Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

11 липня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 15 жовтня 2018 року він надав у борг відповідачці грошові кошти у сумі 40 000 грн., які остання зобов`язалася повернути до 01 червня 2019 року, на підтвердження чого надала боргову розписку. Відповідачка в добровільному порядку відмовляється повернути борг, мотивуючи тим, що у неї відсутні кошти та вона не спроможна повернути борг у повному обсязі. Просив стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 40 000 грн., а також судові витрати в розмірі 768 грн. 40 к. Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено: з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 40 000 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23 січня 2020 року. 23 січня 2020 року розгляд справи відкладено до 10 лютого 2020 року у зв`язку з участю головуючого судді у розгляді кримінальної справи судом присяжних. Розгляд справи відкладався на 24 лютого та 04 березня 2020 року через неявку сторін та за клопотанням позивача та його представника. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали суду клопотання про розгляд справи без їх участі на підставі поданих доказів, з урахуванням заяви про додаткове обґрунтування позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні позовних вимог поклалась на розсуд суду, своїм процесуальним правом не скористалась, відзив на позов не надала, існування заборгованості в сумі 40000 грн. не спростувала. Представник позивача [PERSON] подав заяву про додаткове обґрунтування позовних вимог, в якій додатково зазначив, що відповідачка [PERSON] фактично виконувала обов`язки торгового агента ФОП « [PERSON] », який є дистриб`ютором АТ «Житомирський маслозавод» та здійснює оптову торгівлю товарами вказаного підприємства. Відповідачка приймала замовлення у магазинах на продукцію, отримувала кошти та передавала їх в касу підприємця. В другому півріччі 2018 року з`ясовано, що відповідачка, як торговий агент заборгувала в касу гроші в сумі 40000 грн. Суму боргу відповідачка визнала про що склала боргову розписку. Зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики відповідно до ст.1053 ЦК України згідно якої за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладання цього договору, всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю, розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, за якими відповідачка [PERSON] за завданням позивача [PERSON] виконувала обов`язки торгового агента ФОП « [PERSON] », який є дистриб`ютором АТ «Житомирський маслозавод» та здійснює оптову торгівлю товарами підприємства. Викладене підтверджується письмовими поясненнями представника позивача та довідкою ФОП « [PERSON] » про відвантажений товар на торгові точки та отримані гроші [PERSON] , які нею не здані в касу ФОП « [PERSON] . В жовтні 2018 року позивач виявив нестачу коштів на загальну суму 40000 грн., які [PERSON] не вносила в касу підприємця у період з 14 серпня 2018 року по 15 жовтня 2018 року. Визнаючи заборгованість перед [PERSON] , на суму 40000 грн., посилаючись нам відсутність таких коштів, [PERSON] 15 жовтня 2018 року склала розписку за змістом якої отримала в борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 40 000 грн., які зобов`язалася повернути в строк до 12 червня 2019 року. З викладеного слідує, що написання відповідачкою боргової розписки пов`язано відсутністю у неї станом на час пред`явлення вимоги про внесення коштів в касу підприємця грошових коштів у сумі 40000 грн. При цьому боргова розписка була складена за домовленістю сторін на забезпечення зобов`язання щодо виконання обов`язків торгового агента, що відповідачкою фактично не заперечується, оскільки не надано відповідних доказів на спростування даного факту. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу боргу, який за домовленістю сторін замінений позиковим зобов`язанням, тому ці правовідносини повинні регулюватися вимогами ст.1053 ЦК України. Відповідно до ст.1053 ЦК за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна, або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію та здійснюється у формі, установленій для договору позики (ст.1047 цього кодексу). За своїм змістом новація - це угода про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав вважати заміну боргу відповідача перед позивачем позиковим зобов`язанням за договором позики, а тому відповідач зобов`язана повернути позивачу кошти за розпискою. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідач свої зобов`язання, у встановлений договором строк, не виконала, борг в повному обсязі не повернула, про що свідчить наявний у позивача оригінал боргової розписки. Отже наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу. За таких обставин, вимоги позивача про повернення позики в розмірі 40 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 768 грн. 40 к. та 10 грн. 00 к. На підставі викладеного,

Outcome: approved