Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

10 травня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання. В обґрунтування позову із посиланням на ст.ст. 180-183, 191, 199, 200 СК України зазначає, що народилася [INFO] , на даний час навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти туристичного сервісу» ІІІ рівня акредитації, за професією «Квітникар. Декоратор вітрин» на денній формі навчання, наказ про зарахування № 8-«З-УДЗ» від 29.08.2017, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 27 червня 2020 року. Рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року [PERSON] був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання позивача до повноліття. [PERSON] [INFO] досягла повноліття. Відповідач є батьком позивача, матеріальну допомогу на утримання не надає, хоча має таку можливість. У зв`язку з навчанням позивач не має можливості працювати, не має інших джерел доходу, але має витрати пов`язані з навчанням. Відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню доньку до досягнення двадцяти трьох років за умови навчання, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути без неї, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з письмовими запереченнями, в яких визнав позов частково в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця до закінчення навчання. Надав довідку про доходи, просить при визначенні розміру аліментів врахувати її та довідку МСЕК від 20 грудня 1999 року про встановлення третьої групи інвалідності. Вказує, що постійно надає матеріальну допомогу дочці. Просить розглянути справу у його відсутність. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідач є батьком позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). [INFO] [PERSON] досягла повноліття (а.с.12). Відповідно до довідки № 374 від 04 квітня 2019 року [PERSON] навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти туристичного сервісу» ІІІ рівня акредитації, за професією «Квітникар. Декоратор вітрин» на денній формі навчання, наказ про зарахування № 8-«З-УДЗ» від 29.08.2017, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 27 червня 2020 року (а.с.8). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступних норм законодавства. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. При цьому, у відповідності до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Позивачем надано довідку про КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади» про те, що [PERSON] , 2001 р.н., знаходиться на диспансерному нагляді з діагнозом епілепсія крипто генна, стан клінічної ремісії. Доказів того, що донька працевлаштована, отримує самостійні доходи та у зв`язку з графіком навчання має можливість отримувати дохід відповідачем суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку про потребу позивача у матеріальній допомозі та спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка навчається. Визначаючи вид та розмір аліментів, суд виходить з наступного. Ст.200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Позивач просить стягнути аліменти в частці від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму. Надала докази негативного стану свого здоров`я. Проте, суд не можу застосувати до даних правовідносин вимоги ст. 182 щодо того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки в розумінні Сімейного кодексу України, дитиною є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку. Матеріали справи містять докази наявності на утриманні відповідача іншої дитини, кошти на утримання якої відповідач сплачує за рішенням суду. Відповідач має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід, тому суд не вбачає підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, як просить відповідач. Також, суд не може прийняти до уваги як доказ на підтвердження негативного стану здоров`я відповідача довідку МСЕК від 20 грудня 1999 року про встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності, оскільки вона містить термін дії до січня 2001 року і не містить відомостей про продовження терміну дії. Внаслідок викладеного, враховуючи письмові заяви сторін, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісяця, до закінчення навчання повнолітньою донькою у навчальному закладі. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Однак зважаючи на те, що право на отримання даного виду аліментів виникає з моменту досягнення повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково і визначити дату початку стягнень з дати досягнення позивачем повноліття, а не з дати звернення до суду, а саме - з [INFO]. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення [PERSON] навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання нею освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст.199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки до дати закінчення навчання, а за умови продовження останньою навчання - до досягнення 23 років. Крім того, у відповідності до ст. 80, 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 гривень.

Outcome: partial