Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

11 вересня 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення коштів. В позові зазначив, що на підставі трудового договору від 01 жовтня 2013 року відповідачка здійснювала продаж його товарів в орендованому ним нежитловому приміщенні по [ADDRESS]. Протягом дії трудового договору відповідачка брала в борг речі та давала в їх борг іншим особам, в результаті чого заподіяла йому шкоди на суму 2465 грн. На підтвердження зазначеного боргу відповідачка надала йому розписку, однак на його звернення про сплату, кошти в добровільному порядку не сплачує. Позивач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, направила заяву про слухання справи за її відсутності та визнання позовних вимог позивача. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований Березнегуватським районним центром зайнятості Миколаївської області, за яким відповідачка була прийнята на роботу продавця непродовольчих товарів (а.с.11). В ході виконання своїх трудових обов'язків, у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість, в розмірі 2465 грн., яка утворилася в результаті надання нею покупцям товарів у борг, про що свідчить розписка відповідачки від 20 січня 2014 року (а.с.7). 12 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідачки з листом про сплату йому зазначеного боргу, однак відповідачка грошові кошти в добровільному порядку не сплачує (а.с.12-15). Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобов'язання за договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1053 зазначеного Кодексу за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики. Стаття 1046 вищевказаного Кодексу передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачкою з моменту пред'явлення вимоги зобов'язання за договором не виконане, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору та правової допомоги.

Outcome: approved