Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

12.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свій позов тим, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі до 15.09.2009 року, від якого у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття сина. Проте, відповідач невчасно та не у повному розмірі сплачує аліменти, в результаті чого, утворилася заборгованість по аліментах у сумі 4320,21 грн., а станом на день ухвалення рішення судом - 2838,96 грн. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.07.2010 року по 01.07.2014 року у сумі, - 19439,75 грн. В судовому засіданні позивачка повністю підтримали заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Так, відповідач послався на свою необізнаність в тому, що є заборгованість, оскільки не працює і сплачував аліменти виключно в тій сумі, що вказував державний виконавець. Розуміє, що може десь у чомусь не правий, просив суд врахувати факт добровільності сплати аліментів, хоч і не у повному обсязі, проте, на даний час він матеріально підтримує сина. Крім того, зараз він не має постійного місця роботи, перебуває на обліку і центрі зайнятості як безробітній, має нерегулярний, мінливий дохід, має захворювання на туберкульоз. Просив суд врахувати, що на час розгляду справи заборгованість по аліментах зменшилася і. є значно меншою, ніж сума пені, яку просить стягнути позивачка. У зв'язку із чим, просить зменшити суму нарахованої до стягнення пені. Представник ВДВС Первомайського МРУЮ у судовому засіданні просив визначитися щодо позовних вимог на свій розсуд. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, з викладеного сторонами у засіданні і у позовній заяві вбачається, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 15.09.2009 року (а.с.3), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачкою. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття сина. Відповідач належним чином не виконував вказаний обов'язок по утриманню сина, в результаті чого станом на 01.07.2014 року утворилася заборгованість по аліментах у сумі 4320,21 грн. (а.с.8), а станом на день ухвалення рішення судом - 2838,96 грн. відповідно до розрахунку ВДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Перевіряючи наданий позивачем розрахунок пені (а.с.9-10), суд дійшов висновку про його часткову неправильність. Зокрема, суд встановив, що формула, за якою вирахувана пеня не правильна, а періоди її нарахування та суми заборгованості по аліментах - вірні. Так, позивачкою вирахувана пеня, яка нарахована на суму заборгованості, що виникла з липня 2011 року: за 2011 рік в сумі 3951,81 грн.; за 2012 рік - 2616,32 грн.; за 2013 рік 7070,09 грн.; та станом на 01.07.2014 року - 5801,53 грн., а всього - 19439,75 грн. Постановою Верховного суду України від 11 вересня 2013 року, прийнятою в порядку ст. 355 ЦПК України визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом же визначена сума пені чітко відповідно до вказаної постанови та положень СК України. Так, береться сума нарахованих аліментів за відповідний місяць і помножується на один процент від цієї суми, а потім помножується на кількість днів такого прострочення, тобто до повного погашення вказаної суми і так за кожен місяць з сумарним наростанням. Виходячи з цього судом вирахувана сума пені у розмірі 26862,46 коп. Проте, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, а також те, що суд при розгляді справи не може виходити за межі позовних вимог, він розглядає саме заявлену позивачем суму пені. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач працездатний і не має жодної поважної причини невчасної сплати аліментів. Аліменти це зобов'язання, а зобов'язання мають бути виконані належним чином, у повному обсязі та вчасно. Вирішуючи питання щодо стягнення пені, суд може відповідно до ч.2 ст.196 СК України зменшити її розмір з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи, що відповідач на даний час не має постійної роботи, матеріально підтримує сина, хоча і не у повному обсязі від визначеної Законом та судом суми, має захворювання на туберкульоз, а сума, вирахованої позивачкою пені (19439 грн. 75 коп.) більше ніж у 6 разів перевищує заборгованість по аліментах на час розгляду справи (2838,96 грн.)., суд вважає, за необхідне задовольнити прохання відповідача щодо зменшення розміру пені і визначити її у сумі 5000 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, проте частковому у розмірі 5000 грн., а в решті заявлених вимог слід відмовити. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial