Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

11 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] третя осоаб: орган опіки та піклування Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 04 вересня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який згодом було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом з дітьми не проживає, їхнім вихованням не займається, ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню що проявляється у відсутності спілкування з ними в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, матеріально не утримує, що перестало забезпечувати сімейне виховання та суперечить інтересам дітей. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, в її особі. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується викликом в суд через оголошення у пресі і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надала, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надано заяву про розгляд справи без їх участі. Заперечення проти позову відсутні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Пролетарським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Донецька 04 вересня 1998 року, актовий запис №331, сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 1998 року. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області 26 вересня 2001 року та 18 січня 2010 року, актові записи №331 та №43, сторони у справі мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], відповідно. Заочним рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року, справа №181/544/16-ц, яке набрало законної сили 26 серпня 2016 року, підтверджується, що шлюб між сторонами розірвано. Довідкою виконкому Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №897 від 05 жовтня 2016 року підтверджується, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] та має у складі сім'ї доньку [PERSON], 2001 року народження, та сина [PERSON], 2009 року народження. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї виконавчого комітету Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №898 від 05 жовтня 2016 року, сім'я позивача проживає у будинку прабабусі, користується присадибною ділянкою. У будинку створені умови для проживання та навчання неповнолітніх дітей: є стіл для навчання, окремі ліжка, кімната для відпочинку дітей. Висновком органу опіки та піклування виконкому Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року, підтверджується, що позивач разом з дітьми проживає по [ADDRESS], розлучена. [PERSON] протягом п'яти років із сім'єю не проживає, вихованням дітей не займався та не займається, матеріальної допомоги не надавав і не надає, за період проживання в сім'ї зловживав спиртними напоями. З пояснень депутата сільської ради Мелешко В.Л. за час проживання сім'ї на території сільської ради відповідач жодного разу не з'явився провідати дітей, матеріальної допомоги не надавав. Рада опіки та піклування при виконкомі Богданівської сільської ради прохає розглянути питання у судовому порядку про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні його дітей доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей, і як наслідок необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved