Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

11 червня 2021 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 04 жовтня 2016 року між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб. Сторони мають одну спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спір про місце проживання дитини відсутній. Майнового спору в сторін не виникає. Життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та подружню зраду, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Враховуючи вищевикладене, позивач прохає суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи проводити без її участі. Позов підтримала та прохала його задовольнити. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав справу проводити без його участі. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 107. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру, тому подальший шлюб суперечитиме інтересам сторін. Спору про спільне майно у сторін не має. Спір про місце проживання дитини відсутній. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезазначене, з урахуванням думки позивача, відображеній у заяві від 20.08.2021 року, вважаю, що після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] .

Outcome: approved