Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

11 грудня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі з 14.12.2013 року. [INFO] року в них народився син - [PERSON], який знаходиться на її вихованні, так як в травні 2017 року вони з відповідачем припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають. Вказуючи на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків з утримання дитини і не дбає про її належний рівень життя та розвитку, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття та, крім того, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його доходу до досягнення дитиною трирічного віку, так як вона, здійснюючи догляд за дитиною, позбавлена можливості утримувати себе самостійно. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, судовий виклик якого здійснювався шляхом розміщення виклику на веб-сайті судової влади, до судового засідання також не прибув, відзиву на позов не надав, клопотань з приводу розгляду справи суду не надіслав, що надає суду підстави зі згоди позивача здійснити судовий розгляд справи у заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 грудня 2013 року. Їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №895 (а.с.11). [INFO] року у них народилася син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.12). Згідно довідки управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради і позивачка, і її дитина є внутрішньо переміщеними особами, які взяті на облік за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,6). Місцем їх постійного проживання є [ADDRESS] (а.с.3,14). Згідно довідки ВВРТГ, дитина мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], на диспансерному обліку не перебуває (а.с.14,18). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, позивач [PERSON] є отримувачем соціальних виплат, інших видів доходу не має (а.с.18) Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обов'язку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу, якими є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України №2037-У111 від 17.05.2017року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набрав чинності 08.07.2017року, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною п'ятою ст. 183 СК України встановлені розміри аліментів на утримання дітей, згідно якої на одну дитину може бути стягнуто ј частину заробітку (доходу) платника аліментів, на двох дітей - одну третину, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд з врахуванням встановлених обставин та відсутності у відповідача будь-яких інших утриманців, вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], 1/4 частину його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повнолітнього віку. Вирішуючи питання стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, зайнятої доглядом за дитиною, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст.75 Сімейного Кодексу дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною другою ст.84 Сімейного Кодексу визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, виникнення такого права за законом пов'язується лише з однією умовою - матеріальним становищем чоловіка, яким визначається можливість надання ним матері дитини матеріальної допомоги до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст.79 Сімейного Кодексу аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини та відсутність будь-яких доказів про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги дружині, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, що відповідатиме принципам виваженості та справедливості. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., так як позивачка звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved