Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

11.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою в ході судового розгляду до АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Ощадбанк» про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], а [INFO] поховала свого батька [PERSON]. 03.03.2014 року була заведена спадкова справа в нотаріальній конторі у м. Горлівка, відкрита спадкова справа № 180-2014. 20.08.2014 року вона не змогла вступити у спадкування, оскільки на території м. Горлівки почалася антитерористична операція. Додала, що її мати мала депозитні вклади: АТ КБ «ПриватБанк» за договором № SAMDNWFDOO70041575900, вклад «Стандарт» від 23.12.2013 року, процентна ставка 19% річних; АТ «Ощадбанк», договір № 37614304, вклад «Депозитний» від 15.07.2013 року по 15.01.2014 року, процентна ставка 15,75% річних. У видачі свідоцтва про право власності на вказані депозитні вклади їй було відмовлено, та рекомендовано звернутися в судовому порядку. Просить суд, визнати [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері - [PERSON] Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з вкладів: АТ КБ «ПриватБанк» за договором № SAMDNWFDOO70041575900, вклад «Стандарт» від 23.12.2013 року, процентна ставка 19% річних; АТ «Ощадбанк», договір № 37614304, вклад «Депозитний» від 15.07.2013 року по 15.01.2014 року, процентна ставка 15,75% річних. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі. Аналізуючи вищенаведену норму закону можна зробити висновок, що позивач вправі змінити або предмет, або підстави позову, але незважаючи на те, що позивач змінює предмет позову, суд приймає таку зміну предмету раніше поданого позову. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.86). Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», який діє на підставі довіреності №7907-К-О від 07.08.2017 року у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 13.09.2018 року на адресу суду будо надіслано відзив у якому просить у задоволенні позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк» відмовити у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів про факт не проживання третьою особою або іншою особою із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В наданих суду доказах відсутні будь-які дані на підтвердження безспірного права на спадщину за позивачем та відсутність інших спадкоємців або їх відмову. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази (а.с.51). Представник відповідача АТ «Ощадбанк» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 12.09.2018 року на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву [PERSON] у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову, оскільки позовна заява не містить обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимог. Вважає, що АТ «Ощадбанк» не є учасником спірних правовідносин з приводу видачі та отримання свідоцтва про право на спадщину, та у зв'язку із цим не є належним відповідачем (а.с.41). 06.03.2019 року надіслано відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] з якого слідує, що 16.11.2018 року позивачем було змінено предмет позову, вважає, що зміна предмета позову у справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, можлива до закінчення підготовчого засідання, отже це є порушенням ч.3 ст.49 ЦПК України. Позовна заява не містить обставин, які б вказували на порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів позивача з боку АТ «Ощадбанк» (а.с.103-104). Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв'язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, ч.1 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON], та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.09.1961 року (а.с.10), копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.08.1982 року (а.с.11), копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 09.09.1987 року (а.с.12), та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 27.01.1991 року (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27.01.2014 року, [PERSON] померла [INFO] у м. Горлівка, Донецька область (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 22.02.2014 року, [PERSON] помер [INFO] у м. Горлівка, Донецька область (а.с.9). Після смерті [PERSON] 03.03.2014 року у Першій горлівській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова № 180-2014, про що свідчить відповідний Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.7). До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входять грошові вклади, які належали його дружині [PERSON], яка померла [INFO], а [PERSON] прийняв спадщину своєю реєстрацією з померлою, однак не встиг оформити справ, оскільки помер [INFO]. Вказані грошові вклади належали [PERSON], на підставі: -Договору «Стандарт», №SAMDNWFD0070041575900 від 23.12.2013 року, який укладено із ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до розділу Данні вкладу:залишок за вкладом станом на 23.12.2013 року 5000,00 грн. строком на 23.06.2014 року, розрахунковий рахунок [NUMBER], процентна ставка - 19% річних; - Договору № 37614304 на вклад «Депозитний» від 15.07.2013 року, який укладено із ТВБВ № 10004/503 філії ДОУ АТ «Ощадбанк». Згідно п.1 умов договору, [PERSON] передала банку на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] кошти у сумі 5000,00грн., строком на шість місяців з виплатою 15,75 річних (а.с.14,15-16). Листом Головного територіального управління юстиції в Одеській області № Я-2062-07 від 20.10.2016 року, [PERSON], було рекомендовано звернутися до нотаріуса в Донецькій або Луганській областях, поза зоною території проведення антитерористичної операції, із заявою про отримання свідоцтва про спадщину, а у разі відмови - звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.18-19). Постановою державного нотаріуса Першої Горлівської державної нотаріальної контори Фоменко О.М. від 16.04.2018 року №306/02-31, [PERSON], було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 03.03.2014 року батька - [PERSON], та померлої 25.01.2014 матері - [PERSON], оскільки оригінал спадкової справи №180-2014 залишився у зоні АТО, та доступу до неї не має (а.с.22). Крім того, відповідно до відповіді Першої горлівської державної нотаріальної контори № 1058/01-16 від 12.12.2018 року, після смерті [INFO] [PERSON] в Першу горлівську державну нотаріальну контору з питання прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа у Першій горлівській державній нотаріальній конторі за № 180-2014. Спадкове майно (грошові внески) належали померлій [PERSON], після смерті якої [PERSON] прийняв спадкове майно сумісною реєстрацією, але спадщину не отримав. Оригінал спадкової справи залишився в зоні АТО (а.с.88). На виконання ухвали суду від 23.11.2018 року (а.с.75), АТ «Ощадбанк» надіслано Лист від 21.122018 року з якого слідує, що АТ «Ощадбанк» не має можливості надати договір № 37614304 від 15.07.2013 року, оскільки даний договір знаходиться у відділенні, який на даний час перебуває на непідконтрольній українській владі території, і тільки після відновлення роботи тимчасово непрацюючих відділень, які перебувають на непідконтрольній український владі території можливе надання належним чином завіреної копії зазначеного в ухвалі договору (а.с.92). 28.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк» надіслало на електронну адресу повідомлення, що [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» має грошовий вклад, а саме: Депозитний договір «Стандарт», №SAMDNWFD0070041575900, рахунок [NUMBER] від 23.12.2013 року, залишок - 10 245,50 грн. (а.с.95). На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно до ч. 1ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ст. ст.1216,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. На підставі ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. На підставі Закону України від 12 лютого 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» статтю 1221ЦК України було доповнено ч. 3, за якою у особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Цим же Законом було доповнено ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за якою в разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. При цьому у «Прикінцевих положеннях» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» було зобов'язано Кабінет Міністрів України протягом тридцяти днів з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Натомість на підставі п. п. 2.1, 2.2, 2.4 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. В разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що фактично позивач була позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, бо її заява про прийняття спадщини була подана на території м. Горлівки, яка згодом була визнана тимчасово окупованою, що позбавляє спадкоємця можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також суд вважає, що померлий [INFO] [PERSON] успадкував сумісною реєстрацією банківські вклади після смерті свої дружини [PERSON], померлої [INFO], але не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сам помер [INFO], тобто одразу після смерті дружини. Враховуючи, що законом не врегульовано таке питання, коли спадкоємець не має змоги отримати свідоцтво за місцем подання первинної заяви про прийняття спадщини внаслідок подальшої тимчасової окупації такої території, то внаслідок відсутності такого врегулювання у «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», та виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування», суд вважає за необхідне захистити спадкові права [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на банківські вклади в порядку спадкування за законом. Щодо позовної вимоги [PERSON] про визнання її єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, суд прийшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки те, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батьків, ніким не оспорюєься. На підставі ст.ст. 16, 25, 382, 392, 1216, 1258, 1262, 1268, 1273 ЦК України,

Outcome: partial