Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

10.09.2014 року КС «Народний кредит» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 31202,81 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2011 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5-111003-н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 10000,00 грн., зі сплатою процентів 68,62% річних, тобто 0,188% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. Відповідач зобов'язався сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в термін та розмірах, що визначено відповідним графіком розрахунків. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 31202,81 грн. В забезпечення кредитного договору, 24.10.2011 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до умов яких поручителі поручились перед кредитодавцем за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що витікають з кредитного договору №5-111003-н від 24.10.2011 року. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.10.2011 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5-111003-н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 10000,00 грн., зі сплатою процентів 68,62% річних, тобто 0,188% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. В забезпечення кредитного договору, 24.10.2011 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до умов яких поручителі поручились перед кредитодавцем за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що витікають з кредитного договору №5-111003-н від 24.10.2011 року. Встановлено, що КС «Народний кредит» виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 10000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №5-111003-н від 24.10.2011 року належним чином не виконав. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року позов Кредитної спілки «Народний кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Народний кредит» заборгованість за кредитним договором № 5-111003-н від 24.10.2011 року станом на 18.12.2012 року в сумі 14382 грн. 08 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Народний кредит» судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп. Рішення набрало законної сили. Однак, відповідачами в рахунок погашення боргу за кредитним договором №5-111003-н від 24.10.2011 року здійснювались сплати в невеликому розмірі та станом на 04.09.2014 року заборгованість за рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року не погашена. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 13.04.2011 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ видано інформаційний лист «щодо застосування окремих норм цивільного законодавства». Частиною 1 розділу «Зобов'язання, що виникають із договорів та інших правочинів» інформаційного листа встановлюється, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання (ст. 599 ЦК України). Правовідносини сторін кредитного договору визначені ст. 1054 ЦК України. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договорів них зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Слід також зазначити, що наявність виконавчого напису відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового)не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами. Тобто, саме по собі вчинення виконавчого напису, виконання якого не здійснено вчасно, не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитом і пені за несвоєчасну сплату кредиту. З матеріалів справи вбачається, що з дня набрання рішення суду від 13.02.2013 року, відповідачами здійснювались сплати на загальну суму 7114,60 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 04.09.2014 року, становить 31202,81 грн. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 24.10.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, а з відповідачами [PERSON] та [PERSON] договори поруки, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №5-111003-н від 24.10.2011 року, а тому з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 31202,81 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 104,01 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved