Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

12.10.2016 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок № 24 по вул. Лісова в с. Мала Анастасівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область у порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 08.06.2010 року померла їх баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на вищезазначений будинок. 15.09.2016 року приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивачі просять суд визнати за ними право власності на зазначений житловий будинок в розмірі по 1/2 частини кожному. Позивачі у судове засідання не зявились, їх представником подано заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 280793 від 25.02.2016 року, [PERSON] померла 08.06.2010 року. Згідно постанов приватного нотаріуса № 618 від 15.09.2016 року, №619 від 15.09.2016 року, [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у розмірі 1/2 частини, після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок № 24 по вул. Лісова в с. Мала Анастасівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до довідки № 671 від 18.08.2016 року житловий будинок № 24 по вул. Лісова в с. Мала Анастасівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, належить [PERSON], яка померла 08.06.2010 року, відповідно до записів в по господарській книзі за 2010 р., особовий рахунок № 221. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно технічного паспорту від 09.03.2016 року, домоволодіння побудоване 1971 р., складається з житлового будинку, прибудови, трьох сараїв, колодязя, огорожі, двох навісів, літньої кухні, погребу. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спірне домоволодіння належало [PERSON], спадкоємцями якого є позивачі. На запит суду приватним нотаріусом надано інформацію, що інші особи, крім [PERSON], [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] не звертались. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Родинний звязок позивачів зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвами про реєстрацію актів цивільного стану (а.с. 6-13). Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved