Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

12.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 11.05.2018 року (а.с. 48) уточнила та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.04.1998 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. 21.08.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року. 16.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] [PERSON] помер. 1/8 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] являється спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку з ухиленням іншої сторони від нотаріального посвідчення вищевказаної біржової угоди, [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності у спільному сумісному майні подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України їй необхідно визначити свою частку в загальній сумісній власності подружжя, яка складає 1/8 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Згідно письмових заперечень [PERSON] від 13.04.2018 року, остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що [PERSON] позбавлена право звертатись до суду з позовними вимогами про визнання дійсним договору купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не являється стороною вищевказаного договору та не являється правонаступником після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того, вищевказане майно купувалось [PERSON] за кошти батька та для проживання батька, разом з колишньою дружиною він у вказаному будинку не проживав. Також на момент розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] спору щодо розподілу майна не виникало. 16.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а отже строк позовної давності для звернення до суду із позовом про розподіл майна подружжя сплинув 26.12.2013 року та просила застосувати строк позовної давності. Позивач та представник позивача в судовому засідання підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити. Крім того, згідно письмових пояснень, питання, щодо розподілу спільного майна подружжя виникло лише після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала письмові заперечення та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2018 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2018 року залучено [PERSON] в якості співвідповідача. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2018 року залучено [PERSON] як правонаступника [PERSON] до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.01.2019 року закрито підготовче\~провадження у\~справі за\~позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 22.04.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 22.04.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області. 21 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 13.04.2018 року №568, згідно якої [PERSON] належить 1/8 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений (а.с. 9). Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, припинено діяльність Бесарабської товарної біржи, ідентифікаційний код юридичної особи 30533830, дата запису: 18.10.2005 року, номер запису: 15531170001000513. Згідно заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало чинності 26.11.2010 року (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.07.2015 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 136). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2016 року спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] (а.с. 159). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.01.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Відповідно до заяви наявної в матеріалах спадкової справи, [PERSON] 26.09.2017 року звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про видачу свідоцтва про власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя (а.с. 24). \~ \~ \~ \~Також в матеріалах спадкової справи наявний заповіт [PERSON] від 07.12.2016 року, якім він все своє майно заповідав [PERSON] (а.с 72), яка заявою від 21.03.2017 року прийняла спадщину (а.с. 68). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. від 23.08.2017 року №447/02-14 [PERSON] повідомлено про необхідність надання нотаріусу документів для отримання свідоцтва про право власності у спільному сумісному майні подружжя, а саме: оригінал правовстановлюючого документу на 1/8 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; свідоцтво про шлюб; паспорт; РНОКПП (а.с. 13). Встановлено, що за змістом пункту 1 вказаного вище договору купівлі-продажу, [PERSON] купив 1/8 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2 договору купівлі-продажу вказана частка будинку належить [PERSON] (продавцю) на підставі договору дарування частки будинку серії АЕА №237628 від 12.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфименко М.Д. З уточненої позовної заяви [PERSON] від 11.05.2018 року (а.с. 48) вбачається, що після підписання біржового договору [PERSON] та його жінка [PERSON] отримали ключі від [PERSON] , уклали всі договори про надання комунальних послуг та надали житло в користування третій особі. Таким чином, з серпня 2001 року [PERSON] знала про наявність договору купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом. Частиною першою статті 47 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. За змістом статті 153 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Встановлено, що спірний договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] нотаріально не посвідчений, а лише зареєстрований Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] посилалася на те, що інша сторона договору ухилялася від нотаріального посвідчення спірного правочину. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Так, у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК Української РСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідним є не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року у справі № 483/445/16-ц, № рішення 72850368, головуючий Висоцька В.С. та постанові Верховного суду від 14.08.2019 року у справі № 475/965/16-ц, № рішення 83819687, головуючий - Крат В. І.\~ Позивачем не доведено, а у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що\~\~набувач за життя звертався до продавця про нотаріальне посвідчення договору, а з боку [PERSON] починаючи з 2001 року до дня смерті мали місце дії, які б свідчили про ухилення від нотаріального посвідчення згаданого вище договору. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено факту ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди, на думку суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року. З уточненої позовної заяви [PERSON] від 11.05.2018 року (а.с. 48) вбачається, що обґунтовуючи своє право на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , позивач посилається на норми Сімейного кодексу України. Оскільки спірні відносини між сторонами з приводу вказаного нерухомого майна виникли між сторонами до 01 січня 2004 року (дата набрання чинності\~ЦК України\~та\~СК України), то порядок набуття спільного майна та його правовий режим у даному випадку визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року (далі -\~КпШС України). Відповідно до вимог\~статті 22 КпШС України 1969 року\~(закон, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з положеннями частини першої\~статті 24 КпШС України 1969 року\~майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Пунктом 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»\~роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей\~22,\~25,\~27-1 КпШС\~спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі\~статті 25 КпШС) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (статті 28 КпШС). Таким чином, з урахуванням положень законодавства України, чинного на момент набуття у власність спірної частини будинку, факт набуття спірного майна в період шлюбу одним із подружжя за грошові кошти, які ця особа могла отримати від іншої особи, може спростувати презумпцію спільної сумісної власності подружжя. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 10 липня 2019 року у справі № № 728/699/17, № рішення 83335700, головуючий Луспеник Д. Д. В судовому засіданні встановлено, що 31 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Бесарабською товарною біржою за №160 01 (а.с. 203). Згідно п. 5 вищезазначеного договору об`єкт нерухомості проданий за 2500 грн. Через незначний проміжок часу 21 серпня 2001 року був укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року. Згідно п. 5 вищезазначеного договору об`єкт нерухомості проданий за 2000 грн. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , пояснили, що 1/8 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] придбав за кошти батька, який продав свій будинок в с. Голиця Болградського району та переїхав проживати до м. Ізмаїл, батько [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] . Зазначили, що [PERSON] у вищевказаному житловому будинку ніколи не проживала. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала факт не проживання в 1/8 частці житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно будинкової книги на квартиру [ADDRESS] в даній квартирі був зареєстрований [PERSON] з 14.11.2001 року та [PERSON] з 25.01.2002 року (а.с. 71). Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що 1/8 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] була придбана за грошові кошти [PERSON] та він проживав в цієї квартирі до смерті. Враховуючи,\~що 1/8\~частка житлового\~будинку з\~надвірними спорудами,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~була придбана\~не за\~спільні кошти\~подружжя,\~суд вважає\~за необхідне відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог\~про визнання за [PERSON] права власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги, що суд відмовив в задоволенні позову за безпідставності позовних вимог, питання про застосування строків позовної давності не вирішувалось. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed