Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

11.01.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстровано 25.07.2003 року у Берегівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 8. Заявлені вимоги мотивувала тим, що на початку їхнього подружнього життя все було добре, але згодом відповідач став зловживати спиртними напоями, що стало причино сімейних сварок та конфліктів. Вони перестали розуміти одне одного, як подружжя, втратили взаємне почуття любові та поваги, у них різні погляди на життя. В стані алкогольного сп'яніння відповідач ображає та принижує її як жінку, сварки та конфлікти відбуваються в присутності дітей, що негативно впливає на їх психіку, діти бояться батька. Стверджувала, що нею приймалися міри для збереження сім'ї, однак такі виявилися марними, а тому перебувати у формальних шлюбних відносинах не має наміру. Вказувала, що від даного шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначала, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» та діти залишаться проживати з нею. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на розірванні даного шлюбу, у зв'язку з обставинами викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд шлюб не розривати, так як він бажає зберегти сім'ю. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Берегівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 8. Під час сімейного життя у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Шлюб сторін на даний час носить формальний характер, так як жодних подружніх відносин ними не підтримується. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє вдома сварки та сімейні скандали. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Вказані конфлікти відбуваються в присутності неповнолітніх дітей сторін, що негативно впливає на їхній психологічний розвиток та ставлення до батьків. В судовому засіданні відповідач жодним чином не підтвердив серйозність власних намірів щодо збереження сім'ї. Прохання відповідача не розривати їхній шлюб суд вважає голослівним та необ'єктивним, оскільки протягом тривалого часу, як вбачається із пояснень позивачки, викладених у позовній заяві, відповідач не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його намір змінити свою поведінку у шлюбі та зберегти сім'ю. Вказані обставини відповідачем в судовому засіданні спростовано не було. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки та їхніх дітей, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Крім того, у відповідності до ст.113 СК України є всі підстави для залишення позивачці за її вимогою прізвища «[PERSON]», яке остання обрала під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved