Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

11.06.2018 р. до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим будинком. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS], співвласниками є [PERSON], [PERSON] У зазначеній квартирі зареєстрований позивач та його онука [PERSON] До лютого 2015 року [PERSON] проживала у зазначеній квартирі разом з матерію [PERSON] За згодою батьків, з лютого 2015 року, місце мешкання дитини було змінено, дитини виїхала на постійне проживання до батька [PERSON], який є громадянином [PERSON] та проживає у [INFO] Російської Федерації. Таким чином, з 19 лютого 2015 року та по теперішній час неповнолітня [PERSON] у квартирі не проживає, але зареєстрована. У звязку з чим, просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою №5 у будинку №190 по проспекту Нахімова у місті Маріуполі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13.06.2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволенні вимог, не заперечували проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просить справу розглянути за її відсутністю. Крім того зазначає що в спірній квартири вони разом з донькою [PERSON] на мешкають з лютого 2015 року, на теперішній час мешкають за адресою: [ADDRESS], Ханти-Мансийский автономний округ-Югра, Тюменської області, Російської федерації. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 13.11.1996 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з інформацією «Про кількість зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб» від 25.05.2018 року №02-126-3150 Департаменту адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані три особи, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту про не проживання від 22.05.2018 року, виданого КСН «Хмельницький», в квартирі [ADDRESS] з 19.02.2015 року і по теперішній час не мешкають двоє осіб [PERSON]О та [PERSON] Як вибачається з витягу до протоколу № 14 від 05.12.2018 р. засідання Центральної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, прийнято рішення про доцільність визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у спірному домоволодінні тривалий час, добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved