Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 лютого 2015 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку ст.109 СК України. Посилаються на те, що 23 травня 2013 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON] [INFO]. Між тим, спільне життя не склалося, заявники припинили шлюбні відносини. В зв'язку з цим просять шлюб між ними розірвати. При цьому заявники зазначили, що між ними укладено нотаріально посвідчений письмовий договір про місце проживання, утримання та виховання спільної дитини. Вказаним договором передбачено з ким буде проживати дитина після розірвання шлюбу, яку участь у забезпеченні умов дитини буде брати її мати [PERSON] та вказано умови здійснення нею права на особисте виховання дитини, умови виплати аліментів на дитину. В судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, однак, звернулися до суду із заявою в якій підтримали заяву про розірвання шлюбу між сторонами та просили її задовольнити, а справу розглянути в їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно частин 2 та 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 610 (а.с.9). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] [INFO] (а.с.10. Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. При цьому, подружжям [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про утримання та виховання дитини, який був нотаріально посвідчений 05.02.2015 року, та встановлював з ким із подружжя буде проживати дитина після розірвання шлюбу, участь батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею та розмір аліментів, які мати після розірвання шлюбу буде сплачувати на дитину (а.с.11). При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Суд встановив, що сім'я розпалась через непорозуміння, бажання сторін розірвати шлюб відповідають їх волі, а також враховуючи те, що подружжя уклало нотаріально посвідчений договір про утримання та виховання дитини, приходить до висновку, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірваний.

Outcome: approved