Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

10 січня 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом,в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Свій позов позивач мотивує тим, що 30 травня 2001 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб з відповідачем по справі, від якого сторони мають дочку [PERSON], [INFO] яка проживає та перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, відмовляється утримувати її матеріально у добровільному порядку, цим самим не виконує батьківських обов'язків по утриманню дитини, хоча таку можливість має, а тому позивач і пред»явила до суду даний позов. Позивач у судове засідання не з'явилась, але направила до суду заяву, в якій свій позов підтримала, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по даній справі та просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належно повідомленим про час, місце розгляду справи,в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, тобто шляхом направлення телеграми за місцем проживання, яке зареєстроване у встановленому законом порядку. Суд, розглянувши справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, вивчивши письмові докази, вважає необхідним задовольнити заявлений позов, на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає та перебуває на повному утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 793, виданою Корсунь-Шевченківською міською радою 10.01.2014 р. Відповідач, будучи працездатним та працюючим, фізично здоровим, матеріально забезпеченим, вихованням та утриманням дитини не займається та відмовляється в добровільному порядку утримувати її, цим самим не виконує батьківських обов'язків по утриманню дитини, отримані доходи витрачає на свої потреби. Про наявність інших утриманців у відповідача суду доказів не надано. Позивач є фізично здоровою, але не працює, так як перебуває у післяродовій декретній відпустці. Джерелом її доходів є державна допомога на новонароджену дитину. Інших джерел доходів позивачка немає. Коштів, які отримує позивач не вистачає для повноцінного виховання та утримання дочки. Інших доказів не надано. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на даний час для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. Що ж до максимального розміру аліментів, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати відповідача. Таким чином, враховуючи фізичний, майновий стан відповідача, який має доходи, інших утриманців не має, має задовільний стан здоров»я, бо суду протилежного не надано, тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти на утримання дочки сторін в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, до повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Суд, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення їх дитини. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави та документально підтверджені судові витрати позивачки, які становлять 55 грн.56 коп.,в її користь ( п.3 ч.1 ст. 79 ЦПК України ). Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць суд не допускає до негайного виконання згідно поданої позивачкою заяви.

Outcome: approved