Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.06.2018 року до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб укладений між ним, [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], зареєстрований 20.10. 1998 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Черкаській області , про що складено актовий запис №117. Позивач зазначає, що він [PERSON], зареєстрував шлюб із відповідачкою [PERSON] дошлюбне прізвище (Висота), про що 20.10.1998 складено актовий запис №117. Під час шлюбу, 24.01.2002 року, у подружжя народився син, [PERSON]. Позов мотивований тим, що подружнє життя не склалося. Сторони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові один до одного, стали зовсім чужими людьми, зрозуміли, що їхні характери є несумісними для проживання однією сімєю, а тому намірів зберегти сімю не мають. Вважає, що примирення між ними не можливе, оскільки таке примирення суперечитиме їхнім інтересам. Подальше спільне життя в якості подружжя неможливе з підстав, що викладені. Фактично сімя припинила своє існування. Саме тому вважає, що подальше перебування в шлюбі є недоцільним, отже він має бути розірваним. Розірвання шлюбу в інший спосіб, ніж за рішенням суду, на даний час не можливо, оскільки в подружжя є неповнолітній син, який народжений під час зареєстрованого шлюбу. Спір про розподіл спільного майна відсутній та місце проживання дитини відсутній. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати разом з позивачем. Шлюб розривається вперше. Термін на примирення, не потрібний. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22.06.2018 року було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 01.08.2018 зупинене провадження по справі до 26.08.2018 року, для можливості примирення сторін. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2018 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги, що викладені в заяві підтримав повністю. Відповідач у судове засідання з'явився, та заперечував проти позову, мотивуючи тим, що у сторін наявна спільна дитина. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.1998 року, про що складено актовий запис №117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР №153761 від 01.06.2018 року, яке видане повторно Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.(а.с.7). Під час шлюбу, 02.01.2002 року у сторін народився син: [PERSON]. Згідно з Свідоцтвом про народження серія 1-СР №099181 від 24.01.2002 року, виданим відділом реєстрації громадянського стану Шполянського районного управління юстиції, батьками дитини записані: [PERSON], та [PERSON]. (а.с.8). Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Спір про розподіл спільного майна відсутній та місце проживання дитини відсутній. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати разом з позивачем. Шлюб розривається вперше. Сторонам надавався час на примирення з 01.08.2018 по 26.08.2018 року. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Сторонами не надано суду доказів того, що між ними досягнуто примирення. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Частинами 3, 4статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. \~ \~ \~ \~Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст..110 СК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом зясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте позивач просить залишити судові витрати на його рахунку та не стягувати з відповідача. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд, не стягує судові витрати в розмір сплаченого судового збору з відповідача, та залишає судові витрати на рахунку позивача. На підставі\~ст.51 Конституції України, ст.ст.24,56,\~105,\~110 -112, ч.2ст.\~114,\~ СК України,

Outcome: approved