overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначила, що 02 вересня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними не склались із-за різних погляді на життя, шлюбні стосунки не підтримують з липня 2014 року. Вважає спільне проживання неможливим, оскільки за час окремого мешкання, спроб примиритись не було, тому вважає що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. З вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 3), сторони перебувають у шлюбі, який укладений 02 вересня 2005 року та зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 700. Від шлюбу, подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, подружжя з липня 2014 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що подружжя мають різні погляди на життя. За час окремого проживання шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно, позивач стверджує, що збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 17 листопада 1987 року Відділом ЗАГС виконкому Ленінської райради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №1880 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 листопада 1987 року. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 12 вересня 2009 року вони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області шлюбі, актовий запис № 74, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 12 вересня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 74. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу в сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21 вересня 2010 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

11 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 21 листопада 2012 року зареєстрували шлюб у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з липня 2014 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітньої доньки та майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, від неї до адреси суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягає та просить шлюб укладений 21 листопада 2012 року з [PERSON] - розірвати. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 21 листопада 2012 року, актовий запис № 373. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO] року, актовий запис № 230, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

11 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 січня 2012 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя дітей не мають. Однак, сімейне життя не склалося, в сім'ї не має порозуміння, шлюбні стосунки між ними припинені, тому позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 27 січня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №20. В судове засідання сторони не з'явилися, позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи завчасно повідомленим в установленому законом порядку про розгляд справи у суд не з'явився. В зв'язку з чим, суд вважає, за доцільне відповідно до вимог ст. ст. 169, 197 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що згідно ст. 224 ЦПК України можливо провести заочний розгляд справи. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2012 року (а.с.4), 28 березня 2014 року позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 3). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом сімейне життя у сторін не склалося, вони разом не проживають, між ними втрачено почуття любові, мають різні погляди щодо сімейного життя, шлюбні стосунки фактично між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 243, 60 гривень в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

11 лютого 2015 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 25.04.2002 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції, актовий запис № 146. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER], 25.04.2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції, актовий запис № 146. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.08.2006 року, в сумі 48950 грн. 41 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 489 грн. 50 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 28.08.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.8-9). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2014 року має заборгованість - 61670 грн. 67 коп, яка складається з: - 9881,23 грн. - заборгованість за кредитом; - 51789,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 15527,42 грн., яка була задоволена наказом Київського районного суду м. Полтави від 12.05.2008 року про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, різниця становить - 46143,25 грн. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2307,16 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить -48950 грн. 41 коп. Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.08.2006 року, в сумі 48950 грн. 41 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 489 грн. 50 коп. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

11 лютого 2016 року[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що він не може вирішити дане питання в досудовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просила розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 18 червня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис №45, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матір'ю. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сім'я розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З ч.1 ст.24 СК України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З ч.1, 3 ст.88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що позивач перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 1992 року виконавчим комітетом Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою дітей немає. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Представник позивача та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що представник позивача повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову, крім того зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 1992 року виконавчим комітетом Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 11. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони дітей не мають. Причинами розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved