Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

10 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка складається з двох ділянок площею 2,3575 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 2,3575 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та визнати за ним право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП імені Леніна, розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Висунківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на яку зареєстровано за [PERSON] , померлою [INFO] . Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року позовна заява залишена без руху для усунення недоліків, які були усунуті позивачем у визначений судом строк. Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 18 квітня 2019 року через наявність описок у первісному позові позивач надіслав заяву про уточнення позовних вимог, в якій, не змінюючи предмет та підстави позову, виклав позовні вимоги, змінивши розмір та кадастровий номер спірних земельних ділянок. В обґрунтування позову позивач вказував, що [INFO] року помер батько сторін [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді двох ділянок площею 2,3575 гектарів та 0,8344 гектарів, що розташовані в межах території Українківської (Галицинівської) сільської ради Вітовського району Миколаївської області, які належали померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . Крім цього, померлому належало право на земельну частку (пай), розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Леніна, яке він фактично прийняв але не оформив після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] року. У визначений законом строк він та його брат - відповідач [PERSON] звернулися із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, після сплину шестимісячного строку відповідач заявою відкликав раніше подану заяву про прийняття спадщини та відмовився від її прийняття на користь позивача. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частину позивачу відмовлено через наявність іншого спадкоємця за законом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 03 травня 2019 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 квітня 2009 року, виданого Українківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.16). Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України). Сторони [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження від 10 листопада 1982 року серії [NUMBER] та повторного свідоцтва про народження від 19 червня 2009 року серії [NUMBER] є синами померлого [PERSON] (а.с.133, 128). Зі змісту спадкової справи №319/2009 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що спадкодавець за життя заповіт не складав, свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям за законом не видавалось. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON] (а.с.121, 122 ). Разом з цим, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом померлого [PERSON] звернувся до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про відкликання заяви про прийняття спадщини. Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області відмовила відповідачу [PERSON] у прийнятті заяви про відкликання раніше поданої ним заяви про прийняття спадщини, оскільки відповідач заяву про відкликання подав з порушенням строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с.158). В заяві від 19 грудня 2018 року про визнання позову, відповідач [PERSON] також вказав, що не має бажання приймати та оформлювати спадщину, розпоряджатися та володіти нею. Згідно частини 5 статті 1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Главою 87 ЦК України презюмується право спадкоємця для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини у разі пропущення такого строку. В той же час, норми ЦК України не містять права спадкоємця на поновлення чи визначення йому додаткового строку для відкликання заяви про прийняття спадщини або для подання заяви про відмову у прийнятті спадщини, у разі пропуску ним строку, встановленого для прийняття спадщини. Системний аналіз норм цивільного законодавства вказує на те, що прийняття спадкоємцем спадщини є його правом, а не обов`язком, тому, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених в статті 3 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності, суд уважає, що відповідач [PERSON] скористався своїм правом на відкликання заяви про прийняття спадщини. Отже, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, який станом на день розгляду справи прийняв спадщину. Як передбачено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Українківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 20 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 136 та Витягу з Державного земельного кадастру від 19 червня 2018 року №НВ-4804848592018 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку, яка складається з двох ділянок: кадастровий номер [NUMBER] , площею 2,3575 гектарів та кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,8344 гектарів, розташовані в межах території Українківської (Галицинівської) сільської ради Вітовського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.131, 209-213). Вартість указаної земельної ділянки становить 53000,00 грн (а.с.30-52, 53-76). 07 грудня 2001 року [PERSON] Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески після смерті матері [PERSON] (а.с.187). З урахуванням обставини щодо одержання 07 грудня 2001 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в частині грошового внеску, [PERSON] у відповідності до статей 529, 548, 549 ЦК УРСР, є таким, що прийняв всю спадщину після смерті [PERSON] . При цьому, суд не встановлює факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] як сина і матері, оскільки вказаний факт підтверджений свідоцтвом про право на спадщину від 07 грудня 2001 року. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 1996 року Березнегуватською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 23 грудня 1996 року за №449 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) площею 5,69 умовних кадастрових гектарів із земель КСП імені Леніна (а.с.12). Факт отримання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та факт наявності такого права підтверджується листом відділу у Березнегуватському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02 квітня 2019 року №107/106-19 (а.с.204). Вартість спірної земельної частки (пай), право на який зареєстровано за [PERSON] , становить 29270,00 грн (а.с.87-99). За життя [PERSON] право на земельну частку (пай) після смерті матері [PERSON] за собою не зареєстрував, однак указане, на думку суду, є похідною подією, що лише формалізує рішення про набуття особою тих чи інших прав і обов`язків. Виходячи з викладеного та системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд уважає що спадкодавець [PERSON] на момент смерті мав право на спірну земельну частку (пай), що включається до складу його спадщини. Оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується постановою державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 15 вересня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.78). Відповідно до частини 3 статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини 1 передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В заяві від 19 грудня 2018 року відповідач [PERSON] визнав позов повністю. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом таке визнання приймається. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Outcome: approved