Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

12.08.2015 року до суду надійшла позовна заява від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР»), в особі представника Уповноваженої особи за довіреністю [PERSON], про стягнення з відповідачів [PERSON] (фермерського) господарства «Елена» (далі СФГ «Елена»), [PERSON], [PERSON] 3\~715 643,72 грн. заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 16 жовтня 2013 року між 2013 року між ПАТ «ВБР» та СФГ «Елена» було укладено кредитний договір № MKLVU2.169565.004 (в редакції додаткового договору № 1 від 28 березня 2014 року, далі Кредитний договір), згідно якого банк надав господарству кредит для поповнення оборотних коштів у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 2\~500 000 грн. терміном до 15 січня 2015 року із розрахунку 22% річних, а господарство зобовязалося повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. Поручителем господарства за Кредитним договором є відповідачі: [PERSON] та [PERSON], які за договорами поруки № PX029031.170555.001 від 16 жовтня 2013 року (в редакції договору № 1 від 28 березня 2014 року) та № PX029031.170533.001 від 16 жовтня 2013 року (в редакції договору № 1 від 28 березня 2014 року) зобовязалися відповідати перед банком за виконання позичальником зобовязань по поверненню кредиту за умовами договору в повному обсязі. Позивач зазначив, що за умовами Кредитного договору позичальник СФГ «Елена» мав повертати кредит щомісячними платежами за графіком зменшення ліміту кредитної лінії встановленому п. 2.5 вказаного Кредитного договору. Позивач належним чином виконав свої обовязки встановлені Кредитним договором, що підтверджується меморіальними ордерами. З 22.05.2014 року позичальник не виконує своїх обовязків, має прострочену заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року становить 3715643,72 грн., з яких: 2400000 грн. - тіло кредиту, 1051248,33 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 264 395,39 грн. пеня. Вимога банку про погашення простроченої заборгованості, направлена відповідачам 17.12.2014 року, залишена ними без задоволення. Посилаючись на ст. ст. 526, 527, 530, 553, 554 ЦК України та умови Кредитного договору, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку борг в розмірі 3715643,72 грн. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.83). Відповідачів СФГ «Елена», [PERSON], [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, але вони в судове засідання не прибули, надали заяву щодо розгляду справи без їх участі (а.с.107), позовні вимоги визнали частково на суму 2400000 грн. - тіло кредиту, та 206610,45 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів. Надали письмові заперечення на позов (а.с. 67, 88-92) у яких зазначили, що СФГ «Елена» засноване в 2000 році, всі ці роки працювало стабільно, виконувало свої зобовязання по договорах. СФГ «Елена» є сезонним сільськогосподарським виробником, яке здійснює основну господарську діяльність на території м. Красний Лиман Донецької області. Дійсно, між СФГ «Елена» та ПАТ «ВБР» було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав господарству кредит для поповнення оборотних коштів у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 2500000 грн. терміном до 15 січня 2015 року. Залучив кредитні кошти в розмірі 2500000 грн. в жовтні 2013 року СФГ «Елена» не могло передбачити збройний конфлікт на території Краснолиманського району Донецької області. Умови договору СФГ «Елена» виконувало до 01.05.2014 року, поки для господарства не настали обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) у звязку з проведенням на території, де господарство здійснює свою діяльність антитерористичної операції. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року юридичним особам, що проводіть свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМ України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки зобовязані скасувати зазначеним особам пеню та /або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості. Національний банк України своїм листом від 27.10.2014 року за №18-112/62138 наголосив, що банки зобовязані скасувати пеню/штрафи за кредитними договорами і договорами позики громадянам і субєктам господарювання з території, де проводилася антитерористична операція. Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 264395,39 грн. вважають такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки порушення строків оплати кредитної заборгованості повязані з настанням обставин непереборної сили з 01.05.2014 року, що підтверджується сертифікатом про настання обставин непереборної сили від 21.07.2014 року за №1946/05-4, що його видано Торгово-промисловою палатою України, просили звільнити згідно з вимогами ст. 617 ЦК України відповідачів від відповідальності за порушення зобовязань, задовольнити позовні вимоги позивача лише в частині стягнення заборгованості за процентами за період з 01.11.2013 року по 01.05.2014 року в сумі 206610,45 грн., в інший частині позовних вимог відмовити. Також просили розстрочити виконання рішення суду на 36-60 місяців. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~ Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено наступне. На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 року №743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 року №132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВБР» [PERSON] (а.с.48-52). Згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до уповноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. СФГ «Елена» є юридичною особою з організаційно-правовою формою фермерське господарство, місцезнаходженням якого є: [ADDRESS] (а.с.104-106). Господарство є сезонним сільськогосподарським виробником, основним видом економічної діяльності якого є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (а.с.105 зворот). 16 жовтня 2013 року між 2013 року між ПАТ «ВБР» та СФГ «Елена» було укладено кредитний договір № MKLVU2.169565.004, який діє в редакції додаткового договору № 1 від 28 березня 2014 року, згідно якого банк надав господарству кредит для поповнення оборотних коштів у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 2500000 грн. (п.1.1.1. Договору) терміном до 15 січня 2015 року (п. 1.1.2 Договору) із розрахунку 22% річних (п.1.1.3 додаткового Договору), а господарство зобовязалося повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування (а.с.14-17). Згідно п. 2.3. моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі готівки з каси банку або перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені в заяві позичальника (а.с.13). Згідно п. 2.5 Договору (в редакції додаткового договору № 1 від 28 березня 2014 року) передбачено погашення ліміту за наступним графіком: 20.01.2014 року 2500000 грн. 20.02.2014 року 2 450000 грн. 28.03.2014 року 2400000 грн. 21.10.2014 року 1800000 грн. 21.11.2014 року 1200000 грн. 15.01.2014 року 600\~000 грн. При невиконанні графіка зменшення ліміту в зазначений строк, після дати закінчення строку дії ліміту, починаючи з наступного дня сума зменшення ліміту вважається простроченою (а.с.17). За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до п. 2.4 Договору СФГ «Елена» зобовязане сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п.6.4 Договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставка НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (а.с.15 зворот). За порушення строків погашення кредиту відповідно до п.6.2 Договору банк нараховує позичальнику проценти в розмірі 44% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (а.с.17). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові СФГ «Елена» кредит у сумі 2500000 грн., що підтверджується, меморіальними ордерами (а.с.22-37). Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконало, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього, станом на 28.07.2015 року утворилась заборгованість, яку позивач визначив у розмірі 3715643,72 грн., що відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за договором, наданою ПАТ «ВБР» (а.с. 4-10) складається з наступного: 2400000 грн. - тіло кредиту, 1051248,33 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 264 395,39 грн. пеня. Письмова вимога банку про необхідність погашення заборгованості та наслідки її невиконання, направлена всім відповідачам 17 грудня 2014 року, залишена останніми без задоволення (а.с.38-40). Отже, у банка виникло право вимагати від СФГ «Елена» повернення суми кредиту. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Поручителем СФГ «Елена» за кредитним договором є відповідачі: [PERSON] та [PERSON], які за договорами поруки № PX029031.170555.001 від 16 жовтня 2013 року (в редакції договору № 1 від 28 березня 2014 року) та № PX029031.170533.001 від 16 жовтня 2013 року (в редакції договору № 1 від 28 березня 2014 року) зобовязалися відповідати перед банком за виконання позичальником зобовязань по поверненню кредиту за умовами договору в повному обсязі (а.с.18-21). Оскільки СФГ «Елена» не виконало господарські зобов'язання належним чином відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Визначаючи розмір боргу, суд враховує, що строк повернення кредиту відповідно до п. 1.1.2. Кредитного договору 15 січня 2015 року, станом на 28.07.2015 року кредит не погашено, заборгованість в сумі 2400000 грн. (тіло кредиту) відповідачами визнана, тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів. Щодо простроченої заборгованості по сплаті процентів в сумі 1051248,33 грн. та заборгованості з пені в сумі 264395,39 грн. суд зазначає наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Преамбулою Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Статтею 1 цього Закону визначено, що періодом проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 406 / 2014. Згідно статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Крім того, в листі НБУ від 05.11.2014р. №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО», що адресований всім банкам України, нагадано про необхідність неухильного дотримання вимог вказаного вище Закону та відповідальність керівників за їх невиконання. Також зазначено, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком будь-яких інших документів, в ому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати. Як зясовано в судовому засіданні, місцезнаходженням СФГ «Елена» є Донецька область, м. Красний Лиман (а.с.104-106), співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані в м. Красний Лиман (а.с.43,45), яке згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1055-р, входить до переліку населених пунктів, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Стаття 617 Цивільного кодексу України закріплює те, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили.\~ У частині 2 ст. 218 Господарського кодексу України зазначено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. \~В Україні наявність форс-мажорних обставин посвідчується Торгово-промисловою палатою України, у відповідності до ст. 14 ЗУ «Про торгово-промислові палати України» № 671/97-ВР від 02 грудня 1997 року.\~ Торгово-промисловою палатою України від 21.07.2014 року № 1946/05-4 засвідчено настання обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини) з 1 травня 2014 року для СФГ «Елена» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області у звязку з проведенням АТО (а.с.68). Враховуючи вищевказане, суд дійшов до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ВБР» про стягнення з відповідачів 264 395,39 грн. пені. Щодо вимоги про стягнення простроченої заборгованості по сплаті процентів в сумі 1051248,33 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 1054 ЦК України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього Кодексу обовязок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами. У розумінні зазначених статей проценти є не відповідальністю, а платою за весь час користування грошовими коштами, що не були своєчасно сплачені боржником. Зі змісту цих статей випливає, що суд не має правових підстав зменшити розмір процентів встановлений договором між ПАТ «ВБР» та СФГ «Елена». За таких підстав, позовні вимоги ПАТ «ВБР» про стягнення з відповідачів 1051248,33 грн. підлягає задоволенню. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів на користь банку заборгованість в розмірі 3 451 248,33 грн., що складається з: 2400000 грн. - тіло кредиту та 1051248,33 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів . Щодо клопотання відповідачів про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання. Ст. 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім»ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином, системне тлумачення положень ст. ст. 217, 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Як вже зазначалось СФГ «Елена» є сезонним сільськогосподарським виробником, основним видом економічної діяльності якого є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур. Проведення господарської діяльності на території Краснолиманського району для СФГ «Елена» стало неможливим з тих підстав, що на даній території фактично проводилися активні дії щодо проведення АТО з травня по серпень 2014 року. У звязку з проведенням бойових дій та дислокації воєнної техніки виявилися пошкодженими посіви зернових культур, що їх вирощує господарство, що підтверджується відповідними актами, частина ланів була замінована, що позбавило господарство можливості зібрати врожай (а.с.93, 94). Факт проведення активних заходів АТО на території Краснолиманського району підтверджується повідомленням Краснолиманської міської ради від 29.05.2015 року (а.с.95). При проведенні польових робіт в 2015 році на ланах, були знайдені артилерійські снаряди, що підтверджується повідомленням державного пожежно-рятувального загону головного управління ДСНС України у Донецькій області (а.с.96-103). Наслідки таких кризових явищ, як істотне підвищення курсу долара США, проведення бойових дій в ході АТО на території Донецької області, відсутність умов стабільної роботи, знищення врожаю та мінування посівів, негативно вплинули на фінансовий стан господарства, усі ці обставини дають суду підстави дійти до висновку, про наявність обєктивних ускладнень при виконанні судового рішення. За таких підстав, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення строком на 36 (тридцять шість) місяців шляхом стягнення суми боргу рівними частками щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційну до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача ПАТ «ВБР» відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду, тобто на 12.08.2015 року) від сплати судового збору звільнено. З урахуванням ставки судового збору відповідно до п. п. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.)), тієї обставини, що позов задоволено частково (на 93%), підлягає стягненню з відповідачів СФГ «Елена», [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 3398, 22 грн., тобто, по 1132,74 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial