Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

11 липня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , треті особи - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради, [PERSON] , в якому просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що на підставі свідоцтва про право власності за заповітом, яке було видане 04.11.2010р. нотаріусом КМНО Бурлак Р.О. він та [PERSON] отримали в спадщину по Ѕ частині домоволодіння [ADDRESS] . У вищевказаному домоволодінні зареєстровані племінники [PERSON] та [PERSON] , донька [PERSON] [PERSON] та неповнолітні онуки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрований за іншою адресою, але з часу отримання спадщини в 2010 році постійно користується даним домоволодінням, мешкає в ньому, утримує в належному стані, сплачує комунальні платежі. Відповідачі за вказаною адресою ніколи не проживали, в домоволодіння не вселялись, ним не користувались, комунальних послуг не оплачували, їх речей та майна в будинку не було, наміру проживати в ньому не мали. Позивач самостійно сплачує вартість всіх комунальних послуг, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. 21 серпня 2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надала. Статтями 43, 211\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.2010, що зареєстровано в реєстрі за № 2427. Третя особа [PERSON] є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.2010, що зареєстровано в реєстрі за № 2423. Як вбачається з копії довідки № 5079 від 26.03.2019, яка видана відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відсутність відповідачів у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним сусідами будинку [ADDRESS] та затвердженого головою квартального комітету № 14, згідно якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 1999 року не проживають в будинку [ADDRESS] . Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 статті 405\~ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності спірного домоволодіння позивачу на праві особистої приватної власності, не проживання відповідачів більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved