Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

12.03.2019 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі зазначають, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачі вказують, що відповідач - [PERSON] , який знаходиться на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі, однак у ній не проживає, його особистих речей у квартирі немає. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач зареєстрований у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає у ньому, у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, а перебування відповідача на реєстраційному обліку створює перешкоди в користуванні, розпорядженні та володінні майном, тому позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 22.03.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду надійшла заява, в якій позивач просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № 016476 від 30.11.2001 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому. У вищевказаній квартирі належній позивачеві зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , що довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 12.03.2019 року. Згідно з актами за № б/н від 30.05.2019 року, засвідчених головою ЖБК «Київський 22», [PERSON] , [INFO] у квартирі [ADDRESS] , не проживає. Положеннями статей 317,319,321 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. При викладених обставинах, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., що пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved