Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

11 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив суд, стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») код ЄДРПОУ 2081711634, частину заборгованості за період з 17.03.2011 року по 11.04.2018 року за кредитним договором № 1141/08ф-9 від 20.06.2008 року у розмірі 13\~225,77 євро та 22\~181,71 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1141/08ф-9, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 12000,00 євро, у тимчасове користування до 20.06.2029 року, за користування кредитними коштами встановлена плата 12,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 20.06.2008 року. Згідно з п.1.1. Договору поруки, [PERSON] взяв на себе зобов`язання відповідати за виконання [PERSON] її зобов`язань по Кредитному договору в повному обсязі, а саме відповідати: за погашення основної суми кредиту погашення суми процентів відповідно до умов Кредитного договору, за інші виплати, належні Позивачеві та які випливають з Кредитного договору (в тому числі пені, штрафи і інші збиткі). Вказані зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі. Що і боржник, що визначено у п.1.2. Договору Поруки. Взятих на себе за Кредитним договором №1141/08ф-9 від 20 червня 2008 року зобов`язань [PERSON] не виконувала належним чином, в зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. 16.03.2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення по цивільній справі №2-122, яким стягнуто із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованість за кредитним договором №1141/08ф-9 від 20.06.2008р. у розмірі 144\~462,75 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом 11804,87 євро (124069,18грн); прострочена заборгованість 121,77 євро (1279,80грн); заборгованість за відсотками 1667,73 євро (17527,84грн). Однак, рішення суду не виконано. Станом на 11.04.2018р. загальна сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №1141/08ф-9 від 20.06.2008, відповідно до розрахунку заборгованості становить 878340,56 грн., з яких: кредит 11771,18 євро, відсотки 14893,18 євро, комісія за РО 9105,11грн., штраф/пеня 13076,60грн. Таким чином, різниця не сплаченої суми заборгованості складає 13225,77 євро та 22\~181,71 грн. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3\~ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, з аналізу ч. 1 ст. 554, ч. 1 ст. 543 ЦК України випливає, що солідарна відповідальність боржника і поручителя у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачає право кредитора пред`явити позов за своїм вибором лише до боржника або лише до поручителя або одночасно до них обох. Виходячи із системного аналізу статей\~525,\~526,\~599,\~611,\~1046,\~1048,\~1050 ЦК України\~можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього\~кодексу\~(Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-1206цс15). У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~\~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. \~\~Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~\~Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~\~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. \~\~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. \~\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки, на день розгляду справи, відповідачами не надано доказів про виконання свого обов`язку щодо сплати заборгованості за договором, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів у рівних частинах на користь позивача, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи 6690,43 грн., які були підтверджені позивачем документально.

Outcome: approved