Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

11.09.2018 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.10.2009 р. був розірваний. Її колишній чоловік зареєстрований у житловому будинку в [ADDRESS], проте з 2010 року за вказаною адресою не проживає. Згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 03.09.2013 р. за нею та третіми особами у порядку спадкування за законом було визнано право власності на житловий будинок по 1/4 частки кожному, що розташований за адресою: [ADDRESS], а згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень останні зареєстрували своє право власності на вказане майно. Реєстрація відповідача у вказаному будинку, обмежує права власників житла щодо розпорядження ним. Позивач просить: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 26.09.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано 15-тиденний строк для подачі відзиву на позов. Відповідачу [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом за зареєстрованим місцем проживання, проте відправлення вручено не було, оскільки за вказаною адресою він не проживає, також відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-порталі судової влади України 02.10.2018 р. було розміщено оголошення, з опублікуванням якого відповідач вважається повідомлений належним чином про розгляд справи. Відзиву на позов не подав. Третя особа [PERSON] надіслала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Третя особа [PERSON] надіслав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] надіслав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 17.10.2009 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 17.10.2009 р. (а.с. 8). Згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER] виданого 14.04.2011 року Виконавчим комітетом Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 03.09.2013 р. за позивачкою та третіми особами у порядку спадкування за законом було визнано право власності на житловий будинок по 1/4 частки кожному, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 23889456, 23890830, 13344770, 23889996 позивач та треті особи зареєстрували за собою право власності вказане нерухоме майно (а.с. 13-16). Згідно відомостям Відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Київській області від 25.09.2018 р., [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно довідки № 650 від 03.09.2018 р. виданої Мотижинською сільською радою Макарівського району Київської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та за вказаною адресою не проживає з 2010 року (а.с. 10). Згідно Акту Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області від 10.09.2018 р. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] починаючи з 2010 р. фактично не проживає, особистих речей немає (а.с. 11). Згідно рішенню Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області «Про перейменування назв вулиць в с. Мотижин» від 19.11.2015 р. № 13-02-VІІ вулиця Комсомольська в с. Мотижин Макарівського району Київської області перейменована на вулицю Домашенкова (а.с. 12). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися то суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.2,3 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Згідно ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 150 ЖК Української РСР зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом знаття з реєстрації місця проживання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704, 80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved