Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

11 березня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 18 362 грн. 46 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 січня 2008 року між банківською установою та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка належним чином зобов»язань за кредитним договором не виконувала , внаслідок чого станом на 20 лютого 2014 року виникла заборгованість в сумі 18 362.46 грн., в тому числі : тіло кредиту - 2325.57 грн., заборгованість по процентам - 9316.3 грн., заборгованість по комісії - 5370 грн., штраф 500 грн. ( фіксована сума) та 850.59 грн. ( процентна складова). Рішенням Семенівського районного суду від 08 вітня 2014 року позовні вимоги задоволені. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про часткове задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що вона сплачувала щомісячні платежі в лютому, березні і квітні 2008 року, а в подальшому проводила оплату кредитної заборгованості не щомісяця та не в повному розмірі, а тому строк позовної давності для стягнення процентів та комісії має обчислюватися з травня 2008 року, тобто позовні вимоги про стягнення процентів та комісії, з урахуванням наслідків спливу строку позовної давності, слід задовольнити за період з березня 2011 року. Апелянт вказує на те, що строк платежів було порушено з травня 2008 року , а тому фіксовану суму штрафу в розмірі 500 грн. мали нарахувати в серпні 2008 року і до цих позовних вимог слід застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що [PERSON] належним чином зобов»язань за кредитним договором не виконувала, а тому суму заборгованості слід стягнути в примусовому порядку. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2008 року між банківською установою та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 3 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою щомісячної комісії у розмірі 3.5% від суми кредиту. [PERSON] підписала заяву, в якій зазначила, що ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення у письмовій формі; згодна, що ця заява, пам»ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи становлять між нею та банківською установою договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов укладеного договору розмір обов»язкового щомісячного платежу становить 389 грн. 16 коп.; погашення заборгованості під час внесення коштів на картрахунок здійснюється в такому порядку : прострочені комісії, прострочені проценти, прострочений кредит, нараховані комісії ( пам»ятка клієнта, п. 5.6.1 Умов та правил надання банківських послуг). Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно з п. 9. 12. Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» договір діє протягом 12 місяців з часу його підписання . Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору , він автоматично пролонгується на той же строк. З заявою про закриття карткового рахунку [PERSON] до банківської установи не зверталась, що не оспорювалось в ході розгляду справи. Згідно з розрахунком ПАТ «Акцент-Банк» [PERSON] належним чином зобов»язань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 18 362 грн. 46 коп. , в тому числі : тіло кредиту - 2325.57 грн., проценти - 9316.3 грн., комісія - 5370 грн, штраф ( фіксована сума) 500 грн. та штраф ( процентна складова) - 850.59 грн. В ході розгляду справи судом першої інстанції представник [PERSON] заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності по вимогам про стягнення комісії, процентів та штрафу в сумі 500 грн.( фіксована сума). Як вбачається з розрахунку заборгованості , доданого до позовної заяви, станом на 11 березня 2011 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила по тілу кредиту 2325.57 грн. , по процентам 5095.84 грн. ( 9316.3 грн. - 4220.46 грн. ), по комісії 3005 грн. ( 5370 грн. -2365 грн.), а всього 10 426.41 грн. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що до вимог ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості по процентам та комісії слід застосувати наслідки спливу строку позовної давності, стягнувши на користь банківської установи з відповідачки заборгованість по процентам та комісії в межах трирічного строку. Посилання представника позивача на те, що останнє погашення заборгованості за кредитом було проведене відповідачкою в травні 2012 року , а тому строк позовної давності спливає 17 травня 2015 року, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки кредитним договором передбачена сплата щомісячних платежів, а тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. ( Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13) Як вбачається з виписки по картковому рахунку, [PERSON] в період з 14 березня 2011 року по 17 травня 2012 року 13 разів здійснювала погашення кредиту на загальну суму 670 грн. З урахуванням умов укладеного кредитного договору ці грошові кошти спрямовувалися на погашення простроченої заборгованості ( пам»ятка клієнта, п. 5.6.1 Умов та правил надання банківських послуг). Станом на 11 березня 2011 року, згідно з розрахунком, наданим позивачем, [PERSON] мала заборгованість по процентам в сумі 4220.46 грн. та по комісії в сумі 2365 грн. і на час звернення до суду з позовом строк позовної давності по цим вимогам минув. Доводи апелянта про те, що строк платежів було порушено з травня 2008 року , а тому фіксовану суму штрафу в розмірі 500 грн. мали нарахувати в серпні 2008 року і до цих позовних вимог слід застосувати наслідки спливу строку позовної давності, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки строк дії кредитного договору не припинений, відповідачка і на час подання позову до суду мала заборгованість по кредитному договору, тобто має місце порушення позичальником грошового зобов»язання, що, з урахуванням положень п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», є підставою для нарахування штрафу в сумі 500 грн. ( фіксована складова) + штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості ( процентна складова). За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь банківської установи слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 11 447 грн. 73 коп. ( тіло кредиту 2325.57 грн., заборгованість по процентам 5095.84 грн., заборгованість по комісії 3005 грн., штраф 500 грн., штраф 521.32 грн.).

Outcome: partial