Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

12.01.2017 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] Кіріла, [INFO]. Діти знаходяться на його утриманні. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2015 року з відповідача на його користь на утримання дітей стягнуті аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно. Позивач стверджував, що з моменту ухвалення судового рішення відбулось суттєве збільшення розміру цін на продукти харчування та комунальні послуги, він несе більші матеріальні затрати на утримання дітей, відповідно, його майновий стан погіршився. Враховуючи викладене, позивач просив в порядку статті 192 СК України збільшити розмір аліментів до 2000 гривень щомісячно на кожну дитину. Позивач в судове засідання не зявився, надав клопотання, в якому позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась про розгляд справи в порядку статей 74,76 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] Кіріла, [INFO]. Вказане підтверджується свідоцтвами про народження дітей, зареєстрованими Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції, актові записи №1277, №196. На час розгляду справи діти знаходяться на утриманні позивача [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей стягнуті аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно. Вирішуючи спір суд виходить з того, що розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, що відповідає статті 192 СК України. Зазначене узгоджується з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Окрім того, як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України не може обмежуватися разовим її здійсненням. При вирішенні зазначеного питання Верховний Суд України дійшов висновку про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей, зокрема, і ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Отже, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, судом мають бути враховані не тільки вимоги, визначені ст.192 СК України, а й інші обставини, які відповідають реаліям життя. Так, у звязку зі збільшенням цін на комунальні послуги, навчання та продукти харчування, виховання дітей [PERSON] на рівні необхідному для фізичного, розумового, духовного та соціального розвитку значно ускладнилось. Обставини подорожчання життя є загальновідомими та відповідно до ст.60 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, ухвалюючи рішення, суд враховує, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з [PERSON] до теперішнього часу підвищився на 22%, а позивач, на утриманні якого знаходяться діти є інвалідом другої групи (довідка МСЕК №742392), у звязку з чим потребує постійного лікування, що обумовлює витрати на лікарські засоби, які суттєво подорожчали з 2015 року. Жодних доказів на підтвердження майнового стану відповідача, наявності такого та його розміру позивачем в процесі розгляду справи не надано. Поряд із тим, суд вважає, що зазначені обставини не можуть бути підставою відмови у позові. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Апеляційний суд Одеської області, ухвалюючи рішення від 07.12.2015 року виходив з того, що [PERSON] працює та має мінливих дохід. З часу ухвалення рішення мінімальна заробітна плата в державі суттєво збільшилась. Обставин, які б перешкоджали відповідачеві як особі працездатного віку виконанню обовязку по утриманню своїх дітей судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведений факт зміни (погіршення) матеріального стану, що надає позивачу право на збільшення аліментів в порядку статті 192 СК України. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм відповідний рівень життя. Аліменти у новому розмірівідповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial