Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

11 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 21 червня 2003 року він зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ними. Спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на майбутнє і життя в цілому, що призвело до втрати почуття поваги один до одного. Шлюбні відносини вони припинили на початку 2018 року, хоча і проживають разом. Спорів майнового характеру не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року було відкрите провадження у справі (а.с. 14-15). Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, але представником позивача суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 30). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони одружились 21 червня 2003 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Виконкомом Меліоративної селищної Ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 11 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 7, 8). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2018 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, відповідач [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved