Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

11 березня 2016року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті в певний час фізичної особи [PERSON], в якій заявник зазначив, що 30 листопада 2015 року [PERSON], [INFO], померла у м. Макіївка Донецької області та була похована у вказаному населеному пункті, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть закладом охорони здоров*я на тимчасово окупованій території, у зв*язку з чим воно є недійсним та не створює юридичних наслідків, у проведенні державної реєстрації факту смерті на підставі такого свідоцтва відмовлено. Тому, заявник, який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], позбавлений можливості підтвердити смерть спадкодавця у встановленому законом порядку та не може вступити у права наслідування. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівська Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. З*ясувавши позицію представника заявника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 9-10). Згідно копії заповіту від 04 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1230 (а.с. 7-8), [PERSON] є спадкоємцем майна, належного [PERSON], [INFO]. 30 листопада 2015 року [PERSON] померла у м. Макіївка Донецької області, тобто, на тимчасово неконтрольованій території України, що вбачається з тверджень [PERSON] в судовому засіданні. Медичний документ про смерть [PERSON] (а.с. 4), виданий закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійсним та не створює юридичних наслідків, про заявниці надано розяснення відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області. 03 березня 2016 року за вих. № 451/03.2-38 (а.с. 11) заявнику [PERSON] відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті [PERSON], оскільки пред*явлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідено до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON], 30 листопада 2015 року, що мало місце у м. Макіївка Донецької області, Україна. Встановлення даного факту необхідно заявнику [PERSON] для можливості оформлення за заповітом права на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Іншим шляхом встановити цей факт неможливо, у проведенні державної реєстрації факту смерті за наявними у заявника документами відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області відмовлено (а.с. 11). Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON], [INFO] в м. Донецьк, яка була на час смерті зареєстрована за адресою: [INFO], - у м. Макіївка Донецької області 30 листопада 2015 року.

Outcome: approved