Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

10.07.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача [PERSON] селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 09.10.2018 року. Відповідач та третя особа в установлений строк відзиву на позовну заяву не надали. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк протягом 3-х місяців, з моменту набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 23.12.2017 року В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 23.12.2017 року померла [PERSON] хрещена мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 12.12.2008 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла зазначену частку квартири позивачу. 04.07.2018 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, які повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач, [PERSON] селищна рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відзив на позовну заяву не надала, але подала заяву про визнання позову . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, 23.12.2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя, 12.12.2008 року, [PERSON] склала заповіт, яким частину приватизованої квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, власником якої вона була, вона заповіла [PERSON] Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з частину приватизованої квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1995 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом та бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] 04.07.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 04.07.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Таким чином судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення її порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Так, відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що не знав про необхідність звернення до нотаріуса, оскільки вважав себе єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], а також через тривалі відрядження. Згідно оглянутої спадкової справи після смерті [PERSON] інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. За наведених вище обставин, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважними та позивачу потрібно визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в три місяців з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини позивача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved