Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

10 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно за заповітом, третя особа [PERSON] В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він є сином [PERSON] За життя остання склала заповіт, яким все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла своїм синам - позивачу [PERSON] та брату позивача - [PERSON] 07 жовтня 2014 року [PERSON] померла. На день її смерті залишився житловий будинок 4 по вулиці Баумана у місті Маріуполі, який спадкодавець заповідав спадкоємця в рівних частках. Позивач та його брат прийняли спадщину після смерті матері та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом в рівних частках на грошовий вклад померлої. Що стосується житлового будинку, в цій частині видати свідоцтво про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, так як первинна реєстрація права власності житлового будинку не здійснена. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство позивач звертається до суду та просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку 4, загальною площею 115,8 кв.м., (житловою 49,0 кв.м., допоміжною 66,8 кв.м.) та усіх господарчих, побутових будівель і споруд, розташованих по вулиці Баумана у місті Маріуполі Донецької області, як спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON]. померлої 07 жовтня 2014 року. У судове засідання позивач [PERSON], його представник - [PERSON], діючий на підставі довіреності, не зявились, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі, просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON], діючий на підставі довіреності не зявився, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON] до суду не прибув, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутність, проти вимог позову не заперечує. Зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 324533, виданого 17 травня 1971 року Міським відділом ЗАГС міста Мелітополя, [PERSON] є сином [PERSON]. [PERSON] померла 07 жовтня 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 799781, виданим 07 жовтня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області. Актовий запис № 1358. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 27 грудня 2012 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], житловий будинок по вулиці Баумана у місті Маріуполі на земельні ділянці [PERSON] міської ради належить [PERSON]. Згідно відповіді Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори № 498/01-16 від 04 квітня 2016 року, на підставі заяви № 1414 спадкоємців [PERSON] та [PERSON] 27 листопада 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом в рівних частках кожному за реєстровими номерами 2-473, 2-476 на вклад на суму 77 000,39 гривень. Постановою державного нотаріуса Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 02 листопада 2016 року, позивачу [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок 4 по вулиці Баумана у місті Маріуполі, оскільки у спадкоємців відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обовязкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Згідно зі ст.396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Частина 5 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати:1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З підстав наведеного та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, та з урахуванням втрати документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння 4 по вулиці Баумана у місті Маріуполі в порядку спадкування після смерті померлої [PERSON], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved