Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

11.03.2021 року позивачка звернулась до суду з відповідним позовом, в якому просила суд висновок Обухівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування за місцем проживання дитини - про зняття з реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , у зв`язку з реєстрацією місця проживання за іншою адресою від 06 січня 2021 року, визнати незаконним та скасувати. Свою вимоги мотивує тим, що вказаний висновок був прийнятий відповідачем з порушенням її прав та інтересів, без її повідомлення, і без її участі, з суттєвим перевищенням наданих відповідачу повноважень, а також порушенням приписів чинного законодавства. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2021 відкрито провадження по справі у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представниця [PERSON] позовні вимоги підтрималии у повному обсязі, та просили задовольнити. Представник відповідача Обухівської районної державної адміністрації Київської області до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи. Від відповідача в особі представника органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання - Ю. Білінської про розгляд справи за відсутності представника, позицію, викладено в висновку підтримали. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься пояснення третьої особи, в якому проти позову заперечують у повному обсязі та у задоволенні просить відмовити. Посилаються на те, що зміст висновку підтверджується документами, що містяться у матеріалах відповідної справи, та у висновку відсутнє посилання на не підтверджену документами інформацію. Представниця третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, та просила відмовити у задоволенні, посилаючись на те, що оскаржуваному висновку вже надана оцінка в іншій цивільній справі, окрім цього вказаний документ не зазнав реалізації в самостійному порядку, не створив жодних правових наслідків, і з їхнього боку не існує будь-яких намірів для його відокремленої реалізації в майбутньому. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільних прав та інтересів визначено ст. 15 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . 06 січня 2021 року Обухівська районна державна адміністрація Київської області за вих. № 60/13 надала Висновок, як орган опіки та піклування за місцем проживання дитини - про зняття з реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , у зв`язку з реєстрацією місця проживання за іншою адресою. Вказаним висновком Обухівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування надала дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди матері [PERSON] , та надала дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без згоди матері [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08.02.2021 року по справі № 752/2951/20 задоволені позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, центр надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, задоволено вимоги третьої особи [PERSON] щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, за іншою адресою без згоди. (а. с. 54-59). В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що: «Згідно долученого до матеріалів справи представником відповідача висновку Обухівської районної державної адміністрації вих. 60/13 від 06.01.2021 вказано, що даний висновок надано у цивільну справу № 757/33742/19-ц, яка слухається Печерським районним судом м. Києва. Таким чином, суд не приймає до уваги зазначений висновок Обухівської районної державної адміністрації, оскільки справа слухається Голосіївським районним судом м. Києва» (а. с. 57). В подальшому Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ постановою від 03 червня 2021 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. При цьому в якості аргументу суд апеляційної інстанції зазначив, що «відсутність згоди батька дитини відповідача по справі [PERSON] обумовлена не безпідставною позицією, а наявністю спору між сторонами про місце проживання дитини. За таких умов, зазначив апеляційний суд, рішення по справі про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, відтак саме таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини». За аналогією із висловленою позицією апеляційним судом, в цій справі суд також наголошує, що процесуальні зусилля сторін повинні бути спрямовані саме на вирішення спору про визначення місця проживання дитини, під час розгляду якого буде надана оцінка всім обставинам, в тому числі і оскаржуваному висновку, як одному із сукупності доказів. Фактично, обраний позивачкою спосіб захисту в цій справі зводиться до надання оцінки документу, як такому, що має виключний статус доказу в іншому цивільному провадженні, і не більше, що суперечить загальним засадам судочинства. Як вже згадувалося в провадженні Печерського районного суду Київської області в даний час перебуває справа № 757/33742/19-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницький про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини, в межах якої за процесуальним волевиявленням сторін окаржуваний висновок від 06 січня 2021 року Обухівської районної державної адміністрації Київської області за вих. № 60/13 і стане одним із досліджуваних доказів. Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, висновок Обухівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування за місцем проживання дитини, є дорадчим та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення місця проживання дитини, не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Опікунська рада не є органом опіки і піклування, повноваження опікунської ради визначені дорадчою функцією, а рішення опікунської ради як колегіального консультативно-дорадчого органу, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку Обухівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування за місцем проживання дитини, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про визначення місця проживання дитини. Тобто, враховуючи вищевикладене висновок органу опіки та піклування щодо визначення способів участі батьків у вихованні малолітньої дитини не є предметом судового оскарження. Окрім того, суд ще раз наголошує, у зазначеній справі не може бути надана оцінка доказу, який є предметом дослідження в іншій справі, оскільки висновок Обухівської районної державної адміністрації Київської області підлягає оцінці та визначенню допустимості доказу судом в межах вирішення спору щодо місця проживання дитини або в іншій справі, в якому йому буде надана оцінка в сукупності із іншими доказами. Разом з тим, ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Отже, позивач мав захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування. Це відповідає принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим. Оскаржуване рішення органу опіки та піклування не породжує певних правових наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин, оскільки позивач може звернутися за вирішенням спору про визначення місця проживання дитини безпосередньо до суду, що сторонами реалізовано. Безпосередньо сама позивачка на питання суду зазначила, що їй невідомий факт реалізації оскаржуваного висновку в будь-яких органах державної влади або місцевого самоврядування, цей акт не став підставою для перереєстрації дитини за іншим місцем проживання, тобто в даний час вказаний документ не створив будь-яких правових наслідків. Так суд прийшов до висновку, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в позові відмовлено повністю, тому судові витрати відшкодуванню позивачці не підлягають.

Outcome: dismissed