Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

12.07.2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з листопада 2012 року через відсутність взаєморозуміння, відповідач відмовився від спілкування з нею, оскільки був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, яке відбуває у Мічурінській виправній колонії, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 16 вересня 2010 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Микитівському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №167. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень\~ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з листопада 2012 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. [PERSON] згідно довідки Мічурінської ВК з 25.11.2007 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених судових витрат по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved