Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом про відшкодування витрат на створення системи водопостачання до [PERSON]. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовував тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду від 09 березня 2011 року було проведено реальний розподіл житлового будинку № 43 по вул. Шмідта в м. Очакові Миколаївської області та визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій він розташований, між співвласниками цього домоволодіння [PERSON] та [PERSON]. Система водопостачання не була предметом вказаного вище розподілу. В 2015 році відповідачем було перекрито кран в колодязі подачі води до позивачки, після чого остання за власний рахунок створила окрему систему водопостачання до свого будинку, при цьому нею було витрачено 8 726 грн 28 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на користь позивачки вказану суму в рахунок компенсації витрат останньої на створення системи водопостачання до будинку № 43/1 по вул. Шмідта в м. Очакові Миколаївської області. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково, вважали надані позивачкою докази стосовно обсягів та вартості робіт сумнівними та надто завищеними. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши спеціаліста, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 березня 2011 року (а. с. 7-10), [PERSON] та [PERSON] було виділено у власність по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Шмідта, 43, та виділено у користування частини земельної ділянки, на якій він розташований площею 367 кв.м кожному із співвласників. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 червня 2011 року (а. с. 19), позивачка зареєструвала за собою право власності на ? частини зазначеного домоволодіння. При цьому на підставі рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради № 97 від 26 квітня 2011 року (а. с. 14) частині будинку позивачки [PERSON] присвоєно поштову адресу: вул. Шмідта, 43/1. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначеним вище судовим рішенням, що набрало законної сили, не здійснено розподіл технічної мережі автономного водопостачання, а тому встановити реальні частки вказаної технічної мережі співвласників будинку не представляється можливим, а отже вказана мережа перебувають у спільній сумісній власності сторін. На час розгляду справи в суді позивачкою встановлено окрему систему водопостачання до своєї частини будинку. Згідно з наданим позивачкою зведеним кошторисним розрахунком на улаштування водопроводу (а. с. 36-39), вартість забезпечення водопостачання до будинку № 43/1 по вул. Шмідта в м. Очакові становить 8 726 грн 28 коп.. В свою чергу, представником відповідачки надано суду свій розрахунок вартості створення системи водопостачання (з урахуванням відстані 35 м), згідно з яким витрати на облаштування цієї системи становлять 5\~238 грн 26 коп. (а. с. 68-73). В судовому засідання шляхом взаємних поступок сторони дійшли згоди щодо вартості витрат позивачки на створення системи водопостачання, а саме 6\~280 грн. Разом із тим, розглядаючи вимогу [PERSON] щодо стягнення з відповідача всієї суми витрат, суд вважає її недостатньо обґрунтованою і при цьому виходить з такого. У відповідності до ч. 1 ст. 401 ЦК України для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом ніж користуванням чужим майном, встановлюється сервітут, тобто право користування цих осіб чужим майном. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року (а. с. 30-33), [PERSON] було відмовлено у встановленні безстрокового сервітуту, за умовами якого позивачка мала би право користуватися водопровідною трубою та водопровідним колодязем, що знаходяться на земельній ділянці, яка перебуває у власності відповідача. Оскільки вказане рішення суду позивачкою в апеляційному порядку не оскаржувалося, відсутні підстави вважати, що [PERSON] позбулася права користування системою водопостачання саме з вини відповідача. Проаналізувавши викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON], а саме стягнення з відповідача на її користь половини витрат на створення системи водопостачання. Також, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сума судового збору в розмірі 551 грн 20 коп., сплата яких останньою підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: partial