Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

11.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.08.2019 року до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Службу у справах дітей Надвірнянської РДА Івано-Франківської області, як представника органу опіки і піклування. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити в повному обсязі. Не заперечують щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Надвірнянської РДА в судове засідання не прибув. Натомість начальник служби у справах дітей Надвірнянської РДА направила на адресу суду лист, в якому просить розглянути дану справу у відсутності представника органу опіки та піклування. Позов визнає, не заперечує відносно його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області між ними був розірваний. Від шлюбу в них народилася дитина: дочка Божена, [INFO] , про що 01.07.2005 року зроблено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.9). Неповнолітню дитину рішенням про розірвання шлюбу було залишено проживати з позивачем. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2013 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Копія даного рішення долучена до матеріалів справи (а.с.16-17). З`ясовано також, що відповідач своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини не виконує. Зокрема, [PERSON] не відвідує дитину, не цікавиться станом її здоров`я, не спілкується з нею, не проводить дозвілля, не дбає про створення умов для її фізичного та духовного розвитку. Крім того, відповідач не сплачує дев`ять років аліменти на утримання неповнолітньої дочки, не приймає ніякої участі в її матеріальному забезпеченні. Неповнолітня дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача. Дані обставини стверджуються довідкою Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району Будинкоуправління № 2 від 10.07.2019 року № 290 та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, які долучені до матеріалів справи (а.с.12-13). 12.11.2010 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у Серафинецькій сільській раді, Городенківського району, Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб було зроблено актовий запис за № 6. Копія свідоцтва про шлюб долучена до матеріалів справи (а.с.14). Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Неповнолітній дочці Божені батька замінює теперішній чоловік позивача - [PERSON] , який допомагає в вихованні дитини, піклується про неї. Крім того, має намір її усиновити. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину та піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. У відповідності із ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»). Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, задоволення відповідного позову можливе при доведеності обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість вжиття такого заходу, та встановлення небажання батька піклуватись про дітей і виконувати свої обов`язки, змінити свою поведінку у разі, коли дії спрямовані на виконання батьківських обов`язків. Судом перевірено, що відповідач [PERSON] , як батько, неповнолітньою дитиною: дочкою [PERSON] , [INFO] зовсім не цікавиться, не займається нею та не виховує. З висновку органу опіки та піклування Надвірнянської РДА від 30.09.2019 року за № 04-32/25 вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . Даний висновок долучений до матеріалів справи (а.с.52-53). Таким чином, беручи до уваги наведене, а також ту обставину, що відповідач свою поведінку не змінив, суд вважає, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.164, 165 СК України,

Outcome: approved