Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Ганнопільської сільської ради Хмельницької області про визнання права на спадкове майно - земельну ділянку. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай), розташована на території Ганнопільської сільської ради. Як спадкоємець за заповітом позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено, оскільки право власності спадкодавця на земельну ділянку не зареєстроване у системі Державного земельного кадастру та в Державному реєстрі речових. В зв`язку із цим позивач звернувся до суду. У судове засідання з`явився позивач, який підтримав позов із викладених у ньому підстав. Від Ганнопільської сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 жовтня 2014 року, виданого Виконавчим комітетом Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, який належав померлій на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, що знаходиться в с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області (а.с.10). Даними Державного акту на право приватної власності на землю від 26 червня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 136, серії ХМ РІ 751449 , [PERSON] була власником земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ганнопільської сільської ради.(а.с. 7). Згідно відповіді нотаріуса від 20.12.2019 № 1287/02-14/, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, у зв`язку із тим, що право власності за померлою [PERSON] не зареєстроване (а.с. 9). На виконання Ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03.2020, Славутська державна нотаріальна контора надіслала копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 27). Згідно даних спадкової справи, [PERSON] заповіла будинок з надвірними будівлями та все своє майно, в тому числі земельний пай (державний акт на право власності РІ № 751449 ) та майновий пай - свідоцтво про право власності [NUMBER], де б воно не було і з чого б воно не складалось на день її смерті, [PERSON] (а.с.29 -30) [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , тобто в межах шестимісячного строку, встановленого законом (а.с. 28). [PERSON] , донька померлої, 03 березня 2015 року подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, в тому числі від обов`язкової частки у спадщині. Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 125 ЦК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (чинної, на момент виникнення в позивача права власності на земельну ділянку), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 79 Земельного Кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно ч. 3,4 вказаної статті, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 10, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Як вбачається з доданої до справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ганнопільської сільської ради за кадастровим номером 68230300:06:004:0055 та здана в оренду [PERSON] . Товариству з обмеженої відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Дніпро» на 10 років. Для об`єктивного встановлення об`єктивних та дійсних обставин справи, Славутський міськрайонний суд Хмельницької області надіслав до Головного управління Держгеокадастру запит щодо надання відомостей про дату присвоєння кадастрового номеру вищезгаданій земельній ділянці, а також про особу, за звернення якої кадастровий номер був присвоєний (а.с. 54). 15.05.2020 до суду надійшла відповідь на вищевказаний запит, згідно з якою земельну ділянку з кадастровим номером 6823980300:06:004:0055 було внесено до державного земельного кадастру 28.10.2013 року за заявою [PERSON] (а.с. 55) Отже, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, відповідно до акту серії РІ №751449 , що належала померлій [PERSON] , розташовану на території Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved