overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

10 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, в якій вказала, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 10 червня 2006 року. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року відповідач з сім'єю не мешкає, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від належної сплати аліментів. Він працює і має можливість надавати матеріальну допомогу дітям, на своєму утриманні крім сумісних дітей він нікого не має. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частини доходу відповідача на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подання заяви до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача на місяць. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітній дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, що він надає матеріальну допомогу дітям добровільно. У зв'язку з чим згідно зі ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України, аліменти підлягають стягненню у примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач являється працездатним, працює, у нього на утриманні крім дочки [PERSON] та сина [PERSON] інших дітей не має, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход місцевого бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

10 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 27 грудня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Позов мотивовано тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один одного. Подружні відносини припинені з лютого 2015 року. У судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі У судове засідання відповідач не зявилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в заявленому позові необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 грудня 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №13 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.2 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Матеріали справи не містять відомостей щодо вчинення одним із подружжя протиправної поведінки, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

10 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на її утримання починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною, трирічного віку, тобто до [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 26 червня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Вона не працює, оскільки займається вихованням дитини. Просить стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі до досягнення [PERSON] трирічного віку і вважає, що 500 грн. щомісяця буде достатньо для задоволення її потреб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, з лютого 2015 року не проживає разом із відповідачем, дитина проживає з нею, позивач будь-якої матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Згідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ч. 4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 26 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 14 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Судом встановлено і не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні. Позивачка не працює, оскільки займається вихованням дитини. Відповідачем не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що дитина проживає з позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з покладенням на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

10 квітня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свій позов вона мотивує тим, що сімейне життя не склалося, вони втратили довіру, взаєморозуміння та повагу, шлюбні відносини фактично припинилися, шлюб носить формальний характер. В шлюбі мають одну малолітню дитину. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 03 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). В шлюбі мають одну дитину: [PERSON], [INFO] ( а.с .8). В даний час дитина проживає з позивачкою. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

10 квітня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість Договором про надання споживчого кредиту № 11222713000 від 25 вересня 2007 року у розмірі 6,384 долари США 19 центів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем було укладено договір про надання кредиту, умови якого ним не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2007 року між [PERSON] та АКІБ\~УкрСиббанк\~( правонаступником якого є позивач ( а.с. 39-42)) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11222713000, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у сумі 18 600 доларів США 00 центів, з кінцевим терміном повернення визначеним графіком погашення заборгованості, але не пізніше 25 вересня 2017 року, зі сплатою 12,9 відсотків річних за користування кредитними коштами, під заставу квартири [ADDRESS] (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що договірні зобовязання позичальник не виконує, кредитні кошти та плату за користування ними у встановлені договором строки на рахунок кредитора не вносить, в результаті чого станом на 26.03.2015 року його кредитна заборгованість складає 6384 доларів США 19 центів, що за курсом НБУ станом на 26.03.2015 становить 150033 гривень 57 коп., пеня за прострочення сплати по кредиту\~2029 грн. 76 коп., заборгованість за прострочення сплати процентів\~3714 грн. 54 коп.(а.с. 12 - 28). Відповідно до ст. ст.\~1049,\~1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошовікошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З підстав ст.\~611, ч. 2 ст.\~1054,\~ч. 2 ст.\~1050 ЦК України\~, позивач має право вимагати розірвання Кредитного договору та дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача підлягають задоволенню, в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі\~ викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

10 квітня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Київської області зазначена цивільна справа була повернута до Васильківського міськрайонного суду в порядку ч.7 ст.297 ЦПК України для винесення додаткового рішення для вирішення питання про судові витратив та позовних вимог про витребування спірних земельних ділянок на користь Київської обласної державної адміністрації та визнання права власності на них. В судовому засіданні представник прокуратури зазначив, що вимоги позову про витребування спірних земельних ділянок саме на користь Київської обласної державної адміністрації та визнання права власності на них 31 липня 2014 року були уточнені під час розгляду справи, а тому, додаткового вирішення не потребують, що стосується стягнення з відповідачів судових витрат, у вигляді судового збору, поклався на думку суду. У відповідності до положень ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з судового рішення від 26 вересня 2014 року по зазначеній цивільній справи питання про стягнення з відповідачів судового збору вирішено не було. Ухвалюючи додаткове рішення щодо стягнення з відповідачів судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Суд звертає увагу, що у відповідності до заяви Васильківської міжрайонної прокуратури від 31 липня 2014 року № 5638 вих-14 (а.с. 121-123), Київська обласна державна адміністрація була замінена на Васильківську районну державну адміністрацію, а тому, підстави для винесення додаткового рішення в частині витребування спірних земельних ділянок на користь Київської обласної державної адміністрації та визнання права власності на них відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

10 квітня 2015 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 14.07.2012 р. між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб виконкомом Шабельківської селищної ради м. Краматорськ Донецької області у Донецької області, актовий запис 41. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. З березня 2014 р. вони припинили шлюбні відносини та спільний побут, вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки між ними немає взаємоповаги, взаєморозуміння, відвертості та любові, з'явилась психологічна несумісність. Примирення між ними неможливе, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась. Надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала у повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої визнав в повному обсязі заявлені позовні вимоги, просив строк на примирення не надавати і розірвати шлюб. Просить суд розглянути справу у його відсутність. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 14.07.2012 року сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом Шабельківської селищної ради м. Краматорськ Донецької області 14.07.2012 року, актовий запис № 41 (а.с. 3). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно ч.2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як видно, причинами позову про розірвання шлюбу стали відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння, відвертості та любові. Між сторонами виникла психологічна несумісність. З березня 2014 р. вони припинили шлюбні відносини та спільний побут. Дитина мешкає з позивачем. Відповідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, визнає збереження сім'ї неможливим, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У позовній заяві, позивач не просить стягнути з відповідача судовий збір, сплаченим для звернення до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

10 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №51. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфлікти між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому збереження сім'ї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала заяву в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Слобідський край» №41 від 25.05.2017 року про виклик відповідача в судове засідання. Тому, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, в сім'ї склалася конфліктна ситуація і часто виникали сварки, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

10 квітня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янськ Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 594. Зазначає, що від даного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачем шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, встановлено, що сторони одружені з 23 вересня 2006 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янськ Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 594. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені в лютому 2016 року. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

10 квітня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 08.01.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 2000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.04.2016 року 22499,20 грн., а саме: за кредитом 1998,97 грн; 15792,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3160 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1047,58 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 08.01.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 2000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 30.04.2016р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 1998,97 грн; 15792,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3160 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1047,58 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 22499,20 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved