Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2013 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Від вказаного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син повністю перебуває на утриманні матері. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, тобто 972 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в позовній заяві просила справу слухати буз її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим в порядку визначеному ч. 10 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України. Сторони в судове засідання не зявилися, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст.ст. 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2013 року, яке набрало законної сили 10.04.2013 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП №122328 від 30.09.2011 року (а.с. 4). В свідоцтві про народження батьком записаний відповідач [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст. 8 Закону України «Про охорону\~дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної [PERSON] України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, знаходиться на утриманні матері. Оскільки відповідач в судове засідання не зявився, доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину не надав, а також враховуючи те, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 972 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Положенням частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved