Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

10 вересня 2020 року Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить: позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 929,50 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на рахунок дитини, який буде відкрито на його ім`я в Державному ощадному банку України. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на профілактичному обліку служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає, місце її перебування не відоме. Батько дитини - [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . 26 лютого 2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 22 травня 2019 року №0464 малолітнього [PERSON] влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення. З 26 червня 2019 року до цього часу [PERSON] перебуває у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 2». За час перебування дитини у закладі мати дитини жодного разу її не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді від 18.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленої про судове засідання відповідачки у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю, а [PERSON] - батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2019 (а.с. 5). 26.02.2019 мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] покинула новонароджену дитину чоловічої статі в КНП «СЦМЛ СМР» акушерсько-гінекологічного відділення, про що комунальним некомерційним підприємством «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» було складено відповідний акт від 26 лютого 2019 року (а.с. 6). Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0464 від 22.05.2019 малолітнього [PERSON] , [INFO] , направлено до державного дитячого закладу на повне державне утримання (а.с. 7). 26.06.2019 малолітнього [PERSON] , [INFO] , передано до КНП ХОР «Обласного будинку дитини №2», що підтверджується копією акту про факт передачі дитини від 26.06.2019 (а.с. 8). За інформацією КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 2» від 12.02.2020, за час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у закладі ніхто з батьків або близьких родичів дитину не відвідував, не брав участі у вихованні та утриманні дитини, не телефонував до закладу та не цікавився станом його здоров`я (а.с. 9-10). Відповідно до акту, складеного 03.09.2020 КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 2», за період перебування дитини - [PERSON] , [INFO] , у будинку дитини з 26.06.2019 до 03.09.2020 його ніхто з батьків або близьких родичів не відвідував (а.с. 32). Згідно характеристики від 17.08.2020 та довідки про зареєстроване місце проживання від 15.09.2020, виданих Веселівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] , зареєстрована у [ADDRESS] , однак на території сільської ради не проживає (а.с. 11, 23). Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 08 квітня 2015 року (справа № 610/838/15-ц, провадження № 2/610/364/2015) [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з неї аліменти на утримання дітей (а.с. 12-13). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16 квітня 2016 року (справа № 610/935/16-ц, провадження № 2/610/298/2015) [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з неї аліменти на утримання дитини (а.с. 14-15). Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2018 року (справа № 610/512/18, провадження № 2/610/360/2018) [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав стсоовно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з неї аліменти на утримання дітей (а.с. 16-18). 07.09.2020 Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки вона самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, переклала їх на державний заклад, у якому перебуває дитина: не бере участі у вихованні, утриманні та розвитку сина, не піклується про його здоров`я, не виявляє інтересу до внутрішнього світу малолітнього, не створює сприятливих умов для проживання та розвитку дитини. Термін перебування малолітнього у закладі закінчився 26 грудня 2019 року, підстави для подальшого перебування дитини на повному державному забезпеченні відсутні. Позбавлення батьків батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, оскільки дасть можливість влаштувати хлопчика у сімейні форми виховання, щоб реалізувати його право на виховання у сім`ї (а.с. 19-20). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 152 СК України закріплено право дитини на належне батьківське виховання. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько, мати не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дано роз`яснення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не створює дитині належних умов для проживання, виховання та розвитку, не забезпечує повноцінним харчуванням та доглядом, не піклується про її внутрішній світ та підготовку до самостійного життя, з дитиною не спілкується. Прийшовши до переконання про те, що відповідач тривалий час не приділяє уваги участі у вихованні дитини, у її духовному та моральному розвитку, як це передбачено ст. 150 СК України, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується із сином, не дивлячись на вжиті судом заходи про виклик відповідача у судове засідання, не з`явилася, відзиву та заперечень не надала. Суд зважає і на те, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини. Окрім цього, відповідач не позбавлена права, у разі зміни ставлення до своїх обов`язків щодо виховання дитини, зміни способу життя звернутися до суду з позовом про поновлення в батьківських правах. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 929,50 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - з 10.09.2020 до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 4204 гривні. На підставі ст.ст. 7, 150, 152, 155, 161, 164, 166, 182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved