Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 713 гривень на стягнення у частці від заробітку (доходу) [PERSON] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 04 червня 2016 року по 26 березня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, участі у вихованні дитини не приймає. Усі витрати, пов`язані з утриманням дитини, позивач несе самостійно, дитина проживає з позивачем, відповідач з дитиною не спілкується, її розвитком не цікавиться. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2017 року стягнуто аліменти з відповідача - [PERSON] , [INFO] , на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 713 гривень, починаючи з 16.02.2017 року до повноліття дитини, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 16 лютого 2017 року та до досягнення дитиною трьохрічного віку. На час ухвалення вказаного рішення про стягнення аліментів, відповідач не мав постійного заробітку, тому аліменти стягнуто в твердій грошовій сумі. Позивачу стало відомо, що матеріальний стан відповідача змінився, він працює офіційно, отримує дохід. Враховуючи викладене, аліменти необхідно стягувати у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, в зв`язку з чим звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить, справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім того просить аліменти стягувати з дня подання позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явився, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви до суду не надав. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] з 04 червня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2019 року у справі № 711/582/19 розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04 червня 2016 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис - № 376.(а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 02 листопада 2016 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 02 листопада 2016 року вчинений відповідний актовий запис за №1238 (а.с.7). Відповідно до заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2017 року в справі № 711/1253/17, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] в сумі 713 гривень щомісячно, починаючи з 16 лютого 2017 року по день повноліття дитини. (а.с. 9-10). Згідно копії адресної карки особи за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 01 жовтня 2018 року (а.с.12). Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , будь-якої матеріальної допомоги, крім визначеного судом розміру аліментів, відповідач на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , не надає. Доказів, які спростовують вищевказані доводи позивача, матеріали цивільної справи не місять та відповідачем не надано. Будь-яких доказів неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень з відповідача за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя і всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про необхідність зміни способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2017 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 713 гривень щомвсячно на стягнення у частці від заробітку (доходу) [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовною заявою. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст.180, 181, 182, 183, 191, 192 СК України та

Outcome: approved