Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

11.08.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 30.12.2011 року по 14.10.2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народились дитина: [PERSON] , [INFO] . З -з моменту припинення шлюбних відносин відповідач перестав спілкуватися з дитиною, не турбується про її духовний стан і фізичний розвиток, не цікавиться станом здоров`я, не проявляє батьківську турботу. Позивачка самостійно вирішує питання по вихованню та утриманню дитини. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволені. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі Представник Органу опіки та піклування Слов`янської міської ВЦА до суду не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення суду просили врахувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Заочним Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 27.09.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] (а.с. 12) З акту про фактичне проживання № 201 від 11.08.2021 року комітету «Словважмаш» м.Слов`янська вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с. 8) З висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації від 26.10.2021 року № 29/03-143 вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON] з тих підстав, що останній самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям дитини, не надає грошових коштів на її утримання, має борг зі сплати аліментів, не спілкується, не турбується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Малолітня дитина мешкає разом з матір`ю, яка займається її вихованням та утриманням, захищає права та інтереси. (а.с.25). Суд, розглядаючи справу, виходив з наступного чинного законодавства України: Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, у судовому засіданні письмовими доказами підтверджено факт того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свої дитини, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає її доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved