Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила розірвати укладені між нею та відповідачем договори оренди земельної ділянки, зобовязати відповідача передати земельну ділянку та виплатити існуючу заборгованість з орендної плати за 2014 роки у сумі 7551,46 грн. а також суми недоплати за 2011-2013 роки, та за 2010 рік в сумі 1031,38 гривень. 02 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Розірвано договір оренди землі від 04 травня 2007 року, укладений між [PERSON] та СТОВ «Петрівське», що зареєстрований у ХРФ ЦДЗК 18 січня 2008 року; розірвано договір оренди землі від 04 травня 2007 року, укладений між [PERSON] та СТОВ «Петрівське», що зареєстрований у ХРФ ЦДЗК 18 січня 2008 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське» на користь [PERSON] 7545 гривень 46 копійок заборгованість по виплаті орендної плати за 2014 рік по двох договорах оренди із СТОВ «Петрівське» від 04 травня 2007 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське» на користь [PERSON] 121 гривень 80 копійок судових витрат, в іншій частині вимог відмовлено. Судом з власної ініціативи ухвалено вирішити питання про винесення додаткового рішення в частині вимог [PERSON] про стягнення заборгованості за 2011-2013 роки по договорах оренди. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення за відсутності представника СТОВ «Петрівське». Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного. Ухвалюючи рішення 02 вересня 2015 року суд виходив з того, що 04 травня 2007 року позивач [PERSON] з одного боку як орендодавець та відповідач [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівське», в особі директора [PERSON], з другого як орендар уклали договір оренди землі (Надалі Договір 1). 04 травня 2007 року [PERSON] з одного боку як орендодавець та відповідач [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівське», в особі директора [PERSON], з другого як орендар уклали договір оренди землі (Надалі Договір 2). 10 січня 2012 року у віці 94 років померла [PERSON], про що Одноробівська сільська рада Золочівського району Харківської області в той же день у книзі реєстрації смертей зробила відповідний актовий запис №01 та видала відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №341163. Згідно відмітки на державному акті про право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON], що засвідчував її право на земельну ділянку площею 4,9394 га у межах згідно з планом на території Золочівської селищної ради Харківської області, вказану ділянку за заповітом успадкувала [PERSON]. Відповідно до п.9 обох спірних Договорів сторони домовилися про можливість внесення орендної плати не лише у грошовій формі, а й у натуральній формі за цінами не вище державних закупівельних цін. Згідно довідки Золочівської районної державної адміністрації Управління агропромислового розвитку від 29 грудня 2014 року №497 надало інформацію про середні ціни на вироблену продукцію по сільськогосподарським підприємствам Золочівського району згідно статистичних даних за формою №50-сг(річна) «Вартість виробничої продукції сільськогосподарського господарства з економічних показників роботи сільськогосподарських підприємств Золочівського району». Так, зокрема, вартість тонни сільськогосподарської продукції: у 2010 році кукурудзи становила 1072 гривні, пшениці - 1027 гривень, у 2011 році: кукурудзи- 807 гривень, пшениці- 933 гривні, у 2012 році: кукурудзи - 1200 гривень, пшениці - 1200 гривень, у 2013 році: кукурудзи - 1200 гривень, пшениці - 1004 гривень, ячменю - 1440 гривень. За інформацією СТОВ «Петрівське», що підтверджена відомостями про виплату грошових коштів та накладними на видачу сільськогосподарської продукції, орендодавець [PERSON] від орендаря СТОВ «Петрівське» в якості орендної плати отримала у березні 2011 року 696,76 гривень, 25 серпня 2011 року пшеницю на суму 825 гривень, 20 грудня 2011 року кукурудзу на суму 1162,50 гривень, 17 грудня 2012 року кукурудзу на суму 2205,90 гривень, 12 грудня 2012 року пшениці на суму 1000 гривень, 17 грудня 2012 року кукурудзи на суму 2205,90 гривень, 12 грудня 2012 року пшениці на суму 1000 гривень, 20 грудня 2013 року пшениці та ячменю на суму 1800 гривень, 25 грудня 2013 року кукурудзи на суму 4613,50 гривень (а.с.43-54). Відповідачем надано копії наказів по підприємству СТОВ «Петрівське» про встановлення цін на натуральну продукцію. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон), Земельним кодексом України (надалі Кодекс), Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 № 92/2002 (надалі Указ), Податкового кодексу України. При розгляді справи суд також керувався висновком Верховного суду України, викладеного у рішенні від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12, судом прийнято до уваги п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 21 Закону надано поняття орендної плати, так орендною платою за землю - е платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Стаття 24 Закону перелічує права та обов'язки орендодавця. Зокрема, орендодавець має право, серед іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Положеннями ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Стаття 96 Земельного кодексу України перелічує обов'язки землекористувачів. Так, серед іншого, землекористувачі зобов'язані: в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Частиною 1 Указу визначається пріоритетним завдання пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. За таких обставин судом встановлено, що позивачем надано довідку Золочівської районної державної адміністрації Управління агропромислового розвитку від 29 грудня 2014 року №497, якою закріплені державні закупівельні ціни по Золочівському району Харківської області з 2011 по 2013 роки включно. Водночас відповідачем надано відомості про виплату орендної плати у натуральній формі, що відображено у накладних на видачу сільськогосподарської продукції, наказах по підприємству про встановлення цін на натуральну продукцію. Аналізуючи вказані накладні та накази на предмет відповідності державним закупівельним цінам по Золочівському району Харківської області з 2011 по 2013 роки включно, суд визнає доводи позивача про завищеність цін відповідачем обґрунтованими та погоджується з приведеним позивачем розрахунком, встановивши, що недоплата по першому паю за 2011-2013 роки становить 2582,17 грн, по другому паю - 2135, 00 грн. Відтак, в ході розгляду справи встановлено наявність заборгованості у відповідача орендної плати за 2011-2013 роки по першому паю за 2011-2013 роки, що становить 2582,17 грн, по другому паю - 2135, 00 грн, однак вимоги позивача про стягнення вказаних сум суд судом не вирішені. Тобто одні з вимог лишилися нерозглянутими, що має бути усунуто додатковим рішенням. Вирішуючи питання про стягнення сум недоплати, суд виходить з того, що відповідно до умов Договорів та положень ст. 93, 96 ЗК України, 21,24 Закону, загальних вимог до зобовязання відповідно до положень ст. 526 ЦК України відповідач мав розрахуватися із позивачем по виплаті орендної плати у повному обсязі за 2011-2013 роки, проте через відпущення сількогосподарської продукції по завищених цінах допустив наявність заборгованості. Суд доходить висновку про наявність порушень прав позивача на отримання орендної плати у повному обсязі, визнає обраний їм спосіб захисту по стягненню заборгованості адекватним допущеному порушенню та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Outcome: approved