Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

10 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право особистої власності від 26 грудня 1969 року належить житловий будинок [ADDRESS]. Згідно з витягом рішення № 12/14 Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 21 грудня 2000 року, було затверджено зміну юридичної адреси, а саме нумерація будинку змінена з № 157 на 153, та на 173. За згодою позивача 29 червня 2000 року у спірному житловому будинку був зареєстрований його син - відповідач [PERSON] На сьогоднішній день у вказаному будинку зареєстровані позивач - [PERSON], його син - [PERSON] та дружина - [PERSON] Відповідач не проживає у будинку з моменту реєстрації, житлом не цікавиться, за комунальні послуги та утримання будинку не платить. Оскільки відповідач відмовляється знятись з реєстрації в добровільному порядку, позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази, суд судом встановлено наступне. Будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 26 грудня 1969 року (а.с. 10). Як вбачається з витягу з рішення 12/14 Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області 12-сесії 23 скликання від 21 грудня 2000 року затверджені зміни юридичної адреси житлового будинку та земельної ділянки, розташованої [ADDRESS] на [ADDRESS] та [ADDRESS], який належить [PERSON] (а.с. 16). З довідки Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області № 2317 від 17.11.2015 року вбачається, що в будинку [ADDRESS], зареєстровані: позивач - [PERSON], його син - відповідач [PERSON] та дружина - [PERSON] (а.с. 11). Згідно з актом про непроживання від 03 грудня 2015 року [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] 15 років 5 місяців (а.с. 12). Як вбачається з письмових пояснень сусідки [PERSON] та дружини позивача [PERSON], відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2000 року, з моменту реєстрації та по теперішній час, тобто 15 років 5 місяців. Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх виселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Водночас, ст. 405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема: члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону України, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України суд визнає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, так як під час судового розгляду знайшло своє підтвердження непроживання відповідача за вказаною адресою з 2000 року, тобто більш ніж 1 рік, будь-яких домовленостей між сторонами про інші умови припинення права користування житлом не встановлено, що підтверджується відповідним змістом письмових доказів у справі, а також наявність у позивача законних підстав на вимогу щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved