Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

11.11.2015 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 16.10.2012 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають одну малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, тому вони припинили сімейні відносини. На даний час в проваджені Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, провадження по справі зупинено у зв'язку з наданням сторонам строку на примирення, проте на примирення вона не згодна. Крім того, вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки. Зараз дитина мешкає разом з [PERSON], який не дає їй можливості для спілкування з донькою, чинить перешкоди. Позивач, як мати дитини, бажає займатися її вихованням, має можливість забезпечити їй належні умови проживання, чого відповідач зробити не може. Разом з тим, вона не чинитиме перешкод у спілкуванні доньки з відповідачем, тому просила суд позовні вимоги задовольнити, Ухвалою суду від 12.11.2015 року орган опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 24.12.2015 року в судовому засіданні представниками відповідача - [PERSON], [PERSON] заявлено клопотання про прийняття зустрічного позову від [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з батьком та об'єднання для розгляду з первісним позовом. Свої вимоги за зустрічною позовною заявою обґрунтовує тим, що в 2013 році, колі дитині виповнився лише один рік позивач виїхала до Росії на заробітки нелегально, проти його волі. Тривалий час дитиною не цікавилася, дзвонила вкрай рідко, по приїзду викрадала доньку веде аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання та доходу. На даний час проживає з іншим чоловіком та вказує, що має намір вивезти дитину на проживання до Росії. В інтересах дитини, остання має проживати разом з батьком, який постійно нею опікується, виховує та утримує, тоді як матір вона зовсім не знає. Ухвалою суду від 24.12.2015 року прийнята до провадження зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, та об'єднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю. 23.02.2016 року ухвалою суду зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком залишена без розгляду за заявою відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладеній в позовній заяві обставини справи, просили суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували, зазначили, що оскільки позивач в судовому засіданні запевняла, що дуже любить доньку, буде добре та сумлінно виконувати свій материнських обов'язок та піклуватися про неї, роботи все можливе для її матеріального забезпечення та морального виховання. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області [PERSON] та органу опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області - [PERSON] не заперечували проти задоволення позову, зазначили, що в інтересах дитини місце її проживання має бути визначене з матір'ю, яка має самостійний дохід, в помешканні якої створені належні умови для виховання та розвитку доньки, яка належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, вважає, що відповідно до положень ст. 174 ЦПК України визнання відповідачем підлягає прийняттю судом, а позов підлягає задоволенню з урахуванням наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 16.10.2012 року, на даний час живуть окремо ( а.с. 21). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 22). На даний час в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 17.09.2015 року провадження по вищевказаній цивільній справі зупинено, за клопотання представника [PERSON] сторонам надано строк на примирення в шість місяців. Сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки - [PERSON] На час звернення позивача із позовом до суду дитина мешкала разом з відповідачем [PERSON], а на час розгляду справи проживає з позивачем. Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] від 19.10.2015 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради вважає можливим визначення місця проживання дитини з матір'ю - [PERSON], що буде відповідати інтересам дитини ( а.с. 11 ). Згідно заяви [PERSON] від 06.10.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М., громадянка [PERSON] добровільно дала свою згоду на проживання [PERSON] та її малолітньої дочки - [PERSON] в належній їй на праві власності квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 14 ). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 12.10.2015 року, за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS], останньою створені належні умови для проживання та гармонійного розвитку доньки [PERSON] ( а.с. 17 ). За місцем фактичного проживання та реєстрації [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку, спиртними напоями не зловживає, з підозрілими особами не спілкується, шкідливих звичок не має, скарг від сусідів та родичів до Вознесенського МВ УМВС не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалася ( а.с. 19, 20 ). Позивач [PERSON] перебувала на обліку як безробітна в Вознесенському МРЦЗ з 09.10.2015 року, що підтверджується довідкою Вознесенського МРЦЗ № 2725 від 16.10.2015 року ( а.с. 18 ). За трудовою угодою від 12.01.2016 року, укладеною між Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області та [PERSON], остання прийнята на роботу для забезпечення виконання обов'язків прибиральника службових приміщень з 13.01.2016 року ( а.с. 77-78 ). Батько дитини - [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, скарг на його недостойну поведінку до сільської ради не надходило ( а.с. 59 ), працює охоронцем в ФГ «Іванов С.М.! та отримує заробітну плату у розмірі 2996 грн. ( а.с. 60). За місцем його проживання створені необхідні умови для проживання дитини ( а.с. 61 ). На даний час дитина - [PERSON] відвідує КДНЗ № 9 «Горобинка», що підтверджується відповідною довідкою ( а.с. 108 ). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди з приводу того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. Відповідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Стаття 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З урахуванням думки всіх учасників процесу, які заперечували проти того, щоб [PERSON] [INFO] була вислухана судом, суд вважає це неможливим з урахуванням віку дитини та її розвитку. В судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням позивача - [PERSON], [PERSON],[PERSON], які підтвердили, що [PERSON] опікується донькою, дбає про неї, створила всі умови для проживання дитини в квартирі, які винаймає. Коли дитини жила з батьком неодноразово намагалася побачитися із дитиною, передавала подарунки. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вимоги національного законодавства щодо захисту прав дитини, а також Декларацію прав дитини 1959 р., яка проголошує принципи виховання дитини у атмосфері любові і розуміння для повного та гармонічного її розвитку, суд вважає, що сторони знаходяться фактично в рівному положенні щодо створення для дитини матеріально-побутових умов, але це не може бути самодостатньою підставою для передачі комусь з них доньки, а зважаючи на вік дитини, її стать, потребу в сторонній допомозі в навчанні ( необхідність дошкільного виховання) - мати останній особливо потрібна, до того ж жодної обставини, тим більш виняткової, за якої б позивачка мала бути розлучена із дитиною, тобто жила окремо відповідач не назвав тим, більш не підтвердив належними доказами. Зважаючи на викладене, суд вважає, що в інтересах малолітньої дитини позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved