Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

10.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до ПАТ «Креді Агріколь Банк», треті особи ТОВ «Техніко-транспортна компанія «Бізнес клас», Приватний [PERSON], в якому просила визнати недійсним п.3, п.7 абз.1, п.9 договору грошового покриття №10/13-1 від 12.08.2013 року. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що згідно договору грошового покриття №10/13-1 від 12.08.2013 року, укладеного між нею та ПАТ «Креді Агріколь Банк», було відкрито у відповідача банківський рахунок та передано на депозит грошову суму в розмірі 510000 грн. При укладені договору їй було повідомлено про умови банку з прийняття коштів на депозит, після чого банківський менеджер дав їй на підпис декілька документів і прийняв кошти, видалився з підписаними позивачкою примірниками договорів, і через деякий час повернув [PERSON] пакет документів, які вона не перечитувала. Згодом, при перевірці документів позивачкою було виявлено, що договір №10/13-1 від 12.08.2013 року є не лише договором про відкриття банківського депозиту, а є також договором поруки за третю особу ТОВ «Техніко-транспортна компанія «Бізнес клас» та заставою належних їй коштів. Позивачка зазначає, що підпис під зазначеним документом, який проставлено від її імені їй не належить і є підробленим, у зв'язку з цим звернулася до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає його необґрунтованим та безпідставним, просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи ТОВ «Техніко-транспортна компанія «Бізнес клас», в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, через канцелярію суду подав письмові заперечення, у яких зазначено, що позивачці було відомо при укладені договору 12 серпня 2013 року, що це є договір грошового покриття, згідно умов якого ним забезпечуються виконання кредитних зобов'язань ТОВ «ТТК «Бізнес-Клас», оскільки дане питання розглядалося на загальних зборах підприємства перед укладанням відповідних договорів із банком. Крім того, [PERSON] є співучасником нашого підприємства, володіє часткою у розмірі 50% статутного капіталу. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся. Враховуючи, що всі учасники судового розгляду повідомлялися про розгляд справи належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність [PERSON] Вислухавши пояснення представників сторін, що з'явились на розгляд справи, вивчивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 12.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір №10/13-1 за яким позивачка розмістила у відповідача депозит в розмірі 510000 грн. під 16% річних. З метою отримання відсотків та основної суми вкладу на підставі вищезазначеного договору позивачці було відкрито рахунок [NUMBER]. Разом з тим, позивачка [PERSON] в своєму позові наполягає на тому, що вона не підписувала примірник договору №10/13-1 від 12.08.2013 року про грошове покриття та не мала на меті укладати жодних договорів поруки або застави щодо коштів депозитного владу, а тому вказаний правочини має бути визнаний недійсним в частинці вказаних зобов»язань, які відображені в п.3, п.7 абз.1, п.9 договору грошового покриття №10/13-1 від 12.08.2013 року. Відповідно до ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За клопотанням представника позивачки ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 02.03.2015 року було призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої було поставлено наступні питання: 1) Чи виконані підписина обох примірниках договоругрошового покриття№ 10/13-1 від 12 серпня 2013 року(позивача і відповідача) укладеного між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON], а саме на останньому аркуші договору, та на зворотній стороні цього аркушу, від імені [PERSON] безпосередньо самою [PERSON] чи іншою особою? 2) Чи виконані підписи на обох примірниках договору грошового покриття № 10/13-1 від 12 серпня 2013 року (позивача і відповідача) укладеного між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON], а саме на останньому аркуші договору, та на зворотній стороні цього аркушу, від імені[PERSON], рукописно чи із застосуванням технічних засобів? Відповідно до висновку експертів Науково-дослідного еспертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в м.Києві від 19.05.2015 року №173/тдд, підписи від імені [PERSON], які розташовані в обох примірниках договору грошового покриття №10/13-1 від 12.08.2013 року, укладеного між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON], а саме на останньому аркуші договору та на зворотній стороні цього аркушу, виконані не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON], які розташовані в обох примірниках договору грошового покриття №10/13-1 від 12.08.2013 року, укладеного між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON], а саме на останньому аркуші договору та на зворотній стороні цього аркушу, виконані рукописним способом за допомогою пишучого приладу. Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що висновком судової експертизи було встановлено, що [PERSON] не підписувала договір грошового покриття №10/13-1 від 12.08.2013 року, що укладений між сторонами по справі, вказана обставина відповідно до вимог закону є підставою для визнання цього договору недійсним повністю. Разом з тим, сторона позивачки наполягає на визнанні вказаного договору недійсним тільки в частині окремих його пунктів, категорично не погоджуючись із повним визнанням договору недійсним. За таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності судового процесу, закладеного в ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову, оскільки в даному випадку є підстави для визнання оспорюваного нею правочину недійсним повністю, в той же час відсутні правові підстави для визнання його недійсним в частині, а саме п.3, п.7 абз.1, п.9 договору грошового покриття №10/13-1 від 12.08.2013 року, оскільки це не відповідає принципам закладеним в главі 16 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed