Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

12.06.2017 року до Краматорського міського суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], третя особа Красноторська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що з 1987 року перебував у шлюбі з відповідачкою. 10.05.1994 року шлюб між ними був розірваний, але позивач та відповідачка продовжували мешкати разом. 18.01.2003 року позивач вступив у право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Торецька, 26 м. Краматорськ Донецької області, який дістався у спадщину від його матері, [PERSON], яка померла 28.09.1999 року, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом. 19 березня 2003 року позивач разом з відповідачкою були зареєстровані у житловому будинку №26 по вул.. Торецькій в м. Краматорську Донецької області. Відповідачка була зареєстрована у вказаному будинку по договору найму. З цього часу відповідачка мешкала за вказаною адресою до листопаду 2008 року, після чого покинула позивача та переїхала у інше місце. Відповідачка на протязі багатьох років не машкала з позивачем в одному будинку, спільне господарство не веде, якої-небудь матеріальної допомоги у витратах по сплаті комунальних послуг і на утримання господарства не надає та відмовляється якимсь чином надавати допомогу. Згідно акту з місця мешкання, виданого виконавчим комітетом Красноторської селищної ради, [PERSON], зареєстрована по договору найму, але фактично не мешкає з листопада 2008 року по теперішній час. У добровільному порядку знятися з реєстрації у будинку, не бажає. Позивач просить суд визнати [PERSON] особою такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у будинку №26 по вул. Торецька в м. Краматорську Донецької області у звязку із відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин. Не погодившись із позовними вимогами, відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, який обґрунтовує тим, що незважаючи на те, що шлюб між сторонами у 1994 році було розірвано вони продовжували мешкати разом однією сімєю, за вказаною в позові адресою, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, виховували дітей. У звязку із тим, що між ними склалися недобрі стосунки, вона вимушена була піти з будинку. З метою позбавлення її права на будинок, відповідач свідомо не оформлював документи, заважав їй користуватися житловим будинком, вчиняв сварки, налаштовував дітей проти неї, не віддавав особисті речі, та речі, побутову техніку, меблі, які вони придбали за сумісні кошти, не віддавав документи на будинок. Після цього вона пішла та мешкає окремо. Відповідач замінив замки від вхідних дверей і перешкоджає користуватися житловим приміщенням. Не бажає добровільно виділити їй житлову площу, іншого житла у неї не має. Зазначає, що будинок вони із позивачем переобладнали за часи сумісного проживання, побудували окремо гараж та інші господарські споруди, вона користувалася житлом, та приділяла достатньо уваги утриманню будинку, та має законне право, як особа, що зареєстрована в цьому будинку, користуватися житлом. Припинення сімейних відносин не позбавляє її права користуватися займаним приміщенням. Внаслідок створення відповідачем [PERSON] перешкод та його неправомірних дій вона позбавлена охоронюваного законом права користування житловим приміщенням. Просить суд вселити її, [PERSON], у будинок №26 по вул. Торецькій у м. Краматорську. Зобовязати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні житловим будинком за адресою: вул. Торецька, 26 в м. Краматорську Донецької області. Зобовязати останнього надати їй ключі від помешкання, а саме будинку №26 по вул. Торецькій в м. Краматорську. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечив повністю та пояснив, що він є одноособовим власником будинку №26 по вул. Торецькій в м. Краматорську, який перейшов йому за спадкуванням після батьків. Відповідачка [PERSON] була в ньому зареєстрована та мешкала як член сімї власника за договором найму. У листопаді 2008 року [PERSON] добровільно виїхала у звязку із погіршенням між ними стосунків, придбала інший будинок, де й мешкає. Майже 10 років не мешкає у його будинку, будь-яких заходів, щоб вселитися не приймала. Представник позивача позовні вимоги підтримав, проти зустрічного позову заперечив та пояснив, що сторони мешкала разом у спірному будинку до 2008 році. У 2008 році відповідачка добровільно вихала з будинку позивача, та стала мешкати окремо. В даний час мешкає по вул. Белгородська, 42 та до цього часу не приймала ніяких дій, щоб повернутися. Спільне проживання власника та [PERSON] в даному будинку не можливе, власник має право за своїм розсудом володіти, користуватися та розпоряджатися, належним йому майном. Протягом 10 років позивач та відповідачка кожний жив своїм життям, та на даний час їх ніщо не повязує. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила задовольнити її зустрічний позов, бо вона була вимушена покинути будинок позивача, бо між ними склалися конфліктні стосунки, будинок в якому вона на даний час мешкає придбаний не за її кошти, та вона колись буде вимушена його звільнити. Іншого житла у неї не має. В цей будинок також були вкладені і її кошти, бо розлучення 1994 році між ними було фіктивне, а отже вона має право там мешкати. Раніше вона не зверталася до суду, бо сподівалася, що вони добровільно проведуть розподіл майна. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON], бо відповідачка була вимушена залишити будинок. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не надав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] У 2008 році її мати добровільно покинула будинок №26 по вул. Торецька в м. Краматорську та пішла до іншого чоловіка. Вона вивезла машиною свої речі. Спочатку вона мешкала на найманій квартирі, а потім як їй відомо, новий чоловік придбав для неї будинок, в якому вона зараз мешкає. На даний час відповідачка мешкає з іншим чоловіком. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, повно та всебічно зясувавши обставини справи, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, зустрічний позов не підлягає задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено: відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 10 травня 1994 року (а.с.5) Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2003 року, [PERSON] отримав спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 28 вересня 1999 року, у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Краматорську по вул. Торецькій, 26. Право приватної власності на зазначений будинок було зареєстровано в БТІ м. Краматорська за [PERSON] 20.01.2003 року (а.с.7,24); Відповідно до довідки виконавчого комітету Красноторської селищної ради та копії домової книги для прописки громадян, які мешкають в будинку №24 (26) по вул. Торецька, [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 19.03.2003 року по договору найма безстроково (а.с.12, 25,26) Відповідно до оригіналу акту про не проживання від 19.05.2017 року, за адресою м. Краматорськ, пос. Красноторка, вул.. Торецька, 26 зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За даною адресою [PERSON] зареєстрована за договором найму, але фактично не мешкає з листопада 2008 року по теперішній час. (а.с.6) Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 30.06.2010 року, [PERSON] придбала жилий будинок номер 42 по вул. Бєлгородській в м. Краматорську. Але право власності на нього в органах БТІ не зареєструвала. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистогопроживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.167 ЖК України, Наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] як власник житлового будинку мав право зареєструвати [PERSON], яка є його колишньою дружиною та матірю їх спільних дітей, як наймача житла. Враховуючи, що [PERSON] у 2008 році покинула будинок та з цього часу займає інше жиле приміщення, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні як поясненнями сторін, свідка, так і письмовими доказами, отже остання як відповідно до норм ст.405 ЦК України та і до норм ст..167 ЖК України, втратила право користування спірним жилим приміщенням. Будь-які обєктивні підстави вважати, що [PERSON] була вимушена залишити житло, та була відсутня в ньому з поважних причин, відсутні та в судовому засіданні відповідачкою не представлені. Факт продажу належної їй 1/3 частики квартири відразу після реєстрації права власності у 2003 році на спірний будинок за позивачем, не є підставою вважати її співвласником спірного будинку, з огляду на те, що фактично позивач став володільцем спірного будинку у 1999 році, після смерті спадкодавця, та відповідно до правовстановлюючих документів право власності на спірний будинок належить позивачу [PERSON] При таких обставинах суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], бо остання втратила право користування житлом в будинку 26 по вул. Торецька в м. Краматорську, не є на даний час членом сімї власника будинку або його співвласником, а отже її вимоги про вселення не ґрунтуються на законі, у звязку із чим у зустрічному позові слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 640, 00 грн.

Outcome: approved