overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 06 квітня 2010 року уклала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Після укладення шлюбу відповідач з ними не проживав. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; після розірвання шлюбу змінити прізвище на дівоче Мацегора. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 18.01.2016 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 06 квітня 2010 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 03 (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку, посилаючись на те, що вона зайнята доглядом за дитиною, на даний момент не працює, самостійного заробітку не має, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовоме засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою про встановлення факту родинних відносин. Зазначила, що 18.10.2013 у с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області помер її двоюрідний брат [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із належної йому земельної ділянки та права на земельний пай земельну ділянку його матері [PERSON], яка померла 6.11.1999. Заявник, бажаючи оформити спадщину після смерті брата, звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували родинні стосунки між [PERSON] та її сином [PERSON] та відсутністю правовстановлюючого документу на пай. Просить установити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON], яка померла 6 листопада 1999 року була рідною матірю [PERSON], який помер 18 жовтня 2013 року. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву, просили її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Представник заінтересованої особи - Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області у судове засідання не зявився, проте від сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він просить справу розглянути у відсутності представника Голинчинецької сільської ради, не заперечує щодо задоволення заяви (а.с. 32). Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]підтверджується поясненнями заявника та її представника, а також наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 5); свідоцтвом про смерть [PERSON] Серія І-АМ №275681 (а.с. 6); свідоцтвом про смерть [PERSON] Серія І-АМ № 070116 (а.с. 7); державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ВН № 015831 (а.с. 8); довідкою Відділу Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області від 02.06.2015 № 31-28-0.2-1453/2-15 (а.с. 9); свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 10); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 2.06.2015 (а.с. 11); рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.04.2015 у справі № 152/512/15-ц (а.с. 12-14); копією запису акта про народження № 14 від 3.04.1962 (а.с. 15); копіями погосподарських книг (а.с. 16-20), копією військового квитка НК № 4648657 (а.с. 21). Оцінюючи вище викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла 6 листопада 1999 року, була рідною матірю [PERSON], який помер 18 жовтня 2013 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на оформлення спадщини. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

11 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка вказала, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2015 року, актовий запис № 67, від якого дітей не мають. З першого місяця спільного проживання сімейні відносини та сумісне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 26). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 30 квітня 2015 року зареєстрували шлюб (а.с. 8), від якого дітей не мають. З 19 жовтня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин, сторони припинили спілкування, так як з 19 жовтня 2015 року та по теперішній час позивачка [PERSON] приймає участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою № 02/261 від 17 листопада 2015 року (а.с. 9). Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї сторін у справі суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

11 січня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 01 липня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з чоловіком не склалося: через несумісність характерів та різними поглядами на життя між ними часто виникали сварки. З листопада 2015 року вони стали проживати окремо один від одного, та з цього часу фактично припинили шлюбні стосунки. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сім'ї не можливі. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Позов підтримала, просила його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та постановити у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 01 липня 2006 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 914. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З листопада 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивачки про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

11 січня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 20 жовтня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Шлюбні стосунки між ними припинені давно та на даний час їх шлюб існує лише формально. За таких обставин просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Також зазначила, що під час спільного життя між нею та відповідачем часто виникали сварки. Після чергової сварки, 8 серпня 2015 року чоловік пішов з сім'ї та став проживати у своїх батьків. З того часу фактично їх шлюбні стосунки були припиненні. Вони намагалися примиритися між собою та відновити шлюбні стосунки, проте примирення не вдалося досягнути. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив суду, що дійсно він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Визнав, що сімейне життя з позивачкою не склалося: між часто відбувалися сварки через які з 08 серпня 2015 року вони перестали проживати разом. Вважав, що примирення між ним та дружиною не можливе. За таких обставин, вважав, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Вислухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 20 жовтня 2007 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 1588. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З 8 серпня 2015 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

11 січня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 24 лютого 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Шлюбні стосунки між ними припинені давно та на даний час їх шлюб існує лише формально. За таких обставин просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Також зазначила, що під час спільного життя між нею та чоловіком часто вникали сварки та протягом останніх двох років вони не проживають разом. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив суду, що дійсно він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Визнав, що сімейне життя з позивачкою не склалося: між часто відбувалися сварки. Останні два роки вони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Зазначив, що примирення між ним та дружиною не можливе. За таких обставин, вважав, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Вислухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 24 лютого 2012 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 199. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. Протягом останніх двох років сторони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, зважаючи час, протягом якого сторони не проживають разом, а також на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

11 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, вул. Бр. Трохимових, 32/438. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.01.2016р. о 20 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.01.2016р. о 20 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локотош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, суєтна, занепокоєна. Мнестично дезорієнтована. Анамнестичні дані не дає. На запитання відповідає вибірково, ледве тримається на місці. Повідомляє, що їй негайно потрібно погодувати дитину, просить відвести її до неї. До свого стану не критична, але каже, що хоче лікуватися. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved