Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 239; після розірвання шлюбу відновити її родове прізвище «Радіщенко»; стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття сина; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трьох років; стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в сумі 551,20 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною тому стало відсутність між ними взаєморозуміння та гармонії. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, утримання якої потребує значних матеріальних витрат, а вона в даний час не працює так як зайнята доглядом за сином, у звязку з чим не може самостійно, на належному рівні його забезпечити, тому змушена була звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до матеріалів справи, 21.09.2013 року сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 239 (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 195981). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (серії І-ЖД № 413415, який проживає з матірю та знаходяться на її утриманні і угоди про сплату аліментів між батьками не має. Відповідач є батьком дитини і в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність між сторонами по справі взаєморозуміння щодо ведення господарства і сімейних відносин. На примирення не згодні. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила відновити своє родове (дівоче) прізвище. Таким чином, суд дійшов висновку, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення\~ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 10.11.2016 року. Також, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 10.11.2016 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved