Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

12 вересня 2016 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.\~2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 лютого 2009 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №33 в по вул.. 9-го Травня у м.\~Дніпропетровську. Зазначила, що зверталась до ДДДНК із заявою про прийняття спадщини, але спадкова справа заведена не була. Позивачка в вересні 2016 року звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із пропуском нею строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного та посилаючись на обґрунтування викладені у позові, позивачка просить суд, визначити їй додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 12.02.2009 року, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. В ході судового розгляду справи суд замінив неналежного відповідача - [PERSON] державну нотаріальну контору на належного [PERSON] міську раду. У судове засідання позивачка не зявилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду її представник за довіреністю [PERSON], подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.17). Відповідач в особі свого представника у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Крім того, представник за довіреністю [PERSON] 27.10.2016 року ознайомлювався із матеріалами справи та робив фотокопії, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.31). До суду представник не з'явився, причини неявки не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус ДМНО [PERSON] в судове засідання не з'явилась. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності, у зв'язку із виробничою зайнятістю (а.с.18). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивача із позовом до суду є захист його особистих прав та майнових інтересів, повязаних із правом спадкування, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Суд зясувавши обставини спору, дослідивши їх наданими доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON],[INFO] зареєстрована і проживає за адресою: [INFO] (а.с.6). На підставі договору міни від 08.08.2000 року у власність [PERSON] перейшло домоволодіння №33 по вул.. 9-го Травня у м. Дніпропетровську (а.с. 7). 12 лютого 2009 року [PERSON] померла (з.а.с.6). За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с.8). Із матеріалів спадкової справи №51/2016, яка витребувана судом у приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] (а.с. 19-27) вбачається, що [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини 08.09.2016 року, але їй було відмовлено, у звязку із пропуском нею встановленого строку для прийняття спадщини (а.с.\~19). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. За ст..1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини. Таким чином суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, з позиції належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності надані позивачкою у підтвердження викладених доводів докази, приходить до висновку щодо доведеності поважності причин, за яких позивачка дійсно пропустила строк для прийняття спадщини, тому вважає за можливе надати [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 12.02.2009 року, рівний трьом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved