Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

11.05.2018 року Олександропільська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області як орган опіки та піклування (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) про позбавлення батьківських прав відносно її доньки [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батько малолітньої [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу (далі - СК) України. Відповідачка разом з дитиною зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично проживає по [ADDRESS] разом з дідусем. Вказана сім'я перебуває на обліку в соціальних службах Петропавлівського району Дніпропетровської області з грудня 2016 року, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, а саме: невиконання батьківських обов'язків, соціально-медичні, соціально-економічні проблеми, антисанітарні умови проживання. З відповідачкою неодноразово проводилися бесіди про відповідальність за життя і здоров'я дитини, про необхідність створення відповідних санітарно-гігієнічних умов для проживання доньки та забезпечення відповідним харчуванням, засобами гігієни та належного медичного догляду. 29.01.2018 року малолітню [PERSON] було вилучено з сім'ї та влаштовано до дитячого відділення КЗ «Петропавлівська ЦРЛ» ДОР». В цей час з матір'ю та дідусем проведено роботу по підвищенню виховного потенціалу, попереджено про можливість позбавлення батьківських прав та надано час для приведення у відповідність житлового приміщення та придбання продуктів харчування. За цей період систематично здійснювалися соціальні інспектування сім'ї, що підтверджується актами обстеження умов проживання, під час інспектувань надавалася гуманітарна допомога: дитячий одяг, продукти харчування, засоби гігієни. Відповідачці було надано дозвіл перебувати разом з дитиною у відділенні. Відповідачка за час перебування дитини в дитячому відділенні неналежним чином виконувала свої обов'язки: не завжди турбувалася про забезпечення дитини молочними сумішами, одяг дитини не прала, за дитиною не було забезпечено щоденний догляд. Умови проживання частково покращилися й рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Петропавлівській райдержадміністрації було повернуто дитину на виховання матері та тим самим надано можливість виправити свої попередні помилки й недоліки у вихованні та утриманні дитини. За характеристикою позивача відповідач останнім часом зловживає алкогольними напоями, неодноразово залишала дитину на тривалий час без належного догляду. Державну допомогу використовує на задоволення власних потреб, дитину не забезпечує продуктами харчування, предметами дитячої гігієни, одягом, не дбає про створення належних санітарних умов для проживання дитини. Під час чергового інспектування сім'ї 06 квітня 2018 року було виявлено червоний висип на тілі дитини, яким були вкриті сідниці та ноги. Відповідачку було зобов'язано звернутися до лікаря для подальшого лікування доньки. 03 травня 2018 року було здійснено повторний виїзд до сім'ї відповідачки. В будинку було брудно, всі дитячі речі розкидані та просякнуті сечею, відсутні запаси продуктів харчування, дитина була в мокрому одязі, їдкий запах тютюнового диму в приміщенні. Відповідачка до лікарів не зверталася, належного догляду не давала, тому стан висипів погіршився. Дитину було вилучено знову. За неналежне виконання батьківських обов'язків відповідачку неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідачка не може самостійно доглядати за дитиною, тільки під наглядом медичних працівників, поводитьс неадекватно. Крім того, відповідачка перебуває на обліку у лікаря психіатра. Позивач просить суд: позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь піклувальника, який буде призначений органом опіки та піклування. В підготовчому засіданні позивач уточнив позовну вимогу щодо стягнення аліментів, подавши письмову заяву, у якій просив стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 746 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь піклувальника, який буде призначений органом опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові і висловив думку, що перебування дитини у відповідачки становить загрозу здоров'ю та життю дитини. Представник третьої особи- служби у справах дітей Петропавлівської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, надала пояснення про неналежне виконання відповідачкою батьківських обов'язків. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки та представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачка громадянка України [PERSON], [INFO], паспорт серїї [NUMBER], виданий Петропавлівським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області 26 січня 2017 року, є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 11.04.2017 року (а.с. 3). Батько малолітньої [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно з довідками Олександропільської сільської ради № 154 від 06.03.2018 року та Брагинівської сільської ради №309 від 07.03.2018 року відповідачка та її дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], фактично проживає по [ADDRESS] разом з батьком відповідачки [PERSON], 1953 року народження (а.с. 5, 6). За характеристиками, виданими Олександропільською сільською радою від 06.03.2018 року №7/82 та 03.05.2018 №7/157, відповідачка останнім часом зловживає алкогольними напоями, неодноразово залишала дитину на тривалий час без належного догляду. Державну допомогу використовує на задоволення власних потреб, дитину не забезпечує продуктами харчування, предметами дитячої гігієни, одягом, не дбає про створення належних санітарних умов для проживання дитини, не слідкує за станом здоров'я дитини. В помешканні брудно, кругом безлад (а.с.7, 8). З актів обстеження матеріально -побутових умов життя відповідачки від 06.03.2008 року, складеного працівниками служби у справах дітей Петропавлівської районної державної адміністрації Сухачовою В.В., ЦСССДМ [PERSON], управління соціального захисту Дячук Т.М. (а.с.18), від 06.04.2018 року, складеного заступником голови Петропавлівської районної державної адміністрації Шевченко Н.Л., працівниками служби у справах дітей цієї адміністрації Сікало О.Ю., Сухачовою В.В., заступником директора ЦСССДМ [PERSON] (а.с.19), від 03.05.2018 року, складеного депутатом Олександропільської сільської ради [PERSON] (а.с.9) вбачається, що відповідачка проживає по [ADDRESS] у будинку батька [PERSON] Помешкання знаходиться в антисанітарних умовах,: бруд, стіни закопчені, хаотично розкидані речі, брудна постільна білизна, немає умов для особистої гігієни, одяг непраний, прибирання не здійснюється. Дитина недоглянута, голодна, немита, запріла, на тілі висипи. Ліжко мокре, дитячі речі просякнуті сечею, мокрі. Продуктів харчування немає. Позивачем надано суду для огляду і долучення до матеріалів справи світлини помешкання відповідачки, які підтверджують обставини, зазначені у характеристиках та актах обстеження матеріально -побутових умов життя відповідачки (а.с.49-51). Сім'я відповідачки перебуває на обліку в соціальних службах Петропавлівського району Дніпропетровської області з грудня 2016 року, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, а саме: невиконання батьківських обов'язків, соціально-медичні, соціально-економічні проблеми, антисанітарні умови проживання. З відповідачкою неодноразово проводилися бесіди про відповідальність за життя і здоров'я дитини, про необхідність створення відповідних санітарно-гігієнічних умов для проживання доньки та забезпечення відповідним харчуванням, засобами гігієни та належного медичного догляду. Рішенням виконавчого комітету Олександропільської сільської ради №7 від 29.01.2018 року малолітню [PERSON] було вилучено з сім'ї та влаштовано до дитячого відділення комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня»Дніпропетровської обласної ради» (а.с.10). В цей час з відповідачкою та її батьком проведено роботу по підвищенню виховного потенціалу, попереджено про можливість позбавлення батьківських прав та надано час для приведення у відповідність житлового приміщення та придбання продуктів харчування. За цей період систематично здійснювалися соціальні інспектування сім'ї, що підтверджується актами обстеження умов проживання, під час інспектувань надавалася гуманітарна допомога: дитячий одяг, продукти харчування, засоби гігієни. Відповідачці було надано дозвіл перебувати разом з дитиною у відділенні. У листі комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня»Дніпропетровської обласної ради» №322 від 06.03.2018 року вказано, що відповідачка за час перебування дитини в дитячому відділенні неналежним чином виконувала свої обов'язки: не завжди турбувалася про забезпечення дитини молочними сумішами, одяг дитини не прала, за дитиною не було забезпечено щоденний догляд (а.с. 15). Умови проживання відповідачки частково покращилися й рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Петропавлівській райдержадміністрації було повернуто дитину на виховання матері та тим самим надано можливість виправити свої попередні помилки й недоліки у вихованні та утриманні дитини. Під час чергового інспектування сім'ї 06 квітня 2018 року було виявлено червоний висип на тілі дитини, яким були вкриті сідниці та ноги. Відповідачку було зобов'язано звернутися до лікаря для подальшого лікування доньки. 03 травня 2018 року було здійснено повторний виїзд до сім'ї відповідачки. В будинку було брудно, всі дитячі речі розкидані та просякнуті сечею, відсутні запаси продуктів харчування, дитина була в мокрому одязі, їдкий запах тютюнового диму в приміщенні. Відповідачка до лікарів не зверталася, належного догляду не давала, тому стан висипів погіршився. Рішенням виконавчого комітету Олександропільської сільської ради №21 від 03.05.2018 року малолітню [PERSON] було вилучено знову і поміщено до дитячого відділення комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня»Дніпропетровської обласної ради» (а.с.11). Викладені обставини підтверджені також показаннями допитаних судом свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] показала суду, що є матір'ю відповідачки, запросила її після народження дитини жити з нею, але відповідачка не слухала її порад щодо догляду за дитиною, палила тютюнові вироби в присутності дитини, не реагувала на зауваження матері і через три дні втекла від матері, забравши дитину, до колишнього чоловіка свідка, який є батьком відповідачки. Свідок розлучилася з ним, бо він не хотів працювати і утримувати сім'ю. За неналежне виконання батьківських обов'язків, куріння у невстановленому місці та розпиття алкогольних напоїв у громадському місці відповідачку чотири рази протягом календарного року було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 та ч.2 ст.184, ст.175-1, ч.1 ст.178, що підтверджується інформацією, наданою Петропавлівським ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області 10.05.2018 року № 3295 (а.с.14). У листі комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня»Дніпропетровської обласної ради» №598 від 08.05.2018 року зазначено, що відповідачка не може самостійно доглядати за дитиною, тільки під наглядом медичних працівників, поводиться неадекватно (а.с.16). Крім того, відповідачка перебуває на обліку у лікаря психіатра, що підтверджується листом комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня»Дніпропетровської обласної ради» №601 від 10.05.2018 року (а.с.17). Згідно з висновком ради опіки та піклування Петропавлівського районної державної адміністрації від 15.06.2018 року вихідний №1029/0/349-18, [PERSON], [INFO], доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 33). Встановлені судом правовідносини регулюються СК України та Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Але в порушення цього, відповідачка взагалі усунулася від виконання своїх обов'язків матері, не піклується про її здоров`я, не приймає участі у її вихованні. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, але за весь цей час мати проявляла байдужість до долі своєї дитини. Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави, але відсутність у неповнолітньої дитини відповідного статусу не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування. Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні «Піні та інші проти Румунії» зазначав, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків (усиновителів). Таким чином, позовна вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтована доказами, відповідає нормам законодавства України та інтересам малолітньої [PERSON]. Стаття 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ч.1). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч.2). При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідачки. Згідно з нормою ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК). Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1). Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2). Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідачка, як мати дитини, незважаючи на позбавлення її батьківських прав, повинна утримувати її і має таку можливість, будучи працездатною, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки аліментів на утримання доньки в розмірі 746 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна, який буде призначений органом опіки та піклування, теж підлягає задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.7) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», отже відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України він має бути стягнений з відповідачки у розмірі, визначеному у ст.4 Закону України «Про судовий збір» для немайнових спорів, а саме 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, тобто 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 164, 165, 180 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved