Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

10 квітня 2015 року до суду надійшов вищезазначений позов. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ним та відповідачем 05.12.2006 року було укладено кредитний договір , за яким позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 22000,00 доларів США на термін до 08.12.2026 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Позивач виконав своє зобов'язання за договором, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22000,00 доларів США. Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.03.2015 року становить 30115, 38 доларів США і складається з: 21730, 27 доларів США- заборгованість за кредитом; 1171,25 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 7213, 86 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором і яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того просить стягнути з відповідача на свою користь сплачені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлен належним чином, у порядку встановленому ч.9 статті 74 ЦПК України. У відповідності із ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № LGHIGK03900112, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 22000,00 доларів США на термін до 08.12.2026 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. На час розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися правовідносини щодо договору кредитування, які регулюються нормами, укладених між сторонами договору кредиту і цивільним законодавством. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі 22000,00 доларів США. Відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. У відповідності до з ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з наданого розрахунку, позичальник умови договору порушив, зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, порушив строки повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно з розрахунком заборгованості , заборгованість відповідача перед Банком станом на 16.03. 2015 року складає: - по кредиту у сумі - 21730,27 доларів США, - заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі - 1171,25 доларів США, - пеня за несвоєчасне виконання зобов.язань за договором у сумі-7213, 86 доларів США. Згідно ч.2 статті 192 іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є Закон України «Про банки і Банківську діяльність» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . Ці нормативно- правові акти можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 21730,27 доларів США та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1171,25 доларів США підлягають задоволенню. А в частині стягнення пені за несвоєчасно виконання зобов.язань за договором у сумі 7213,86 доларів США задоволенню підлягаю лише у перерахунку цієї суми на гривні, що за курсом 21, 77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.03.2015 року складає 157045, 73 гривень. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial