Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-16 00:00:00

11 січня 2010 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. В позові зазначала, що 30 грудня 2007 року помер її батько [PERSON], який заповідав їй після своєї смерті все належне йому майно. У встановлений шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадкове майно, яке складалося з домоволодіння за адресою: м. Первомайськ, вул. Херсонська, 17. Однак оформити право власності в порядку спадкування на своє імя не може, оскільки вказане домоволодіння було куплене її батьком як незавершене, а після закінчення будівництва він не зареєстрував своє право власності на нього. Окрім цього, спадкодавець за свого життя також побудував на території домоволодіння два сараї розміром 3,0 м. на 1,4 м. та 2,8 м. на 4,5 м. і гараж розміром 5,0 м. на 3,20 м. Посилаючись на те, що за свого життя її батько право власності на будинок та господарчі будівлі в передбаченому законом порядку не зареєстрував, але після смерті все його майно, в тому числі і те, що повинно було б належати йому на праві власності, повинно в порядку спадкування за законом належати їй, тому просила в судовому порядку визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської області до судового засідання не зявився, про час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки не відомі. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав суду заяву про визнання позову та просив справу розглядати без його участі. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим розглядати справу без участі представника відповідача та третіх осіб. Заслухавши пояснення присутніх на засіданні учасників розгляду справи, дослідивши її матеріали в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 24 серпня 1967 року батько позивачки [PERSON] отримав в дар від [PERSON] незакінчений будуванням житловий будинок готовністю 43% по вул. Херсонській 17 в м. Первомайську Миколаївської області. За свого життя він добудував будинок та став проживати в ньому. Окрім цього, на підставі дозволу міськвиконкому Первомайської міської ради від 10 березня 1994 року він збудував на подвірї домоволодіння за адресою: м. Первомайськ, вул. Херсонська, 17, гараж розміром 3,2 м. на 5,0 м., сарай розміром 4,5 м. на 2,8 м., господарче приміщення (сарай) розміром 1,4 м. х 3,0 м. Дані споруди він в експлуатацію не ввів та право власності на них не зареєстрував. Також, [PERSON] зареєстрував своє право власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, і відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серію МК № 1504 від 30 березня 1994 року земельна ділянка за адресою: м. Первомайськ, вул. Херсонська, 17, виділена для обслуговування житлового будинку. В подальшому, 7 червня 1994 року батько позивачки склав заповіт, за яким заповідав останній все належне йому майно де б воно не знаходилося і в чому б не виражалося, в тому числі і житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Первомайськ, вул. Херсонська, 17. 30 грудня 2007 року [PERSON] помер і після його смерті відрилася спадщина. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок за адресою: м. Первомайськ, вул. Херсонська, 17, домоволодіння складається з житлового будинку «А-Ж», веранди «а», гаража «В», сараїв «Ж» та «Г», огорожі №3. У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити свої спадкові права на нерухоме майно не взмозі, оскільки спадкодавець не зареєстрував належним чином право власності на вказані вище будівлі. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до \~ст. 376 \~ч.1, ч. 5 ЦК \~України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була \~їм відведена \~для цієї мети, або без належного \~дозволу \~чи належно затвердженого \~проекту, або з істотним \~порушенням будівельних норм і правил \~право власності на самочинно побудовані споруди може визнати лише суд. На вимогу власника (користувача) \~земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Спірний будинок, завершений будівництвом, та господарчі споруди є самочинними будівлями, оскільки збудовані без належно затвердженого проекту та не введені у встановленому порядку в експлуатацію. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином завершене спірне будівництво будинку та побудовані господарчі споруди не належали спадкодавцю на праві приватної власності, тому його спадкодавці, а в даному випадку позивачка, не може набути права приватної власності на це майно в порядку спадкування. Відповідно до п. п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкодавців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже при зверненні до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Однак, враховуючи зміст та вимоги ст. ст. 328, 376 ЦК України, \~ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування \~в Україні», \~ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», \~ст. 301 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 6.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 7.02.2002року та \~п. 6 Додатку №1 до нього, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою КМУ №923 від 8.10.2008 року, Постанови КМУ № 1035 від 9 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт», позивачкою не було надано суду доказів того, що вона зверталася до компетентного органу з питанням реєстрації права власності на будівлі, які залишилися після смерті її батька. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За встановлених обставин,

Outcome: dismissed