Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

12.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві викладено наступну позицію: вони із відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 року по квітень 2011 року. [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . Після народження дитини відповідач у квітні 2011 року залишив їх та проживає окремо. Дитини проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини та невеликих розмірах, однак цих коштів не вистачає для належного утримання дитини. Через що вона перебуває у скрутному матеріальному стані. В добровільному порядку вирішити питання матеріального утримання їх спільної дитини їм не вдається. Відповідач фізично здоровий, має на утриманні малолітню дитину, а тому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 всіх його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач не надавала клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про призначення судового засідання. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Власюком І.Т. подано відзив на позовну заяву (а.с. 20-22), у якому викладено наступну позицію. Відповідач бере участь у вихованні та утриманні дитини сторін, надаючи допомогу в грошовій і натуральній формі, купує для дитини одяг, іграшки, продукти харчування. Кошти на утримання дитини ним переказуються на картковий рахунок позивача, і за період з травня 2018 року по липень 2019 року ним переказано коштів на загальну суму 16933 грн. при цьому він погоджується із розміром аліментів, які просить стягнути позивачка та не заперечує щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини його доходу. Копія вказаного відзиву представником відповідача була направлена позивачу (а.с. 40, 41) Відповіді на відзив позивачкою не подано. Ухвалою суду від 31.07.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 17) Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї (а.с. 18). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з позовної заяви, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працює, має дохід, працездатний, здоровий, інших утриманців не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, даних про реєстрацію за відповідачем на праві власності чи перебування у його користуванні рухомого та нерухомого майна у позивача немає, а тому вважає, що із відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) на утримання дитини, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частина його доходу (заробітку), щомісячно. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до довідки Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області №710 від 11.07.2019 року (а.с. 7) позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із нею. Згідно квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» платником Коноваловою О.А. здійснювалося поповнення карткового рахунку та у період з травня 2018 року по липень 2019 року перераховано коштів на загальну суму 16933 грн. (а.с. 24-36). Як вказує у відзиві представник відповідача це кошти на утримання неповнолітньої дитини сторін. Спростувань даному чи заперечень позивачкою до суду подано не було. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими та достовірними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач не надає відповідної матеріальної допомоги на утримання сина, а відтак права позивачки порушені та підлягають захисту. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, на які посилалась і позивачка. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~принципів змагальності\~та диспозитивності\~цивільного судочинства,\~викладених у\~статтях 12\~і 13\~ЦПК України,\~ цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~ Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про розмір аліментів суд, враховує, що відповідач працездатний, сторонами не заперечується факт наявності у відповідача на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу, здоровий, офіційно не працевлаштований (спростувань цьому відповідач суду не надав), а також скрутне матеріальне становище дитини, і приходить до висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини в розмірі 1/6 частки доходу відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, враховуючи вимоги статтей 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому він підтвердив факти викладені у позовній заяві і не заперечував щодо стягнення аілментів у розмірі, який просить позивачка. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно. При цьому суд діє виключно в найкращих інтересах дитини малолітньої [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved