Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

10.10.2019 позивачка [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 09.12.1999 Верхненською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 19. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 09.12.1999 позивач уклала шлюб з відповідачем, в якому в них народилося троє дітей:: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] є малолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що між ними, як подружжям, втрачено зв`язок взаєморозуміння. Вони довгий час проживають окремо. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими та суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дочки, що є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 07.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 15.10.2020 на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, за наявними у справі матеріалами. В позовній заяві просила судові витрати покласти на неї. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 15.10.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 09.12.1999 року Верхненською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 19, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.12.1999. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 5). Від шлюбу сторони мають троє дітей, двоє з яких повнолітні. Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам їх малолітньої дитини на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони мають малолітню дитину, не виявили бажання примиритись і зберегти сім`ю, зокрема позивач наполягала на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved