Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

10 березня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила присудити виплату аліментів з 10 березня 2014 р. на утримання неповнолітнього сина [PERSON]., 2011 року народження, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 гр. та стягнути з відповідача на її користь вказані аліменти до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просила присудити з 10 березня 2014 р. постійну виплату відповідачем додаткових витрат на лікування дитини, [PERSON], в сумі 500 гр. та стягувати додаткові витрати до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідач не надає належної допомоги на утримання дитини. Крім аліментів, дитина потребує лікування, медикаментів, належного годування, купівлі одягу, відвідування дитячих садків, факультативів, спортивних секцій тощо. Незважаючи на неодноразові звернення, починаючи з 10 березня 2014 р., вона жодної допомоги від відповідача не отримала, хоча неодноразово зверталася до нього з проханням сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дитини, але відповідач на її звернення жодного разу належним чином не відреагував, що свідчить про його злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків. Позивачкою зазначено, що їй не відомо де відповідач працює, але його заробіток дорівнює 8000 гр. - 10000 гр. кожного місяця. Сторони у судове засідання з'явилися. Позивачка свої позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечував частково та пояснив, що він добровільно надавав позивачці допомогу на утримування неповнолітнього сина: купував сину одяг, взуття та інше, перераховував грошові кошти. У теперішній час він працевлаштувався, заробітку ще не отримував. Заробіток повинен бути у межах 2000 гр., а тому він не спроможний сплачувати запропоновані позивачкою аліменти і додаткові витрати на утримання дитини. У теперішній час його доходи дозволяють надавати матеріальну допомоги на утримання сина у розмірі, приблизно, 600 гр. на місяць. Вислухавши пояснення сторін, доводи адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У 2010 р. між позивачкою і відповідачем був укладений шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого, згідно свідоцтва про народження, являється відповідач ( а. с. 7). Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2012 року шлюб між позивачкою і відповідачем було розірвано ( а. с. 6). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою ( а. с. 10). Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти та додаткові витрати на утримання дитини, оскільки відповідач не надає відповідної матеріальної допомоги ( а. с. 1 - 2). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, за наявних обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивачка пред'явила до відповідача, який має нерегулярний дохід, вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участьу справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобо'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Судом встановлено, що позивачка працює в КП «Жилкомсервіс». ЇЇ нарахована заробітна плата у 2015 р. склала: за лютий 5332,88 гр., за березень - 4707,99 гр., за квітень - 3783,21 гр.. Інших відомостей про доходи позивачки суду не надано. Разом із позивачкою проживає її син [PERSON], 2011 року народження, який згідно консультативного висновку консультативної поліклініки від 02 травня 2015 р. страждає у затримці мови. Йому рекомендований нагляд у невропатолога дві неділі протягом року для лікування і оздоровлення ( а. с. 9). Відповідач має задовільний стан здоров'я. 05 травня 2015 р. він працевлаштувався на посаді печатника ТОВ «Укртранссигнал», заробітну плату ще не отримував. Даних про якісь доходи відповідача, наявності в нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків суду не надано. Виходячи з вищенаведених обставин суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000 гр. кожного місяця, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000 гр. кожного місяця з відповідною індексацією, до досягнення дитиною повноліття. Стосовно заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на дитину встановлено наступне. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивачка, надавши суду консультативний висновок спеціаліста консультативної поліклініки про те, що її син хворіє на затримку мови і що він потребує протягом року протягом 2-х неділь лікування та оздоровлення, не представила доказів стосовно витрат на лікування і оздоровлення сина, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про присудження та стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування неповнолітнього сина. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше ніж за три роки. Під час розгляду справи позивачка не надала докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів, тому суд постановляє рішення про відмову у задоволенні стягнення аліментів з відповідача з 14 березня 2014 р., а стягує з відповідача на користь позивачки аліменти з дня пред'явлення позову, з 10 березня 2015 року. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial