Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

10 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] на період навчання, в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що їх син [PERSON] , навчається на 3 курсі, денної форми навчання, у Політехнічному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», стипендію не отримує. ЇЇ заробітна плата складає 5\~000,00 6000,00 гривень, що явно не достатньо для проживання з сином. Син фактично знаходиться на її утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 23 липня 2019 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. 09 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзові відповідач просить суд відмовити у позовних вимогах повністю, посилаючись на те, що у наданій позивачем довідці про навчання сина у Політехнічному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» відсутній графік навчального процесу терміни теоретичного навчання, семестрового контролю, канікул. Вважає, що на період канікул потреба в аліментах відсутня. Стверджує, що його заробітна плата складає 6\~440,00 гривень і якщо утримати аліменти у розмірі 25%, його дохід становитиме 4\~830,00 гривень, що є незначним, з урахуванням необхідності сплачувати комунальні платежі. Зазначає, що позивачка не обґрунтувала свою заробітну плату, не надавши докази до суду. Також в позові відсутнє обґрунтування ставлення сина до зазначеного позову, зокрема син, на скільки йому відомо, під час канікул працює (можливо й офіційно) та має достатній дохід. 15 жовтня 2019 року у судовому засіданні відповідач просив відмовити у позові, посилаючись на обставини викладені у відзиві. 13 листопада 2019 року відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, вважає позовні вимоги не обґрунтованими. 14 листопада 2019 року позивачка до суду не прибула, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Згідно ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.02.2019, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] є студентом 3 курсу, денної форми навчання, у Політехнічному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет». Термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020, що підтверджується довідкою № 28 від 07.06.2019 року, яка долучена до матеріалів справи. Згідно довідок, засвідчених головним бухгалтером та директором Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.05.2019 стипендія [PERSON] не нараховувалась, загальна сума доходу становить 00,00 гривень, довідки від 11.06.2019 року містяться в матеріалах справи. Згідно довідки, засвідченої управителем ОССБ «Заріччя 39», до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] та [PERSON] , довідка від 09.07.2019 року долучена до матеріалів справи. У відповідності до\~ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вирішуючи питання щодо можливості стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина саме за позовом матері, суд керується ч. 2 ст. 199 СК України, відповідно до якої право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, суд приходить до висновку, що ствердження відповідача щодо відсутності обґрунтування ставлення сина до зазначеного позову є нікчемним. Також суд не бере до уваги ствердження відповідача щодо роботи сина під час канікул і те, що він має достатній дохід, оскільки це є його особиста думка, яка не підтверджена належними і допустимими доказами. Відповідач не погоджується з вимогами позивача, щодо стягнення аліментів на період навчання, зокрема виплати аліментів на період канікул. Наголошує, що в довідці про навчання сина у Політехнічному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» відсутній графік навчального процесу терміни теоретичного навчання, семестрового контролю, канікул. Суд не погоджується з даними ствердженнями відповідача, оскільки чинним законодавством таке виключення не передбачено, а той факт, що під час канікул [PERSON] не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить в період навчання. Дана позиція викладена у Постанові ВССУ № 346/103/17\~від 23\~січня 2019\~року. У постанові Суду зазначено, що за змістом ст. 199 СК України законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення навчання чи відрахування з навчання. Ствердження відповідача, що позивачка не обґрунтувала свою заробітну плату, не надавши докази до суду, суд сприймає критично, оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 183 СК України,\~частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , крім вище викладеного, суд приймає до уваги положення ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2019\~рік» згідно яких прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. Згідно наданих особистих пояснень відповідача, викладених у відзиві його заробітна плата складає 6\~440,00 гривень і якщо утримати аліменти у розмірі 25%, його дохід становитиме 4\~830,00 гривень, тобто можливий розмір стягнених аліментів складатиме 1610 гривень, який є меншим за встановлений Законодавством прожитковий мінімум для працездатних осіб. Суд враховує те, що утримання дитини є спільним обов`язком батьків, надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини повинно бути з боку матері. Матеріалами справи підтверджено і сторонами не спростовується, що син проживає разом з матір`ю. Тобто за комунальні послуги мати повинна сплачувати як за себе, так і за сина. Мати повинна витрачати кошти на годування сина, на придбання одягу, на речі першої необхідності, надавати сину кошти на проїзд до коледжу, кошти на особисті потреби та інше. Тобто суд приходить до висновку, що вказана ј частка від всіх видів заробітку яку просить позивач є прийнятною та такою, що частково задовольнить матеріальні потреби сина, при цьому, не допустить виникнення дисбалансу інтересів інших осіб, що забезпечить рівність сторін по забезпеченню дитини, не допустить дискримінацію як позивача, так і відповідача та перекладання один на одного усього тягаря матеріального утримання сина. Згідно до ч. 1\~ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved