Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

11 січня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 березня 2013 року помер її син [PERSON]. На час відкриття спадщини останній був зареєстрований за адресою: [INFO], однак постійно та на день смерті фактично проживав разом із матірю в [ADDRESS]. Після смерті сина [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на 25% квартири [ADDRESS], частка якої належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1993 року, зареєстрованої у реєстрову книгу за № 4794. Таким чином, спадщину на майно померлого [PERSON] фактично прийняла його мати, яка здійснила поховання сина, розпоряджалась речами померлого, зберігала особисті речі. Вказує, що вона проживала разом із сином однією сімєю, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Тобто заявник після смерті сина вступила у фактичне управління спадковим майном. Маючи намір прийняти спадщину після смерті сина, вона звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено у звязку з реєстрацією спадкодавця за іншою адресою на момент відкриття спадщини, а також пропущеним стром для прийняття спадщини відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якої доказом постійного проживання разом із спадкодавцем може бути рішення суду, що набрало законної сили про постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, заявник просить встановити факт постійного проживання її із сином [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто день його смерті - 09 березня 2013 року за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 14 січня 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду за вказаною вище заявою. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, заявлені вимоги підтримують (а. с. 18). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає по сусідству за адресою: [ADDRESS] та може підтвердити, що [PERSON] проживав разом із матірю [PERSON] в [ADDRESS] до дня смерті сина 09 березня 2013 року однією сімєю, мали спільний побут. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є колегою заявника та проживає в тому ж будинку в [ADDRESS], в іншому підїзді. Їй відомо, що [PERSON] дійсно проживала в [INFO] разом із сином [PERSON], до дня його смерті 09 березня 2013 року однією сімєю. Заслухавши заявника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). За приписами\~ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№ 296/5 у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що 09 березня 2013 року в м. Білопілля Сумської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 121326 (а. с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-БП № 280724 [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Із свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1993 року, зареєстрованого в реєстрову книгу за № 4794 вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 25% квартири № 67 по вул. К. Лібкнехта (нині Старопутивльська), буд. 73 Сумської області (а. с. 7). Зі змісту довідки-характеристики Горобівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 13 грудня 2018 року за № 20 вбачається, що у відповідності із записом у погосподарській книзі виконкому сільської ради за № 0050-01 [PERSON], який помер 09 березня 2013 року на день смерті був зареєстрований в [INFO]. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 8). За даними депутата Білопільської міської ради Сумської області [PERSON] на день смерті фактично проживав з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] в усній формі повідомила, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер 09 березня 2013 року, не вдається можливим у звязку з тим, що факт проживання спадкоємців однією сімєю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (а. с. 11). Крім того, суд при винесенні рішення враховує покази свідків [PERSON] та [PERSON], які у судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання заявника [PERSON] та його матері [PERSON] до дня смерті останнього, а саме 09 березня 2013 року. Підстав сумніватись у показах зазначених вище свідків у суду немає, оскільки вони не є суперечливими між собою та підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи. Проаналізувавши докази, представлені заявником, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні доведено факт проживання однією сімєю [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті - 09 березня 2013 року за адресою: [ADDRESS], а тому є законні підстави для задоволення заяви. Підпунктом 4.4 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. передбачено, що факт проживання спадкоємців однією сімєю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. При таких обставинах, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а встановлення даного факту необхідне заявнику для виникнення майнових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, проаналізувавши зібрані\~по справі\~докази,\~суд вважає\~заяву [PERSON]\~про встановлення\~факту постійного\~проживання зі\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved