Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 24.02.2014 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Петрівка Глобинського району Полтавської області по вул. Степній, 1. Вони є спадкоємцями майна померлого за заповітом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння, хоча згідно записів в погосподарських книгах Петрівської сільської ради воно значилося за ним, як за власником. Через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок Глобинська державна нотаріальна контора відмовила їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, представник позивачів прохав визнати за кожним з них право власності на ? частинуспадкового житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на приватизованій земельній ділянці площею 0,2122 га. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не зявилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Петрівської сільської ради, представники третіх осіб Глобинської РДА, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, відділу Держземагенства у Глобинському районі, Глобинська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 24 лютого 2014 року помер [PERSON]. За життя 16 травня 2006 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 09, згідно якого усе належне йому майно заповів [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно повідомлення нотаріуса, позивачі в установлений законом строк прийняли спадщину і не відмовлялися від неї. Особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні. 04.03.2015 року Глобинська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Петрівка Глобинського району Полтавської області по вул. Степній, 1 у звязку з відсутністю документу, що підтверджує право власності померлого на вказане майно. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», веранду літ. «а1», сарай літ. «Б» було побудовано в 1969 році, сарай літ. «В» - в 1968 році, колодязь питний літ. «к». Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Довідкою від 23.02.2015 року № 76, виданою виконкомом Петрівської сільської ради, [PERSON] згідно записів в погосподарській книзі № 1 був зареєстрований в [INFO]. За ним, з 1969 року за особистим рахунком № 0023-1, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Петрівка Глобинського району Полтавської області по вул. Степній, 1, на приватизованій земельній ділянці площею 0,2122 га. У вказаний період діючі правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачами спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку, оскільки відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому оформлення права власності на нерухоме майно за померлою особою неможливе. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 23.02.2015 року № 62/02-04, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», веранда літ. «а1», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», колодязь питний літ. «к», які розташовані в с. Петрівка Глобинського району Полтавської області по вул. Степній, 1 збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Петрівка Глобинського району Полтавської області по вул. Степній, 1, суд прийшов до висновку, що позивачі, як спадкоємці, які прийняли спадщину по заповіту, мають право на його успадкування в рівних частинах, по ? частині на кожного. Визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved