Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - Державний акт на право приватної власності на землю від 25 грудня 1997 року [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовую тим, що 25 грудня 1997 р. йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], з приводу того, що на підставі рішення № 632 від 20 жовтня 1994 р., Циркунівської сільської Ради народних депутатів йому передається у власність земельну ділянку, яка розташована на території Циркунівської сільської ради, [ADDRESS]. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2172. У зазначеному документі допущено помилку в прізвищі власника земельної ділянки, а саме: прізвище вказано, як [PERSON], хоча відповідно до паспорту громадянина України - [PERSON]. Також як [PERSON] прізвище записано у картці фізичної особи - платника податків (ідентифікаційний [NUMBER]). Різниця у написані прізвища заявника у одну літеру, є наслідком довільного перекладу його прізвища з російської, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою. На момент видачі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 25.12.1997р. діяв Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», яким регулювався порядок його заповнення та видачі, що в подальшому був скасований наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі». Відповідно до положень вказаних нормативно правових актів, пункти 2.4 та 2.9 відповідно, усі записи в Державному акті на право власності на землю мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. На думку заявника, згідно з нормативно-правовими актами, що діяли на момент видачі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 25.12 1997р., а зокрема Земельного кодексу України (у редакції, що діяла до 01.01.2013р.) частини 1 статті 126 право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Також заявник вказує, що враховуючи, що законодавством України не передбачено позасудове врегулювання та виправлення описки в Державних актах на право приватної власності на землю, оскільки нормативно-правові акти, що регулювали їх заповнення втратили чинність, у органів, що видавали Державний акту на право приватної власності на землю від 25 грудня 1997 р. серія [NUMBER] відсутні повноваження по видачі таких документів, а також, що діючим законодавством не передбачено видачу органами реєстрації прав будь-яких правовстановлюючих документів, а державна реєстрація земельних ділянок відбувається в електронній формі та не може відбутися на підставі документів у яких містяться неточності, тому у нього виникла необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В судове засіданні заявник [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву в якій вимоги підтримав з підстав зазначених у заяві та просив її задовольнити. Представник заявника [PERSON] у судове засідання також не зявився, надав заяву в якій вимоги підтримав та просив її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 25 грудня 1997 р. [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], у тому, що на підставі рішення № 632 від 20 жовтня 1994 р., Циркунівської сільської Ради народних депутатів йому передається у власність земельну ділянку, яка розташована на [ADDRESS]. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2172. Однак, у зазначеному Державному акті його прізвище вказане як [PERSON] , а як вбачається з копії паспорта прізвище заявника вказано як [PERSON]. Згідно рішення Харківської міської ради № 182/16 від 20.04.2016 року земельна ділянка, що належить [PERSON] була включена до меж м. Харкова та було присвоєно нову адресу - [ADDRESS]) Тобто різниця у написані прізвища заявника у одну літеру, є наслідком довільного перекладу його прізвища з російської мови. Внаслідок такого помилкового написання його імені, на даний час виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує її особу, а саме паспортом та правовстановлюючим документом - Державним актом на право приватної власності на землю від 25 грудня 1997 р. серія [NUMBER], що порушує його права та перешкоджає використовувати власність на свій розсуд. Таким чином, суд приходить до висновку, що прізвище заявника, зазначений у Державному акті на право приватної власності на землю від 25 грудня 1997 р. серія [NUMBER] не відповідає його паспорту, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved