Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

10 квітня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. 18.07.2019 Рубіжанським міським судом Луганської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.01.2020 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.07.2019 у цивільній справі № 425/1251/19 (провадження №2/425/374/19) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю. Заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.07.2019 у цивільній справі № 425/1251/19 (провадження №2/425/374/19) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову позивач вказав, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 161_183 від 25.12.2013, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 30000,00 гривень з остаточним терміном погашення не пізніше 23.12.2016 на споживчі цілі, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту в розмірі 29% річних та інші платежі відповідно до умов договору. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, було укладено: договір поруки № 1 від 25.12.2013 між банком та [PERSON] , та договір поруки № 2 від 25.12.2013 між банком та [PERSON] , як поручителями, згідно з умовами яких поручителі поручаються перед кредитором за виконання обов`язків боржником та відповідають перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, позичальник та поручителі не виконали умов кредитного договору та договорів поруки, що призвело до створення простроченої заборгованості станом на 03.10.2018 у сумі 53433,78 гривень, яку й просить стягнути позивач з відповідачів солідарно, також просить стягнути з відповідачів сплачений судовий збір по справі у сумі 1921,00 гривні, в рівних частках з кожного. 19.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач [PERSON] вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки відповідно до чинного законодавства на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов,язань за кредитними договорами з 14.04.2014, громадянам, які зареєстровані та постійно проживають на тимчасово окупованій території України. Крім того, вважає за необхідне застосувати позовну давність щодо погашення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом у період з 31.07.2014 по 31.03.2016. Станом на 10 квітня 2019 року у позивача сплинув строк позовної давності щодо пред,явлення позову про стягнення заборгованості по основному боргу, штрафним санкціям та пені з [PERSON] та [PERSON] за вказаним кредитним договором, оскільки згідно ч.4 ст. 559 ЦК України поручительство припиняється після спливу строку, встановленого в договорі поруки; у випадку, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється якщо кредитор на протязі шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов,язання не подав вимогу до поручителя. Тобто з 01 липня 2014 року позивачу стало відомо про те, що поручитель не виконує свої зобов,язання за договором, але з позовом звернувся лише 10.04.2019, отже після спливу шести місяців, так як згідно договору поруки №161_183 від 25.12.2013 строк припинення поруки не було встановлено. Також зазначає, що з її пенсії було утримано грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом в загальному розмірі 1410,45 грн., і з пенсії [PERSON] було утримано на погашення кредиту грошові кошти в загальному розмірі 2839,17 грн. Крім того зазначає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом не було враховано, що відповідачем [PERSON] у період з січня 2014 року по червень 2014 року було сплачено грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту на загальну суму 12764,00 грн., а також відповідачами були сплачені суми за обслуговування кредиту в період з грудня 2013 року по червень 2014 року. Просить відмовити в задоволенні позову у зв,язку з погашенням заборгованості належним чином у встановленому договором порядку ( а.с.133-135). 26.02.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі, оскільки сторонами в кредитному договорі №161_183 від 25.12.2013, договорі поруки №1 від 25.12.2013 та договорі поруки №2 від 25.12.2013, за взаємною згодою, у відповідно до ст. 6, 259 ЦК України збільшено строки позовної давності до тридцяти років, але до повного виконання зобов,язання за кредитним договором та зобов,язань поручителя за цим договором. Отже, строк дії поруки сторонами встановлено до 25.12.2043, а тому твердження відповідача про те, щодо спливу строків позовної давності та припинення поруки за договорами поруки є необґрунтованими. Щодо заборони нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості на час проведення антитерористичної операції зазначає, що позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення пені чи будь-яких штрафних санкцій за кредитним договором, що вбачається з позову та доданого до нього розрахунку заборгованості за кредитом станом на 03.10.2018. Інфляційні витрати на суму боргу та проценти за користування кредитом , три проценти річних на суму боргу передбачені ст. 625 ЦК України та проценти за користування кредитом не є пенею або штрафними санкціями на нарахування яких встановлено заборону ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII. Отже, порушення відповідачем умов кредитного договору є підставою для нарахування визначених ст. 625 ЦК України платежів (а.с.146-148). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 155). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с.161), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] особисто отримав виклик до суду - 06.05.2020 (а.с.163). У матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] від 13.01.2020, в якій він просить застосувати суд позовну давність щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №161_183 від 25.12.2013 у період з 31.07.2017 по 31.03.2016, та відмовити в цій частині в задоволенні позову щодо нього ( а.с.138). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином ( а.с.160), причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] особисто отримала виклик до суду - 06.05.2020 ( а.с.162). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 25.12.2013 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 161_183, за умови якого [PERSON] надано кредит в сумі 30000,00 гривень зі сплатою 29% річних в порядку, та на умовах і в строки, визначені цим Договором. Кредит надавався на споживчі потреби на 36 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 23.12.2016 (а.с. 8-12). У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем і відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № 1 від 25.12.2013 та № 2 від 25.12.2013 , згідно умов яких поручителі зобов`язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором № 161_183 від 25.12.2013, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с. 16-20, 21-25). Згідно п. п. 2.1, 2.2 договору поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідачі солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки визначені кредитним договором. Згідно п.п. 3.2.2, 3.2.3 договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором № 161_183 від 25.12.2013 виконав належним чином в обумовлений кредитним договором строк, але відповідачі порушили умови кредитного договору та договорів поруки і станом на 03.10.2018 заборгованість за кредитним договором становить 53433,78 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 20920,75 гривень, з заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 22.12.2016 в сумі 15043,27 гривень, інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом за період з вересня 2014 року по вересень 2018 року в розмірі 14434,52 гривні та три проценти річних за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом з 02.09.2014 по 03.10.2018 в розмірі 3035,24 гривні (розрахунок заборгованості - а.с. 4 зворот, 6-7). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 9.1. кредитного договору № 161_183 від 25.12.2013, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України і відшкодовують завдані збитки (а.с. 11 зворот). Відповідно до п. 9.2 кредитного договору № 161_183 від 25.12.2013, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом позивальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення (а.с. 11 зворот). Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення їх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про те що позивач при зверненні до суду з позовом не врахував сплачені кошти на загальну суму 12809,00 грн., копії яких надано [PERSON] до матеріалів справи (а.с.108-110), оскільки з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 161_183 від 25.12.2013 ( а.с.6) вбачається, що вказані платежі враховані при розрахунку суми боргу. Також суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що з неї та [PERSON] , а саме: з їх пенсій, було проведено стягнення на користь АТ «Ощадбанк» у розмірі 1410,45 грн. та 2839,17 грн. відповідно, оскільки з наданих відповідачем документів: листів Бахмутсько-Лиманського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ( а.с.136,137), постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2020 ( а.с.127-128) та виконавчих листів ( а.с.129,130-131) не вбачається, що відрахування з пенсій [PERSON] та [PERSON] були спрямовані саме на погашення вказаної вище заборгованості за кредитом. Щодо застосування позовної давності та заборони нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості на час проведення антитерористичної операції суд зазначає наступне. Відповідно до п.11.1.2. та п. 11.1.2. кредитного договору № 161_183 від 25.12.2013, до всіх правовідносин, пов,язаних з укладенням та виконанням цього договору ( у тому числі щодо всіх грошових зобов,язань - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування , комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов , якщо такі мали місце при виконанні договору ( а.с.-11 зворот). Відповідно до п.10.1.2. договорів поруки №1,2 від 25.12.2013, до всіх правовідносин, пов,язаних з укладенням та виконанням цього договору ( у тому числі щодо всіх грошових зобов,язань поручителя - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування , комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років ( а.с.-19 зворот; а.с.-24 зворот). Отже, суд дійшов висновку, що відповідачі були ознайомлені з діями договорів у часі (строками позовної давності), про що свідчать їх особисті підписи на договорах, а тому строк позовної давні до всіх правовідносин, пов,язаних з виконанням вищевказаних договорів, не сплив. Судом встановлено, що позивачем до відповідачів вимог щодо стягнення пені та штрафних санкцій за вказаним кредитним договором не заявлено, а тому твердження відповідача [PERSON] про незаконність нарахування позивачем пені та штрафів, суд вважає необґрунтованими. Доказів повного виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачами суду не надано, також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається представник позивача у позовній заяві та відповіді на відзив. За таких обставин, з урахуванням усіх представлених сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved