Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

10 травня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину квартири за кожним, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свій позов позивачі обґрунтовують тим, що вони є спадкоємицями за заповітом, а померлій бабусі за життя належала на праві власності вищевказана квартира. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі на 1/2 частку квартири приватним нотаріусом було відмовлено, оскільки спадкодавець за своє життя не встигла зареєструвати за собою право власності на ? частку спірної квартири. Позивачі, представник відповідача Чернігівської міської ради до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені. Позивачі та представник відповідача у письмових заявах просили справу розглядати за їхньої відсутності, позивачі просили також позов задовольнити, представник відповідача при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). 21 червня 2012 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Деснянською районною у м. Чернігові радою 03.02.2009, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в цілому належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 5). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2012 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2012, спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його дружина, [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з ? частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (зворотня сторона а.с. 4). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2016 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Прокофєва О.М. з вищевказаних підстав відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Прокофєвою О.М., від 26.12.2012 за реєстр. № 640, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положення статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За вказаних обставин та вимог чинного законодавства України суд не вбачає перешкод для визнання за позивачами права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: по 1/4 частки квартири [ADDRESS] на кожного з позивачів. У задоволенні решти вимог належить відмовити, оскільки право власності на 1/2 частку спірної квартири зареєстровано за спадкодавцем у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим у позивачів відсутні будь-які перешкоди для набуття права власності у позасудовому порядку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial