Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

10 квітня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11077702000, згідно якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 29 700 доларів США з кінцевим терміном повернення 15.11.2017 року та зі сплатою 12,3 % річних за користування кредитом. [PERSON] належним чином не виконує умови договору, у зв'язку з чим станом на 26.03.2015 року має заборгованість за кредитним договором у валюті кредиту, що становить 9 943 долари 39 центів США, з яких 9 671,99 доларів США заборгованість за кредитом, 271,40 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 26.03.2015 року нарахована пеня в сумі 7 711 грн. 34 коп., з яких 7 597 грн. 35 коп. пеня за прострочення сплати по кредиту та 113 грн. 99 коп. пеня за прострочення сплати по процентах. 16.12.2014 року відповідачу була направлена вимога про погашення простроченої заборгованості, однак остання свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11077702000 від 15.11.2006 року в розмірі 9 943 долари 39 центів США, а також 7 711 грн. 34 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за процентами за користування кредитом, що виникла станом на 26.03.2015 року, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2413 грн. 89 коп. Представники позивача у судовому засіданні: 27.08.2015 року - [PERSON] та 03.11.2015 року - [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили, що 15.11.2006 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11077702000, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 27\~500 доларів США, яку перераховано на рахунок зазначений у договорі, про що видано меморіальний ордер. Кредитні кошти були перераховані на поточний рахунок відповідача і остання могла ними користуватися, отримувати їх як готівкою так і здійснювати безготівкові операції. Протягом тривалого часу [PERSON] виконувала зобовязання за договором, погашала кредит, однак починаючи з листопада 2014 року погашення кредиту припинилося. Представник позивача [PERSON] 12.01.2017 року в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 03.11.2015 року позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що дійсно між нею та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, який вона підписала, однак кредитних коштів не отримувала, з заявою про надання кредиту до банку не зверталася, хто саме проводив погашення кредиту не знає. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 27.08.2015 року, 03.11.2015 року просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач [PERSON] з ПАТ «УкрСиббанк» кредитного договору не укладала, заяви про надання кредиту не подавала, коштів у Банку не отримувала. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 12.01.2017 року не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Частиною 1 ст.157 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до матеріалів справи, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судові засідання не зявилися 17 (сімнадцять) разів, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із\~ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 15 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11077702000, згідно п.1.1 якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 29700 доларів США, що дорівнює еквіваленту 149 985,00 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору, а [PERSON] зобов'язалась повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі у порядку та на умовах, зазначених в даному Договорі. Згідно п.1.2.1. Банк надав кредит 15 листопада 2006 року, а [PERSON] згідно п.п.1.2.2., 1.2.1. зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту - зниження ліміту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 15 листопада 2017 року та зі сплатою 12,3% річних за користування кредитом. Відповідно до п.1.5 вищезазначеного договору сторони домовилися, що кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника № 26205058524600 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням. В порушення умов кредитного договору, в тому числі п.1.2.4., відповідач [PERSON] прострочила виконання зобов'язань. У зв'язку з чим 16.12.2014 року Банком згідно п.11.1 на адресу відповідача направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів. Згідно розрахунку Банку прострочена сума заборгованості станом на 26 березня 2015 року складає суму 9 943 долари 39 центів США, з яких 9 671 долар 99 центів США заборгованість за кредитом та 271 долар 40 центів США заборгованість по процентах за користування кредитом. Відповідно до п.7.1 Договору Банком нарахована пеня за прострочення сплати по кредиту в сумі 7 597 грн. 35 коп. та за прострочення сплати по процентах в сумі 113 грн. 99 коп., а всього 7 711 грн. 34 коп. Оскільки відповідачем наданий Банком розрахунок не оспорений та не надано власного розрахунку заборгованості за кредитним договором, розрахунок Банку є належним доказом заборгованості. Відповідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Як вбачається з банківської ліцензії Національного банку України №75 від 24.12.2001 року, дозволу Національного банку України №75-2 від 19.11.2002 року та додатку до дозволу №75-2 від 19.11.2002 року АКІБ «УкрСиббанк», що діяли на час виникнення спірних правовідносин, позивач мав право здійснювати операції з валютними цінностями, а тому правомірно надав кредит відповідачу [PERSON] у іноземній валюті. Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, позивач ПАТ «УкрСиббанк» має генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 року №75 та додаток до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 року №75, а тому позивач правомірно заявив вимогу про повернення кредиту та процентів у іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Суд вважає доведеним отримання [PERSON] кредиту за кредитним договором та доведеним порушення нею термінів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим вона повинна нести відповідальність передбачену договором та законом. Твердження відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що відповідач з ПАТ «УкрСиббанк» договору про надання споживчого кредиту №11077702000 від 15.11.2006 року не укладала, кредитних коштів не отримувала спростовується поясненнями відповідача [PERSON] у судовому засідання 03.11.2015 року, у якому остання пояснила, що кредитний договір підписаний нею особисто. Крім того, відповідно до висновку експертного дослідження №1 П від 21.09.2015 року та висновку судово-почеркознавчої експертизи №21792/21793/15-32 від 29.01.2016 року підписи від імені [PERSON] в оригіналі Графіку погашення кредиту (додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11077702000 від 15.11.2006 року) виконані самою [PERSON] Відповідно до копії меморіального ордеру №0601328434 від 16.11.2006 року кредитні кошти згідно угоди №1107770200 від 15.11.2006 року в сумі 27 500 доларів США перераховані одержувачу [PERSON] на р/р 26205058524600 в АТ «УкрСиббанк», код банку 351005. Судом не встановлено доказів, які б заперечували договір про надання споживчого кредиту за його безгрошовістю відповідно до ст.1051 ЦК України. Відповідно до абз.2 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, відповідач [PERSON] допустила порушення зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту, а тому із [PERSON] на користь позивача слід стягнути 9 943 доларів 39 центів США, що еквівалентно 269 565 грн. 30 коп.(9 943,39 дол. США х 2711,3199 грн. за 100 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 12.01.2017 року : 100 = 269 597 грн. 11 коп.) та 7 711 грн. 34 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів. Судові витрати відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved