Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

10 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 972, виданий 02 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості у розмірі 33 397,22 грн. Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 02.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 972 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 33 397,22грн. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, вважає вказаний виконавчий напис таким, який не підлягає виконанню, що при вчиненні виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» та приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської обасті Колейчиком В.В. не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку. Про вчинення виконавчого напису нотаріуса позивач дізнався лише отримавши поштою від приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольги Леонідовни постанови про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.07.2019 р. та 03.09.2019р. ВП№ 59518554 відповідно. Ознайомившись з вказаними постановами приватного виконавця, позивачу стало відомо, що стягнення проводиться на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс». Також позивачка зазначила, що ніяких договірних відносин з відповідачем не мала. Будь яких листів про те, що має заборгованість перед відповідачем не отримувала, тобто їй не зрозуміло з яких правових підстав відповідач звернувся до приватного нотаріусу з заявою про вчинення виконавчого напису стосовно незрозумілою для неї заборгованості на користь відповідача. Вважає, що вказаний виконавчий напис № 972 від 02.07.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору. Зауважила що, не отримувала від відповідач будь-яких листів, якими відповідач підтверджував її заборгованість перед ним та не погоджувалася і не погоджується з її розміром. Зазначила, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України). Звертає увагу суду, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня винекнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Також зазначила, що пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Посилається на правову позицію Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Також вказує, що в п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно, отже вказує, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вважає, що безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника, вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Посилається на ч. 3 ч. ст. 13 Цивільного кодексу України, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також не попускати дій з наміром завдати шкоди іншій особі чи зловживати правом в інших формах. Стверджує, що наявність спору в суді свідчить про відсутності безспірності вимог при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Водночас, відповідно до чинного законодавства відповідач до стягнення заборгованості повинен був надіслати особі, яка порушила свої обов`язки, письмову вимогу про усунення порушення, при цьому надати строк та розрахунок заборгованості для підтвердження її (заборгованості) безспірності. Крім того, у вимогі мало б зазначатися: стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення невиконання вимоги. Стверджує що, ніяких вимог про виконання порушеного зобов`язання їй від відповідача надіслано не було, тобто нею не отримувалося. Окрім того, позивачу не відомо яку заборгованість вона має перед відповідачем. Також посилається на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 р. №1172, а саме, що виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Вважає, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Ніяких вимог про усунення порушення виконання зобов`язань вона не отримувала. Таким чином, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії з підстав, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат» через те, що вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже вважає, що спірний виконавчий лист вчинено в порушення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки Законом визначено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими переліком, затвердженим Постановою №1172. Підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється ст.ст. 87 - 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5. Позивач вважає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі, тому і вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням норм діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки, не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності. Отже вищевказаних вимог відповідачем виконано не було. Більш того, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та за змістом п.п. 3.1. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Але приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний такими, що не підлягає виконанню, адже такий, що порушує законні права та інтереси позивача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зазначила, що викладене у позові підтверджується матеріалами справи. Відповідач та третя особа по справі відзив, пояснення на позов суду не надали, відповідно до встановленних норм законодавством України. Позивачка у судове засідання не з`явилася, представник позивачки надала суду заяву, в якій позивачка просила справу розглянути за її відсутністі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Заяву про розгляд справи за його відсутністі не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п.1.ч.7, ч. 10 ст. 128, ч.ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцем знаходження. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився. Заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п.1.ч.7, ч. 10 ст. 128, ч.ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцем знаходження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач та третя особа не надали ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Вислухавши представника позивачки, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 972 від 02.07.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованість у розмірі 33 397,22 грн. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. по виконавчому провадженню № 59518554 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 972 від 02.07.2019 року у розмірі 33 397,22 грн., у розмірі 3 339,72 грн. - в якості винагороди приватного виконавця, у розмірі 400,00грн. - витрати на проведеня виконавчих дій. [PERSON] будь-яких претензій чи заяв , а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» чи приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не отримувала. Не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом , чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з наведеним заборгованість має спірний характер. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями, Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» з наступними змінами (далі-Перелік). Згідно з п.19 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі Порядок). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, розділом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачене стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а нотаріусу для вчинення виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Отже, з вищезазначеної норми Закону вбачається, що дана нотаріальна дія вчиняється лише до тих правочинів, які згідно вимог Закону вчиняються у письмові формі та підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у главі 16 передбачений порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів, зокрема, п.п.1.1 - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Також приватний нотаріус не має право звертати стягнення на майно боржника без наявності договору застави або договору іпотеки, укладених між боржником та стягувачем, які були б нотаріально посвідченими. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому потурання відхиленням від зазначеного порядку. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Суд вважає, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням зазначених вище умов. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Отже, позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved