Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

12.10.2017 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що з відповідачем вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від вказаних стосунків, вона народила доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Але відповідач, проживає окремо від дитини, допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вимог про стягнення аліментів саме з 04.09.2017, а не з дати звернення до суду з позовом, вказувала, що аліменти мають бути присуджені їй з дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, у видачі якого судом відмолено. Позивач до суду не зявилася, відповідно до її заяви просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 33). Відповідач, зареєстроване місце проживання якого не відоме (а.с. 12), повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 23-25, 28-30). Крім цього, судові повістки надсилалися за останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача та місцем його роботи (а.с. 16, 31-32), але поштові відправлення повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У звязку з чим, відповідач є таким, що належно повідомлений про час та місце розгляду справи, але повторно до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 23.03.2016 народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON], про що Центрально-Міським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 387 від 01.04.2016 (а.с. 2). Як вказувала позивач, вони з відповідачем шлюб не реєстрували, дитина є народженою від цивільного шлюбу. Відповідач до суду не зявився, доказів на спростування вказаного факту не надав. Малолітня [PERSON] проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 3). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Норма закону, яка передбачає можливість стягнення аліментів із дня подання заяви про видачу судового наказу, застосовується у випадку стягнення аліментів на підставі заяви про видачу судового наказу. У звязку з цим, вимоги позивача про стягнення аліментів з дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, не підлягають задоволенню, оскільки ухвалою суду від 04.10.2017 [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу (а.с. 7-8), після чого 12.10.2017 вона звернулася до суду з вказаним позовом. Беручи до уваги, що відповідач є повнолітнім, фізично здоровим чоловіком, здатним працювати та виконувати обовязок щодо матеріального забезпечення своєї малолітньої доньки [PERSON], доказів протилежного відповідач суду не надав, позовну заяву про стягнення аліментів подано до суду 12.10.2017, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], з моменту звернення до суду з позовом, тобто з 12.10.2017 до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON], з якою проживає дитина. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial