Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

10.12.2013 позивачі звернулися до суду з первісним позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 6522384300:02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 від 27.09.2012 № 1511, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зобовязання відповідача повернути їм вказану земельну ділянку, посилаючись на те, що [PERSON], який помер 16.09.2012 на праві власності належала вказана земельна ділянка і позивачі прийняли спадщину, яка відкрилася після його смерті. Під час оформлення спадщини їм стало відомо, що на підставі виданої померлим при житті генеральної довіреності на право розпорядження вказаною земельною ділянкою, остання за оспорюваним договором купівлі-продажу після смерті [PERSON] від імені померлого була продана [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст. 248 ЦК України довіреність втрачає чинність зі смертю довірителя, а тому оспорюваний договір в силу ст. 203, 215 ЦК України є недійсним, а відповідач зобовязаний на підставі ст. 216 ЦК України повернути все одержане за недійсним договором. 19.05.2014 ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] (т. 1 а. с. 71). 30.01.2017 ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено [PERSON] (т. 2 а. с. 23). 28.02.2017 [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом (т. 2 а. с. 49) до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання удаваним правочину щодо представництва на підставі довіреності від 10.02.2012, виданої [PERSON] на управління, користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,2000 га, кадастровий номер 6522384300:02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2, застосувавши до правовідносин сторін правила, що регулюють правовідносини купівлі-продажу, визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 27.09.2012 № 1511, посилаючись на те, що 10.02.2011 він позичив [PERSON] 100000 доларів США строком на 1 рік, про що останнім була надана письмова розписка, в якій в якості гарантії виконання боргових зобовязань [PERSON] вказав про намір передати у заставу вказану земельну ділянку, про що зазначено у самій розписці. Оскільки у встановлений строк [PERSON] не зміг повернути борг, він розрахувався з ним вказаною земельною ділянкою, в рахунок погашення боргу за договором позики, видавши йому генеральну довіреність від 10.02.2012 на право розпорядження вказаною земельною ділянкою на власний розсуд, яка посвідчена нотаріально. Таким чином, між ним та [PERSON] склалися правовідносини з купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, які було оформлені розпискою про отримання у борг суми коштів та генеральною довіреністю на право розпорядження вказаною земельною ділянкою, які є удаваними, укладеними сторонами з метою приховати дійсний договір, а саме договір купівлі-продажу. В подальшому, діючи як власник вказаною земельної ділянки, на підставі зазначеної генеральної довіреності, 27.09.2012 він продав вказану земельну ділянку [PERSON] З посиланням на ст. ст. 235 ЦК України просив задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивачки ([PERSON] О.) за первісним позовом [PERSON] позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. Позивачка за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій висловилася про підтримку позовних вимог за первісним позовом (т. 2 а. с. 13). Також надала до суду письмові заперечення (т. 2 а. с. 88-91) на зустрічний позов, які зводяться до наступного. Застава нерухомого майна, яким є земельна ділянка повинна бути оформлена лише нотаріально посвідченим правочином, а тому твердження позивача про надання земельної ділянки в заставу не відповідає чинному законодавству України. Мета видачі [PERSON] її колишнім чоловіком генеральної довіреності на право розпорядження спірною земельною ділянкою їй, як колишній дружині [PERSON] не відома, але рішення суду не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій висловився про підтримку позовних вимог за первісним позовом, а також в іншій заяві заперечував проти задоволення зустрічного позову (т. 2 а. с. 37, 85). Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що він особисто був присутній під час отримання [PERSON] коштів у борг від [PERSON], після чого через рік [PERSON] продав належну йому спірну земельну ділянку в с. Залізний Порт [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Він сам був присутній під час передачі документів на землю [PERSON] [PERSON] Під час підписання договору купівлі-продажу 27.09.2012 він сприймав [PERSON] саме як продавця та власника спірної земельної ділянки, і не вчитувався від кого саме була оформлена продаж вказаної земельної ділянки, яка є суміжною з належною йому земельною ділянкою, а тому він був зацікавлений у її придбанні. Позивачка [PERSON] розлучилася з [PERSON], виїхала разом з дітьми більше ніж за три роки до смерті [PERSON] за кордон, покинувши [PERSON] без засобів до існування і він особисто допомагав [PERSON] у бізнесових справах, надав йому прихисток, житло тощо. Третя особа за первісним позовом у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Проти задоволення первісного позову заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає первісний позов таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 12.11.2007 серія ЯД № 742662 власником земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 6522384300:02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 був [PERSON] (т. 1 а. с. 37). 10.02.2011 [PERSON] позичив у [PERSON] 100000 (сто тисяч) доларів США терміном на один рік, про що [PERSON] та [PERSON] склали відповідну письмову розписку (т. 1 а. с. 59). 10.02.2012 [PERSON] уповноважив [PERSON] управляти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою площею 0,2 га, кадастровий номер 6522384300:02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2,про що видав довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 169 (т. 1 а. с. 45-51). Повноваження [PERSON] у вказаній довіреності жодним чином не обмежені і [PERSON] мав можливість розпорядитися вказаною земельною ділянкою будь-яким передбаченим законом способом на власний розсуд. У відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2012 р. у справі N 6-133цс12). Таким чином, з урахуванням пояснень відповідача [PERSON] у судовому засіданні, які не спростовані жодними іншими доказами, з урахуванням характеру взаємовідносин, які існували між [PERSON] та [PERSON], а саме отримання [PERSON] від [PERSON] значної суми коштів (проти чого не заперечували жодна із сторін у даній справі) та передача [PERSON] [PERSON] (сторонній особі) права на власний розсуд без обмежень управляти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою площею 0,2 га, кадастровий номер 6522384300:02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 свідчить про наявність між [PERSON] та [PERSON] правовідносин щодо купівлі-продажу вказаної земельної ділянки та удаваність правочину щодо представництва інтересів [PERSON] за зазначеною вище довіреністю (договір доручення) та приховування таких правовідносин шляхом укладання письмової розписки про отримання коштів у борг та нотаріально посвідченої довіреності на право розпорядження земельною ділянкою, а тому до даних правовідносин суд вважає за можливе застосувати правила щодо правочину, який сторони насправді вчинили, тобто правила щодо правочину купівлі-продажу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 08.09.2010 N 6-2735св10 та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. 16.09.2012 [PERSON] помер (т. 1 а. с. 13) і після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли його діти позивачі по справі (т. 1 а. с.17). У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, [PERSON] уклавши фактично 10.02.2012 із [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 6522384300:02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 передав усі права на вказану земельну ділянку [PERSON], а тому дана земельна ділянка не увійшла до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], відтак позивачі за первісним позовом як спадкоємці [PERSON] не мають на неї жодних прав, через що первісний позов задоволенню не підлягає, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, оспорюваних чи невизнаних прав осіб, а такого порушення прав позивачів за первісним позовом судом не встановлено, а позивачами не доведено. Крім того, на момент ухвалення рішення власником спірної земельної ділянки є [PERSON] (т. 1 а. с. 207-209), а тому [PERSON] не має повертати вказану земельну ділянку, так як він нею не володіє. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 6522384300:02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 від 27.09.2012, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований за № 1511 (т. 1 а. с. 35), оскільки на момент підписання вказаного договору [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на вказану земельну ділянку, договір укладено від імені померлої особи, що унеможливлює у відповідності до ст. 25 ЦК України визнати такий договір дійсним шляхом ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial