Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

11.11.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому вказала, що 30.09.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON] Подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. За час шлюбу ними було придбано за спільні кошти наступне майно: комп'ютер з монітором «Samsung» вартістю 5500 грн.; холодильник «Атлант» МХМ вартістю 2571 грн.; газову піч «Брест» вартістю 2415 грн.; пилосос «Elektrolux» вартістю 979 грн.; обігрівач «Delfa» вартістю 350 грн.; смартфон «Prestigio Multi Phone 4055 DUO Black» вартістю 1470,80 грн. У відповідача залишилося майно, придбане до шлюбу, а саме: швейна машинка «SIRUBA» вартістю 1300 грн. Вона тривалий працює в швейному кооперативі «ВАЛЕ-О» і це єдиний її шанс на заробіток на утримання сина. Не погодившись з позовом [PERSON], [PERSON] подав до суду зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя та стягнення суми, в обґрунтування якого зазначив, що він перебував з позивачкою в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 19.11.2014р. В період шлюбу ними було придбано наступне майно: комп'ютер з монітором «Samsung» вартістю 5500 грн.; холодильник «Атлант» МХМ вартістю 2571 грн.; пилосос «Elektrolux» вартістю 979 грн.; обігрівач «Delfa» вартістю 350 грн., всього на загальну суму 6150 грн. Вважав, що зі списку, який запропонувала позивачка, належить виключити смартфон, оскільки він придбаний за кредитні кошти та не може бути об'єктом спільної власності подружжя, а також швейна машинка, придбана ним до реєстрації шлюбу. Газова плита була придбана його батьками та встановлена в належній їм квартирі. Він просить визнати за ним право власності на комп'ютер з монітором «Samsung», а відповідачці залишити у власності: холодильник «Атлант» МХМ; пилосос «Elektrolux»; обігрівач «Delfa». Також в позові вказав, що в 2011 році він взяв у борг у своєї матері кошти у розмірі 10210 грн., половину з яких просив стягнути з позивачки, оскільки вважав, що дані кошти були взяті ним для погашення спільних кредитних зобов'язань. В судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 30.06.2006р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2014р. шлюб між сторонами було розірвано. Судом також встановлено, що за час сумісного проживання ними було придбано наступне майно: холодильник «Атлант» МХМ; пилосос «Elektrolux»; обігрівач «Delfa»; смартфон «Prestigio Multi Phone 4055 DUO Black»; комп'ютер з монітором «Samsung». Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, судом з вірогідністю встановлено, що вищевказане майно було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає поділу. Що стосується визнання за [PERSON] права власності на швейну машинку «SIRUBA», то суд вважає, що швейна машинка не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вона була придбана до укладення шлюбу між сторонами. Дану обставину не оспорювала й позивачка [PERSON], однак вказала, що швейну машинку було придбано в період коли вони фактично проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Рішення про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та дружини позивачкою [PERSON] до суду не надано. Також позивачкою й не заявлялася така вимога під час розгляду даної справи. Стосовно вимоги відповідача [PERSON] про стягнення 5105 грн., тобто половини від суми боргу, яку він отримав на потреби сім'ї, то суд відмовляє у її задоволенні, оскільки на час отримання грошових коштів, тобто на 26.09.2014 року, сторони фактично не перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те майно, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Таким чином, [PERSON] не довів суду того, що боргове зобов'язання виникло в інтересах сім'ї. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовів.

Outcome: partial