Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

12.04.2016 позивач звернувся у суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 23\~907,22 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 14.08.2014 між позивачем та гр. [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 3020/290/000037, за яким страховик позивач, застрахував майнові інтереси страхувальника [PERSON], повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіль марки БМВ Х3, д.р.н. ВС 8160 СР. 16.11.2014 у м. Києві, на пл. Перемоги, 1, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої відповідач, керуючи автомобілем марки I-VAN A 07A32, д.р.н. АА 2657 ОА, допустив зіткнення із вказаним застрахованим автомобілем марки БМВ Х3, д.р.н. ВС 8160 СР. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2014 у справі № 761/35024/14-п відповідача було визнано винним в порушенні ПДР при даній ДТП та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП. Зазначену подію, було визнано страховою, про що 18.11.2014 було складено страхові акти № 11426/1 та № 11426/2 та була розрахована сума страхового відшкодування. Збитки розраховано відповідно до умов договору страхування, звіту незалежного експерта від 24.11.2014 №69/11/14, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки БМВ Х3 склала 72\~874,49 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки I-VAN A 07A32, д.р.н. АА 2657 ОА [PERSON]- відповідача, на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК«Київ Ре» (страховий поліс № АС/0310633, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну -50 000 грн., франшиза - 500 грн.) і цю суму ТДВ «СК «Київ Ре» виплатило, а щодо різниці між страховим відшкодуванням, виплаченим позивачем, та виплаченою ТДВ «СК «Київ Ре» сумою, подано до суду даний позов. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судове засідання не зявилась, але направила до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечує, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча двічі був вчасно і належно повідомлений за місцем реєстрації, за вказаною позивачем адресою, судовими повістками про день, час та місце слухання справи, тобто в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, яка вказує, що повістка направляється за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи і у разі відсутності особи за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач не направив заяви про слухання справи у його відсутність, не подав заяви будь-якого іншого змісту, а тому дана справа слухається у відсутність відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.197 ЦПК України), бо відсутні сторони, суд ухвалює заочне рішення, про що представник позивача не заперечував у своїй заяві. Суд, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, тому суд, вивчивши та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлення клопотань, призначення експертиз тощо. Так, у судовому засіданні встановлено, що дійсно між ПАТ «Страхова Компанія «Універсальна» та гр.[PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 3020/290/000037 від 14.08.2014 строком на 1 рік, а саме з 00.00. з 11.09.2014 по 24.00, 10.09.2015 (п.1.12, а.с.6-13), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією автомобіля марки БМВ Х3, д.р.н. ВС 8160 СР, по варіанту VIP каско (а.с.6). 16.11.2014 у м. Києві, на пл. Перемоги, 1, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої відповідач, керуючи автомобілем марки I-VAN A 07A32, д.р.н. АА 2657 ОА, допустив зіткнення із автомобілем марки БМВ Х3, д.р.н. ВС 8160 СР, який під час ДТП отримав механічні пошкодження (а.с.17, 18). [PERSON] повідомив про вказану ДТП 18.11.2014, тобто в 3-х денний строк з дня ДТП (а.с.20). Дана ДТП відбулася в результаті того, що водій [PERSON], тобто відповідач, керуючи автомобілем марки I-VAN A 07A32, д.р.н. АА 2657 ОА, в порушення п.13.1 ПДР не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки БМВ Х3, д.р.н. ВС 8160 СР, який отримав механічні пошкодження. Обидва водії керували транспортними засобами на законних підставах. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.12.2014 у справі № 761/35024/14-п відповідача було визнано винуватим в порушенні ПДР та виникненні даної ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.19). Вказана постанова набрала законної сили 25.12.2014, бо протилежного суду не надано. Тобто вина [PERSON] у заподіянні шкоди застрахованому автомобілю доведена в судовому порядку. Зазначену ДТП було визнано страховою, про що 18.11.2014 було складено страхові акти №11426/1 та №11426/2 та була розрахована сума страхового відшкодування, яка розрахована відповідно до умов договору страхування, звіту незалежного експерта від 24.11.2014 № 69/11/14, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки БМВ Х3 склала 72\~874,49 грн. (а.с. 28, 56, 57, 58, 59). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки I-VAN A 07A32, д.р.н. АА 2657 ОА [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК«Київ Ре» (страховий поліс №АС/0310633, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн., франшиза - 500 грн.). Як вказує позивач, ТДВ «СК «Київ Ре» вказану суму виплатило. Розмір страхового відшкодування позивач виплатив на підставі заяви страхувальника (а.с. 20), у сумі 69\~917,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №70062 від 01.12.2014 (а.с. 62), та предявив до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача 23 907 грн. 22 коп., оскільки таку відповідач добровільно не виплатив, а тому і предявлено до суду даний позов, який предявлено в межах загального строку позовної давності . У своїй постанові № 6-112цс13 від 25.12.2013, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів загальної юрисдикції, Верховний Суд України вказав, що в разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу в потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою потерпіла особа уклала договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України). При цьому перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах зазначеної суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Згідно ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, при наявності: шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди та причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та його вина. На це ж вказано і у п.2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність страховика винної особи - [PERSON], регламентована положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»та обмежується укладеним договором (полісом) страхування. Відповідно до ст.29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта (аварійного сертифіката). Суд встановив, що дана ДТП відбулася з вини відповідача. Постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за дане порушення на сьогодні є чинною, а тому, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України є обовязковою для суду при розгляді даного позову про цивільно-правові наслідки дій відповідача. У своїй постанові № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у п.п.4, 8, Вищий спеціалізований суд України розяснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.14 вказаної постанови ВССУ якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Як вбачається із позовної заяви, позивач для розрахунку розміру шкоди, яку повинен сплатити відповідач, враховував загальний розмір завданої шкоди (72\~907,22 грн.) за мінусом відшкодованої страховиком відповідача суми (49\~500,00 грн.) і плюс франшиза 500,00 грн. Хоча, як вбачається із наданих суду документів, фактично позивач сплатив володільцю застрахованого автомобіля БМВ Х3, д.р.н. ВС 8160 СР 69\~917, 42 грн.(а.с.62). Таким чином, суд встановив, що вказана дорожньо-транспортна пригода була вчинена з вини відповідача, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль; збитки, завдані винними діями відповідача, становлять 72\~874,49 грн. (згідно звіту про оцінку вартості збитку від 24.11.2014); фактично позивачем виплачені власнику застрахованого автомобіля кошти в сумі 69\~917,42 грн. ( а.с. 62); 49\~500,00 грн. з яких було відшкодовано страховиком відповідача, який повинен також відшкодувати розмір франшизи у сумі 500,00 грн., а тому, враховуючи, що до страхової компанії у разі виплати страхового відшкодування переходить від потерпілої особи право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у межах фактичних витрат, у суду наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 20\~917,42 грн. (72\~874 грн.- звіт про оцінку, а.с.28; вартість ремонту по калькуляції - 72\~874,4 9 грн.( а.с.39); 72\~907,22 грн. акт виконаних робіт ( а.с.54); розмір страх. відшкодування - 69\~917,42 грн. + 2\~989,80 грн. = 72\~907,22 грн. ( а.с.55, 56,57); виплачено 69\~917,42 грн. ( а.с. 62), а тому: 72\~874,49 грн. 49\~000= 23\~874,49 грн., а оскільки фактично виплачено 69\~917,42 грн. 49\~000 грн. = 20\~917,42 грн. підлягає до стягнення). При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1\~378,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 313,76 грн.

Outcome: partial