Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

11.06.2019 року до суду з позовом до [PERSON] звернувся Інститут водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України, який просив зобов`язати її відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 16710,59 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Мотивуючи свій позов тим, що 30.12.2011 року [PERSON] відповідно до наказу по Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України (ІВПіМ НААН) №134 від 11.11.2011 була зарахована за державним замовленням до аспірантури без відриву від виробництва при ІВПіМ НААН за спеціальністю 06.01.02 «Сільськогосподарські меліорації» з терміном навчання по 30.12.2015 року. Тим же наказом відповідачу було забезпечено наукове керівництво в особі доктора технічних наук, професора [PERSON] Відповідно до норм Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 №309, позивач взяв на себе зобов`язання, серед яких: забезпечення наукового керівництва, забезпечення місцем працевлаштування за умови закінчення аспірантури та виконання індивідуального плану аспіранта. В свою чергу, відповідно до норм Положення відповідач взяв на себе зобов`язання, серед яких: своєчасне виконання індивідуального плану роботи та звітування про хід написання дисертації і виконання індивідуального плану, тощо. Позивач свої зобов`язання виконував сумлінно і своєчасно, у тому числі забезпечував аспіранта науковим керівником для належної підготовки дисертаційної роботи та здійснював з коштів державного бюджету оплату праці наукового керівника відповідача з січня 2012 року по вересень 2014 року на загальну суму в розмірі 16710,59 грн. 07.04.2017 відповідач звернувся до позивача з заявою про відрахування з аспірантури. На підставі рішення Вченої ради Позивача від 27.04.2017 протокол №4-а за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин аспірантку [PERSON] було відраховано з аспірантури з 28.04.2017 р. (наказ від 28.04.2017 р. №60-А). Позивач вказує, що згідно з п.22 Положення аспірант, який був зарахований до аспірантури за державним замовленням і відрахований через невиконання індивідуального плану без поважних причин, зазначених у п.19 Положення, відшкодовує вартість навчання відповідно до вимог законодавства України. Враховуючи, що добровільно відповідач кошти в сумі 16710,59 грн. не повернув, Позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно, у встановлений законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.12.2011 року [PERSON] відповідно до наказу по Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України (ІВПіМ НААН) №134 від 11.11.2011 була зарахована за державним замовленням до аспірантури без відриву від виробництва при ІВПіМ НААН за спеціальністю 06.01.02 «Сільськогосподарські меліорації» з терміном навчання по 30.12.2015 року.Тим же наказом відповідачу було забезпечено наукове керівництво в особі доктора технічних наук, професора [PERSON] . Порядок проходження навчання в аспірантурі на момент вступу відповідач встановлювався Положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 №309. Відповідно до норм зазначеного Положення позивач зобов`язався забезпечувати наукове керівництво, забезпечення місцем працевлаштування за умови закінчення аспірантури та виконання індивідуального плану аспіранта. В свою чергу, відповідно до норм Положення відповідач взяв на себе зобов`язання, серед яких: своєчасне виконання індивідуального плану роботи та звітування про хід написання дисертації і виконання індивідуального плану, тощо. Позивач свої зобов`язання виконував сумлінно і своєчасно, у тому числі забезпечував аспіранта науковим керівником для належної підготовки дисертаційної роботи та здійснював з коштів державного бюджету оплату праці наукового керівника Відповідача з січня 2012 року по вересень 2014 року на загальну суму в розмірі 16710,59 грн. Пункт 16 Положення встановлює, що аспірант зобов`язаний виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією, звітувати про хід виконання дисертації на засіданні відділу, лабораторії, вченої ради наукової установи та у встановлений термін захистити дисертацію. Натомість, 07.04.2017 року [PERSON] подала заяву про відрахування її з аспірантури заочної форми навчання зв`язку з необхідністю догляду за дитиною. Наказом №60-А від 28.04.2017 року [PERSON] відраховано за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин та зобов`язано її відшкодувати вартість навчання. Відомостей про оскарження вказаного наказу відповідачем матеріали справи не містять, а тому він вважається чинним. Згідно п.22 Положення аспірант, який був зарахований до аспірантури за державним замовленням і відрахований через невиконання індивідуального плану без поважних причин, зазначених у п.19 Положення, відшкодовує вартість навчання відповідно до вимог законодавства України. Згідно з розрахунком сума відшкодування, яку [PERSON] зобов`язана сплатити на користь інституту, становить 16710,59 гривень. За змістом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи порушення відповідачем своїх зобов`язань, вимоги про стягнення з нього вартості навчання підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи задоволення позову стягненню з відповідача на користь Інституту підлягає судовий збір.

Outcome: approved