Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до вої [PERSON] до виконавчого комітету Покровської районної у місті ради,третя особа [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12 серпня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 19 березня 2005 року [PERSON] уклав із нею нотаріально посвідчений Договір довічного утримання, згідно якого передав у власність позивачці квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що право власності на дану квартиру вона зареєструвала 11 квітня 2005 року в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». [PERSON] успадкував вказану квартиру після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 03 квітня 2003 року. ЇЇ чоловік [PERSON] помер 22 липня 2010 року. Вказує, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2010 року договір дарування спірної квартири визнано частково недійсним та за [PERSON] визнано право на спадкування 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що з жовтня 2010 року [PERSON] не оформив право власності на свою частку в квартирі та жодного разу не зявлявся за даною адресою, вона намагалась розшукати [PERSON] за місцем його перебування у Миколаївській області однак пошуки позитивного результату не дали. Зазначає, що з 2005 року проживає у спірній квартирі, опікується майном, сплачує комунальні послуги виконує поточні та капітальні ремонти. Посилаючись на те, що вона добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою №42 в будинку № 32 по вулиці Тухачевського в місті Кривому Розі Дніпропетровської області просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення проти позову в яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що перебіг часу користування спірною квартирою за набувальною давністю починається із дня постановлення рішення апеляційним судом Дніпропетровської області про визнання 1/2 частини квартири [ADDRESS] за онуком померлого [PERSON]-[PERSON], а саме з 30 вересня 2010 року, а тому звернення позивачки до суду із позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю є передчасним, а позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими. Просив розгляд справи проводити за відсутності представника на підставі наданих заперечень. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 018560 [PERSON] 12 серпня 2005 року зареєструвала шлюб із [PERSON]. (а.с.7) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1160, державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори посвідчено, що спадкоємцем майна [PERSON], померлої 03 квітня 2003 року, є чоловік [PERSON]. Спадкове майно на яке видане це свідоцтво складається з двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Тухачевського, будинок за номером 32 квартира за номером 42.(а.с.22) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за №3892999 від 17.06.2004 року за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.05.2004, реєстр за №2-1160 на праві приватної власності зареєстровано квартиру [INFO] ріг, Дніпропетровської області. (а.с.24) Відповідно до Договору довічного утримання від 19 березня 2005 року, укладеного між [PERSON] (відчужував) та [PERSON] (набувач), останні уклали договір про таке: відчужував передає а набувач отримує у власність квартиру на умовах цього Договору. Квартира, що відчужується за даним Договором розташована в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, по вулиці Тухачевського, будинок під номером 32 квартира під номером 42. (а.с.9) Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за №6969387 від 11.04.2005 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована 11.04.2005 року на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору довічного утримання (ВСА №786456 від 19.03.2005 року). (а.с.10) Згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2010 року змінено рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2007 року в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. Доповнено резолютивну частину рішення суду абзацом такого змісту: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. (а.с.16-18) Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав за №32962316 від 24.01.2012 року, за [PERSON], на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 04.10.2007 року, справа №2-952-2007 рік; рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2010 року, справа №22ц-22093/10, на праві приватної спільної часткової власності, зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. (а.с.23) Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КИ №358395, [PERSON] помер 22 липня 2010 року. (а.с.8) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-3454, державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], який помер 22 липня 2010 року, є його дружина [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Тухачевського, будинок за номером 32, квартира за номером 42. (а.с.11) Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав за №35814357 від 11 жовтня 2012 року за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину (ВРХ №342195 від 03.10.2012) Другої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-3454, зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. (а.с.13) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №45144805 від 06 жовтня 2015 року, зазначено, що квартира [ADDRESS], на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці, зареєстрована за [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12) Відповідно до наданих позивачкою [PERSON] квитанцій за оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], платником зазначений [PERSON]. (а.с.25-31) Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч.1,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як було встановлено судом та не заперечувалось позивачем, за рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2007 року, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2010 року, було визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до розяснень викладених у абз. 2 п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Так, із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивачу відомо про належність [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], водночас позовні вимоги про визнання права власності на цю частку квартири предявлено до виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, який не є належним відповідачем за цими вимогами. На підставі викладено суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 20, 328, 344 ЦК України,

Outcome: dismissed