Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

12.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання прав та обовязків забудовника в порядку спадкування за заповітом. Заява мотивована тим, що 25.05.2001 року помер вітчим позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на житловий будинок № 35 з надвірними спорудами по вулиці Набережній в с. Колодисте Уманського району Черкаської області, який спадкодавець придбав на підставі Договору купівлі-продажу від 15.05.1991 року. Належна цьому будинку земельна ділянка площею 0,14 га є неприватизованою та перебуває у власності територіальної громади, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 21.02.2018 року № 40/02-34. За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 27.09.2000 року, посвідчений секретарем Колодистенської сільської ради [PERSON], яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалось, - заповів їй. Окрім неї, спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, що встановлено нотаріусом. З метою оформлення на себе спадкових прав на належний спадкодавцю будинок № 35 по вулиці Набережній в с. Колодисте Уманського району вона звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса, але постановою від 14.02.2018 року приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Як з'ясувалось, за життя спадкодавець [PERSON] з відповідного дозволу та на підставі виданого йому будівельного паспорту 1994 року здійснив перебудову належного йому будинку, проте до своєї смерті не встиг здати його в експлуатацію та, у зв'язку з цим, зареєструвати своє право власності на новозбудоване майно. Таким чином, вона позбавлена можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на новозбудований будинок. З цього приводу та з метою прийняття будинку в експлуатацію вона зверталась в Уманську ДАБК, але їй пояснили, що прийняти вказаний будинок в експлуатацію також є неможливим, оскільки видавати акти про прийняття в експлуатацією споруд можливо лише на підставі заяви самого забудовника. У зв'язку з наведеним позивач змушена звертатись до суду з цим позовом про визнання за собою прав та обовязків забудовника, оскільки вирішити це питання у будь-який інший позасудовий спосіб не уявляється можливим. На цих підставах просила суд визнати за нею, [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за заповітом права і обовязки забудовника (в тому числі право здачі та введення обєкта нерухомого майна в експлуатацію, подання декларації про готовність обєкту, отримання свідоцтва про право власності, право на державну реєстрацію права власності) - на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Набережна, 35, с. Колодисте, Уманський район, Черкаська область Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області у судове засідання не з`явився. 18.04.2018 року на адресу суду направив відзив на позовну заяву за підписом голови [PERSON] сільської ради Уманського районну [PERSON], в якому зазначено, що [PERSON] сільська рада погоджується з усіма обставинами та фактами, викладеними у позові та наданою їм правовою оцінкою, а в звязку з цим визнає позов в повному обсязі та просить його задовольнити. Крім того,просили розглядати справу за відсутності представника [PERSON] сільської ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] помер 24 травня 2001 року в с. Колодисте Уманського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 167001 від 25 травня 2001 року, актовий запис № 15. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.1991 року належав на праві власності житловий будинок по вул. Набережна,35 в с. Колодисте Уманського району Черкаської області. Відповідно до заповіту від 27.09.2000 року посвідченого секретарем Колодистенської сільської ради, [PERSON] належну йому частину житлового будинку з надвірними спорудами, все майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, та взагалі все те, на що він за законом буде мати право заповів у власність [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON], постановою від 14.02.2018 року у його видачі було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Відповідно до виписки з по господарської книги, виданої [PERSON] сільською радою Уманського району Черкаської області за № 41/02-34 від 21.02.2018 року, житловий будинок №35 з усіма надвірними спорудами, що знаходиться по вулиці Набережна села Колодисте Уманського району Черкаської області належить [PERSON], [INFO], який помер 24.05.2001року. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, виданої за № 42/02-34 від 21.02.2018 року, зазначено, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована і проживає в [INFO]. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, виданої за № 40/02-34 від 21.02.2018 року, зазначено, що за померлим 24.05.2001 року [PERSON] рахується житловий будинок № 35 з усіма надвірними спорудами, що знаходиться в селі Колодисте уманського району Черкаської області по вулиці Набережна. Земельна ділянка, площею 0,14 га на якій розташований будинок цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, не приватизована. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 10 зазначеної Постанови при переході до спадкоємців права власності на житловій будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України є неможливим. А тому, у такому випадку необхідно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Згідно із ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно із ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За результатами вивченням позовної заяви та доказів, які були надані позивачем, суд не встановив підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved