overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що з 10.10.2014 року вона знаходиться у розірваному шлюбу з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей, в розмірі ? частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.12). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого виконавчим комітетом Дебальцівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.2). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Софіївською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності мотивуючи тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] вона, як спадкоємець першої черги за законом, не може оформити спадкове майно - квартиру [ADDRESS] і отримати відповідні документи, оскільки договір купівлі-продажу даної квартири, укладений між її чоловіком і відповідачем, був оформлений на біржі, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Треті особи- [PERSON]., [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Відповідач [PERSON] та представник Південної Товарної Біржи в судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін, суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] від 05.06.1980р.). 04 листопада 1994 року на Південній Товарній Біржі за №825 між відповідачем - [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що належала відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори за р.№1-1018 від 16.03.1993р. та зареєстрованого в ММБТІ за №16211 від 23.03.1993р. Усі суттєві умови за договором купівлі-продажу сторонами були виконані. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 07.04.2014р.). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивачка, як спадкоємиця за законом, у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки правовстановлюючим документом на спадкове майно є договір купівлі-продажу вище вказаної квартири, який був укладений на біржі, тобто без нотаріально посвідчення. Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Що стосується вимог позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], то данні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки повинні розглядатися в іншому порядку, передбаченому діючим законодавством України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 342. Свої вимоги мотивує тим, що 25.11.2005 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їхніх неповнолітніх дітей. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю та просив розірвати шлюб між ним та позивачкою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає повному задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачці [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.08.2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 550. Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2005 року вони з [PERSON] уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, останній час між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на виховання їхнього неповнолітнього сина. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на даний час проживає в м.Луганську, згідно відмітки відділення поштового зв'язку від 17.11.2014 року та довідки від 27.11.2014 року призупинено приймання поштових відправлень до Донецька і Луганська. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин і зберігати сім'ю наміру не має, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 08 травня 2009 року у Амур - Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за №291. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей, сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через різні погляди на життя, постійні сварки, і сторони припинили сімейні стосунки. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу у їх відсутність, відповідач позов визнав, позивач позов підтримала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 08 травня 2009 року у Амур - Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції укладено та зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Амур - Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №291 /а.с.6/. Від даного шлюбу сторони мають дітей, сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 5,7/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а також на утримання дружини. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вони, перебували у шлюбних відносинах з 17.04.2010 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. В даний час позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Добровільно надавати кошти на утримання позивача та на утримання дітей відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Інших платежів аліментного характеру відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дітей позивача: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], - а.с.3, 4. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач в даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, жінка з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, суд вважає необхідним в порядку заочного розгляду справи задовольнити позов в повному обсязі і відповідно до ст.ст.84, 182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісяця аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, до виповнення суну [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до [INFO] року, На підставі ст.ст.84 ч.2, 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10,11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

11.11.2014 року до Карлівського районного суду надійшла вищевказана заява. Заявник просить суд виправити описку в рішенні, винесеному по справі № 531/1730/14-ц, а саме: змінити після розірвання шлюбу її прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». В судовому засіданні заявник підтримує вимоги заяви і просить суд їх задовольнити. Заявник пояснила, що під час розгляду справи просила суд змінити її прізвище на дошлюбне, проте в резолютивній частині рішення, суд вказав «Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати.». Відповідач по справі № 531/1730/14-ц, для розгляду питання про виправлення описки в рішенні суду - не з'явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи, виходячи з положень ч. 4 ст. 219 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної справи, а також справи № 531/1730/14-ц, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи № 531/1730/14-ц, позивач - [PERSON], згідно з положеннями ст. 113 СК України, просила суд змінити її прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне, про що вказати в рішенні. Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], дошлюбне прізвище [PERSON] - «[PERSON]». При цьому, в резолютивній частині заочного рішення по справі №531/1730/14-ц від 22.10.2014 року, суд помилково вказав «Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати.». На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе виправити описку в рішенні суду від 22.10.2014 року, а саме: в рішенні замість «Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати.», читати - «Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на «[PERSON]».»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

11.11.2014 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою та просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право постійного користування землею серії ОД виданого 15.06.1994 року Дачненською сільською радою народних депутатів та землеустрою в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №ОД-06 №1301. Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється користувачем земельної ділянки площею 0,800 га наданої для особистого підсобного господарства згідно державного акту на право постійного користування землею. На теперішній час при отриманні державного акту про право власності на дану земельну ділянку було виявлено, що в графі власника земельної ділянки у державному акті по батькові заявниці допущена описка. У зв'язку із чим вона не може у повній мірі використовувати майно, що належить їй на праві власності, тому вона була змушена звернутись до суду. До судового засідання заявниця не з`явилася, але надіслала до суду телефонограму в якій наполягала на задоволенні заяви та просила справу слухати у її відсутність (а.с.25). Представник Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, але подав заяву, якою вимоги заявниці підтримав і просив справу розглянути у його відсутність (а.с.24). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 15.06.1994 року [PERSON] було видано Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області державний акт на право постійного користування землею серії ОД, який був виданий на ім'я [PERSON]. Згідно вказаного державного акту заявниці належить земельна ділянка площею 0,800 га, яка розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.4). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2014 року, зареєстроване виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району одеської області, актовий запис № 49 (а.с.14) Однак, у державному акті по-батькові заявниці допущена описка, а саме зазначено «[PERSON]», тоді як вірним є «[PERSON]». Той факт, що державний акт на право постійного користування землею серії ОД, на підставі якого заявниці належить земельна ділянка площею 0,800 га, яка розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області належить [PERSON] підтверджується наступними документами: - паспортом серії [NUMBER] виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 03.08.1999 року, відповідно до якого заявниця змінила прізвище на [PERSON] (а.с.3); - витягом з державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-5100428102013 від 08.08.2013 року (а.с.5-7); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.15). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

11.11.2014 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09.11.1990 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом ЗАГСа м. Селидове Донецької області, актовий запис № 244 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2012 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 09 листопада 1990 року Відділом ЗАГСа м. Селидове Донецької області, актовий запис № 244 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2012 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна буде вирішуватися окремо, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

11.11.2014 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 28.08.2010 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 581. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28.08.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у серпні 2014 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.08.2010 року - а.с.5. Шлюбні відносини припинені в серпні 2014 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. Оскільки, причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved