Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

12.10.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. №3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.11.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (з урахуванням змін до ЦПК України, які набрали сили 08.02.2020р.) (а.с.№17). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 24.07.2010р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 477. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин стали протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрата почуття любові. Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільний бюджет відсутній, остаточно припинили шлюбні відносини 10.08.2020р. Повідомила, що бажає змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, збереження шлюбних відносин суперечить інтересам позивачки. Представник позивачки [PERSON] (діє на підставі ордеру Серія АЕ №1037885 від 30.09.2020р.- а.с. №24) надала суду заяву від 10.12.2020р., в якій підтримала поданий позов та просила винести рішення за відсутності позивачки та її представника (а.с. № 23). Відповідач в\~судове засідання\~10.12.2020р.\~не з`явився,\~про день\~та час\~слухання справи\~був повідомлений\~ належним\~чином,\~про що\~в матеріалах\~справи наявне\~поштове повідомлення\~з відміткою\~про вручення\~йому судової\~повістки (а.с.\~№ 20). В заяві, яка була надіслана на е/пошту суду 04.12.2020р. (а.с. № 21) та про дубльована засобами поштового зв`язку 08.12.2020р., відповідач зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, підтвердив, що шлюб дійсно носить формальний характер. Також відповідач просив розглядати справу за його відсутності. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.07.2010р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 477 (а.с. № 13). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. № 14). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрата почуття любові, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з 10 серпня 2020р., проживають окремо. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 СК України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з серпня 2020р., з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Крім того, враховуючи бажання позивачки залишити їй прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе змінити відповідачці прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Обговорюючи питання\~розподілу судових\~витрат на\~підставі ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України,\~у зв`язку\~із визнанням\~відповідачем \~позовних вимог\~до початку\~ розгляду\~ справи\~по суті,\~суд \~вважає \~ за\~ можливе\~ повернути\~ позивачці\~ 50%\~від \~сплаченого \~судового \~збору \~при \~подачі \~даного \~позову по\~ квитанції\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~№ 3ЕЕ3-516С-89В6-ВХ91\~від 09.10.2020р.\~в \~розмірі 420\~грн.\~40\~коп. шляхом стягнення\~ з\~державного \~бюджету (а.с. № 2). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору, що залишилась після повернення позивачці, а саме в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved