Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

11 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 351 від 09 вересня 2014 року, а також стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги в частині розірвання шлюбу мотивувала фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Вимоги позову щодо стягнення аліментів обгрунтовані тим, що неповнолітня дитина [PERSON] , батьками якої є сторони у справі, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач (батько) не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має можливість таку допомогу надавати. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що\~ у змозі сплачувати аліменти лише в розмірі 1500 грн. щомісячно, адже не працює та не має стабільного джерела доходів, а також має боргові зобов`язання та допомагає непрацездатній матері. Вимоги позову щодо розірвання шлюбу визнав. Також просив розглянути справу без його участі. У свою чергу, позивач відповіді на відзив не надала. У позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності.\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 351 від 09 вересня 2014 року /а.с. 6/ та визнається відповідачем. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. З письмових пояснень сторін, викладених у заявах по суті справи, встановлено, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач визнає позов в цій частині вимог, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.\~ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Outcome: partial