Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

12.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 20.11.2010 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджував, що сторони не підтримують шлюбні відносини з травня 2019 року, шлюб фактично припинився, діти постійно проживають разом із матір`ю. Враховуючи викладене, позивач просив суд шлюб між сторонами розірвати, в інтересах доньок місце проживання дітей визначити із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, надала заяву про визнання позову. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що між сторонами 20.11.2010 року укладений шлюб, зареєстрований Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №853 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають двох дітей : - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серій [NUMBER] , [NUMBER] , видані Малиновським районним у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Подружні стосунки між сторонами фактично припинились з травня 2019 року, на примирення подружжя не згодне. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім`я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. В свою чергу, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання. При визначенні місця проживання малолітньої дитини суд враховує наступні фактори: ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків; особиста прихильність дитини до кожного з батьків; вік дитини, стан її здоров`я; інші обставини, що мають істотне значення (до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести зокрема такі: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.). На час вирішення спору діти проживають із матір`ю в [ADDRESS] , сторони дійшли згоди щодо проживання дітей із відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дітей та узгоджується із п. 14 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» 21.12.2007 N 11 року.

Outcome: approved