Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання в розмірі 11436,76 грн., а також індекс інфляції в сумі 894,22 грн. і три відсотки річних - 851,62 грн. за період з 01 листопада 2007 року до 30 червня 2013 року, вказуючи на те, що відповідач, будучи власником квартири за адресою: [ADDRESS], є споживачем послуг з теплопостачання, які надає ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Жданівкатепломережа», але своєчасно не сплачував за спожиті послуги, у зв'язку з чим виникла ця заборгованість. 23.08.2013 року Жданівським міським судом було видано судовий наказ за заявою позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. 14.02.2014 року ухвалою Жданівського міського суду вищевказаний судовий наказ був скасований. Представник позивача - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Жданівкатепломережа» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, пославшись на те, що осінню 2007 року співробітники ОП «Добробут» в його квартирі за адресою: [ADDRESS], провели заміну стояків центрального опалення на пластикові. Радіатори опалення були ними під'єднані від системи центрального опалення, а в квартирі були встановлені пластикові труби. Через халатність робітників в пластикові стояки не були упаяні «трійники» для приєднання до системи центрального опалення. У зв'язку з цим, з вказаного періоду часу квартира за допомогою центрального опалення не обігрівається. Він опалює квартиру за допомогою електричних конвекторів. З 2008 р. він неодноразово звертався с заявами до ОП «Добробут» про відсутність центрального опалення, складав акт-претензію про ненадання послуг. Також він неодноразово звертався із заявами до ОКП «Донецктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» про припинення нарахування оплати за послуги з теплопостачання квартири, проте його звернення ігнорувалися, не дивлячись на те, що послуги з теплопостачання йому не надавалися, а температура в квартирі без застосування альтернативних джерел обігріву не перевищувала 6С. Крім того, між ним і позивачем не укладено договору про надання послуг з теплопостачання. Також наполягав на застосуванні строку позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої харцизької державної нотаріальної контори 14.07.2000 року, зареєстровано в реєстрі за № 780 (а.с. ). Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], відкритого на ім'я [PERSON] (а.с. ) заборгованість відповідача [PERSON] за спожиті послуги з теплопостачання відповідно до розрахунку, викладеного на підставі діючих тарифів, складає: 11436,76 грн., а також індекс інфляції в сумі 894,22 грн. і три відсотки річних - 851,62 грн. за період з 01 листопада 2007 року до 30 червня 2013 року (а.с. ). 06.08.2013 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Жданівкатепломережа» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в розмірі 11436,76 грн., а також індексу інфляції в сумі 899,80 грн., трьох відсотків річних - 820,37 грн. за період з 01 листопада 2007 року до 30 червня 2013 року (а.с. ), за якою 23.08.2013 року Жданівським міським судом було видано судовий наказ (а.с. ). Ухвалою Жданівського міського суду від 14.02.2014 року вищевказаний судовий наказ був скасований (а.с. ). Тим самим у відповідності до п.2 ч. 8 ст. 1051 ЦПК України у разі скасування судового наказу, заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються нормами матеріального закону, які містяться у Законі України «Про житлово-комунальні послуги», постанові КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Абзацом 14 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Пунктом 1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). У ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, виконавець, споживач. Відповідно до п.п.5 п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими зобов'язаннями, у якому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. За вимогами ч. 3 ст.118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Розглянувши вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, індексу інфляції та 3% річних, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем з моменту набуття права власності на квартиру - з 2000 року, на його ім'я відкритий обліковий особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], нарахування здійсненні на підставі діючих тарифів, з урахуванням кількісних і якісних показників надання послуг (а.с. ), а відтак [PERSON] зобов'язаний був оплачувати надані ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Жданівкатепломережа» послуги з теплопостачання. Відповідач [PERSON] неодноразово 3 2008 року звертався с заявами до ОП «Добробут» про відсутність центрального опалення, складав акт-претензію про ненадання послуг від 12.07.2011 року (а.с. ). Також відповідач неодноразово звертався із відповідними заявами до ВП ВО «Жданівкатепломережа» ОКП «Донецктеплокомуненерго» (а.с. ). Згідно виписки з протоколу №2 засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням користувачів від ліній центрального опалення… від 20.07.2011 р. (а.с. ) зобов'язано директора ОП «Добробут» встановити трійники на системи центрального опалення, скласти акт обстеження. У розгляді заяви про відключення від мереж центрального опалення в квартирі [PERSON] на кварталі [ADDRESS], - відмовлено. Суд відхиляє посилання відповідача про те, що позивач не надавав йому послуги з теплопостачання у спірний період, оскільки відповідач у відповідності до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не відмовився від їх отримання у встановленому законом порядку. До того ж відповідач пояснив, що у 2007 р. співробітники ОП «Добробут» в його квартирі провели заміну стояків центрального опалення на пластикові, однак не були упаяні «трійники» для приєднання до системи центрального опалення, у зв'язку з цим, з вказаного періоду квартира за допомогою центрального опалення не обігрівається. Тобто відключення квартири відповідача від центрального опалення було проведено самовільно, без дотримання відповідної процедури узгодження. Обігрів здійснюється за допомогою електричних конвекторів. Однак, як пояснив відповідач у справі, в квартирі є стояки центрального теплопостачання. Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до п.24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання холодної води. Але, відповідно до п.25 зазначених Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Зокрема у Наказі від 22.11.2005 року № 4 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, йдеться мова про можливість відключення від мереж централізованого опалення житлового будинку в цілому, а не окремого споживача (п.1.1) при виконанні певних умов, що є компетенцією органів місцевого самоврядування. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до п.26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимого будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Таким чином, законом не передбачено зняття оплати за послуги з теплопостачання внаслідок самовільної відмови споживача від встановлення радіаторів центрального опалення. За таких обставин, доводи відповідача суд вважає неспроможними. Загальна позовна давність, у відповідності до ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач у справі [PERSON] наполягає на застосуванні строку позовної давності. За вимогами ч. 3 ст.118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій ст.96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Розглянувши заяву відповідача про застосування позовної давності суд вважає за необхідне її задовольнити, оскільки позивач дізнався про своє порушене право в листопаді 2007 року та ні яких заходів на його захист не приймав до 06.08.2013 року, коли звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. Відповідач у період з 01.04.2008 року до 30.06.2013 року не вчинив жодної дії, яка б свідчила про визнання ним свого боргу. Судом встановлено, що відповідач сплатив за послуги з теплопостачання у березні 2008 року - 600 грн. (а.с. ), тобто у той період, що передує даті відрахування періоду застосування строку позовної давності. Тому суд не має підстав для застосування правила переривання строку позовної давності, яке міститься у ст.264 ЦК України. При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Жданівкатепломережа» зазначив період нарахування суми боргу з 01.11.2007 року по 30.06.2013 року, з заявою про видачу судового наказу за інший період, який розпочинається з 01.07.2013 року - не звертався. Оскільки в позовному провадженні суд розглядає вимоги, які були заявлені стягувачем при зверненні ним до суду із заявою про видачу судового наказу та, враховуючи строк позовної давності, суд здійснює стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 06 серпня 2010 року до 30 червня 2013 року у сумі 6812,29 грн. (11436,76 грн. - 4624,47 грн.), яку і вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В задоволені вимог про стягнення суми індексу інфляції у розмірі 894,22 грн. та 3% річних у сумі 851,62 грн. слід відмовити, оскільки наданий суду розрахунок сум індексу інфляції та 3% річних не дає можливості суду здійснити розрахунок за період з 06 серпня 2010 року до 30 червня 2013 року, оскільки заборгованість за випискою з особового рахунку відповідача складає на серпень 2010 року 4624,47 грн. (а.с. ), а згідно даного розрахунку заборгованість на серпень 2010 року складає 4636,72 грн. (а.с. ), на яку й нараховувались позивачем суми індексу інфляції та трьох відсотків річних. Крім того, при первинному зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу позивач просив стягнути індекс інфляції у сумі 899,80 грн., 3% річних - 820,37 грн., що не відповідає вимогам позову. Згідно з ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Жданівкатепломережа» слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial