Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

12.06.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , законний представник позивача: [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідача: СК «Уніка» та СК «Княжа» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 14.04.2015 року в м. Миколаєві, водій [PERSON] керуючи автомобілем TOYOTA AVALON р/н [NUMBER] , рухався по сухій прямій ділянці проїжджої частини вул. Г. Карпенка, зі сторони вул. Крилова в напрямку вул. Морехідна. В цей час, по прямій ділянці проїжджої частини вул. Г. Карпенко, зі сторони вул. Морехідна в напрямку вул. Крилова, рухався автомобіль SUBARU FORESTER р/н [NUMBER] , під керування водія [PERSON] . Рухаючись у вибраному напрямку, під`їжджаючи до буд. № 18, що розташований по вул. Г Карпенка, водій [PERSON] побачив, як із-за передньої частини маршрутного таксі, невстановленої моделі та марки, який зупинився біля правого краю проїжджої частини у попутному з ним напрямку, на проїзну частину вул. Г. Карпенко раптово вибіг пішохід [PERSON] . Виявивши пішохода, водій [PERSON] прийняв міри екстреного гальмування, але уникнути наїзду на пішохода, не вдалося. В результаті контактування пішохода [PERSON] , відкинуло на смугу зустрічного руху, де на нього допустив наїзд, рухаючись у зустрічному напрямку автомобіль SUBARU FORESTER р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] , отримав тілесні ушкодження. 15.04.2015 вказаний факт ДТП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12015150010000068, за ч. 1 ст. 286 КК України. 28.01.2016 винесено постанову про зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 2 ст. 286 КК України. Автомобіль TOYOTA AVALON р/н [NUMBER] застрахований в СК «Уніка». Автомобіль SUBARU FORESTER р/н [NUMBER] застрахований в СК «Княжа». За весь час лікування були витрачені кошти на придбання медикаментів в сумі 109960,23 грн., а на перевезення для лікування 2645,32 грн. Вважає, що вказані суми слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку та моральну шкоду з кожного по 100 000 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. 15.06.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 12 липня 2018 року до суду надійшов відзив від [PERSON] , відповідно до якого, відповідач зазначає, що позовні вимоги щодо нього є необґрунтованими та безпідставними, оскільки: пішохід порушив ПДР; вимоги до [PERSON] є передчасними; ним не вчинено протиправних дій, наслідком яких є тілесні ушкодження та моральні страждання; водій [PERSON] не мав жодної можливості запобігти наїзду на пішохода. Вважає, що вина [PERSON] відсутня, відповідно відсутні підстави для стягнення грошових коштів. 03 вересня 2018 року до суду надійшло пояснення ПАТ «УСК «Княжі Вієнна Іншуранс Груп», відповідно до якого страховик ретельно дослідив надані Позивачем квитанції/чеки/рахунки та розрахував суму страхового відшкодування, що становить 7 270,33 грн. (з урахуванням строку, зазначеного в ст. 24.2 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ»). З урахуванням того, що шкоду було завдано двома джерелами підвищеної небезпеки, розмір страхового відшкодування становить 3 635,16 грн. (7 270,33/2). Обґрунтованою сумою відшкодування за рахунок Страховика у зв`язку із стійкою втратою працездатності є сума в розмірі 10 962 грн., а моральна шкода - 729,86 грн. (5% страхової виплати). 13.05.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] , законний представник позивача: [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідача: СК «Уніка» та СК «Княжа» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки - прийнято до провадження суддею Сухаревич З.М., призначено підготовче засідання. 13 вересня 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , відповідно до якої змінився склад осіб та вимоги. А саме, відповідачами у справі зазначено [PERSON] , СК «Уніка» та СК «Княжа», вимоги: прийняти уточнену позовну заяву до розгляду; стягнути з СК «Уніка» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 100000 грн.; стягнути з СК «Княжа» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 100000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 845534,79 грн., моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. Позовна заява мотивована тим, що 12.01.2017 року було витрачено на лікування 31800 Євро, що по курсу НБУ станом на 12.01.2017 складає 905346 грн. на стаціонарне лікування [PERSON] , у «SRH Klinikum Karlsbad-Langensteinbach Gmbh». За весь час лікування травми отриманої внаслідок ДТП було витрачено кошти в сумі 137208,55 грн.; для перевезення на лікування загалом було витрачено кошти в сумі 2980,24 грн., а всього 1045534,79 грн. 07 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 11 березня 2020 року представником позивача - адвокатом Драненко В.В. подано до суду оригінали чеків та медичної документації. 09 червня 2020 року відновлено підготовче провадження, прийнято уточнену позовну заяву, призначено підготовче засідання. 03 липня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 06 серпня 2020 року від представника позивача - адвоката Драненко В.В. надійшла заява, в якій він просить у зв`язку з запровадженням карантину у м. Миколаєві та Миколаївській області, розглядати справу без участі сторони позивача. Також додає переклад медичного документу на підтвердження позовних вимог. До судового засідання позивач та його представник не з`явились. Відповідачі до судового засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 15 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12015150010000068 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України. Предметом досудового розслідування є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 14.04.2015 року о 09 год. 40 хв. в м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка в районі буд. 18 де організовано рух світлофорними об`єктами, за участю автомобіля TOYOTA AVALON р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухаючись по вул. Генерала Карпенка в напрямку від вул. Крилова в бік вул. Морехідна, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , після чого останнього викинуло на смугу зустрічного руху, де на нього допустив наїзд рухаючийся у зустрічному напрямку автомобіль SUBARU FORESTER р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження. 28.01.2016 винесено постанову про зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 2 ст. 286 КК України. 31.01.2018 слідчим СУ ГУНП України в Миколаївській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12015150010000068. 02.04.2018 Центральним районним судом м. Миколаєва скасовано постанову від 31.01.2018 про закриття кримінального провадження № 12015150010000068. З досліджених в судовому засіданні оригіналів чеків, квитанцій, рахунків, виписок з історій хвороб, проїзних документів, копії попередньої оцінки витрат на стаціонарне лікування в м. Карлсбад, Німеччина, 12.01.2017 р., встановлено, що на стаціонарне лікування [PERSON] в клініці м. Карлсбад, Німеччина, витрачено 31800 Євро, що по курсу НБУ станом на 12.01.2017 складає 905346 грн.; на покупку медикаментів для лікування травми, гігієнічних засобів - 137208,55 грн., перевезення на лікування - 2980,24 грн., а всього 1 045 534,79 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.(ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 вказує, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Отже, за загальним правилом якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Вказану позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 461/8496/15-ц. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Автомобіль TOYOTA AVALON р/н [NUMBER] ,, яким керував [PERSON] , на момент ДТП був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Уніка», поліс № АІ4700788. Автомобіль SUBARU FORESTER р/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на момент ДТП був застрахований в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», поліс № АС8466070. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. Стаття 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону, щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків, як підстави для відмови у відшкодуванні, стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Таким чином попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Уніка», ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] матеріальної шкоди, у розмірі, визначеному позивачем. Окрім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, виходячи зі змісту ст. 1167, ч. 2 та ч. 5 ст. 1187 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, у тому числі і моральну шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Натомість, відповідач [PERSON] до судового засідання жодного разу не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази, тяжкість заподіяних позивачу тілесних ушкоджень, які вимагають тривалого лікування і реабілітації та їх наслідки (негативні спогади, переживання, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей, періодичні болі, обмеження фізичної активності), вік позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] належить задовольнити. Також, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, виходячи з максимального розміру судового збору - 10 510 грн., а саме з [PERSON] - 8 822,37 грн., з ПАТ «Страхова компанія «Уніка» -843,81 грн., ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - 843,81 грн.

Outcome: approved