Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

12.08.2015 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що вона є матірю відповідача [PERSON], не працює, пенсіонерка, має вади здоровя, її матеріальний стан є скрутним, в звязку із чим вона потребує матеріальної допомоги від сина. Стверджуючи, що відповідач не надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, позивач, уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, просила стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 4000 гривень щомісячно. Позивач в судовому засіданні таку заяву підтримала. Відповідач позов визнав частково, пояснивши суду, що офіційно не працює, має сімю, двох неповнолітніх дітей, має періодичний неофіційний заробіток, тому, не заперечуючи проти виконання свого обовязку по утриманню матері, вважає можливим сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно. Дослідивши обставини справи та наявні докази, на які сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.06.1977 року, актовий запис № 1354. [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком в розмірі 999, 00 гривень (посвідчення №2041501384, видане 05.12.2011 року УПФУ, довідка УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №10037 від 21.07.2015 року про розмір нарахованої пенсії). Згідно із випискою з історії хвороби № 7609, неврологічного відділення ГКБ №10, випискою із історії хвороби №9223, виданою КУ «[PERSON] клінічна лікарня №10», Медичного висновку [PERSON] медичних наук України від 04.11.2015 року, Компьютерної томографії, висновків жіночої консультації №5, позивач має ряд захворювань. На час розгляду справи відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання своєї матері не надає. Договору про сплату аліментів сторони не укладали. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно до ст. 205 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним, тобто суди при розгляді таких справ повинні перевіряти доводи відповідачів щодо можливості надавати матеріальну допомогу. Так, в процесі розгляду справи [PERSON] жодних доказів на підтвердження позовних вимог в частині майнового стану відповідача, наявності такого, його розміру та можливості надавати їй матеріальну допомогу відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надано. Жодних клопотань про витребування доказів по справі нею не заявлялось, хоча положення статті 61 ЦПК України були розяснені позивачеві судом як в ухвалі про відкриття провадження, так і в процесі розгляду справи в судових засіданнях. Разом із тим, при вирішенні спору відповідач визнав, що розуміє свій обовязок по утриманню матері, має періодичний неофіційний заробіток та згоден сплачувати аліменти у розмірі 1.000 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 61 ЦПК України такі обставини, визнані відповідачем, не підлягають доказуванню. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 202, ст. 205 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року враховує також сімейний стан відповідача, знаходження на його утриманні інших осіб, можливість одержання позивачем утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів. Так, [PERSON] перебуває у шлюбі, має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], яка за станом здоровя є хворою, та потребує систематичного лікування. Позивач є матірю ще [PERSON], який має дохід, згідно з довідкою виданою ВКФ «Юна-Сервіс» №67/10 від 20.10.2015 року з квітня по вересень у сумі 9676, 19грн. Обставин звільнення відповідача від обовязку утримувати матір, визначених ст. 204 Сімейного Кодексу України судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання матері у розмірі 1.000 грн. щомісячно. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає присудженню з [PERSON] в дохід держави в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial