Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

10 жовтня 2018 року, позивач, [PERSON], звернулась до Кобеляцького районного суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO], оскільки він не виконує батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, тобто злісно ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, а тому позивач прохає суд, позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2018 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 листопада 2018 року відповідача, [PERSON] викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Текст оголошення опубліковано 09.11.2018 року Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідача, [PERSON] викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Текст оголошення опубліковано 07.12.2018 року. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі. Позов підтримала повністю. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, органу опіки та піклування Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак селищний голова подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без участі представника Білицької селищної ради. Проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації, Калакуцька Л. О., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу у її відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Батько дитини з 2014 року в родині не проживає, участі у вихованні дитини не бере. Спілкування його з дитиною відсутнє. Матеріальної допомоги не надає. Місце його перебування невідоме (а.с.12,13). [PERSON] з 02.02.2015 року оголошений в розшук. З 2017 року оголошений в міжнародний розшук (а.с.16). Під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] встановлено, що [PERSON] забезпечений задовільними умовами проживання. Має власну кімнату, багато іграшок. Відвідує дитячий садок (а.с.25). Орган опіки та піклування Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області 21.12.2018 року прийняв висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина, [PERSON], [INFO], оскільки батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Жодної участі в утриманні та вихованні сина не приймає. Не цікавиться життям своєї дитини, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина (а.с.10). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, якого останній раз бачив у 2014 році, а тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки наявними у справі доказами підтверджується факт ухилення відповідача від виховання та утримання свого сина, суд вважає за необхідне стягувати із [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини, [PERSON], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 10 жовтня 2018 року ( із дня подачі позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав, то дані витрати слід стягнути із відповідача. Крім цього, судом вирішено питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини, тому із нього на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved