Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

11.04.2019 заочним рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, ухваленому у справі позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, позовні вимоги позивачки задоволено повністю та змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської\~області від 22 жовтня 2013 року по справі №308/15886/13-ц та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також вирішено стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Вказане заочне рішення суду скасоване ухвалою від 19.08.2019, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 22.10.2019 позивачкою [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог, за якою така просить суд зміни спосіб стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2100 грн. з моменту подання позову і до досягнення ним повноліття. Збільшення розміру аліментів мотивоване позивачкою тим, що наразі така є безробітною, їх спільний з відповідачем син навчається в технічному училищі, його розвиток та навчання потребує значних коштів, відповідач відмовляється у добровільному порядку допомагати матеріально. (а.с. 93-94) Окрім цього, позивачка [PERSON] у заяві від 22.10.2019 вказала про зміну свого прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » й зареєстрованого місяця проживання, на підтвердження чого надала свідоцтво про шлюб та паспорт громадянина України зі зміненим прізвищем (а.с. 90, 91, 95) 22.11.2019 представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву про уточнення позовних вимог в якому вказав, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.05.2017 у відповідача відсутня, до виконавчої служби надано квитанції по сплаті аліментів й за 2018 рік, він приймає активну участь у вихованні сина, несе додаткові витрати по його матеріальному утриманні, тож заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2100 грн. в повному обсязі. (а.с. 101-103) 29.01.2020 позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив, у якій така зазначила, що підставою для звернення до суду про зміну способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було те, що відповідач в період з травня 2017 року по червень 2019 року не був офіційно працевлаштований, його доходи не були офіційними, працював за кордоном, аліменти не сплачував. (а.с.156-158) В судове засідання від 07.02.2020 позивачка не з`явилася, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні відповідач та його представник погодилися на зміну способу стягнення аліментів, зазначивши про визнання позову в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 1600 грн. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2013 було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справ копією вказаного рішення.(а.с.7-8) Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] (а.с. 123) та [PERSON] , [INFO] . Вказаним вище рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2013 року (а.с.7-8) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 12.09.2013 року і до їх повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №10-5/18 від 31.10.2018, виданим Ужгородським міським відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, станом на 31.10.2018 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом 308/15886/13 становить 43456,36грн. (а.с.10) Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №10-5/19 від 15.10.2019, виданим Ужгородським міським відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, станом на 15.10.2019 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом 308/15886/13 становить 88186,69 грн. (а.с.96) Разом з цим, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданим Ужгородським міським відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом 308/15886/13 станом на 06.02.2019 така складає 43339, 21 грн. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] на момент подачі даного позову досяг повноліття. Позивачка в позові вказує, що відповідач жодних коштів на утримання сина не дає, не приймає участі в його житті, зазначає, що на даний момент вона не працю, але син є школярем, підлітком, який потребує коштів на харчування, одяг та лікування. Одночасно надала копію чека про оплату послуг стоматолога для сина, в сумі 1456,00 грн.(а.с.12) Згідно з довідки №86 від 05.11.2018 року, виданої Ужгородською загальноосвітньою школою ?-? ступенів №9 Ужгородської міської ради Закарпатської області [PERSON] навчається у 9-Б класі Ужгородської загальноосвітньою школою ?-? ступенів №9. (а.с.11), При цьому в уточнених позовних вимогах позивачка зазначила, що її син наразі навчається в технічному училищі на денній формі навчання, що підтверджується довідкою з ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» від 16.10.2019 (а.с. 97) Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року в справі № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, в порядку ст. 192 СК України\~може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів з частку від доходу на тверду грошову суму. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає позивачка у відповіді на відзиві від 29.01.2020 підставою для звернення до суду про зміну способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було те, що відповідач в період з травня 2017 року по червень 2019 року не був офіційно працевлаштований, його доходи не були офіційними, працював за кордоном, аліменти не сплачував. Відповідачем вказане твердження позивачки не спростоване, а випискою з трудової книжки [PERSON] підтверджується, що з травня 2017 року такий був звільнений з підприємства за власним бажанням. (а.с. 118) При цьому, довідкою від 05.02.2020, виданою ТОВ «Спільне підприємство «Сенк», стверджується, що [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 01.07.2019. В свою чергу, позовна заява про зміну способу стягнення аліментів подана позивачкою [PERSON] до суду 20.12.2018. Відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження існування обставин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошові сумі, та доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров`я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов`язки по утриманню дитини. Подана відповідачем довідка від 29.10.2019, видана [PERSON] , яка є матір`ю останнього, про те, що така отримує пенсію за віком, не може слугувати підтвердженням того, що вона перебуває на утриманні [PERSON] . Власне, подана довідка і спростовує той факт, що матеріальна допомога відповідача, якщо така і надається його матері, не є єдиним джерелом її існування. Щодо твердження позивачки про те, що відповідач не сплачує аліментів та не приймає участь в матеріальному утриманні сина, такі спростовуються наступним, а саме довідкою від 05.02.2020, виданою ТОВ «Спільне підприємство «Сенк», за якою зі [PERSON] в період з липня 2019 року по 31.01.2020 утримано суму у 11\~466 грн. Окрім цього, відповідачем надано розрахункові листи, за якими здійснювалися утримання по виконавчому листу (а.с. 109-114, 138-143) та накладна на придбання велосипеду для сина. (а.с. 119). Разом з цим, судом враховано, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2020 становить 2218 грн., позивачка є безробітною, їх спільний син [PERSON] , 2004 року народження навчається в технічному училищі, що потребує додаткових витрат на його навчання. З огляду на вказане, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з визначеної частки від заробітку(доходу) відповідача на тверду грошову суму. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи встановлений законодавцем розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2013 року по справі №308/15886/13-ц та стягнення з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з дня подання позову, то суд вважає за необхідне зазначити, що така вимога не підлягає до задоволення. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Правилами\~ст. 133 ЦПК України\~встановлено перелік витрат пов`язаних з розглядом справи, серед яких і витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи те, що надані позивачкою докази про отримання професійної правничої допомоги є належними, а визначений розмір таких витрат є співмірним обсягу наданих послуг, суд вважає, що має право на відшкодування понесених таких витрат, а саме в розмірі 1000 грн. Що ж стосується судових витрат по сплаті судового збору від яких була звільнена позивачка при зверненні до суду з позовом, то ці витрати за правилами\~ст. 141 ЦПК України\~на користь держави також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved