Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

10.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, чи до досягнення сином двадцяти трьох річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає вона із відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчання в ДНЗ «Новоград-Волинське вище професійне училище». Відповідач на даний час має змогу надавати матеріальну допомогу. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн., щомісячно, до закінчення сином навчання чи досягнення ним 23-х років. Позивач у судове засідання не зявилась, надіслала заяву у якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, заяв чи клопотань про відкладення справи суду не надав. Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). На даний час син є повнолітнім та продовжує навчання в ДНЗ «Новоград-Волинське вище професійне училище. Самостійно син не має змоги влаштуватися на роботу, так як навчається на денній формі навчання (а.с. 11). Домовленості про утримання спільного дорослого сина, який продовжує навчання, сторони не досягли. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, неможливість його працевлаштування, незадовільний стан здоровя або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів суду надано не було. Суд задовольняє позовні вимоги частково та вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина у розмірі 1100 грн., щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial