Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

11 липня 2019 року позивач Державна установа «Прилуцька виховна колонія» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення частини нарахованого грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Державної установи «Прилуцька виховна колонія» безпідставно нараховане і виплачене грошове забезпечення за період з 10.12.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 3662 грн. 77 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Державної установи «Прилуцька виховна колонія» суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. Відповічачу було надано лист -вимогу щодо повернення частини суми боргу від виплати грошового забезпечення, ним на ім`я начальника виховної колонії було написано заяву , в якій він зазначив, що на день написання заяви він не має коштів, але зобов`язується сплатити до 24.01.2019 року. До даного часу кошти відповідачем не повернуто, тому дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Дій, визначених ст.178, ч.7 ст.279 ЦПК України сторонами не вчинено. В судове засідання представник Державної установи «Прилуцька виховна колонія» не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує протии винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ст.128 ЦПК України, повідомлявся належним чином,про належний виклик свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а також оголошення Прилуцького міськрайонного суду про виклик до суду від 12.07.2019 року та 26.07.2019 року розміщених на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет pr.cn.court.gov.va. У зв`язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до наказу ДУ «Прилуцька виховна колонія» №37/ОС-17 від 15.06.2017 року на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони установи було призначено [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до наказу ДУ «Прилуцька виховна колонія» №6/ОС-19 від 11.01.2019 року [PERSON] було звільненозі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України 11.01.2019 року за п.6 ч.1 ст.77 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС України) /а.с.9/. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 1 рік 06 місяців 20 днів, у пільговому обчисленні 2 роки 00 місяців 27днів. Підстави: висновок службового розслідування від 11.01.2019 року, наказ начальника установи про притягнення до дисциплінарної відповідальності винних посадових осіб від 11.01.2019 року №1/ОС/СТ/19 /а.с.23-26/. Як вбачається з рапорту ЧПНУ капітана внутрішньої служби Шестакова Д.В. від 17.12.2018 року, [PERSON] не вийшов на службу 10.12.2018 року, посилаючись на погане самопочуття /а.с.10/. Відповідно до довідки про заміну в розстановці особового складу чергової зміни №1 здійснено заміну чергуючого [PERSON] на іншу особу /а.с.11/. Як вбачається з відповіді КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня», гр. [PERSON] , [INFO] звертався амбулаторно до відділення екстренної (невідкладної) допомоги 23.12.2018 року о 12 год.10 хв. /а.с.12/. Згідно з відповіддю Прилуцької центральної районної лікарні, гр. [PERSON] , [INFO], за період з 10.12.2018 року по 27.12.2018 року на стаціонарному лікуванні не перебував, за медичною допомогою не звертався /а.с.13/. Згідно з відповіддю Прилуцького міського центру первинної медико-санітарної допомоги, гр. [PERSON] , [INFO], за період з 10.12.2018 року по 27.12.2018 року на амбулаторному лікуванні не перебував, за медичною допомогою не звертався /а.с.14/. Відповідно до Акту про відсутність на службі №10/70 від 10.12.2018 року, сержант внутрішньої служби [PERSON] з 20-00 год. 09.12.2018 року до 08-00 год. 10.12.2018 року (впродовж зміни) був відсутній на службі /а.с.15/. Як вбачається з пояснень [PERSON] його відсутність на службі пояснювалась поганим самопочуттям /а.с.16/. Відповідно до довідки розрахунку виплати грошового забезпечення [PERSON] було нараховано та виплачено за грудень 2018 року грошове забезпечення в сумі 5 187,08 грн. Проведено перерахунок, за яким грошове забезпечення за фактично відпрацьований час з 01.12.2018 року по 09.12.2018 року становить 1 703, 41 грн, а сама грошового забезпечення, що підлягає відшкодуванню з 10.12.2018 року по 31.12.2018 року становить 3 662,77 грн. /а.с.18-22/. Листом-вимогою №13/55 від 10.01.2019 року [PERSON] запропоновано повернути надмірно сплачені кошти у добровільному порядку /а.с.27/. Згідно з заявою [PERSON] , останній повідомляє, що станом на 10.01.2019 року він не має змоги повернути надмірно сплачені кошти, зобов`язується повернути їх до 24.01.2019 року /а.с.28/. Відповідно до ст.58 Кодексу законів про працю України при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності. Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року №925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних витрат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28.03.2018 року за №377/31829, пунктом 17 передбачено, що грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу виплачується за поточний місяць - раз на місяць 10 числа. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка отримала майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачеві було виплачено грошове забезпечення юридичною особою добровільно в сумі 3662,77 гривень, але в зв`язку з тим, що відповідач отримав дані кошти без достатньої правової підстави, а саме за період прогулів з 10.12.2018 року по 31.12.2018 року, тому дані кошти підлягають поверненню. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню безпідставно отримане грошове забезпечення в сумі 3662,77 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved