Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

10 травня 2019 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява. 24 липня 2019 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. В позовних вимогах позивач просить: розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 25.07.2013 року; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини доходу [PERSON] , але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10.05.2019 року і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини у розмірі 1 000,00 грн. на місяць до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років. Вимоги обгрунтовані тим, що з 25.07.2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та довіри, різні погляди на сімейне життя, що призводить до неможливості підтримання шлюбних відносин. З березня 2018 року сторони спільно не живуть, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що діти проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач допомоги на утриманні дітей не надає, а тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей. Також позивач зазначає, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просить стягувати з відповідача утримання до виповнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду на позовні вимоги не направив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. А тому суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, врахувавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25 липня 2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №909. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу. Як зазначається в свідоцтві про народження дітей, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Так, відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дітей чи надавав кошти добровільно до звернення позивача до суду з цим позовом, а позивачка зазначила, що відповідач не приймає участь в матеріальному забезпеченні дітей та не надає коштів на їх утримання, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 10.05.2019 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, стан здоров`я дітей (суду не було надано доказів, що діти перебувають на обліку та потребують постійного лікування). Судом встановлено, що відповідач є працездатним, має можливість працювати та отримувати дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в частині від доходу відповідача, а тому суд визначає аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, щомісячно починаючи з 10 травня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Також позивач на підставі положень частини 2 статті 84 СК України просить стягнути з відповідача на свою користь утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Частина 2 статті 84 СК України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 статті 84 СК України). В судовому засіданні позивач не надала доказів що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для стягнення з відповідача на користь позивача утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача та держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial