Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

10.08.2021 року заявники звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва із спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.08.1987 року Роганською селищною радою Харківського району Харківської області, між ними було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 87. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначають, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, та мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, також мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя. Тому вважають, що нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, різними характерами та втратою почуття любові один до одного. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам заявників. Зазначають, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної неповнолітньої дитини, визначено місце проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя того з батьків, хто проживає окремо та врегульовано питання щодо утримання дитини, про що свідчить нотаріально посвідчений договір. Заявники в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.08.1987 року Роганською селищною радою Харківського району Харківської області, між ними було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 87 (а.с. 9). Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти , яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 05.08.2021 року між заявниками укладено нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини (а.с. 5-8). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з поданої заяви, заявники фактично шлюбні відносини припинили та спільне господарство не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам заявників, позовні вимоги заявників підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved