Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

11.06.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 20.03.2013 р. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. При цьому відповідно до умов договору відповідач зобовязувався щомісяця здійснювати погашення заборгованості за Кредитом, відсотків, комісії та інших витрат. Однак відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 30.04.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 20\~600 грн. 41 коп. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20\~600 грн. 41 коп. за кредитним договором № б/н від 20.03.2013 р., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засіданні не зявився, повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 20.03.2013 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць за його використання. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У відповідності до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, Банк має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 1.1.2.6 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався у випадку невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання по поверненню Кредиту, виплати винагороди Банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором більш як на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Проте в порушення умов, передбачених Договором, відповідач [PERSON] грошові зобовязання перед кредитодавцем не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням. Відповідно до наданого позивачем [PERSON], станом на 30.04.2015 р. заборгованість відповідача [PERSON] складає 20\~600 грн. 41 коп., а саме: 8\~671 грн. 45 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9\~371 грн. 80 коп. заборгованість за відсотками, 1 100 грн. 00 коп. заборгованість з пені та комісії, заборгованість по штрафу: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 957 грн. 16 коп. (процентна складова). В обґрунтування письмових заперечень, які містяться в зустрічному позові [PERSON] посилається не те, що на момент підписання Анкети про надання кредиту він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг. В зв?язку з цим зазначав, що кредитний договір був укладений без додержання письмової форми, а тому є нікчемним. Однак вказані обставини не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав. Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що він згоден на те, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає договір про надання банківських послуг. Він підтвердив, що ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які були надані йому в письмовому вигляді. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 202-204, 215 правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обовязковими для виконання. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у встановленому законом порядку отримав платіжну картку та на власний розсуд використовував надані банком кредитні кошти. Особистим підписом він підтвердив, що однайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на нікчемність договору спростовуються матеріалами справи. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved