Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

11 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано наступним. У 2008 році Томашпільським районним судом між сторонами був розірваний шлюб. Від спільного проживання у сторін 12 березня 2004 року народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками. З [PERSON] стягуються на користь неї аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на даний час відповідач працює, але не офіційно, в звязку із зміною його фінансового стану та необхідністю більше витрачати коштів на сина, вона вимушена звернутися із позовом про збільшення розміру стягнення аліментів. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вищевказану ухвалу суду було отримано 25 лютого 2019 року. Відзив від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справипо суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. \~Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьками записані сторони (а.с.5). Згідно довідки від 04 лютого 2019 року виданої виконкомом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] про те, що з нею проживає та на її утриманні знаходиться син [PERSON] (а.с. 7). На підставі виконавчого листа у справі № 146/1275/16 ц від 27 жовтня 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно починаючи стягнення з набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Суд звертає увагу на те, що застосування ч.1 ст.192 СК України має місце у випадку коли аліменти вже сплачуються. В даному випадку аліменти уже стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини. Однак, позивач в прохальній частині позову не просить змінити спосіб стягнення аліментів, а просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, тоді як аліменти уже стягуються. Тобто позивачем обрано не вірний спосіб захисту. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у позовних вимогах. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позоі - на позивача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~Судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed