overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

11.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 15012,40 грн., мотивуючи вимоги тим, що 14.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 14.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки (а.7-32). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 15012,40 грн., яка включає заборгованість по тілу кредиту, несплачені проценти, штрафні санкції, комісійні (а.с.4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмір 15012,40 грн., так як зобовязання не виконується відповідачем. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

11.01.2016 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що з 28.04.2008 року вона з відповідачем перебуває в шлюбі. Від шлюбу в них є дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Він має можливість сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частки від заробітку до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та уточнила їх, просить змінити спосіб стягнення та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць. Відповідач позов визнав та пояснив, що буде сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 28.04.2008 року (а.с.3). Від шлюбу в подружжя народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, позивач самостійно неспроможна забезпечити її належним чином, а відповідач на утриманні інших осіб немає, тому, суд вважає, що він може сплачувати аліменти в сумі 500 грн. на дитину, а отже позов слід задовольнити. Згідно із ст. 88 ЦПК України сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

11.01.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини і свої доводи обґрунтовують тим, що 16.04.2014року померла їх мати [PERSON]. Батько [PERSON] помер раніше у 1999році. Після смерті матері залишилось спадкоємне майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,51га на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області. Після смерті матері у її будинку ніхто не мешкав, а вони проживали за межами району, тому й пропустили строк для прийняття спадщини. Просять суд надати додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, наполягає на позові. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, наполягає на позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надав листа слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 16.04.2014року померла мати позивачів [PERSON]. Батько [PERSON] помер раніше 10.03.1999року./а.с.3,5/ Після смерті спадкодавця залишилось спадкоємне майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,51га на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, для ведення особистого селянського господарства/а.с.9/ В установлений законом строк позивачі не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки тимчасово проживали за межами району і тільки у 2016року переїхали до с. Кирилівка Волноваського району Донецької області та змогли звернутися до нотаріальної контори/а.с.8/. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачі дійсно пропустили строки прийняття спадщини з поважної причини тому, суд надає позивачам достатній строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

11.01.2016 року позивачказвернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу народилися діти син [PERSON], [INFO] та син [PERSON],[INFO]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву від 22.02.2016 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву від 22.02.2016 року, в якій вимоги позову визнав у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 14.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON],був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 570, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 14.05.2013 року. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Від шлюбу народилися діти син [PERSON], [INFO] та син [PERSON],[INFO]. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Майновий спір та спір про місце проживання дитини відсутній. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

11.01.2016 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позивних вимог зазначила, що вона з 28.10.2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, в той час, як відповідач добровільно матерлаьної допомоги на утримання доньки не надає. У зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення ними повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому з урахуванням обставин справи, визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їх доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно починаючи з 11.01.2016 року та до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

11.01.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 15 липня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 241 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.7). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

11.01.2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30.01.2014 року у розмірі 40935,74 гривень. Вимоги обґрунтовували тим, що 30.01.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500928664, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 27511,00 грн. строком до 31.01.2017 року, зі сплатою 11,99 %річних. В звязку з неналежним виконанням умов договору станом на 21.12.2015рік утворилась заборгованість у розмірі 40935,74 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісії та штрафу. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму боргу. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 30.01.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500928664. За умовами зазначеного договору Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 27511,00 грн. строком до 31.01.2017 року, зі сплатою 11,99 %річних. Взятих на себе зобовязань по кредитному договору [PERSON] не виконав. Станом на 21.12.2015 рік виникла заборгованість по кредиту у розмірі 40935,74 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 24849,04 грн., сума заборгованості по відсотках 4608,36 грн., сума комісії 9078,34 грн., сума штрафу 2400,00 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином суд приходить до переконання, що вимоги Банку обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1218,00 грн. сплаченої суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

11.01.2017 [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Ганнопільської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Вказували на те, що [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком для [PERSON] та батьком для [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі й на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], щодо якого своє право власності спадкодавець за життя не оформив. Позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Позивачі в судовому засіданні, яке відбулося 18.01.2017 позов підтримали та просили його задовольнити. В судове засідання призначене на 01.02.2017 не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Оскільки позивачі свою позицію щодо заявленого позову висловили, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте, в поданій заяві вказав, що позовні вимоги визнає та просить провести розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що згідно із довідкою від 02.12.2016 року № 73 виданою Ганнопільською сільською радою за даними погосподарської книги №3, [PERSON] на праві особистої власності належав житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] (арк.. 10). Згідно із Актом-висновком №39 від 17.10.2016, про обстеження технічного стану житлового будинку в [ADDRESS], такий збудований у 1920 році, загальна пл.. 59,9 кв.м, житлова 16,9 кв.м., належав померлому [INFO] [PERSON] (арк..11). Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено 17.10.2016. З матеріалів спадкової справи №682/2011, яка заведена після смерті [PERSON] видно, що єдиними спадкоємцями є дружина [PERSON] та син [PERSON]. За таких обставин, суд вважає, що за позивачами може бути визнане право власності на спадкове майно житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Крім того суд враховую, що відповідач позов визнає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

11.01.2017 [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.10.2008 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо і діти сторін знаходяться на утриманні позивача. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча фізично здоровий, може працювати та отримувати доходи. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить розглядати справу без його участі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. 11.10.2008 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). В даному шлюбі у сторін народилась діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4, 5). Відповідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою № 12 від 10.01.2017 (а.с. 6). За таких обставин позивач не має можливості працювати, отримувати заробітну плату та забезпечувати себе матеріально. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, те, що відповідач має мінливі доходи,фізично здоровий, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, та з урахуванням визнання відповідачем позову, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved