Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку відповідача щомісячно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з березня 2013 року до вересня 2014 року. На даний час відповідач не надає [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їхньої неповнолітньої дитини. При цьому він є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має. Невиконання відповідачем свого обов'язку утримувати дитину до її повноліття ставлять позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона від позову не відмовляється та підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві (а.с.16). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, він позов визнає, зазначені у ньому обставини не оспорює (а.с.18). Згідно з ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином (а.с.14,15,17). Зазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.16,18). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі - [PERSON] і [PERSON] з 16 березня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Судове рішення набрало законної сили 16 вересня 2014 року (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] проживають окремо один від одного, при цьому на утриманні останньої залишилася їхня неповнолітня дитина (а.с.7). Відповідач [PERSON] не дбає про матеріальне благополуччя дитини, чим фактично ухиляється від обов'язку її утримувати до повноліття. Суд вважає обґрунтованими твердження позивача [PERSON] про те, що вищевказані обставини ставлять її у скрутне матеріальне становище. Разом з цим, відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має. Зазначені обставини сторони фактично визнали, їх не оспорювали, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. · Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги те, що між сторонами існують суперечки та неузгодженість щодо спільного утримання дитини, в той час як закон покладає обов'язок щодо утримання дітей рівною мірою на обох батьків, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач [PERSON] при пред'явленні до суду позову звільнена від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved