Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

11 квітня 2014 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 19223 грн. 99 коп., в тому числі суму боргу за договором позики в розмірі 10899,77 грн., плату за користування позикою в розмірі 8324,22 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 18 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти у сумі 11600 грн. з умовою їх повернення до 18 липня 2014 року згідно графіка повернення позики частками. Однак на день подання позову [PERSON] сплатив лише один платіж 18.09.2013 року - 1000 гривень, чим порушив взяті на себе зобов'язання. У судове засідання позивач не з'явився, проте від представника позивача надійшла письмова заява, в якій представник позивача підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, просив постановити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного. 18 липня 2013 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 11600 грн. з умовою їх повернення до 18 липня 2014 року (а.с.5). Пунктом 4.2 договору був затверджений графік повернення позики, проте [PERSON] сплатив лише один платіж 18.09.2013 року - 1000 гривень (а.с.3) Згідно пункту 4.4 укладеного договору, передбачено, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує плату за користування грошима, яка складає 1% в день від суми заборгованості (кожного нездійсненого по договору платежу) починаючи з дня, коли повинен був здійснений цей платіж згідно графіка п.4.2 і нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до п.6.3 вищевказаного договору у разі несплати позичальником двох платежів згідно п.4.2 по першій вимозі позикодавця позичальник зобов'язується достроково повернути позику повністю та плату за користування позикою згідно п.4.4. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 11600 грн. згідно розписки від 18 липня 2013 року (а.с.6). З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 19223 грн. 99 коп., яка складається з суми боргу в розмірі 10899 грн. 77 коп., плати за користування позикою в розмірі 8324 грн. 22 коп. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved