Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

11 вересня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 64125 грн 61 коп на придбання транспортного засобу. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором [PERSON] надав в заставу банку автомобіль ВАЗ-217130-135-01, д/н [NUMBER]. Позивач, посилаючись на те, що в ході здійснення Смілянським МВ ДВС виконавчого провадження про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] накладено арешт на заставлений автомобіль, у зв'язку з чим він позбавлений права на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, звернувся до суду і просить звільнити його з-під арешту. Сторони та адвокат третьої особи в судове засідання не з'явилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, адвокат третьої особи проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 вересня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 64125 грн 61 коп на придбання транспортного засобу та договір застави, предметом якого є автомобіль ВАЗ-217130-135-01, д/н [NUMBER], вартістю 86280 грн. 5 травня 2014 року у відповідності до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомив заставодержателя про наявність виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 90879 грн боргу та накладення 10 квітня 2014 року арешту на заставлений автомобіль. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. На підтвердження розміру заборгованості по кредитному договору, банком було надано розрахунок, відповідно до якого вона складає 46292 грн 32 коп. Позивач довів, що на даний час, накладений відповідачем арешт, може вплинути на його права як заставоутримувача і державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем, оскільки вартість застави не перевищує розмір заборгованості заставодержателя. З огляду на це, заставлений транспортний засіб підлягає звільненню з-під арешту. Вимоги про стягнення судових витрат сторонами не заявлялись. На підставі наведеного, ст.ст. 1, 19 ЗУ «Про заставу», ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved