Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

12 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк». Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у старшого державного виконавця Гука С.В. знаходиться виконавче провадження №54940266 з виконання виконавчого листа № 642/25/17, виданого 17.05.2017 року Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості за кредитним договором №6728237 від 06.08.2008 року в розмірі 106930,00 грн. та судового збору 1613,59 грн. 31 січня 2020 року постановою старшого державного виконавця арештовані рахунки № [NUMBER] , для нарахування заробітної плати, № [NUMBER] , для нарахування пенсії. Зазначає, що вона є інвалідом 3-ї групи, їй необхідні гроші на лікування, та харчування. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 17.03.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідачі повідомлялись належним чином, шляхом відправлення копій ухвал про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, та наданим їм правом не скористались, відзив до суду не подавали. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у старшого державного виконавця Гука С.В. знаходиться виконавче провадження ВП № 54940266 з виконання виконавчого листа № 642/25/17, виданого 17.05.2017 року Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості за кредитним договором №6728237 від 06.08.2008 року в розмірі 106930,00 грн. та судового збору 1613,59 грн. 31 січня 2020 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках [PERSON] № [NUMBER] , на який вона отримує заробітну плату, та № [NUMBER] , на який нараховується пенсія, та є єдиним джерелом доходу. Згідно довідки Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 13 лютого року [PERSON] перебуває на обліку в Київському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, як пенсіонер по інвалідності ІІІ групи. Їй призначена пенсія. 07 лютого 2020 року видана довідка Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіценна», де вказується що на картку № [NUMBER] , позивач [PERSON] отримує заробітну плату. 20 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до ВДВС з проханням зняти арешт зі своїх рахунків однак отримала відмову № 40315 від 20.02.2020 року з посилання на відсутність правових підстав для цього. Також до суду надані медичні довідки, на підтвердження хвороби. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 р., встановлено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а належить до повноважень виконавчої служби. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19 та в постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі 916/1572/19. Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності. Оцінюючи надані докази судом встановлено, що на рахунок № [NUMBER] , на який позивач отримує заробітну плату, та № [NUMBER] , на який нараховується пенсія, накладено арешт і остання позбавлена можливості отримати гарантовану їй державою оплату праці, та пенсії, що у повному обсязі суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved