Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

10.12.2020 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовну заява мотивувала тим, що на підставі судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2018 року з відповідача на її користь ухвалено стягувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 07 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначала, що відповідач свій обов`язок зі сплати аліментів належним чином не виконував, аліменти не сплачував, внаслідок чого у період з 07 листопада 2018 року по 14 серпня 2020 року нею було проведено розрахунок пені за несвоєчасність виконання зобов`язань. Враховуючи наведене, просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 34\~607,56 грн. за період з 07.11.2018 по 14.08.2020 включно. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні 01.02.2021 вимоги позову не визнав, зазначив, що між ним та позивачем існувала усна домовленість, що аліменти він буде сплачувати раз на пів року, тому кошти так і сплачував. Окрім того, існувала домовленість, що батько забезпечить дитину житлом в м. Львові, на що позивач погодилась і не наполягала на щомісячній сплаті аліментів. Відтак, кошти перераховував один раз в 6-9 місяців у великих сумах, про що не заперечувала [PERSON] . Додатково зазначив, що на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні ще одну дитину. З вимогами позову не згідний. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення надані відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 07 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] у своїх вимогах просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 34\~607,56 грн. за період з 07.11.2018 по 14.08.2020 включно. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до довідки-розрахунку головного державного виконавця Сіреджук П.П. (а.с. 7) встановлено, що у боржника [PERSON] обліковувалася заборгованість по сплаті аліментів згідно судового наказу №161/17719/18. Твердження відповідача про наявну усну між батьками дитини домовленість про періодичність сплати аліментів (раз в 6, 9 місяців сукупно за попередні місяці) не підтверджена належними доказами. Питання зміни чи встановлення іншого порядку сплати аліментів, стягнутих відповідно до судового наказу, судом не вирішувалось. Відтак, суд бере до уваги наявний розрахунок заборгованість по сплаті аліментів, з якого вбачається недотримання строків їх сплати, наявність прострочки та заборгованості щодо оплати аліментів. Враховуючи період прострочення (з 07.11.2018 по 14.08.2020), за який позивач просила стягнути пеню, вимоги частини першої статті 196 СК України та наведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, розмір пені за прострочення сплати аліментів у розглядуваному випадку буде обчислюватися відповідно до встановленої формули. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що останній проведений з дотриманням встановленої формули та за період існування прострочення сплати аліментів і в загальному розмірі становить 34\~607,56 грн. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак, відповідачем не надано суду доказів неможливості сплати неустойки в зазначеному розмірі внаслідок недостатнього матеріального забезпечення чи зміни сімейного стану. А тому, вимоги позову про стягнення пені підлягають до задоволення в повному розмірі визначеному відповідно до встановленої формули. Крім того, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у встановленому законом розмірі.

Outcome: approved