Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

12.11.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтував тим, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1993 року. У шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Причинами розірвання шлюбу є те, що відповідач 06.09.2019 року забрала свої речі і виїхала в Одеську область по місцю свого народження, не вказавши йому причин. З ним не спілкується, по телефону повідомила сина, що повертатися не буде і не заперечує проти розірвання шлюбу. Просив шлюб розірвати, оскільки їхній шлюб зберегти неможливо. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 20.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 16.12.2019 року. Однак, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, підготовче судове засідання було відкладено. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 12.03.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 06.04.2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 35). Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про укладення шлюбу, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.06.1993 року (а.с. 4). У шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося через те, що відповідач 06.09.2019 року забрала свої речі і виїхала в Одеську область по місцю свого народження, не вказавши причин позивачу, з яким не спілкується, по телефону повідомила сина, що повертатися не буде. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, не просила їй відновити дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (квитанція № 0.0.1519344350.1 від 12.11.2019 року (а.с. 1). На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved