Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

12 березня 2016 року ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся в суд позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору про надання споживчого кредиту №1/14/P3GК/07-07-11/0372 від 12 липня 2013 року [PERSON] було надано споживчий кредит у сумі 7\~671,56 грн., зі сплатою 25 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11 липня 2015 року. Позивач вказує, що 12 липня 2013 року, виконуючи свої зобовязання за кредитним договором, банк перерахував кредитні кошти відповідачу. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе кредитні зобовязання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком і станом на 17 лютого 2016 року заборгованість перед банком становить 11\~877,93 гривень. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «АКБ «Капітал» заборгованість за договором споживчого кредиту та суму сплаченого судового. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1/14/P3GК/07-07-11/0372, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 7\~671,56 грн., зі сплатою 25 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11 липня 2015 року (а.с. 6-7). Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 7\~671,56 гривень, зі сплатою 25% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом до 11 липня 2015 року. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року, виконуючи свої зобовязання за кредитним договором, банк перерахував кредитні кошти відповідачу. Відповідно до п. 5.1. договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 5.2. договору, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту. Відповідно до п. 5.3. договору, у випадку порушення позичальником строків виконання грошових зобовязань, передбачених даним договором, позичальник сплачує на користь банку суму заборгованості з врахуванням індексу інфляції у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України. Розмір процентів, які стягуються у порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, встановлюється відповідно до п. 1.1. цього договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 17 лютого 2016 року за вищезазначеним договором перед банком утворилась заборгованість в сумі 11\~877,93 грн., з яких: 2299,18 грн. - сума заборгованості з повернення кредиту; 710,68 грн. сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами; 537,04 грн. сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії; 3\~315,67 грн. - пеня за прострочення основної судної заборгованості; 636,59 грн. пеня за несплачені проценти; 542,99 грн. пеня по сплаті щомісячної комісії, 3\~835,78 грн. штраф. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи вищенаведене, надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, а також те, що відповідач визнав заборгованість за кредитним договором, суд до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved