Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що 15 лютого 2005 року помер [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно земельні частки (паї) загальною площею 4,0712 га в т.ч. ріллі 3,3231 га (земельна частка (пай) № 141) та під багаторічними насадженнями 0,7481 га (земельна частка (пай) № 239), що розташовані на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, як така, що постійно проживала за однією адресою зі спадкодавцем. 03 березня 2009 року [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] померла. Після її смерті, крім прийнятої спадщини після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно земельні ділянки на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району площею 3,0250 га (державний акт серії ЯД №400463), кадастровий номер 0522885000:10:002:0044 та 0,9398 га (державний акт серії ЯЖ №763766), кадастровий номер 0522885000:10:001:0094. Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 20 вересня 1997 року за № 37 на його імя та на імя [PERSON], який в свою чергу відмовився від своєї частки у спадщині, звернувшись з відповідною заявою до державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. У встановлений законом термін він звернувся до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому він звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання [PERSON] не зявився, просив справу розглянути у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві (а.с. 5). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в яких просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає та вважає їх такими, що підлягають задоволенню (а.с. 34). Представник відповідача [PERSON] сільської ради також в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 32). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2005 року в с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.8). До складу спадкового майна після смерті [PERSON], зокрема, входить \~ право на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 141 площею 3,3231 га (рілля) та № 239 площею 0,7481 га (багаторічні насадження), що знаходяться на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Факт належності вказаних земельних часток (паїв) [PERSON] підтверджується витягами із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам членам СВАТ «Петриманське» на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 19, 22), списком громадян членів СВАТ «Петриманське» територія [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, які померли і їх земельні частки (паї) передаються у власність спадкоємцям по мірі оформлення спадщини згідно судових рішень (а.с. 15-16). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи на ім'я померлого 15 лютого 2005 року [PERSON] слідує, що належні йому спадкові права на земельні частки (паї) після його смерті спадкоємцями не оформлялися і свідоцтво про право на спадщину на них не видавалося. Єдиним спадкоємцем, яка отримала свідоцтво про право на спадщину на інше, належне померлому, спадкове майно (грошові вклади) була [PERSON]. Таким чином, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, як така, що постійно проживала за однією адресою зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 286 від 18.08.2015 року (а.с. 12), однак спадкові права на землю не оформляла. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 03 березня 2009 року в с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 141 площею 3,3231 га (рілля) та № 239 площею 0,7481 га (багаторічні насадження), що знаходяться на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, а також належні їй на праві власності земельні ділянки на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району площею 3,0250 га (державний акт серії ЯД №400463), кадастровий номер 0522885000:10:002:0044 та 0,9398 га (державний акт серії ЯЖ №763766), кадастровий номер 0522885000:10:001:0094. Факт належності вказаних земельних ділянок [PERSON] підтверджується витягами із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам членам СВАТ «Петриманське» на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 20, 21), копіями архівних державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №763766 та ЯД №400463 (а.с. 17, 18). При житті, 20 вересня 1997 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом (а.с. 10), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 9), довідкою [PERSON] сільської ради № 285 від 13.08.2015 року (а.с 13), стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який має право на спадкування. Крім позивача, спадкоємцем за заповітом є також [PERSON], який, в свою чергу, спадщину не прийняв та на неї не претендує (а.с.23). Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи на ім'я померлої 03 березня 2009 року [PERSON] слідує, що [PERSON] 23 серпня 2009 року подав заяву до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини залишеної після смерті [PERSON] Інший спадкоємець після смерті [PERSON], [PERSON] спадщини не прийняв та до нотаріальної контори із заявою про її прийняття не звертався. 18 вересня 2015 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа необхідного для її вчинення (а.с. 24) Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 21 серпня 2015 року, слідує, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 4000463 та №763766, видані на прізвище [PERSON] втрачено (а.с. 14), а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельні ділянки як спадкоємця [PERSON]

Outcome: approved