Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

10 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 31000,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 гривень. В обґрунтування позову вказала, що 04 квітня 2018 року відповідач одержав від неї в позику 31000,00 гривень, про що надав розписку, згідно якої відповідач зобов`язавсь повернути борг до 04 квітня 2019 року. Станом на 10 квітня 2019 року відповідач кошти не повернув і ухиляється від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом (а.с. 4-6). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.04.2019 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 14). В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву у якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності та відзиву на позов не надав. Виклики в судове засідання були направлені відповідачу за адресою, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 18, 23). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та позивач заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що 04 квітня 2018 року [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) написали розписку про передачу від позикодавця позичальнику у борг 31000,00 гривень, які позичальник зобов`язується повернути у строк до 04 квітня 2019 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься у справі (а.с. 25). У борговій розписці від 04 квітня 2018 року вказані: сторони зобов`язання, сума грошей, яку позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю; дата складання боргової розписки; строк повернення боргу; особистий підпис позичальника. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про укладення 04 квітня 2018 року договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого відповідач отримав в борг 31000,00 гривень від [PERSON] , які він зобов`язувався повернути до 04 квітня 2019 року. Факт передачі грошей відповідачу підтверджується наявною у позивача розпискою, оригінал якої долучений до справи. Доказів, які спростовують ці обставини відповідачем до справи не надано. Отже, позивачем підтверджена наявність договірних відносин з відповідачем, а також факт порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення боргу, у зв`язку з чим, зважаючи на вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 31000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved