Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

10 жовтня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7» в особі головного лікаря Калугіна І.В., завідуючої відділенням № 2 [PERSON], про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. У заяві зазначено, що 7 жовтня 2016 року у відділення № 2 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» була госпіталізована [PERSON], [INFO]. Остання проживає в [ADDRESS]. вперше знаходилась на стаціонарному лікуванні з 06.09.2008р. по 13.02.2009р., всього перебувала на стаціонарному лікуванні 8 разів. Останній раз проходила стаціонарне лікування з 11.06.2016р. по 30.08.2016р. Однак після виписки відмовляється приймати медичні препарати, погано спить, поводить себе неадекватно. У зв'язку з психічним станом згоду на лікування не надала. У зв'язку з цим комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що хвора потребує примусової госпіталізації для лікування. У судовому засіданні представник КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» лікар [PERSON], яка діє на підставі довіреності, доводи заяви підтримала у повному обсязі, дала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві та додала, що хвора за своїм психічним станом потребує лікування у примусовому порядку в умовах стаціонару, але через психічний стан свідому згоду на лікування дати не може, тому просить заяву задовольнити, оскільки остання виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON], щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, у судовому засіданні пояснила, що вважає себе хворою, проте заперечувала проти примусової госпіталізації, не заперечувала, що завжди носить з собою ніж для самозахисту. Законний представник [PERSON] - мати [PERSON] у судовому засіданні підтримала доводи заяви та пояснила, що мешкає разом з донькою, але оскільки вона здійснює догляд за хворим чоловіком, який мешкає окремо, тому вона не може постійно знаходиться поряд з донькою. Вважає, що донька потребує госпіталізації, оскільки ліки вдома приймає не регулярно, вона, як законний представник, згодна на її примусову госпіталізацію. Прокурор проти задоволенні заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів у складі: завідуючої відділенням № 2 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7» [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON], складеного за результатами комісійного огляду, [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи, має діагноз: шизофренія параноїдна безперервна. За своїм психічним станом [PERSON] потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні, оскільки за відсутності лікування хвора уявлятиме загрозу для себе та оточуючих. На підставі викладеного,

Outcome: approved