Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

10.08.2021 до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтуванні своєї позовної заяви позивач зазначає, що є власником будинковолодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що на час оформлення позивачем спадкових справ на вказане будинковолодіння після смерті її чоловіка у будинку був зареєстрований компаньйон колишнього чоловіка позивача [PERSON] , який до позивача та її сім`ї жодних відношень не має, місце проживання останнього позивачу наразі не відомо, будь яких контактів у позивача з відповідачем немає, а тому вирішити питання щодо зняття його з реєстрації без судового розгляду немає можливості. Враховуючи вище викладене позивач зазначає, що відповідач є для неї сторонньою людиною, не являється членом її сім`ї, участі в утриманні будинку не бере, не проживає у будинку, будь - яке майно чи інші речі відповідача у будинку відсутні та наявна реєстрація відповідача в будинку для позивача створює перешкоди у реалізації її права власності, а тому просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та справу просить розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2021 року виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. зареєстрованого в реєстрі за № 3813 в якому зазначається, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] [INFO] , спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку за належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.04.2021 року в якому зазначається, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності за свідоцтвом про право на спадщину [PERSON] . Згідно до довідки виданої Грозинецьким старостинським округом Топорівської сільської ради від 22.04.2021 року № 361 в якій зазначається, що у по господарській книзі № 11 по [ADDRESS] дійсно зареєстровані [PERSON] 1961 року народження, та [PERSON] 1968 року народження з 17.09.2018 року по даний час. Крім того згідно до акту складеного за участю старости Грозинецького старостинського округу Гавриш В.І. спеціаліста з соціальних питань [PERSON] сусідів [PERSON] та [PERSON] від 22.04.2021 року № 362 в якому зазначено, що під час обстеження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] 1961 року народження та [PERSON] 1968 року народження, на даний час зареєстровані у вище зазначено господарстві але не проживають в ньому. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позовну заяву [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved