Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

12 березня 2020 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами в яких просить визнати дійсним укладений між [PERSON] , який діяв як від себе особисто, так і в інтересах неповнолітніх на той час [PERSON] , 1986 року народження, та [PERSON] , 1982 року народження, на підставі рішення Приморського РВК м. Одеси від 27 січня 1994 року за № 1537, а також від імені [PERSON] на підставі довіреності № 1-25 від 13 січня 1995 року, посвідченої нотаріусом Шостої Одеської госнотконтори, з однієї сторони та [PERSON] (ІПН - [NUMBER] ), з іншої сторони, договір купівлі-продажу за № 6371 від 17 січня 1995 року квартири [ADDRESS] , загальною площею 57.1 кв. м, жилою площею 38.0 кв. м і яка складається із трьох кімнат, зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 6371 від 17 січня 1995 року. Ухвалою від 16 березня 2020 року по справі відкрито провадження та встановлений розгляду справи в загальному порядку, призначено підготовче засідання. 24 червня 2020 року закрито підготовче судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явились. 19 серпня 2020 року до суду надійшла заява предстаника позивачки про розгляд справи за ії відсуністю, підтримує позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі відзив не надали, про слухання справи сповіщались за останньою відомою адресою та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщено не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. Судом справа розглянута за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів в заочному порядку відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. Матеріалами справи встановлено, що 17 січня 1995 року між [PERSON] , який діяв як від себе особисто, так і в інтересах неповнолітніх на той час [PERSON] , 1986 року народження та [PERSON] , 1982 року народження, на підставі рішення Приморського РВК м. Одеси від 27 січня 1994 року за № 1537, а також від імені [PERSON] на підставі довіреності № 1-25 від 13 січня 1995 року, посвідченої нотаріусом Шостої Одеської держнотконтори, з однієї сторони та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу за № 6371 від 17 січня 1995 року квартири [ADDRESS] , загальною площею 57.1 кв. м, жилою площею 38.0 кв. м, яка складається із трьох кімнат, зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 6371 від 17 січня 1995 року. Відповідно п.3 Договору квартира належала Продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 3393 , виданого Одеською залізничною дорогою та зареєстрованого в МБТІ м.Одеси 15 грудня 1994 року. Покупець в установленому законом порядку зареєструвала право власності на нерухоме майно в КП «ОМБТІ та РОН» 23 січня 1995 року за № 503 стор. 107 кн. 98 пр.. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК України, покупець і продавці повністю виконали умови договору купівлі - продажу. Із змісту договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об`ємі до підписання договору, про що свідчить п.5 Договору. Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцями немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України. Письмовим доказом в даному випадку є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6371 від 17 січня 1995 року, який був укладений на Одеській товарній біржі. Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, суд вважає можливим поновити порушене право позивача на підставі ст. 47 ч.2 ЦК України. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

Outcome: approved