Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

12.06.2017 р. [PERSON]П звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, [PERSON], [PERSON] за участі третьої особи ЖБК № 2 про розподіл паю в житлово-будівельному кооперативі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.06.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.11.2017 р. у звязку з повторною неявкою в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, та не надходженням від нього заяви про розгляд справи за його відсутності, позовна заява залишена без розгляду. Постановою апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2018 р. ухвалу Богунського районного суду м. Житомира скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.02.2018 р. справа з єдиним унікальним номером 295/6333/17 передана судді Перекупка І.Г. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. У позовній заяві на обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з 09.03.1986 р. по 19.09.1990 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У період шлюбу її чоловік був прийнятий до членів житлово-будівельного кооперативу № 2 і йому на підставі рішення загальних зборів членів кооперативу від 21.06.1990 р. був виданий ордер на сімю з трьох осіб на кооперативну квартиру під № 139 в будинку № 30 по вул. Малікова у м. Житомирі. Перший пайовий внесок за квартиру в сумі 3 472 карбованці був внесений зі спільні з чоловіком кошти у 1989 р. Інші пайові внески були сплачені особисто чоловіком після розлучення з нею в сумі 6082 карбованці. Загальна вартість паю за квартиру склала 10083,83 карбованці. Колишній чоловік помер 14.10.2011 р. З посиланням на ст.15 Закону України Про власність, ст.146 ЖК України, п. 43 Примірного статуту ЖБК та ст.22,24,28,29 КпШС України просить визнати перший пайовий внесок в паєнагромадженні на квартиру в сумі 3472 карбованці спільною сумісною власністю з чоловіком. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.152), подав заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнав, заявив про застосування до вимог про поділ майна строку позовної давності, перебіг якого, на його думку, починається з 24.02.2005 року, дати набрання законної сили судовим рішенням Богунського районного суду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON]П про вселення та встановлення порядку користування житлом. Інші відповідачі відзив на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх доводів чи заперечень не подали, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причин неявки в судове засідання не повідомили (а.с. 153-158). Третя особа подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника ЖБК-2, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с.135) Відповідно ст.280 ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів якщо\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин;\~відповідач не\~подав відзив;\~позивач не\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи.\~У разі\~участі у\~справі кількох\~відповідачів заочний\~розгляд справи\~можливий у\~випадку неявки\~в судове\~засідання всіх\~відповідачів.\~ \~ \~ \~ Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення правовідносин та вирішення справи по суті, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення за відсутності сторін. Відповідно ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно встановивши всі обставини справи, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, виходячи з внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 09.03.1986 р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 19.09.1990 р. шлюб між сторонами був розірваний (а. с.175). У період шлюбу чоловік був прийнятий в члени житлово-будівельного кооперативу №2. На підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 33 від 21.06.1990 р. [PERSON] видано ордер на квартиру [ADDRESS] на сімю у складі 3-х осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 174). Перший пайовий внесок за квартиру був сплачений у 1989 р. в сумі 3472 крб., решта - у сумі 6082 крб. упродовж 1990-1993 р. р., сума виплаченого паю складає 10083,83 крб. (а. с. 9,12,197). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.05.2005 р. позов [PERSON] до [PERSON] про вселення в квартиру [ADDRESS] задоволено. Підставою задоволення позову суд зазначив, що [PERSON] має рівне з [PERSON]П право на користування квартирою, оскільки має право на частину паєнагромадження, яке не оспорюється відповідачем. За інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 19.02.2015 р. право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Правові відносини щодо визнання права власності на частку в паєнагромадженні кооперативної квартири регулюються нормами ст.145,146 Житлового кодексу України, ст.22,28 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.15 Закону України Про власність та п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 186 від 30.04.1985 р. Відповідно ст.22,28 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Виходячи з системного аналізу зазначених правових норм дружина члена кооперативу має рівне право на частину паєнагромадження, сплаченого іншим з подружжя у період шлюбу. Отже, пайовий внесок, сплачений [PERSON] за квартиру [ADDRESS] до Житлово-будівельного кооперативу № 2 у 1989 р. у період шлюбу в сумі 3472 крб., є спільною сумісною власністю подружжя. Доводи відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, перебіг якого розпочався з дня набрання законної сили рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.05.2005 р., суд до уваги не приймає, оскільки зазначеним рішенням підтверджено, що її право на паєнагромадження не оспорюється. За загальним правилом, встановленим ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Факт звернення [PERSON] з позовом до суду про визнання квартири спільним майном подружжя та визнання права власності на частку квартири по справі № 295/281/15-ц є доказом переривання строку позовної давності, який в силу ч.3 ст.264 ЦК України починається заново. Водночас, суд не приймає доводів позивача на обґрунтування позовних вимог з посиланням на норми Сімейного кодексу України, оскільки відповідно до принципу дії нормативно-правового акту в часі його норми регулюють правові відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 р., і на спірні правовідносини не поширюється. Поруч з цим, помилкове посилання на норми Сімейного кодексу України не змінює правильності висновків суду щодо підстав задоволення позову, оскільки аналогічного змісту норми, встановлені Кодексом про шлюб та сімю України. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ст.141,266 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів у рівних частках. Враховуючи викладене,

Outcome: approved