Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

12.06.2015 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» про повернення банківського вкладу, а саме грошових коштів в розмірі 20000 доларів США та 36000 євро за договорами банківських вкладів від 24.11.2015 року. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 24.11.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір № 2073273 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Семейный», в сумі 20000 доларів США, строком на шість місяців, з продовженням строку дії, під процентну ставку 12% річних, внесено до банку на депозитний рахунок 20000 доларів США та 24.11.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір № 2073274 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Семейный», в сумі 36000 євро, строком на шість місяців, з продовженням строку дії, під процентну ставку 12% річних, внесено до банку на депозитний рахунок 36000 євро. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення вкладів, однак відповідач кошти не повертає, а тому позивачка звернулася з вказаним позовом до суду для захисту своїх прав. Представником позивачки в порядку ст. 31 ЦПК України було зменшено позовні вимоги, позивачка просила зобов'язати відповідача повернути грошові кошти в розмірі 10869,42 доларів США та 36979,42 євро за договорами банківських вкладів від 24.11.2014 року, а також судові витрати (витрати на правову допомогу) в розмірі 6250 грн. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, у яких зазначено, що при запровадженні у банку тимчасової адміністрації не здійснюється відшкодування вкладникам сум вкладів у судовому порядку та шляхом примусового стягнення коштів, а виплата сум вкладів таким вкладникам проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Вислухавши сторін у справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір № 2073274 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Семейный», в сумі36000євро, строком на шість місяців, з продовженням строку дії, під процентну ставку 12% річних, внесено до банку на депозитний рахунок 36000 євро (а.с.5-7). 24.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір № 2073273 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Семейный», в сумі 20000 доларів США, строком на шість місяців, з продовженням строку дії, під процентну ставку 12% річних, внесено до банку на депозитний рахунок 20000 доларів США та 24.11.2014 року (а.с.8-10). 04.06.2015 року представник позивачки звернулася до відповідача з письмовою скаргою про письмове повідомлення причин відмови в поверненні коштів банківського вкладу згідно договорів банківського вкладу № 2073273 та № 2073274 (а.с.12). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч.5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Враховуючи викладене, оскільки на час ухвалення рішення по справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому суд відмовляє [PERSON] у задоволені позову. Стосовно вимог позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6250 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому зас іданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6250 грн. безпідставною та необґрунтованою, оскільки не надано розрахунку витрат на правову допомогу з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed