Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

10 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 06 серпня 2016 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя та сімейні відносини, часті суперечки, які призвели до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Проживають окремо, спільного господарства не ведеться, спільного майна не мають. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розірвати шлюб в підготовчому засіданні. В підготовчому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та згодний на винесення рішення в підготовчому засіданні, підтвердив, що не проживає з позивачкою. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд виносить в підготовчому засіданні рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд прийняв рішення розглядати справу в підготовчому засіданні. В підготовчому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 06 серпня 2016 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 21, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Проживають окремо, спільного господарства не ведеться, спільного майна не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 768,40 гривень судового збору. В підготовчому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вперше, питання щодо виховання та утримання дитини після розірвання шлюбу між сторонами вирішено. На підставі викладеного,

Outcome: approved