Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 01.08.2011 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ «»Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № BLaЖГА00057953, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 15000 грн., на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15 % річних та терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 01.08.2014 року. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору банк надає відповідачу грошові кошти в національній валюті, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, але відповідач порушив зобов`язання. Прохає суд, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00057953 від 01.08.2011 року в сумі 83488,68 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, по невідомій суду причині. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Позивачу також пропонувалась опублікувати в пресі оголошення про виклик відповідача. Однак останній повідомив суду, що діючим кошторисом Фонду, витрати на оплату публікації в пресі оголошення про виклик відповідача не передбачені. Відповідно до п.49 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (пункт 6 частини другої статті 79 ЦПК), відносяться до витрат, повязаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (стаття 87 ЦПК). При цьому зазначені витрати на будь-якій стадії процесу несе позивач, якщо заявить таке клопотання. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати цих витрат повідомлення відповідача здійснюється на загальних підставах (статті 7476 ЦПК.) Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України «…За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої є якості…» Відповідно до ст.. 1054 ЦК України до кредитного договору застосовуються положення ст. 1046 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України: «… 1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором…» У відповідності до ст.. 1048 ЦК України: «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України»… В судовому засіданні встановлено, що дійсно 01.08.2011 року позивач з відповідачем уклали кредитний договір № BLaЖГА00057953, що підтверджується копією договору (а.с.5-12), згідно якого відповідачу надано кредит у сумі 15000 грн., на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15 % річних та терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 01.08.2014 року, гідно графіку погашення заборгованості ( а.с.13-14). Однак відповідач порушив зобов`язання, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 04.08.2015 року складає 83488,58грн., з них: 10107,77 грн. - заборгованість по поверненню кредиту; 4175,59 грн. - по сплаті відсотків; 5512,50 грн. - по сплаті комісії; 63692,82 грн. - штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань, що підтверджується довідкою (а.с.19). Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідач має заборгованість за кредитним договором, доказів її погашення не надав, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи і підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладення фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.21). У відповідності до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції чинній на момент предявлення позову), уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, він має бути стягнутий з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved