Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

10 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON], матері неповнолітнього засудженого [PERSON] 11.08. [INFO] матеріальну шкоду в розмірі 4 917, 98 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Шевченківським районним судом Харківської області 20.03.2014 року була розглянута кримінальна справа щодо [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Неповнолітній [PERSON] був визнаний винним в скоєнні зазначеного злочину, від даного злочину позивача було визнано потерпілим так як даним злочином йому були спричиненні матеріальні збитки спричиненні пошкодженням автомобіля. В ході розгляду справи 20.08.2014 року судом до справи за клопотання представника позивача по справі в якості співвідповідача була залучена [PERSON] опікун другого засудженого за даною справою неповнолітнього [PERSON] Позивач зазначає, що при крадіжці неповнолітніми обвинуваченими його автомобіля, автомобілю ВАЗ 211540 було нанесено пошкодження, які йому довелося відновлювати шляхом придбання деталей та оплати робіт з ремонту. Зазначені витрати складають 4 917, 98 гривень, яку він просить стягнути з відповідачів. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні надав заперечення проти позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди, пояснивши, що з позовними вимогами відповідач не погоджується, так як неповнолітні [PERSON]Ю та [PERSON] свою вину в ході розгляду кримінальної справи визнали повністю, принесли свої вибачення відповідачеві, мати неповнолітнього засудженого [PERSON] - [PERSON] (відповідачка по справі) передала позивачеві 3000 гривень в рахунок компенсації матеріальної шкоди ще на досудовому слідстві. Так як у повнолітніх, які скоїли злочин різні батьки, вони несуть солідарну відповідальність за принципом дольової відповідальності по 1/ 2 кожний. Другий відповідач по справі [PERSON] опікун неповнолітнього [PERSON], до суду не зявилась надала заяву, в якій зазначила, що зявитися до суду не може, не просила суд про відкладення справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, зясувавши позицію позивача, одного з відповідачів, так як до суду зявився лише один відповідач, а другий відповідач надав заяву, що до суду зявитися не може, суд вважає, що позов підлягає задоволенню лише частково з наступних підстав. Судом встановлено, що Шевченківським районним судом Харківської області 20.03.2014 року була розглянута кримінальна справа щодо неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Неповнолітні [PERSON] і [PERSON] були визнані винним і засуджені згідно вироку Шевченківського районного суду Харківської області від 20 березня 2014 року (а.с.6-8). Судом встановлено, що 01 грудня 2013 року близько 21.30 години неповнолітній [PERSON] у групі за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON], маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, проникли у двір домоволодіння позивача, який огороджений парканом по всьому його периметру, де переконавшись у відсутності сторонніх осіб, за допомогою завчасно підготованих інструментів, шляхом зламу деревяних дверей проникли до гаражу, в якому знаходився автомобіль ВАЗ-211540, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Потрапивши до салону автомобіля через незачинені дверці [PERSON] за допомогою тих самих інструментів зламав замок запалювання, після відкривши з середини двері воріт гаражу неповнолітні [PERSON] та [PERSON], застосовуючи фізичну силу, викотили автомобіль на автодорогу вулиці Радянська в селі Безмятежне Шевченківського району Харківської області, та зєднавши виведені проводи замка запалювання, завели його і з місця скоєння злочину зникли, незаконно заволодівши транспортним засобом, вартість якого складає 57 214 гривень згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 422 від 04.12.2013 року. В ході досудового слідства автомобіль був затриманий працівниками міліції і повернутий потерпілому, але в пошкодженому стані. Автомобілю ВАЗ 211540 як зазначає позивач було нанесено пошкодження, які йому довелося відновлювати шляхом придбання деталей та оплати робіт з ремонту. Зазначені витрати складають 4595,00 гривень, з яких защита 85,00 гривень, бампер 680 гривень, замок запалювання 320 гривень, скло ліве 160,00 гривень, протитуманні фари 200 гривень, лампочки до них 40 гривень, стойка 480 гривень, розвал 100 гривень, підшипник спупиці 85 гривень, тонировка 750 гривень, ветровики 75 гривень, покраска бампера 400,00 гривень, підбір краски 350 гривень, зняття та встановлення бампера 150,00 гривень, покрасочні матеріали 200,00 гривень, заміна скла 100,00 гривень, заміна замка запалювання 80,00 гривень, заміна защити 80,00 гривень, мийка автомобіля 80,00 гривень, заміна підшипника 100,00 гривень, прокатка коліс 40,00 гривень, балансировка коліс 40,00 гривень, дані затрати позивача підтверджується довідкою ФОП [PERSON], який проводив ремонтні роботи (а.с.9). Також позивач просить стягнути на його користь додаткові витрати в розмірі 229 гривень 98 копійок за бензин, який позивач витратив при перегоні автомобіля в місто Ізюм Харківської області на СТО до СПДФ [PERSON], і назад, а також витрати на покупку ковпаків на колеса автомобіля в розмірі 93 гривень. Суд вважає в вимогах в стягненні витрат на бензин задовольнити, так як ці витрати повязані з доставкою автомобіля на станцію технічного обслуговування і перегонкою автомобіля назад, в частині стягнення затрат на покупку ковпаків на колеса автомобіля необхідно відмовити, так як позивачем не надано доказів того, що на автомобілю під час крадіжки стояли ковпаки на колесах, це також не підтверджувалось і матеріалами кримінального провадження. Так як у повнолітніх, які скоїли злочин різні батьки, батьки і опікуни повинні несути солідарну відповідальність за принципом дольової відповідальності по 1/ 2 кожний. Згідно ст.1179 ЦК України неповнолітня особа відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їх вини. Відшкодування шкоди, завданої кількома неповнолітніми особами передбачена ч.1 ст.1182 ЦК України, в якій зазначено, що шкода завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до п.10 ППВС України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» зі змінами, - неповнолітні у віці 15-18 років за заподіяну ними шкоду несуть матеріальну відповідальність на загальних підставах. При відсутності в них майна або заробітку, достатніх для відшкодування, відповідний обовязок покладається на їх батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Враховуючи, що шкода завдана спільними діями двох неповнолітніх осіб, які не мають самостійного заробітку і майна, то шкода повинна відшкодовуватися ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду, суд вважає стягнути спричинену шкоду позивачу з відповідачів порівну по 50% з кожного. Матеріалами справи підтверджується (а.с.22), що відповідно до розписки від 02.12.2013 року, наданої до суду позивачем мати неповнолітньог [PERSON] - [PERSON], зобовязовувалась відшкодувати збитки позивачу за ремонт автомобіля. Відповідно до розписки [PERSON] яку надала суду відповідач [PERSON] (а.с.26) вбачається, що вона передала 04.12.2014 року [PERSON] 2-ві тисячі гривень в рахунок ремонту автомобіля в присутності свідків [PERSON] і Соболь. Ще одну тисячу гривень [PERSON] поштовим переводом переказала [PERSON] відповідно до квитанції від 06.03.2014 року (а.с.27), всього 3 тисячі гривень про що позивач не заперечує. Але як зазначає представник позивача вищезазначені кошти були надані [PERSON] матірю обвинуваченого [PERSON], щоб [PERSON] не вимагав в суді міри покарання неповнолітнім в вигляді позбавлення волі. Але дані твердження позивача нічим не підтверджуються крім його особистих пояснень. Відповідачка також заперечувала проти зазначених доводів представника позивача і зазначила, що дані кошти в розмірі 3 тисяч гривень як свою долю 50% збитків за свого сина вона відала позивачу за ремонт пошкодженого його автомобіля. Згідно ст.22 ЦК України, особі які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, вона має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В звязку з цим, загальна сума відшкодування матеріальних збитків підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON] на користь позивача в розмірі 1824,98 гривень, так як другим відповідачем [PERSON], позивачу було сплачено 3 тисячі гривень, в а вся сума збитків складає 4 824, 98 гривень. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача необхідно стягнути 97 гривень судового збору в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial