Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

11.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повнолітня, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] вона та відповідач 25 грудня 2009 року зареєстрували шлюб. Вони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Вислухавши позивачку та відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до свідоцтва виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області [PERSON] та [PERSON] 25 грудня 2009 року зареєстрували шлюб(а.с.3). Судом встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4 ) Як стверджує позивачка дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальну допомогу добровільно не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню сина, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку ( доходу ) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ( ст. 183 СК України ) При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст. 182 СК України ) Згідно повідомлених відповідачем даних, на теперішній час він не працює, являється інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, оскільки відповідач зобов'язаний та має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина у визначеному розмірі без погіршення його матеріального стану. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved