Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

10 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади міста Авдіївки про визнання права власності на набувальною давністю. У позові зазначає, що спірний будинок належав [PERSON] на підставі Свідоцтва від 31.03.1959 р., з 08.05.1982 р. позивач постійно мешкає у цьому будинку. На підставі ст. 344 ЦК України просить визнати за неї право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові, зазначивши, що позивач постійно користується спірним будинком вже більш 30 років, іншого житла не має, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В процесі розгляду справи надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що набуття права власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. Оскільки спірний будинок переходив до спадкоємців померлого [PERSON] за спадщиною, а не у порядку набувальної давності, просив відмовити у позові. В процесі розгляду справи з урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом були витребувані у Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради» інвентаризаційна справа на житловий будинок [ADDRESS], у Авдіївської державної нотаріальної контори спадкові справи (спадкодавець - [PERSON], померлий [INFO], та спадкодавець - [PERSON], померла [INFO]), досліджені матеріали кримінальної справи за обвинуваченням по ст. 94 УК України [PERSON] та матеріали цивільної справи за позовом [PERSON]. Копії досліджених матеріалів спадкової та інвентаризаційної справ, ухвала та рішення суду по кримінальної та цивільної справах долучені до матеріалів справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, судом встановлені наступні обставини та відносини: Предметом спору є домоволодіння [ADDRESS], інвентаризаційна справа на який була заведена Донецьким БТІ 8 лютого 1952 року. У інвентаризаційної справі наявні наступні документи: копія Свідоцтва про право особистої власності від 31 березня 1959 року про належність будинку [ADDRESS] на праві власності [PERSON] (а.с.82); заява [PERSON] від 23.04.1974 р. про видачу дубліката Свідоцтва про право власності; акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 12.06.1997 р., складений за участю [PERSON]; рішення виконавчого комітету Авдіївської міської ради від 24.09.1997 р. про оформлення права приватної власності на домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON]. У рішенні виконавчого комітету вказано, що [PERSON] самовільно збудував у 1963 році житловий будинок, отримав в 1997 році дозвіл на оформлення технічної документації (а.с. 117); Свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] від 24.09.1997 р. (а.с. 118) Отже судом встановлено, що усі правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння були оформлені у період з 1959 р. по 1997 р. на ім'я [PERSON], який помер [INFO]. Дата смерті [PERSON] підтверджена належним чином завіреною копією запису акту про смерть за № 55 від 01.08.1952 р. (а.с. 38) Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 13 квітня 1998 року [PERSON] відмовлено у встановлені факту прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON]. Суд встановив, що обставини, вказані у рішенні виконкому від 20.08.1997 р. про введення спірного будинку у експлуатацію, не відповідають дійсності тому, що будинок у 1962 році був збудований іншою особою ніж [PERSON], який помер у [INFO]. Починаючи з 8 травня 1982 року позивач [PERSON] прописана у спірному будинку, що підтверджується штампом про реєстрацію у паспорті позивача та записами у домової книзі (а.с. 16 - 17). Відповідач не оскаржує факт добросовісного заволодіння, відкритого та безперервного володіння позивачем цим будинком. 18 липня 1992 року позивач уклав шлюб з [PERSON], [INFO], про що Авдіївським міським ЗАГС в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 158. 4 грудня 2004 року цей шлюб було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області зроблено запис за № 145. В спірному будинку також з 09.01.1970 р. була зареєстрована [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть Авдіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області 25.01.1996 р. зроблено відповідний запис за № 59. Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа на підставі заяви [PERSON]. У заяві зазначено, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON], після смерті якої залишилось майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] приймає спадщину на підставі ст. 549 ЦК України тому що син померлої знаходиться під слідством у зв'язку зі вбивством своєї матері. Вироком Авдіївського міського суду від 10.04.1996 р. встановлено, що [PERSON] 22 січня 1996 року скоїв умисне вбивство своєї матері [PERSON] та за ст. 94 КК України його засуджено до 12 років позбавлення волі. Судом не знайдено доказів на підтвердження належності спірного будинку [PERSON], [PERSON], або іншим особам. Осіб, яки заявляють свої права на спірний будинок крім позивача, також не встановлено. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, з урахуванням принципу справедливості, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач на протязі більше 30 років безтитульне володіє домоволодінням [ADDRESS]. Особу, якої на праві власності належить спірне домоволодіння, судом не встановлено. Суд критично відноситься до Свідоцтва про право власності [PERSON] на спірне домоволодіння від 24.09.1997 р., оскільки воно виготовлено після спливу більш 40 років з моменту смерті [PERSON], інформація про збудування [PERSON] у 1963 році цього будинку не відповідає дійсності оскільки він помер у [INFO]. Такої висновок відповідає також висновку, який зробив Авдіївський міський суд Донецькій області у рішенні від 13.04.1998 р. по справі за позовом [PERSON] З урахуванням обставин справи суд вважає, що позивач володіє домоволодінням відкрито, добросовісно та правомірно, про що свідчить реєстрація позивача у будинку з 1982 року та встановлені фактичні обставини. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим позивач, який заявляє про давність володіння і вважає, що у нього є всі законні підстави бути визнаним власником майна за набувальною давністю, правомірно звернувся до суду з позовом про визнання права власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що позивач набув право власності на спірне домоволодіння за набувальною власністю. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З огляду на вказане позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок номер [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 344 ЦК України,

Outcome: approved