Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

10 квітня 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 23 серпня 2012 року з [PERSON] було укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 4600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору. Овердрафт (п.1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобов'язанням, відповідач неналежно виконував умови договору. Станом на 31 січня 2018 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 117000,00 гривень, з яких: 4528,55 гривень - заборгованість за кредитом, 112471,45 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та судові витрати. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного провадження на 10:30 годину на 24 травня 2018 року. 24 травня 2018 року судове засідання було відкладено на 07 червня 2018 року на підставі клопотання відповідача. 07 червня 2018 року судове засідання було відкладено на 19 червня 2018 року на підставі клопотання відповідача. 19 червня 2018 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, [PERSON] з даним позовом не згодна і вважає, що він підлягає залишенню без задоволення. Зазначає, що на момент подання позовної заяви, вона частково погасила кредит. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року, було задоволено клопотання відповідача про забезпечення доказів та оголошено перерву у судовому засіданні до 10 години 00 хвилин 30 липня 2018 року. 19 липня 2018 року від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої зазначають, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. У зв'язку з цим вважають, що обставини, на які посилається відповідач в своєму відзиві, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. 30 липня 2018 року судове засідання було відкладено на 23 серпня 2018 року на підставі клопотання відповідача. 22 серпня 2018 року до канцелярії суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, відповідно до яких зазначає, що з відповіддю на відзив вона не згодна, і вважає, що вона підлягає оскарженню, адже представник позивача не відобразив в повній мірі списання коштів на погашення кредитного ліміту з картки для виплат. 23 серпня 2018 року судове засідання було відкладено на 04 вересня 2018 року на підставі клопотання відповідача. 04 вересня 2018 року судове засідання було відкладено на 19 вересня 2018 року на підставі клопотання відповідача. 13 вересня 2018 року від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до канцелярії суду надійшла відповідь на заперечення, відповідно до якої зазначають, що обставини на які посилається відповідач у своїх запереченнях не відповідають дійсності, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: На підтвердження домовленості між сторонами мається підписана відповідачем анкета-заява від 23 серпня 2012 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, порушення істотних умов яких, зі сторони [PERSON], у судовому засіданні достовірно встановлено. 23 серпня 2012 року з [PERSON] було укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 4600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За розрахунками заборгованості за договором б/н 23 серпня 2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], вбачається, що остання станом на 31 січня 2018 року має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 117000,00 гривень, з яких: 4528,55 гривень - заборгованість за кредитом, 112471,45 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Випискою по кредитному рахунку підтверджується використання [PERSON] коштів за період з 01 серпня 2012 року по 19 липня 2018 року. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд звертає увагу на наступне. З виписки по картці/рахунку [NUMBER], що є внутрішньобанківським рахунком, пов'язаним з основним рахунком клієнта, відкритим для обслуговування основного рахунку клієнта, і додатковим рахункам договору за період 01.01.2018 - 17.09.2018 року, вбачається що [PERSON] здійснювала погашення кредитної заборгованості на суму 1762,00 гривень. Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне сплачену відповідачем суму у розмірі 1762,00 гривень, зарахувати на користь погашення нарахованих процентів, і в результаті чого сума заборгованості [PERSON] по процентам за користування кредитом становить 110709,45 гривень. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial