Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

12.06.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що був укладений 22.02.2011 року, актовий запис № 17 та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 22.02.2011 року. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 13.06.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до слухання. В судове засідання, яке відбулося 03.07.2014 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, так як відбуває покарання в Бережанській виправній колонії № 95, не надіслав на адресу Кагарлицького районного суду письмового заперечення на позовну заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та позовні вимоги позивачки задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. 22.02.2011 р. між [PERSON] (далі-Позивач) та [PERSON] (далі-Відповідач) було укладено шлюб, у зв'язку з чим Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 22.02.2011 р. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач дітей не мають. Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди Позивача та Відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки. Між Позивачем та Відповідачем немає взаєморозуміння та поваги. На даний час Відповідач відбуває покарання у Березанській виправній колонії №95 у зв'язку із засудженням за вчинення злочину. Враховуючи вищезазначені обставини, шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем фактично припинились ще в грудні 2013 року. При цьому, необхідно зазначити, що після укладання шлюбу шлюбні відносини носили формальний характер, оскільки Позивач та Відповідач досить часто проживали окремо, не підтримуючи відносин. Отже, шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем на даний час припинились та шлюб носить формальний характер. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати. Що стосується застосування норм процесуального права, то питання судових витрат врегульовано ст.. 88 ЦПК України, проте, позивачка [PERSON] не просила суд судові витрати залишити за нею, тому суд вирішив не стягувати судові витрати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved