Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

12.03.2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10440,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до закінчення дитиною навчання. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 02.09.2000 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2008 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2008 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Син колишнього подружжя проживає разом з позивачем і оскільки навчається на денній формі навчання, не має змоги працювати та утримувати себе самостійно. Так, спільний син сторін у справі вступив на денну форму навчання до Київського національного університету ім. Тараса Шевченка на факультет інформаційних технологій для навчання за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Позивачка вказує, що її місячний дохід є нестабільним та в середньому складає 7000,00 грн., тому вона не має змоги самостійно утримувати сина та вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, тому має можливість та обов`язок сплачувати аліменти в необхідному для розвитку дитини розмірі. Відповідно до умов Договору про надання освітньої послуги, загальна вартість освітньої послуги становить 146800,00 грн., відповідно на місяць такі витрати складають 3580,00 грн. Позивач вважає, що суми у розмірі 10440,00 грн. буде достатньо для забезпечення утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ураховуючи реальні витрати на дитину, які очевидно є більшими ніж витрати на неповнолітню дитину, та складаються з: навчання - 3580,00 грн.; спорт (хобі) - 1000,00 грн.; послуги репетитора з англійської мови - 3200,00 грн.; кишенькові - 2000,00 грн.; одяг та взуття - 3000,00 грн.; харчування - 5000,00 грн.; літній відпочинок - 20000,00 грн. (1600,00 грн. на місяць); комунальні платежі в середньому - 1500,00 грн. Загальна сума витрат на сина складає 20880,00 грн. та забезпечує належний рівень життя і гармонійного розвитку дитини. Позивачка вказує, що працює майстром манікюру, тому має нестабільний та нерегулярний дохід, а під час локдауну не працювала, тому їй складно самостійно утримувати себе та дитину. Ухвалою суду від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також задоволені клопотання позивача про витребування доказів. Станом на час ухвалення рішення у справі відповідач та третя особа своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подання письмових пояснень (відповідно), не скористались. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.09.2000 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2008 року шлюб між сторонами у справі розірваний та згідно свідоцтва про розірвання шлюбу в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №409 від 28.04.2009 року (а.с. 11-12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2008 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.07.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 9-10). 07.09.2020 року між Київським національним університетом ім. Т. Шевченка (виконавець) та [PERSON] (замовник), [PERSON] (студент) укладений договір №3792 про надання освітньої послуги (навчання), за яким виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента за денною формою навчання зі спеціальності «Інженерія програмного забезпечення» строком навчання з 17.09.2020 року по 30.06.2024 року. Загальна вартість освітньої послуги (навчання) становить 146800,00 грн., за семестр - 18350,00 грн. (а.с. 21-24). За змістом наявної в матеріалах справи копії довідки Київського національного університету ім. Т. Шевченка №4833 від 16.02.2021 року, [PERSON] дійсно є студентом 1-го курсу ОР «бакалавр» денної форми навчання спеціальності 121 «Інженерія програмного забезпечення» за освітньою програмою «Інженерія програмного забезпечення» факультету Інформаційних технологій Київського національного університету ім. Т. Шевченка 4 рівня акредитації. Зарахований наказом Ректора «Про зарахування студентів за кошти фізичних та/або юридичних осіб» №2691-33 від 15.09.2020 року». Договір про надання освітніх послуг (навчання) Київського національного університету ім. Т. Шевченка №3792 від 07.092020 року у якому представлена річна сума, яка становить 36700,00 грн. Згідно підписаного договору про надання освітніх послуг (навчання) Київського національного університету ім. Т. Шевченка оплата здійснюється щосеместрово (сума оплати за кожен семестр становить 18350,00 грн.). Початок навчання 17.09.2020 року. Закінчує навчання 30.06.2024 року (а.с. 20). Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. Третій особі у справі виповнилось 18 років, але вона ще до досягла 23-го віку. Позивачка має право на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки повнолітня дитина проживає із нею, що вбачається з копій довідок про реєстрацію місця проживання особи, а саме позивачки та третьої особи у справі (а.с. 18-19). Після досягнення повноліття дитина продовжує навчання, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та достатніми письмовими доказами. У договорі про надання освітньої послуги та довідці навчального закладу зазначено, що [PERSON] навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17 зазначено, що суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. За даними Державної митної служби України надісланими на виконання ухвали суду про витребування доказів, інформація щодо митного оформлення товарів громадянином [PERSON] та переміщення товарів на транспортному засобі по «Червоному коридору» у якості водія за період 05.03.2020 по 05.03.2021 не виявлена (а.с. 50). За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 05.03.2020 по 05.03.2021 громадянином України [PERSON] , [INFO] , в базі даних не виявлено (а.с. 52). При цьому, суд бере до уваги, що за змістом листа ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві №317/18 від 26.02.2016 року відповідач працює в Управлінні (інспекції) самоврядного контролю виконавчого органу Київської міської ради (а.с. 13). Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом зменшення заявленого до стягнення розміру, з огляду на наступне. Висуваючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10440,00 грн. щомісяця, позивачем не доведено наявності у відповідача матеріальної спроможності сплачувати такий розмір коштів на утримання повнолітньої дитини, а витребувані за клопотанням позивача докази свідчать про відсутність переміщення відповідачем товарів через митний кордон України та перетинання ним державного кордону України. З будь-якими іншими клопотаннями про витребування доказів (наприклад від податкових органів, пенсійного фонду, банківських установ, з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, даних про зареєстровані на ім`я відповідача транспортні засоби тощо) позивачка до суду не зверталась. Стороною позивача не надано суду даних про задовільний або незадовільний стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, яке в даному випадку визначається розміром доходу самої позивачки. При визначенні розміру аліментів суд має брати до уваги можливість надання утримання другим з батьків, однак позивачка посилаючись на недостатність свого заробітку, не надала суду фактичні докази на підтвердження розміру її доходу. При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, будь-які дані про незадовільний стан здоров`я відповідача відсутні, тож останній може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує допомоги. Наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина не встановлено. При розгляді справи судом будь-яких інших обставин передбачених ст. 182 СК України, а також інших обставин, які б могли мати істотне значення для вирішення спору не встановлено. Отже, ураховуючи положення ст. 182 СК України, суд приймає до уваги працездатний вік відповідача, відсутність будь-яких посилань відповідача на свій незадовільний стан здоров`я, відсутність будь-яких обґрунтувань відповідачем свого незадовільного матеріального стану чи взагалі неможливості надавати матеріальну допомогу, що підтверджувалось би доказами. Відсутні посилання на наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, тож вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є обґрунтованими. З метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення дитини, яка продовжує навчання, суд визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який має стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, ураховує всі встановлені обставини, а також рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, та приходить до висновку, що розмір аліментів слід в даному випадку визначити у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи. Адже такий розмір забезпечить мінімум для в цілому існування дитини, а його подвійний розмір, що має бути забезпечений у рівній половині матір`ю дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial