Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

11 березня 2019 року позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять виділити в натурі належну [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] варіанту: 1 поверх: літера «А-2»; та належну [PERSON] 4/10 частину зазначеного житлового будинку: 2 поверх літера «А-2», відповідно до запропонованого експертами висновку від 12 лютого 2019 року № 125-095. В обґрунтування заявлених вимог позивачі за первісним позовом посилаються на те, що вони та відповідачка є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Зазначили, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 серпня 2002 року за позивачкою [PERSON] та її сином [PERSON] було визнано право власності на частину спірного житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою; [ADDRESS] . Так, позивачка є власницею 5/10 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а також 5/10 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, а її син володів 1/10 частиною житлового будинку та відповідною часткою земельної ділянки. Інша 4/10 частина спірного житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області від 21 лютого 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за № 272, належить [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 травня 2016 року за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на 1/40 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будов та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Крім цього, вказаним рішенням за їх неповнолітньою донькою [PERSON] визнано право власності на 2/40 частини цього житлового будинку з відповідною частиною господарських будов та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Відповідачка за первісним позовом разом зі своїми неповнолітніми дітьми мешкає у спірному житловому будинку на другому поверсі та займає площу пропорційну їх частці. З житлових приміщень відповідачки наявний окремий вихід, яким власне вона постійно користується. Також на другому поверсі проживає [PERSON] . На першому поверсі мешкала позивачка [PERSON] . Між позивачами та відповідачкою склалися неприязні стосунки та суперечки щодо спільного проживання в будинку, оплати комунальних послуг, користування електроенергією тощо. Оскільки в добровільному порядку з відповідачкою не вдається домовитися про виділення в натурі належних часток житлового будинку, тому позивачі за первісним позовом змушені звернутися з відповідним позовом до суду для захисту порушеного права. Відповідачкою за первісним позовом [PERSON] направлено до суду заперечення, в якому вказала, що вважає висновок експерта Лесків Світлани Анатоліївни від 12 лютого 2019 року № 125-095 недопустимим доказом, оскільки він одержаний з порушенням порядку встановленого статтею 78 ЦПК України. Послалася на те, що вона виконана експертизу на підставі технічного паспорту, без виходу експерта на місце розташування житлового будинку; до того ж вона була проведена без участі всіх зацікавлених осіб; проведена без врахування її варіантів. Був запропонований лише один можливий варіант розподілу майна, що фактично позбавляє суд вибору при винесенні рішення. Крім цього, звернула увагу на те, що висновок передбачає виконання робіт з переобладнанням та переплануванням спірного житлового будинку. При цьому, позивачами не надано будь-які дозвільні документи щодо можливості виконання цих перебудов. В свою чергу, у разі відсутності дозволу на переобладнання та перепланування, суд не вправі виділяти окремі частини будинку, в яких передбачається перепланування та втручання в конструкції житлового будинку, незалежно від того якій стороні виділяються ці приміщення. Вважає висновок експерта одностороннім, оскільки він не розкриває повної можливості розподілу нерухомого майна, тому вважає його недопустимим. Пропонує виділити їй та неповнолітнім дітям одну з житлових кімнат на першому поверсі, посилаючись на те, що такий варіант передбачає найменше втручання в конструкцію будинку та взагалі не передбачає грошову компенсацію з її боку на користь позивачів, або ж в мінімальній сумі. 11 листопада 2019 року відповідачка за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просить зобов`язати відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування: санвузлом «літ. 1-3» та кухнею «1-4» житлового будинку [ADDRESS] шляхом покладення зобов`язання на [PERSON] , [PERSON] надати [PERSON] , неповнолітній [PERSON] безперешкодний доступу до санвузлу та кухні та передачі ключів від вхідних дверей першого поверху. В обґрунтування зазначила, що вона, її неповнолітня донька та позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Так, їй належить - 1/40 частка, а малолітній [PERSON] - 2/40 частки житлового будинку з відповідною частиною господарський будівель і споруд, а також земельної ділянки для обслуговування житлового будинку . В цілому житловий будинок є двоповерховим, на першому поверсі розташовані: кухня (в технічному паспорті зазначена літерою «1-4», санвузол, який зазначений в технічному паспорті під літерою «1-3», На другому поверсі зручностей не має, кухня відсутня. На вимогу відповідачів вона з дітьми мешкає на другому поверсі будинку в кімнатах зазначеному в технічному паспорті підліт. «1-8» та «1-6». На сьогодні, в зв`язку з неприязними стосунками, що склалися між нею та відповідачами [PERSON] та [PERSON] , останні повністю зачинили перший поверх, через що вона з дітьми позбавлена можливості користуватися кухнею та санвузлом. Свої дії відповідачі обґрунтовують маленьким розміром часток, що належить їй та її доньці, вважаючи, що окрім двох кімнат на другому поверсі, вони більше не мають права користуватися жодними приміщеннями в будинку. Вважає, що такі приміщення як санвузол та кухня є приміщеннями загального користування та не можуть знаходитися в користуванні лише одного (двох) співвласників. Право власності та користування такими приміщенням належить усім без винятку співвласникам. Такі дії відповідачів за зустрічним позовом вважає незаконними та такими, що порушують їх з донькою права, як співвласників. Тому, для захисту своїх прав та прав своїх неповнолітніх дітей, звернулася до суду з зустрічним позовом. Відповідачем за зустрічним позовом та позивачем за первісним [PERSON] до суду у встановлений законом строк поданий відзив на зустрічний позов, в якому позовні вимоги [PERSON] не визнає заперечує щодо їх задоволення. Посилається на те, що в житловому будинку відступне водопостачання та каналізація, санвузол не працює декілька років. Через руйнацію газовідвідного димоходу з кухні газопостачання в будинку вимкнуто та опломбовано. Санітарно-технічне обслуговування санвузла демонтоване та потребує заміни. В зв`язку з цим, позивачка за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] , разом із неповнолітніми дітьми три роки як проживають в іншому місці. На сьогодні приміщення кухні та санвузла використовується для зберігання речей та до вирішення питання щодо газопостачання та водопостачання не буде функціонувати за призначенням. Відомості щодо відсутності каналізації в будинку зазначені у технічному паспорті на житловий будинок. Заперечував той факт, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її неповнолітні діти на другому поверсі користуються лише приміщеннями позначеними у технічному паспорті «1-8» та «1-6», зазначив, що вони займають приміщення «1-7», тобто користуються всіма приміщеннями другого поверху. Раніше він займав приміщення «1-7» на другому поверсі. Самовільно зайнявши весь другий поверх позивачка за зустрічним позовом та відповідачка за первісним позовом позбавляє його права володіти та користуватися належною йому часткою житлового будинку. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, через його безпідставність. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснив про вищевикладене просила позов задовольнити. Зустрічний позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення, посилаючись на його безпідставність. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані у первісному позові та просив їх задовольнити. Щодо зустрічного позову то просив відмовити у його задоволенні, оскільки вважає його необґрунтованим та безпідставним, через підстави зазначені у відзиві на зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічний позовом [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні первісного позову, посилаючись на його безпідставність та задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі, через обставини зазначені у зустрічній позовній заяві. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя в повному обсязі та пояснив про вищевикладене просила його задовольнити. У задоволенні первісного позову просила відмовити. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Вітовської райдержадміністрації в судовому засіданні вказала, що 11 жовтня 2019 року спеціалістами Служби було обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] умови проживання задовільні, про що складено Акт обстеження умов проживання. Службою було рекомендовано матері провести власний водогін та вирішити питання щодо оптимального обігріву помешкання. Комісією з питань захисту прав дитини при Вітовській райдержадміністрації 17 жовтня 2019 року розглянуто питання «Про захист житлових прав малолітньої [PERSON] , співвласниці спірного житлового будинку» та вирішено: рекомендувати [PERSON] діяти в інтересах малолітньої доньки [PERSON] та користуватися площею не менше пропорційної наявному праву власності в спірному будинку. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно. Експерт Лесків Світлани Анатоліївни суду пояснила, що експертиза проведена з урахуванням робочого проекту №2012. 18-00 «Прибудова металевих сходів до житлового будинку, розроблений ТОВ «Ласкардо»-2019, згідно з вимогами чинного законодавства. Так, враховуючи розміри часток кожного зі співвласників було проведено дослідження та запропоновано лише один можливий варіант виділення часток кожного зі співвласників, при цьому він передбачає перепланування, яке має бути узгоджене з компетентними органами. Крім цього зазначила, що можливі інші варіанти, але лише у разі добудови додаткових приміщень на першому поверсі. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Вислухавши пояснення сторін, експерта Лесків Світлани Анатоліївни, дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як закріплено в частинах 1 та 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2002 року за [PERSON] визнано право власності на 5/10 частину спірного житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою; [ADDRESS] , за її сином [PERSON] 1/10 частину цього будинку та відповідною часткою земельної ділянки для обслуговування житлового будинку (т 1 а.с. 12-13). Право власності на відповідні частки житлового будинку зареєстровані за ними в ММБТІ за реєстровим номером №1922 в реєстровій книзі №8 (т. 1 зворотня сторона а.с. 13). [PERSON] належить 4/10 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування укладеного між ним та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області від 21 лютого 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №272 (т. 1 а.с. 14). Це факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 червня 2015 року №38678944 (т. 1 а.с. 15). З 26 листопада 2012 року [PERSON] з [PERSON] перебував у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (свідоцтво про шлюб від 26 листопада 2012 року серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 73). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 21 січня 2015 року, серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 158). Дослідивши спадкову справу після смерті [PERSON] від 18 червня 2015 року № 101/2015 судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після його смерті до нотаріуса звернулася його дружина [PERSON] . Водночас, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування (т. 1 а.с. 167- 183). Свідоцтво про право власності на частину земельної ділянки також не видавалося. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 травня 2016 року за [PERSON] визнано право власності на 1/40 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будов та споруд в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Крім цього, вказаним рішенням за їх неповнолітньою донькою [PERSON] визнано право власності на 2/40 частини цього житлового будинку з відповідною частиною господарських будов та споруд, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] (т. 1 а.с. 205-206). Тобто сторони у справі є співвласниками спірного житлового будинку. Третьою особою - [PERSON] суду наданий державний акт на права приватної власності на землю від 19 березня 1996 року, серії [NUMBER] , з огляду на який останньому на підставі рішення виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів від 02 лютого 1996 року № 3 була виділена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських спору, що розташована на території Мішково-Погорілвської сільської ради (т. 1 а.с. 146). Співвласниками будинку правовстановлюючі документи на відповідні частки земельної ділянки суду не надані, з чого слід зробити висновок, що право власності, яке визнане за ними у судовому порядку, в установленому законом порядку не зареєстровано. 23 травня 2017 року Жовтневим районним судом Миколаївської області прийнято рішення, яким [PERSON] та її двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] вселено до житлового будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с. 16-17). З огляду на довідку виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] зареєстровані: її донька [PERSON] , невістка - відповідач [PERSON] , син невістки - [PERSON] , онука - [PERSON] (т. 1 а.с.11). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі статтями 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Частиною 2 статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина 1 статті 183ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина 2 статті 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. У разі якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У разі, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Згідно з пунктом 1 Порядку виконання будівельних робіт, що затверджений Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №466 будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації, капітального ремонту. Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 №76 визначено, що реконструкція житлового будинку - це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 вказаної Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно з роз`ясненнями пункту 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту статті 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до вимог статті 152 ЖК УРСР обов`язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо. Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення сторонами повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. До такого висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (провадження 61-10614св18). Так, вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог статті 12 ЦПК України з метою всебічного і повного з`ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов`язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку. Відповідно до експертного висновку № 125-095 від 12 лютого 2019 року, провести виділ часток житлового будинку [ADDRESS] технічно можливо. Експертом запропонований єдиний варіант виділення ідеальних часток з урахуванням робочого проекту №2012. 18-00 «Прибудова металевих сходів до житлового будинку, розроблений ТОВ «Ласкардо»-2019 (т. 1 а.с. 45-57). Так, у користування співвласника [PERSON] з часткою Ѕ частини пропонується виділити: 1-й поверх: 1-1- передпокій пл. 21,10 кв.м.; 1-3 - санвузол пл. 3,4 кв.м.; 1-4- кухня пл. 6,30 кв.м.; 1-5- житлова пл. 17,2 кв.м.; 1-І - коридор пл. 3,6 кв.м. Всього по частині житлового будинку літ. «А-2»: пл. 51,6 кв.м. - інв. варт. - 102880 грн Надвірні узаконені господарські споруди: 1/2 частина №2,3,4,5, - огорожа з воротами - 15000 грн.; Ѕ частина №І - замощення -10000 грн; 1/2 частина №6- водяна колонка -1027 грн. Всього інвентарною вартістю - 128907 грн Реальна частка складає - 46/100 (103907:226955буд ), що на 4/100 менше від частки, що ідеально належить- 1/2 частини У користування співвласника [PERSON] з часткою 4/10 частини: 2-й поверх: 1-6- житлова пл. 15,18 кв.м.; 1-8- житлова кімната пл. 14,7 кв.м.; Всього по частині житлового будинку літ. «А-2»: пл. 29,88 кв.м. - інвентарна вартість - 59574грн. Надвірні узаконені господарські будови: 4/10 частини №2,3,4,5, - огорожа з воротами - 12000 грн.; 4/10 частини №І - замощення -8000 грн.; 4/10 частини №6- водяна колонка - 822 грн. Всього інвентарна вартістю - 80396 грн Реальна частка складає - 27/100 (60396:226955буд ) що на 13/100 менше від частки, що ідеально належить - 40/100 частини. Для першого варіанту: по приближеному до ідеальних часток: сума грошової компенсації, що виплачується іншими співвласниками, які отримали реальну частку більше, що ідеально належить, на користь співвласників [PERSON] та [PERSON] , складає 57911 грн. (17/100 х 340655 грн.), в тому числі: [PERSON] - 44285 грн. (13/100 х 349655 грн.), [PERSON] - 13626 грн. (4/100 х 340655 грн). По першому варіанту виділу частки спірного житлового будинку необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи, згідно з Робочим проектом №2012.18-00 «Прибудова металевих сходів до будинку [ADDRESS] » - [ADDRESS] , розробленим ТОВ «ЛАСКАРДО» - 2019р.: влаштування металевих сходів з металевою площадкою на 2-й поверх до приміщення «1-6»-35000 грн. Всього: 44000 грн. Перепланування за запропонованим варіантом виділу 1/2 та 4/10 частин житлового будинку необхідне узгодження з компетентними органами у встановленому Законом порядку, а також Висновок про технічний стан основних конструктивних елементів спірного житлового будинку, виданою ліцензією спеціальною організацією, і можливості виробництва даних ремонтно-будівельних робіт (т. 1 а.с. 19-35). Тобто з огляду на висновок експерта необхідне перепланування, яке має бути узгоджене з компетентними органами. Перш за все, для поділу, необхідно враховувати наступні моменти: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними державними будівельними нормами; для поділу будинку у добровільному чи судовому порядку необхідна технічна можливість виділити кожному співвласнику відокремлене приміщення з власним входом. На пропозицію суду про надання доказів підтвердження відповідності будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам житлових приміщень, а також погодження робіт з компетентними органами у встановленому Законом порядку, Позивачами за первісним позовом наданий Висновок про технічний стан основних конструктивних елементів спірного житлового будинку. Разом з тим погодження на проведення робіт по переплануванню, передбачений також і висновком експерта не надане. Таким чином, дослідивши матеріали справи, та враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку що первісний позов не підлягає задоволенню, оскільки виділ в натурі часток не можливий без проведення перепланування, яке потребує узгодження з компетентними органами у встановленому Законом порядку та яке не проведене Позивачами за первісним позовом. З огляду на зустрічний позов [PERSON] просить зобов`язати відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування: санвузлом «літ. 1-3» та кухнею «1-4» житлового будинку [ADDRESS] шляхом покладення зобов`язання на [PERSON] , [PERSON] надати [PERSON] , неповнолітній [PERSON] безперешкодний доступу до санвузлу та кухні та передачі ключів від вхідних дверей першого поверху. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями статей 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як пояснив відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , на сьогодні задовольнити вимоги позивача за зустрічним позовом неможливо, оскільки в будинку відсутнє водопостачання та каналізація, в будинку не працює санвузол. Також газопостачання вимкнуто та опломбовано через руйнацію газопровідного димоходу. В зв`язку з цим кухня та санвузол не функціонують за призначенням та як приміщення загального користування не можуть бути використані.. На підтвердження цього, [PERSON] наданий технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 06 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 4-9). Дослідивши наданий технічний паспорт судом встановлено, що у вказаному будинку відсутнє водовідведення та каналізація. Відсутність водовідведення в будинку також підтверджується довідками голови Кооперативу «Посейдон» від 19 травня 2017 року та 30 січня 2020 року (т. 2 а.с. 11,12) та актом обстеження, складеним спеціалістами Служби у справах дітей райдержадміністрації, відповідно до якого позивачу за зустрічним позовом рекомендовано провести власний водогін та вирішити питання щодо оптимального обігріву помешкання. . Враховуючи те, що приміщеннями загального користування: санвузол «літ. 1-3» та кухня «1-4» не функціонують на сьогодні за призначенням через відсутність в будинку водовідведення та каналізації, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки за зустрічним позовом [PERSON] , оскільки вважає їх передчасними. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом.

Outcome: dismissed