Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в подальшому змінивши позовні вимоги, в якому просить суд визначити участь батька [PERSON], [INFO], у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], наступним способом: проведення спільного часу батька [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] на одинці без участі матері за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS] з наступним графіком: щотижня з 13.00 год. після закінчення дитиною навчання у школі кожного четверга до 17.00 год. кожної неділі з ночівлями з наступним поверненням дитини матері [PERSON] за її місцем проживання за адресою [ADDRESS]; визначити час для спільного відпочинку батька [PERSON] з неповнолітньою дитиною [PERSON] під час літніх канікул не менше 45 календарних днів, під час осінніх канікул не менше 3 календарних днів, під час зимових канікул не менше 7 календарних днів, під час весняних канікул не менше 3 календарних днів; визначити батьку [PERSON] час на побачення з сином [PERSON] у святкові та неробочі дні, визначені ст.. 73 КЗпП України ( 1 січня, 7 січня, 8 березня, 1 і 2 травня, 9 травня, 28 червня, 24 серпня, 14 жовтня, Пасха (Великдень), Трійця), а також на день народження дитини 3 жовтня, на день народження батька [PERSON] 2 грудня, на день народження дідуся (батька позивача) [PERSON] 5 вересня: з 14.00 год. до 20.00 год. кожного року по місцю проживання батька за адресою [ADDRESS]. Якщо день побачення та зустрічі [PERSON] з неповнолітньою дитиною [PERSON] припадає на робочу добу чергування по місцю роботи батька, - день побачення та зустрічі батька з дитиною переноситься на наступну добу за попереднім повідомленням про це матері дитини [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.2006 року позивач уклав шлюб з відповідачкою. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У кінці вересня 2015 р. відповідачка забрала свої речі та речі дитини та без будь-якого попередження переїхала проживати до свого вітчима у будинок за адресою [ADDRESS], де і проживає на даний час разом з неповнолітнім сином [PERSON] Після переїзду відповідачка створює йому (позивачу) перешкоди у спілкуванні із дитиною, тому він звернувся до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відповідач жодним чином не перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], а той графік побачень з сином, який просить встановити позивач, суперечить інтересам та бажанню дитини, так як в судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що він не хоче йти до батька, бо йому там не цікаво. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області в судовому засіданні пояснив, що батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], - [PERSON] має право на особисте спілкування з сином. Зазначає, що при складанні висновку органом опіки та піклування були обстежені умови проживання батька і матері дитини - вони задовільні, було взято до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, те, що батьки люблять свою дитину, а дитина любить своїх батьків. Просить при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування - виконкому Охтирської міської ради. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника органу опіки та піклування - виконкому Охтирської міської ради, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.10.2007 року. Рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі №583/3941/15-ц від 16.02.2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] На даний час малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON] за адресою [ADDRESS], що не заперечували сторони в судовому засіданні. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні свого сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. З досліджених судом доказів, пояснень сторін, суд приходить до висновку, що обоє батьків люблять свого сина, роблять все від них залежне, щоб надати своєму сину належне виховання та освіту, переймаються його здоров'ям та розвитком, малолітній [PERSON] також любить своїх батьків та бажає бути з ними разом. Однак судом встановлено, що між колишнім подружжям: [PERSON] та [PERSON] виникли неприязні відносини, і на грунті цього виник спір з приводу спілкування та виховання їх малолітнього сина. Встановлено, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною, забирає дину раніше з школи в той день, коли батько приходить до школи, щоб забрати сина до себе додому, а в ті дні, коли син приходить до позивача, постійно телефонує сину, щоб він йшов до неї і не залишався ночувати у батька, що підтверджується поясненнями позивача. Крім того, сама відповідач в судовому засіданні заперечувала проти того, щоб дитина ночувала в будинку позивача по [ADDRESS], заявляла, що позивач неналежно доглядає за дитиною, не купає сина, готує йому несмачну їжу, в будинку позивача антисанітарія, відповідач морально тисне на дитину, говорячи дитині образливі речі про неї (відповідачку), що шкодить здоров'ю дитини, через що вона (відповідач) водила дитину до лікаря невропатолога, - що також, на думку суду, свідчить про існуючий між сторонами спір щодо участі позивача у вихованні сина. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що між колишнім подружжям [PERSON] існують неприязні відносини, і через це страждає їхній малолітній син, він став замкнутим, часто нервує, плаче. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне усунути [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з боку [PERSON] шляхом визначення способів участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Крім того, згідно із ст.ст. 11 та 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. В частинах ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку органу опіки і піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради від 13.04.2016 року - орган опіки та піклування пропонує встановити наступний графік побачень та спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO]: щотижня з 13.00 год. п'ятниці до 17.00 год. суботи за місцем проживання батька за адресою Сумська область [ADDRESS], а якщо на цей час припадає робочий день батька, то ця зустріч переноситься на наступний чи попередній день за узгодженістю із матір'ю дитини - [PERSON] Даний графік поширюється на святкові та канікулярні дні; під час літніх канікул надати батьку 30 календарних днів для спілкування та побачень для виховання і утримання малолітнього сина [PERSON] під час його відпустки, про дату якої повідомити матір дитини; надати для спілкування дні з 14.00 год. до 20.00 год. на дні народження батька [PERSON] другого грудня, дідуся [PERSON] п'ятого вересня та на наступний день після дня народження хлопчика, тобто четвертого жовтня. Суд вважає даний висновок обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки при наданні вказаного висновку орган опіки та піклування дослідив житлові умови сторін, характеристику сторін та прийняв вказане рішення відповідно до ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, віку та стану здоров'я дитини та її батьків. В свою чергу, відповідачкою не було наведено доказів на спростування висновку органу опіки та піклування. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності будь-яких обставин, що спілкування дитини з батьком [PERSON] перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Батько дитини - [PERSON] працює командиром відділення професійного пожежного поста державного пожежно-рятувального загону, позитивно характеризується, шкідливих звичок не має, має постійний дохід, любить свого сина, це його єдина дитина, а тому суд вважає, що спілкування батька з сином в тому порядку і обсязі, який вказаний у висновку органу опіки та піклування, надасть можливість батьку дитини навчити дитину всьому найкращому, що вміє батько, виховати у дитини працелюбність, шанобливе ставлення до старших, вміння захищати себе, адже дитина має право на безпосереднє спілкування та виховання обома батьками, які є найріднішими для дитини людьми. Також суд вважає за необхідне наголосити на необхідність батьківської лінії виховання, особливо щодо хлопчика. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] разом зі своїми батьками від народження проживав та виховувався у будинку за адресою [ADDRESS], який належить батьку позивача - [PERSON] Сімейне життя у подружжя не склалось, і у вересні 2015 року відповідач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до свого вітчима за адресою [ADDRESS] З того часу, як батьки малолітнього [PERSON] стали проживати окремо, малолітній [PERSON] неодноразово відвідував батька, залишався у нього на декілька днів та ночував у батька. Посилання відповідачки на те, що визначення зустрічі батька з сином з перебуванням дитини за місцем проживання позивача у нічний час є недоцільним враховуючи інтереси та бажання дитини, є безпідставними, так як у будинку, де проживає позивач, звична для малолітнього [PERSON] обстановка, там у нього залишились друзі, перебування в будинку у батька та ночівля там не зашкодить навчальному процесу [PERSON] і сприятиме зміцненню стосунків між батьком та сином. Доводи відповідача про те, що в будинку позивача антисанітарія, брудна постільна білизна, взимку в будинку холодно, промерзають вхідні двері, суд не бере до уваги, так як органом опіки та піклування було проведено обстеження умов проживання батька дитини та складено висновок, згідно якого умови для проживання дитини разом з батьком під час їх спілкування добрі, для малолітнього [PERSON] виділена окрема кімната з ліжком, столом та комп'ютером, будинок, в якому проживає [PERSON], цегляний, загальна площа 104 кв.м, у будинку чисто, тепло, затишно, будинок електрифікований, опалення газове, центральне водопостачання, водовідведення автономне, є сад, у будинку також проживає батько [PERSON] - [PERSON], який є дідом малолітнього [PERSON], який добре ставиться до свого онука. В підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач [PERSON] надала суду медичну довідку про відвідування малолітнім [PERSON] 25.04.2016 року лікаря невропатолога, однак яких-небудь належних доказів, що зустрічі [PERSON] з батьком спричиняють погіршення фізичного чи психічного стану здоров'я дитини, відповідачка суду не надала Згідно ч.1 ст. 171 СК України - дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст. 171 СК України). Таким чином, думка дитини має бути вислухана з повагою і врахована настільки, наскільки це відповідає її найвищим інтересам. В судовому засіданні був вислуханий малолітній [PERSON], [INFO], який пояснив, що він не бажає часто спілкуватись з батьком, бо йому у батька не цікаво, він там весь час тільки дивиться комп'ютер, і батько погано готує їжу, а з мамою він грається, вчить уроки, за місцем проживання його та матері у нього з'явилось багато нових друзів. Відповідно до змісту ст. 153 СК України - спілкування з матір'ю та батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовляється бачитися з матір'ю чи батьком, силувати її ніхто не має права. Однак при вирішенні даної справи суд визначає способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO], захищаючи його право на особисте спілкування з дитиною, усуваючи таким чином перешкоди, які чиняться з боку матері дитини - [PERSON], при цьому не примушуючи дитину до спілкування з батьком. Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку думка дитини не є вирішальною у цьому спорі, оскільки бажання дитини з урахуванням її віку, обставин у справі та існування можливих факторів стороннього впливу на думку дитини має співвідноситися з головною метою - якнайкращого забезпечення інтересів дитини, що полягає в забезпеченні права дитини на безпосереднє спілкування та виховання обома батьками. Враховуючи обставини справи, вік дитини, відносини, які склались між сторонами, потреби дитини, а також враховуючи, що позивач бажає спілкуватися зі своїм сином, має постійне місце роботи та проживання, не зловживає спиртними напоями, позитивно характеризується, має позитивні наміри щодо виховання сина та задоволення його інтересів, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO] у формі зустрічей з дитиною за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS] Сумської області, щотижня з 13.00 год. п'ятниці до 17.00 год. суботи, а якщо на цей час припадає на робочий день батька, то ця зустріч переноситься на наступний чи попередній день за узгодженістю із матір'ю дитини [PERSON], а також з 14.00 год. до 20.00 год. в дні народження батька [PERSON] - другого грудня, діда [PERSON] - п'ятого вересня та на наступний день після дня народження [PERSON] - четвертого жовтня кожного року. Визначити [PERSON] час для спільного відпочинку та спілкування з сином [PERSON] щорічно під час літніх канікул упродовж 30 календарних днів під час відпустки батька, про дату якої повідомити матір дитини. Такий порядок, на думку суду, відповідає інтересам дитини та не позбавляє відповідача по справі [PERSON] виховувати та розвивати дитину, як того вимагає ст.150 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial