Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

12.06.2017 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON]прозаміну товару неналежної якості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 серпня 2016 року через інтернет-магазин вона зробила замовлення на придбання диван-книжки, власником даного магазину є фізична особа-підприємець [PERSON] 10.08.2016 року працівниками ФОП [PERSON] їй на роботу доставили замовлений товар, зібрали його та встановили в кімнаті. Після доставки, збірки та встановлення дивану, була сплачена його вартість 1810 грн., про що їй було видано товарний чек. Через декілька днів після покупки нею було виявлено, що диван є несправним, а саме: спинка дивану самовільно відкидається назад, тому місце для сидіння не є комфортним. Позивач зазначає, що вона відразу звернулась до ФОП [PERSON] по телефону і в телефонному режимі її запевнили, що товар буде змінено на товар належної якості. Проте жодних дій відповідачем не було вчинено, працівниками ФОП [PERSON] у лютому 2017 року був оглянутий диван та було повідомлено, що механізм дивану є несправним, а заміна такого механізму можлива лише за її власний рахунок в сумі 80 грн. Позивач не погодилася вирішення проблеми таким чином та попросила повернути їй сплачені нею кошти та забрати вже поставлені меблі, тобто, розірвати договір купівлі-продажу. Окрім того, позивач зверталася зі скаргою до Виконавчого комітету Фастівської міської ради в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо неналежної якості та стану придбаного у відповідача товару. На підставі зазначеного просить суд зобов'язатифізичну особу-підприємця [PERSON]замінити придбаний нею 10.08.2016 року диван-книжку неналежної якості на аналогічний належної якості. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, пояснивши, що у даному випадку диван більше шести місяців був у споживанні позивача і по причині потертостей втрачено товарний вид, а металевий механізм грубо зігнутий механічним тиском, який ніяким чином не може мати відношення до процесу правильної експлуатації. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як передбачено ч. 1 та 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Судом встановлено, що 10 серпня 2016 року через мережу інтернетпозивач зробила замовлення на придбання диван-книжки у фізичноїособи-підприємця [PERSON] 10 серпня 2016 року позивачу був доставлений замовлений товар, проведена зборка та встановлення, після чого позивачем була сплачена його вартість 1810 грн., про що було видано товарний чек (а.с.3). Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовано Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1-4 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Споживач має права як при придбані товару належної якості, так і при придбанні товару неналежної якості. Так, згідно ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Сама позивач вважає, що вона придбала товар неналежної якості, тому положеннями ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» правовідносини що виникли між сторонами не регулюються, і права позивача, у спосіб визначений цією статтею, захисту не підлягають. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому способи захисту порушених прав у зв'язку з придбанням товару неналежної якості залежать від того, виявлений недолік є істотним чи ні. Так, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, що в день доставки та монтажу дивану позивач висловлював зауваження з приводу його якості, позивачем не надано. Як і не надано доказів звернення до відповідача з вимогами про усунення недоліків товару, чи заміну товару. Як встановлено під час розгляду справи, лише в лютому 2017 року працівниками ФОП [PERSON] був оглянутий диван та було виявлено пошкодження саме механізму дивану, що не свідчить про неналежну якість товару. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживача», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. На підтвердження того, що придбаний товар є неналежної якості, матеріали справи не містять жодного доказу. Під час розгляду справи судом роз'ясненосторонам їх право заявити клопотання про призначення експертизи з метою встановлення якості придбаного товару, однак від проведення експертизи по даній справі позивач відмовилась, а суд не володіє спеціальними знаннями та не може встановити, чи має місце недолік товару, чи робить названий недолік неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, чи виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому чи наділений хоча б однією з наведених ознак. Згідно ст. 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що під час експлуатації спинка дивану самовільно відкидається назад, тому місце для сидіння не є комфортним. На думку суду, наведене беззаперечно не свідчить про існування істотних недоліків, які виникли з вини продавця товару. При цьому, наявність такого недоліку підтверджується лише власними поясненнями позивача та свідка [PERSON], яка є співробітником позивачки та також користується придбаним товаром. Представник відповідача та свідок [PERSON], який є співробітником відповідача та безпосередньо здійснював доставку та монтаж дивану, стверджували про виявлення пошкодження саме механізму дивану, який виник через неправильну його експлуатацію, тобто даний дефект не є виробничим. Згідно ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Судом прийнято до уваги, що покази свідка, допитаного за клопотанням позивача, та покази свідка, допитаногоза клопотанням відповідача, зовсім протилежні щодо обставин наявності/відсутності недоліку товару, у чому спостерігається безпосередня заінтересованість у вирішенні спору на користь позивача, а у іншого свідка - на користь відповідача. Тому суд приходить до переконання, що такі покази суперечливі між собою, є взаємовиключними, а тому не можуть вважатися належними доказами у справі, не можуть буди джерелом достовірної інформації, а тому їх слід відкинути. Суд також вважає за необхідне зазначити, що Закону України «Про захист прав споживачів» зобов'язує виробника (виконавця) забезпечити нормальну роботу товару протягом гарантійного терміну, а у разі поломки товару протягом встановленого гарантійного терміну виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити безкоштовне виконання робіт з гарантійного ремонту. При цьому, якщо на товар не встановлений гарантійний строк, споживач має право пред'явити вимогу про виконання гарантійного ремонту, якщо недоліки були виявлені протягом двох років з дня передачі товару споживачеві. Як встановлено судом під час розгляду справи, при придбанні диванупродавцем фізичноюособою-підприємцем [PERSON] будь-яких гарантійних зобов'язань /гарантійного строку/ не надавалось, тому покупець має право пред'явити вимогу про виконання гарантійного ремонту. Пунктом 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №506 від 11.04.2002 року, у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, продавець зобов'язаний у триденний термін з дня одержання письмової заяви від споживача відправити такий товар на експертизу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, письмової вимоги, передбаченої Порядком гарантійного ремонту, позивачем взагалі не було заявлено. Крім того, позивач не зверталась до відповідача з вимогою про направлення придбаного товару для з'ясування характеру недоліку, в тому числі чи істотний він. Доказів того, що відповідач відмовляється прийняти товар в межах гарантійного строку для здійснення гарантійного обслуговування, позивачем не надано, тому суд вважає, що за таких обставин відповідач не відмовився від доведення істотності недоліку, а позивач не довів, що виявлений недолік є істотним. У поясненням позивача зазначено лише про наявність недоліку товару, проте не доведено віднесення виявленого недоліку до категорії істотних. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ч. 1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» та заміни товару на такий же товар або на аналогічний. Оскільки вимог, пов'язаних з реалізацією прав споживача у разі виявлення недоліків товару, що не відносяться до істотних, у встановленому порядку не заявлялось, вибір способу захисту належить споживачу, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 655, 673, 675, 678-679, 688, 708-709 ЦК України,

Outcome: dismissed