Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

10.07.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою суду від 13.07.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний термін на усунення виявлених недоліків. 07.08.2020 року до суду надійшла виправлена редакція позовної заяви [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання вчинити дії, у якій позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] та зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 5184165). Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті матері позивачка у визначений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак виявилось, що спірна квартира не увійшла до спадкової маси через відсутність реєстрації права власності, у зв`язку із чим нотаріус не змогла видати позивачу свідоцтво про право на спадщину. 04.08.2006 року [PERSON] подарувала квартиру своїй онучці та доньці позивачки - [PERSON] . Однак рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2011 року вказаний договір дарування був визнаний недійсним. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2012 року був визнаний недійсним договір іпотеки укладений між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», предметом якого була спірна квартира. Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року було відновлено право власності [PERSON] на вказану квартиру. Таким чином, квартира повернулась у власність спадкодавця, однак через її похилий вік та слабке здоров`я вона не встигла провести державну реєстрацію права власності. Крім того, у реєстрі заборон залишився відповідний запис про наявність обтяження - заборони на нерухоме майно. За для врегулювання питань спадщини позивачка оформила на свою доньку [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність. З метою скасування запису про обтяження [PERSON] зверталась із письмовою заявою до державного реєстратора, однак згідно листа від 25.05.2020 року у скасуванні обтяження було відмовлено. Зі змісту вказаного листа підстави відмови не зрозумілі, однак таке рішення є незаконним, оскільки іпотека, яка була підставою обтяження, скасована судом та відповідна інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ще 18.04.2018 року. На теперішній час виникла ситуація, коли позивачка прийняла спадщину, але не може отримати у власність належне спадкодавцю майно, через не оформлення його належним чином та відсутність реєстрації в державному реєстрі прав на майно, а також через не внесення змін до реєстру заборон і обтяжень. Позивачка є єдиним живим спадкоємцем першої черги майна померлої [PERSON] і за наведених обставин єдиним способом визнання її права і отримання можливості оформити право на спадщину являється звернення до суду. Ухвалою суду від 26.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , АТ КБ «Приватбанк», ПН КМНО Марченко М.Ф., а також витребувано у приватного нотаріуса Матвієнко Л.В. копію спадкової справи №30/2013 після смерті [INFO] [PERSON] 29.09.2020 року до суду надійшов відзив відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог заявлених до Департаменту та в цій частині просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 25.05.2020 року [PERSON] звернулась із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , однак згідно вимог закону заявниці слід було звернутись із заявою про скасування арешту нерухомого майна. Позивач не оскаржував відповідного рішення державного реєстратора. Крім того, представник відповідача зазначає, що суд не може підміняти державний орган, приймати рішення замість нього, давати вказівки, які свідчать про вирішення питання, які належать до компетенції державного реєстратора, оскільки такі дії виходять за межі повноважень суду. Суд не наділений повноваженими щодо зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що всі подані документи належним чином оформлені, а всі етапи їх перевірки завершені. У разі задоволення позову позивач має право звернутись до Департаменту із заявою, рішенням суду та відповідними документами для розгляду питання про державну реєстрацію прав, адже реєстрації підлягають тільки заявлені права. 16.10.2020 року до суду надійшов відзив відповідача Київської міської ради на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач зважаючи на докази в матеріалах справи, просить прийняти рішення про визнання за позивачем права власності на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом згідно норм чинного законодавства. Відповідач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . До складу спадкового майна після її смерті входить квартира [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів справи, позивач належить до першої черги спадкоємців за законом, при цьому в матеріалах справи міститься довідка приватного нотаріуса Матвієнко Л.В. про те, що до складу спадкоємців, які подали заяву про прийняття спадщини входить [PERSON] . Ухвалою суду від 05.01.2021 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що позивачка є єдиними спадкоємцем майна померлої [PERSON] . За своє життя померла відчужила спірну квартиру за договором дарування, однак рішеннями судів цей договір дарування був визваний недійсним, скасовано державну реєстрацію права власності, поновлено [PERSON] у праві власності на квартиру, а також визнано недійсним договір іпотеки укладений між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, однак позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права на спадкове майно, оскільки померла не зареєструвала своє право власності на квартиру та наявна заборона відчуження за договором іпотеки, який визнаний судом недійсним. Позивач двічі зверталась до Департаменту із заявами про зняття відповідної заборони, однак двічі їй було відмолено. У зв`язку із наведеним вирішення питань про оформлення права власності та зняття відповідної заборони без рішення суду є неможливим і для повного захисту прав позивача Департамент слід зобов`язати зняти заборону. Представник відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в частині зобов`язання Департаменту вчинити дії та у цій частині просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що саме сторона позивача допустила у свої заявах до Департаменту помилку, тому у проведенні відповідних дій було відмовлено. У разі якби позивач повторно звернувся до Департаменту та надала всі необхідні документи, жодних проблем в проведенні реєстрації не було б. Представник зазначає, що суд не має право указувати Департаменту як діяти, а позивач має подати заяву про зняття заборони, натомість позивач вирішив, що простіше подати до суду. За таких умов представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог спрямованих до Департаменту, ураховуючи, що Департамент у цій ситуації має дискреційні повноваження. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, у відзиві відповідача на позовну заяву наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява третьої особи про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову третя особа не заперечує. Треті особи АТ КБ «Приватбанк» та ПН КМНО Марченко М.Ф. в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Третя особа ПН Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Матвієнко Л.В. в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2011 року (справа №2-3743/11) визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 04.08.2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2012 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2012 року, визнано недійсним договір іпотеки укладений 21.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» (справа №2604/5480/2012). Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року у справі №2-3743/2011р. відновлено право власності [PERSON] на [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно наявної в матеріалах справи копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 21.06.2013 року звернулась [PERSON] , як донька померлої. Будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Наявність родинних відносин між позивачкою та померлої [PERSON] , як між донькою та матір`ю підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 08.10.2013 року зі змісту яких вбачається, що позивачка змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу, а в подальшому вказаний шлюб було розірвано та позивач змінила прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] » у зв`язку з наступною реєстрацією шлюбу. Зі змісту наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] від 02.07.2020 року, вбачається, що відомості стосовно вказаної квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні, при цьому у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься заборона на вказане нерухоме майно із зазначенням власника - [PERSON] . Таким чином убачається, що після прийняття рішення суду щодо визнання недійсним договору дарування квартири та поновлення [PERSON] у її праві власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] не здійснила відповідної державної реєстрації свого права власності на квартиру. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1258, 1261 ЦК України). Згідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В межах розгляду справи судом встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги майна померлої [PERSON] , як її рідна донька. Після смерті своєї матері позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і в подальшому своєї заяви не відкликала. Померла [PERSON] за життя заповіту не складала і будь-яка особа, окрім позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталась. Убачається, що [PERSON] після визнання недійсним договору дарування стосовно квартири [ADDRESS] та поновлення їй права власності на зазначену квартиру за рішенням суду, не здійснила державної реєстрації свого права власності на квартиру у встановленому законом порядку і в подальшому померла. Указане свідчить про те, що позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом стосовно належною спадкодавцю квартири [ADDRESS] , тому спадкові права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Стосовно вимог позивача про зобов`язання Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 5184165), суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 18.04.2018 року, у розділі «Інформація про іпотеку» містяться дані про те, що 22.06.2007 року було зареєстровано договір іпотеки №1922 від 21.06.2007 року (іпотекодавець - [PERSON] , іпотекодержатель - ЗАТ КБ «ПриватБанк»). 29.03.2018 року зареєстроване припинення іпотеки на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2012 року у справі 2604/5480/2012, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.08.2012 року у справі 22-ц/2690/10848/2012 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2012 року у справі 6-38088св12 (об`єкт нерухомого майна - [ADDRESS] ). Поряд із цим, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - [ADDRESS] від 02.07.2020 року, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Реєстру прав власності на нерухоме майно та з Державного реєстру Іпотек відсутні. Натомість у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про заборону на нерухоме майно №5184165. Відповідну заборону зареєстровано 21.06.2007 року на підставі договору іпотеки №1922 від 21.06.2007 року, об`єкт обтяження - [ADDRESS] , власник - [PERSON] . За змістом рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №51390657 від 28.02.2020 року державний реєстратор розглянувши заяву [PERSON] , що діє на підставі довіреності, про реєстрацію прав та їх обтяжень, установив наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно стосовно спірної квартири, де власником являється інша фізична особа і у зв`язку з наведеним відмовив у державній реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] . За змістом рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №52364293 від 25.05.2020 року державний реєстратор розглянувши заяву [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації обтяження (заборона на нерухоме майно - [ADDRESS] ) встановив, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Заявником подано заяву щодо припинення арешту нерухомого майна, при цьому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2012 року визнано недійсним договір іпотеки від 21.06.2007 року. Державний реєстратор зазначив, що заявнику слід подати заяву щодо скасування арешту нерухомого майна. Вказані рішення позивачем не оскаржувались, при цьому ним обрано способом захисту своїх прав зобов`язання Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 5184165). Вбачається, що у такому випадку вимоги позивача до вказаного відповідача шляхом зобов`язання останнього вчинити дії є безпідставними і в даному випадку суд погоджується з відповідачем, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії. Натомість суд вважає, що з урахуванням положень ст.ст. 2, 5, ЦПК України та ст. 16 ЦК України суд в межах заявленої відповідної позовної вимоги може застосувати спосіб захисту шляхом виключення із неї вчинення відповідних дій саме шляхом зобов`язання відповідача, за для досягнення мети ефективного способу захисту прав позивача та дійсного вирішення виниклого спору. У зв`язку із чим суд уважає за необхідне зазначити в резолютивній частині рішення про часткове задоволення позовних вимог, адже цим рішенням суд відмовляє у позовних вимогах до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). За змістом ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстави для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі, зокрема, визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Убачається, що суд прийнявши рішення про визнання недійсним договору іпотеки від 21.06.2007 року одночасно не зазначив про припинення обтяження у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що у свою чергу призвело до залишення відповідного обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. При цьому, даним рішенням суд визнає за позивачем право власності на об`єкт нерухомості в порядку спадкування, однак наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно у відповідності до положень ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» призведе до неможливості здійснення реєстрації права власності. З урахуванням викладеного та з огляду на приписи ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 17 Закону України «Про іпотеку» суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача заборону на нерухоме майно слід припинити за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial