Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

10.11.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій АТ «Універсал Банк» просить : визнати виконавчий напис № 3395 від 08.07.2019, вчинений приватним нотаріусом Каплуном Ю.В. таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 057-2008-206 від 07.02.2008 AT «Універсал Банк» (яке є правонаступником ПАТ «Універсал Банк», ВАТ «Універсал Банк) надало кредит на споживчі потреби [PERSON] у розмірі 219690,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та умовах зазначених у договорі. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, в зв`язку з чим AT «Універсал Банк» звернулось до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] .. 17.09.2015 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 185/63/15-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість в розмірі 4009343,27 грн. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 №185/63/15-ц заочне рішення змінено в частині дати, на яку нарахована заборгованість, в іншій частині рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 залишено без змін, поновлено виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015. Крім того позивач зазначає, що 20.11.2015 видано виконавчий лист №185/63/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 4009343,27 грн., на підставі якого 31.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50653846. 31.03.2016 державним виконавцем Відділу винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що у [PERSON] наявне нерухоме майно, яке належить боржнику на праві власності, а саме : квартира за адресою: [ADDRESS] ; квартира за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває в іпотеці у AT «Універсал Банк»; квартира за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває в іпотеці в ЗАТ «ОТП Банк». 27.11.2017 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] та квартири за адресою: [ADDRESS] , запис про реєстрацію обтяження було внесено до відповідних реєстрів за номером №23594178. В подальшому квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка на той момент перебувала в іпотеці AT «Універсал Банк» була передана на реалізацію. За результатами перших прилюдних торгів іпотеко держатель AT «Універсал Банк» скористався своїм правом придбати предмет іпотеки, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна в порядку ст. 49 Закону України «Про іпотеку», проте заборгованість за виконавчим документом була погашена частково. На теперішній час зазначене виконавче провадження і надалі перебуває на виконанні. Крім того позивач зазначає, що в липні місяці 2019, боржник [PERSON] звернувся до AT «Універсал Банк» з пропозицією добровільного врегулювання заборгованості та проханням призначити зустріч для вирішення даного питання, проте з`явитись не зміг у зв`язку із поганим самочуттям, крім того боржник зазначив про реалізацію його квартири за адресою: [ADDRESS] в рамках іншого виконавчого провадження. 04.09.2019 представником AT «Універсал Банк» отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно отриманої Інформаційної довідки, право власності на вказану вище квартиру зареєстровано вже було за новим власником, а відомості щодо реєстрації обтяжень, накладених постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві 27.11.2017 в рамках виконавчого провадження № 50653846 на дане майно - відсутні. Згідно даних, що містяться в електронній базі ДП «СЕТАМ», за адресою квартири, що належить [PERSON] були проведені електронні торги з номером лоту № 363980 в рамках виконавчого провадження №59516496, яке перебувало на виконанні у приватного виконавця Бердар М.М., постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2019. Отже, при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження № 50653846, яке перебувало на виконанні з 31.03.2016 та в рамках якого було арештовано все майно боржника було незаконно відчужено квартиру за адресою [ADDRESS] в рамках виконавчого провадження № 59516496, яке в свою чергу перебувало на виконанні у приватного виконавця Бердар М.М. лише з 10.07.2019. Позивач також зазначає, що з AT «Універсал Банк» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання торгів недійсними, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . про що свідчить судове провадження №761/38256/19, яке перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Києва. При ознайомленні з матеріалами справи, представнику позивача стало відомо, що за виконавчим написом приватного нотаріуса Каплуна Ю.В. від 08.07.2020 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 4890000.00 грн., який було вчинено на підставі договору позики, посвідченого цим же приватним нотаріусом 03.07.2019 за реєстровим №3334. AT «Універсал Банк» вважає, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса вчинений з метою уникнення відповідальності [PERSON] від зобов`язань по кредитному договору № 057-2008-206 від 07.02.2008, укладеного між AT «Універсал Банк» та [PERSON] та з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним. 08.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., на підставі договору позики, посвідченого ним же 03.07.2020 за реєстровим № 3334, вчинено виконавчий напис № 3395 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 4 890 000,00 грн. За заявою стягувача (Відповідача) від 08.07.2020, приватним виконавцем Бердарем М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59516496 від 10.07.2019. Крім того позивач вказує, що приватний нотаріус Каплун Ю.В. пропонує стягнути заборгованість з боржника [PERSON] за договором позики в сумі 4 890 000,00 грн. за період з 16.07.2015 по 04.07.2019 на користь громадянина [PERSON] .. Також, нотаріусом зазначено, що цей виконавчий напис вчинено на підставі ст. ст. 87,89 Закону України «Про нотаріат» і п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.Позивач заперечує щодо розміру суми заборгованості на яку було вчинено виконавчий напис нотаріуса, а також взагалі щодо Факту отримання коштів у борг [PERSON] так як сума у розмірі 4890000.00 грн. є повністю необґрунтованою та нічим не підтвердженою як і Факт отримання коштів боржником. У даному випадку нотаріус не мав права вчиняти такий виконавчий напис. Таким чином, наданий [PERSON] договір позики не є первинним документом, а Фактично є документом, що складений на підставі лише розрахунку заборгованості стягувача із якого неможливо зрозуміти, коли у стягувача виникло право вимоги насправді, відсутні деталізовані дані щодо надання коштів у позику та їх безпосереднього отримання боржником. Ухвалою від 04.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 56-57). Ухвалою від 11.02.2021 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. матеріали нотаріальної справи (а.с. 77-78). Ухвалою від 23.03.2021 закрито підготовче провадження ( а.с. 110) У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не відомо, відзив до суду також не надійшло. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. надійшли заяви з проханням слухати справу без його участі, заперечує проти позовних вимог та просив відмовити в повному обсязі (а.с. 72, , 86, 108, 120). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суду не відомо. Приватний виконавець Київського міського округу Бердар М.М. також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суду не відомо. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 ухваленого у справі № 185/63/15-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 057-2008-206 від 07.02.2008 в розмірі 4009343,27 гривень (а.с. 12). Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 в частині дати, на яку нарахована заборгованість, що стягнута з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором № 057-2008-206 від 07.02.2008 в розмірі 4009343,27 гривень змінено з 23.04.2014 на 01.12.2014. В іншій частині заочне рішення залишено без змін (а.с. 13-18). Постановою Верхового Суду від 24.04.2019 рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 у незмінній при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 залишено без змін (а. с. 19-22). 20.11.2015 на підставі вище зазначених рішень Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист ( а.с. 23). Постановою від 31.03.2016 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бовкуновим В.І. було відкрито виконавче провадження № 50653846 з виконання вищевказаного виконавчого листа № 185/63/15-ц, виданого 20.11.2015 ( а.с. 24-25). Крім того, з документів, що надійшли від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, встановлено, що 03.07.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, зареєстрований в реєстрі за № 3334 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., за яким [PERSON] позичив у борг у [PERSON] 4890000 гривень (а.с. 93). Відповідно до п.п. 2., 2.1., 3 [PERSON] свідчить та заявляє про те, що він отримав суму позики повністю до підписання цього договору, а саме 16.07.2015 року. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві зазначені кошти 16.07.2015 ( а.с. 93) 08.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за заявою [PERSON] від 08.07.2019, на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. від 03 липня 2019 року, за реєстровим №3334, було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 3395, про стягнення заборгованості з божника [PERSON] за згаданим договором позики в сумі 4890000 гривень за період з 16.07.2015 до 04.07.2019 на користь [PERSON] ( а. с. 87, 88). Серед документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, в матеріалах нотаріальної справи маються також нотаріально посвідчена вимога позикодавця [PERSON] . Позичальнику [PERSON] , датована 04.07.2019 року, реєстровий №3362, сплатити згідно до договором позики суму у розмірі 4890000 гривень до 15 години 4 липня 2019 року (а.с.89), а також нотаріально посвідчена заява позичальника [PERSON] від 04 липня 2019 року, за реєстровим №3363, якою він підтверджує отримання вимоги від 04 липня 2019 року від [PERSON] , та якої він визнає борг в сумі 4890000 гривень та повідомляє, що сплатити борг в даний час не має можливості (а.с.91). Встановлено, що постановою від 10.07.2019 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар М.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 339,5 виданого 08.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 4890000 гривень ( а.с. 33-34). Позивач АТ «Універсал Банк» вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, а також з метою уникнення відповідальності [PERSON] від зобов`язань по кредитному договору №057-2008-206 від 07.02.2008 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] .. Проте такі твердження позивача слід визнати необґрунтованими, з наступних підстав. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В силу вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Слід зазначити, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Встановлено, що під час вчинення нотаріусом виконавчого напису, стягувачем були надані документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які вичерпно викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», Цивільного кодексу України та іншим законодавством. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не оспорюється дійсність договору позики, який був укладений між [PERSON] та Перепелицею 03 липня 2019 року , реєстровий №3334. В силу вимог ст.ст.204, 629 ЦК України, такий правочин є правомірним, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також з наданих документів встановлено, що виконавчий напис вчинений на підставі нотаріально посвідченого договору, а також документів, що підтверджують безспірність заборгованості за Договором позики, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою позичальника (боржника) [PERSON] .. З урахуванням цих обставин, сам лише факт, що з моменту отримання вимоги про повернення боргу та дати вчинення виконавчого напису не сплинуло 30 днів, не може бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки боржником [PERSON] , чиї права при цьому могли бути порушені, таких вимог заявлено не було, а доводи позивача АТ «Універсал Банк», що виконавчий напис вчинено з метою уникнення боржником [PERSON] зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», є припущеннями позивача, оскільки виконавчий напис вчинений на підставі дійсного нотаріально посвідченого договору позики. На переконання суду, обраний спосіб захисту позивача не відповідає фактичним обставинам справи. Так, надані позивачем інформаційні довідки від 26.01.2018 та від 04.09.2019 (а.с.26-28, 29-30) з яких вбачається, що квартира [ADDRESS] , що належала [PERSON] , на яку був накладений арешт на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Київі №50653846 від 27.11.2017 (з примусового виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області №185/63/15-ц від 20.11.2015), була 03.09.2019 зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER], виданого 03.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., свідчать про те, що позивач не був позбавлений права і можливості оспорювати правомірність таких дій. Проте таких вимог в межах даної цивільної справи позивач не заявив, доказів того, що внаслідок відчуження зазначеного нерухомого майна в межах виконавчого провадження з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису було не в повному обсязі виконане рішення суду про стягнення боргу на користь АТ «Універсал Банк», суду надано не було. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що вимога позивача є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В силу вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають у зв`язку з відмовою в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed