Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

1. 05 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від 16.10.2010. За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , а також автомобіль марки «Volxwagen» (модель - Transporter, рік випуску - 1986, об`єм двигуна - 1600,0 см3), право власності на які зареєстроване за відповідачкою. Тепер судом вирішується питання про розірвання шлюбу. Відповідачка заперечує право позивача на придбану квартиру, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом (з урахуванням уточнень) про визнання за ним права власності на 1/2 частини квартири та автомобіля (а.с.а.с. 1 - 3, 26, 27). 2. 27 квітня 2021 року відповідачка подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що квартира є її особистою власністю, оскільки була придбана за кошти, отримані від продажу іншої її нерухомості. Що стосується спірного автомобіля, то він перебуває у несправному стані, і відповідачка не заперечує проти позову в цій частині (а.с.а.с. 18 - 20, 25). 3. 06 травня 2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів придбання спірної квартири за особисті кошти, отже половина цієї квартири належить позивачеві (а.с.а.с. 30 - 32). 4. У судовому засіданні представниця позивача підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 16.10.2010. За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , а також автомобіль марки «Volxwagen» (модель - Transporter, рік випуску - 1986, об`єм двигуна - 1600,0 см3), право власності на які зареєстроване за відповідачкою. Тепер судом вирішується питання про розірвання шлюбу. Відповідачка заперечує право позивача на придбану квартиру. Відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів придбання спірної квартири за особисті кошти, отже половина цієї квартири належить позивачеві. 5. Відповідачка, її представниця у суді заперечували проти позову в частині поділу спірної квартири, пояснивши, що квартира є особистою власністю відповідачки, оскільки була придбана за кошти, отримані від продажу іншої її нерухомості. Що стосується спірного автомобіля, то він перебуває у несправному стані, і відповідачка не заперечує проти позову в цій частині. 6. Суд, заслухавши пояснення представниць сторін, відповідачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 7. Судом було встановлено, що 16.10.2010 між сторонами було укладено шлюб. Шлюб був зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №839) (а.с. 5). 8. За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки «Volxwagen» (модель - Transporter, рік випуску - 1986, об`єм двигуна - 1600,0 см3) (а.с. 28). 9. Крім того, 11.06.2018 відповідачкою за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. (реєстровий номер - 2760), було придбано квартиру [ADDRESS] (а.с.а.с. 9, 56, 57). 10. Відповідно до частини 1 статті 60, статті 63 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Подружжя мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. 15. Аналогічні положення містить у собі частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). 16. Згідно з частиною 1 статті 61 СК об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, крім виключених з цивільного обігу. 17. За правилами, встановленими частиною 1 статті 57 СК, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. 18. У пункті 24 постанови від 21.12.2007 №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленумом Верховного суду України роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК) . 19. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. 20. Судом встановлено, що 18.04.2017 між [PERSON] , з одного боку, та відповідачкою та трьома іншими особами, з другого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким відповідачка та інші співвласники продали належну їм квартиру [ADDRESS] . Згідно з укладеним договором вартість квартири становила 389 775,00 грн (а.с.а.с. 21, 22). 21. Відтак аналіз договорів купівлі-продажу квартир від 18.04.2017 та 11.06.2018 свідчить про те, що їх було укладено приблизно в один часовий період, один за одним, а вартість спірної квартири (100 000,00 грн) майже збігається з вартістю частки відповідачки, вирученої при укладення договору від 18.04.2017 - 97 443,75 грн. 22. При цьому суд критично ставиться до задекларованої у позовній заяві вартості спірної квартири (420 000,00 грн), оскільки вона спростовується змістом договору від 11.06.2018, згідно з пунктом 2.1 якого квартиру було придбано за 100 000,00 грн. 23. Таким чином, ураховуючи положення частини 1 статті 57 СК, пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд доходить висновку про те, що на спірну квартиру право спільної сумісної власності сторін не поширюється, оскільки її було придбано за особисті кошти відповідачки, набуті від продажу майна, що належало їй до шлюбу. 24. Водночас, зважаючи на позицію відповідачки та встановлені судом обставини, суд також доходить висновку про те, що спірний автомобіль, безумовно, є предметом, на яке поширюється право спільної сумісної власності сторін. 25. Частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 СК встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 26. За приписами частини 1 статті 71 СК майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. 27. Відтак суд вважає заявлений у справі позов про поділ майна у частині поділу спірного автомобіля обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. 28. Підстав для задоволення позову з огляду на висновок, викладений пункті 22 рішення, судом не знайдено. 29. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеній частині позову підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 908,00 грн (а.с. 29). 30.

Outcome: partial