Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] подала до суду заяву для розгляду в порядку окремого провадження, вказавши в ній, що вона є власником земельної ділянки площею 1,9016 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS]. На даний час [PERSON] виявила, що у правовстановлюючому документі - державному акті на право власності на земельну ділянку її прізвище помилкового записано як «[PERSON]», тоді як за паспортом громадянина України її прізвище «[PERSON]». Заявник прохає встановити факт належності правовстановлюючого документа, оскільки в інший спосіб такий факт не може бути встановлений. Цей факт має для заявника юридичне значення у зв'язку із необхідністю здійснення права користування земельною ділянкою. Заявник [PERSON] письмово повідомила судові про те, що вона підтримує доводи поданої заяви, прохає її задовольнити на підставі наявних у справі доказів (а.с.11). Реєстраційна служба Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області та Управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області, як заінтересовані особи, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, представники заінтересованих осіб у судове засідання не з'явилися, заперечень проти заяви [PERSON] не пред'явили. Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до вимог частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявник [PERSON] народилася [INFO] року в [ADDRESS], а 07 листопада 1987 року вийшла заміж за [PERSON] (а.с.4-5). 22 березня 2001 року на ім'я [PERSON] Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] (а.с.4). [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 1,9016 га, що розташована в [ADDRESS], має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 22 серпня 2005 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010527100032 (а.с.6). На даний час [PERSON] виявила, що у правовстановлюючому документі - державному акті на право власності на земельну ділянку її прізвище помилкового записано як «[PERSON]», тоді як за паспортом громадянина України її прізвище «[PERSON]» (а.с.4,6). Дана обставина перешкоджає заявникові у здійсненні права користування земельною ділянкою. Суд, встановлюючи факт належності правовстановлюючого документа [PERSON], бере до уваги сукупність даних щодо вказаної особи, а також про обставини набуття права власності на земельну ділянку, які містяться у наданих до справи документах. Досліджені у справі обставини дають підстави стверджувати, що написання прізвища [PERSON] у державному акті на право власності на земельну ділянку є відмінним від написання прізвища в паспорті громадянина України на ім'я заявника через допущену помилку. З цих підстав суд вважає встановленим факт належності вказаного правовстановлюючого документа заявникові [PERSON]. Крім того, заінтересовані особи у справі не заперечували проти встановлення факту належності заявникові правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника [PERSON] юридичне значення, який не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового. Суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved