з проханням відключити телефон, але їй було відмовлено, бо договір укладено з позивачем. Крім того, відповідачка [PERSON] просила суд поділити земельну ділянку під будинком, оскільки провести поділ будинку без поділу земельної ділянки неможливо ( а. с. 20 № 573/525/14-ц) . Заслухавши позивача [PERSON], відповідачку [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із вимогами ч.1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2012 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями (а. с. 18-19 № 573/2149/13-ц ). Рішеннями Білопільського районного суду Сумської області від 04 листопада 2011 року та Апеляційного суду Сумської області від 08 грудня 2011 року встановлено, що сім'я [PERSON] фактично розпалася з причин відсутності взаєморозуміння, у зв'язку з чим [PERSON] вимушений був залишити дружину, став проживати з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб (а. с. 22-23 № 573/525/14-ц). Вказані вище судові рішення спростовують доводи позивача, що з 10 жовтня 2010 року він не проживає у спірному будинку, оскільки [PERSON] чинить йому перешкоди в цьому. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що ще до розлучення позивач пішов проживати до іншої жінки, в якої мешкає і до цього дня. [PERSON] може вільно користуватися спірним будинком, періодично в ньому проживає, перешкод у цьому вона йому не чинить. Як пояснив позивач у судовому засіданні, ще до розлучення він дійсно пішов проживати до іншої жінки за адресою : [ADDRESS]. Після розлучення з [PERSON], остання не впускає його до будинку, чинить перешкоди. А коли відповідачка від»їджає із дому, взагалі ховає ключі і він не має змоги зайти до спірного будинку. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Всупереч ст. 60 ЦПК України позивач [PERSON] не надав суду доказів, які б підтверджували те, що відповідачка [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні будинком, не дозволяє вселитися в нього, а тому позов у зазначеній частині задоволенню не підлягає. З довідки Філіалу Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця Комунального підприємства Сумське міське бюро технічної інвентаризації від 03 жовтня 2013 року вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] в БТІ зареєстровано за [PERSON] - ? частини та [PERSON] - ? частини на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2012 року (а. с. 16 № 573/2149/13-ц). Згідно технічного паспорту, спірний будинок [ADDRESS], загальною площею 64,5 м2, житловою - 42,3 м2, складається з: коридору 1 площею 11,8 м2, житлових кімнат 2, 3 і 4 площею 14,2 м2, 17,7 м2, 10,4 м2 відповідно, кухні 5 площею 10,4 м2. Крім того, будинок має надвірні господарські та побутові будівлі: сарай В площею 2,4 м2, літня кухня В1 площею 2,4 м2, погріб п/д площею 2 м2, убиральня Г площею 1 м2, навіс Е площею 2 м2, ворота № 1, огорожа № № 2, 3, власниками якого є [PERSON] та [PERSON] по ? частини будинку. Інвентаризаційна вартість вказаного будинку складає 84 289 грн. станом на 03 жовтня 2013 року (а. с. 11-15 № 573/2149/13-ц). На підставі довідки, виданої депутатом Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області Піддудою І. Б. від 23 вересня 2013 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але фактично з 10 жовтня 2010 року проживає по [ADDRESS] (а. с. 17 № 573/2149/13-ц ). Крім цього, судом встановлено, що 30 вересня 2004 року [PERSON] уклав з ВАТ «Укртелеком» договір про надання послуг електронного зв'язку № 6131, відповідно до якого товариство зобов'язалося надавати [PERSON] послуги телефонного зв'язку, а останній - сплачувати за надані послуги (а. с. 70-71 № 573/2149/13-ц). За змістом п.п. 3.1.2 вказаного договору в разі відсутності потреби в послугах електрозв'язку споживач має право відмовитися від їх отримання та припинити дію договору. З повідомлення про оплату рахунку заборгованість за телекомунікаційні послуги перед ПАТ «Укртелеком» складає 232 грн. 46 коп. (а. с. 8 № 573/2149/13-ц). Згідно квитанції від 26 вересня 2013 року, [PERSON] сплатив на користь «Укртелекому» заборгованість у сумі 232 грн. 46 коп. (а. с. 7 № 573/2149/13-ц). Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 06 червня 2013 року встановлено, що телефонний апарат був розбитий 05 грудня 2012 року (а. с. 28-29 № 573/525/14-ц ). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, [PERSON] розбив телефонний апарат ще 05 грудня 2012 року. Іншого апарату ніхто з них не купував, на даний час в їх будинку є лише телефонна точка. Стаціонарний телефон їй не потрібен, оскільки в неї є мобільний телефон. Вона зверталася до ВАТ «Укртелеком» з проханням відключити телефон, але їй було відмовлено, оскільки договір було укладено з [PERSON] З огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначена обставина також доказуванню не підлягає. Враховуючи викладене вище, у задоволенні позовної вимоги про стягнення 232 грн. 46 коп. плати за телефон також необхідно відмовити. Як вбачається з пояснень сторін, після розірвання шлюбу стосунки між подружжям погіршилися і на даний час виникла необхідність визначення порядку користування будинком, який знаходиться у спільній частковій власності, так як самостійно вирішити питання щодо користування належним їм будинком сторони не можуть, оскільки у них різні правові позиції щодо визначення порядку користування. На підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 30 січня 2014 року експертом надано два варіанти розподілу житлового будинку та чотири варіанти порядку користування господарськими будівлями та спорудами (а. с. 84-101 № 573/2149/13-ц). З урахуванням думки сторін, порядку користування кімнатами будинку та господарськими спорудами, що склався між сторонами, враховуючи, що частки сторін у праві спільної власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами є рівними, тобто кожному з них належить по 1/2 частині цього майна, те, що кожному з них за висновком експертизи може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності, але з деяким відхиленням від розміру цих часток, суд вважає за необхідне поділити в натурі між позивачем і відповідачем спірне майно згідно з варіантом № 1 розподілу житлового будинку, оскільки саме даний варіант розподілу сторони погодили у судовому засіданні та варіантом № 2 користування господарськими будівлями та спорудами згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2014 року № 33. Даний варіант розподілу є найбільш доцільним, найбільш близьким до ідеальних часток співвласників та потребує найменше коштів для переустаткування. При цьому суд враховує, що раніше цей будинок був поділений на дві квартири саме таким чином, а тому за таким варіантом потребує мінімальних переобладнань, оскільки має газове опалення на два крила. Також суд враховує, що на даний час позивач не проживає в спірному будинку, на відміну від відповідачки [PERSON], яка користується погребом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи із вимог ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. У відповідності з ч. 1, абз. 1, 2 ч. 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, позивачу необхідно виділити 52/100 частин домоволодіння, а саме: - у житловому будинку - 1/2 частину коридору (11,8 м2/2), площею 5,9 м2, житлову кімнату № 4 площею 15,4 м2, житлову кімнату № 5 площею 11,7 м2, загальною площею 33 м2, вартістю 28 958 грн.; з господарських будов і споруд - кухню В1, убиральню Г, навіс Е, 1/2 частину воріт № 1, 1/2 частину огорожі №2, 1/2 частину огорожі № 3, вартістю 14 537 грн., загальною вартістю 43 495 грн., та визнати за позивачем право власності на цю частину (показано синім кольором додатку № 1 лист 1 і додатку № 2 лист 2) (а. с. 94, 96); - відповідачці - 48/100 частин домоволодіння, а саме: у житловому будинку - 1/2 частину коридору (11,8 м2/2) площею 5,9 м2, житлову кімнату № 2 площею 14,4 м2, житлову кімнату № 3 площею 12,7 м2, загальною площею 33 м2, вартістю 28 957 грн.; з господарських будов і споруд - ганок, погріб пд, сарай В, 1/2 частину воріт № 1, 1/2 частину огорожі № 2, 1/2 частину огорожі № 3, вартістю 11 837 грн., загальною вартістю 40 794 грн., та визнати за нею право власності на цю частину (показано жовтим кольором додатку № 1 лист 1 і додатку № 2 лист 2) (а. с. 94, 96). Виходячи з п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 4 жовтня 1991 року « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У відповідності з визначеним варіантом розподілу домоволодіння, з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] слід стягнути грошову компенсацію у рахунок урівняння часток у сумі 1 493 грн. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] на будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований у [ADDRESS] Для розподілу житлового будинку у відповідності з визначеним судом варіантом слід провести переобладнання, а саме : зобов'язати [PERSON] розібрати перегородку між приміщеннями 3 і 4, організувавши житлову кімнату площею 15,4 м2 (тобто побудувати перегородку на відстані 3,47 м від стіни), а [PERSON] - закласти в перегородці дверний отвір між приміщеннями 2 і 5, організувати кухню площею 5,9 м2 (тобто побудувати перегородку на відстані 3,25 м від стіни) . Крім того, зобов'язати [PERSON] у коридорі 1 площею 5,9 м2 влаштувати замість віконного отвору дверний проріз, встановивши вхідні двері. Кожному із сторін на своїй частині будинку обладнати самостійні системи опалення, газопостачання, електрозабезпечення . Також, враховуючи заперечення відповідачки [PERSON] про те, що поділ будинку неможливий без поділу земельної ділянки під будинком, суд зазначає, що земельна ділянка в [ADDRESS] в даній справі поділу не підлягає, оскільки позивачем дана позовна вимога взагалі не заявлена, а відповідачкою по справі не надано доказів на підтвердження права власності або права користування земельною ділянкою, передбачених ст. 125 ЗК України, визначення її меж в натурі на місцевості. З матеріалів справи вбачається, що ні позивач [PERSON], ні відповідачка [PERSON], державних актів на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] не отримували ( а. с. 20, 32 № 573/525/14-ц ) . На підставі викладеного,

Outcome: partial