Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

11 грудня 2018 року АТ «Мегабанк» до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська направило поштою позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 14 грудня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки, з дотримання вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 31 січня 2019 року позивачем засобами поштового звязку було направлено виправлений позов, який надійшов до суду 07 лютого 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 20 травня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 16-015-823-2-16-Г, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 15 000 гривень на строк з 20 травня 2016 року до 17 серпня 2018 року зі сплатою 10 % річних, а відповідач зобовязаний кредитні кошти повернути, сплатити відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди та інші зобовязання за кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 01 листопада 2018 року складає 22 648 гривень 13 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 22 648 гривень 13 коп., яка складається з суми залишку тіла кредиту у розмірі 12 470 гривень 05 коп. та заборгованості за відсотками за період з 01 грудня 2016 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 332 гривень 85 коп., нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року у розмірі 1\~595 гривень 23 коп., штрафу у розмірі 8 250 гривень, а також судовий збір у розмірі 1\~762 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялась в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з'явилась, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2016 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 16-015-823-2-16-Г, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 15 000 гривень строком з 20 травня 2016 року до 17 серпня 2018 року включно для чого відповідачеві було відкрито позичковий рахунок № 220380397, а відповідач зобовязується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити 10 % річних, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 3). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 01 листопада 2018 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 22\~648 гривень 13 коп. (а.с. 6). Позивач листом вих. № 71/10-4/17 від 06 січня 2017 року направив відповідачеві вимогу про сплату заборгованості (а.с. 23), яку було отримано боржником 14 лютого 2017 року (а.с. 23 оберт). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 22 648 гривень 13 коп., яка складається з суми залишку тіла кредиту у розмірі 12 470 гривень 05 коп. та заборгованості за відсотками за період з 01 грудня 2016 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 332 гривень 85 коп., нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року у розмірі 1\~595 гривень 23 коп., штрафу у розмірі 8 250 гривень. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк», складає 24 410 гривень 13 коп. (22 648 гривень 13 коп. + 1 762 гривні 00 коп. = 24 410 гривень 13 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved