Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

10 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики грошей з відповідачів у солідарному порядку в розмірі 31878 грн. 75 коп. та судових витрат у сумі 640 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 09 червня 2016 року вона уклала з відповідачем [PERSON] договір позики грошей, згідно якого передала йому грошові кошти в розмірі 13000 грн., які згідно п.4.2 договорру він зобовязався повертати частками до 09 червня 20120 року (по 275 грн. щомісячно з 09 липня 2016 року на 47 місяців та 75 грн. в останній день строку сплати). Договір було укладено у письмовій формі. Однак, відповідач [PERSON] жодного платежу не зробив. Згідно п.4.4 укладеного договору позики, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.2.) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так як на момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу становить 13000 грн., проценти за користування грошима за кожен день несплаченого по договору платежу згідно графіка за період з 09 червня 2016 року по 10 квітня 2017 року становлять 18878 грн. 75 коп. Крім того, зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки від 09 червня 2016 року, який укладено з поручителем [PERSON]. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови договору, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно\~\~до ст.1052 ЦК України у\~\~разі\~\~невиконання\~\~позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що 09 червня 2016 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошей (арк.с.5) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 13000 грн., а позичальник зобов'язався повністю повернути позику за цим договором згідно графіка частками в термін до 09 червня 2020 року, наведеного у пункті 4.2 договору позики грошей. Пунктом 7.2 договору позики грошей - сторони підтвердили, що цей договір укладено ними добровільно, на них не було здійснено ніякого тиску, примусу чи насильства як морального так і фізичного. Позикодавець та Позичальник не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору. 09 червня 2016 року [PERSON] написав розписку, якою він підтвердив отримання від [PERSON] грошей у сумі 13000 грн. (арк.с.6). Зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки, який було укладено 09 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] (арк.с.11). Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником. Як передбачено\~ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~\~ Однак на день звернення позивача з позовом до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей. Таким чином в частині стягнення боргу в сумі 13000 грн. позов підлягає задоволенню. Згідно графіка погашення боргу (п.4.2 договору позики) сума щомісячного платежу складає 275 грн. в місяць, а останній платіж складає 75 грн. Пунктом 4.4 Договору позики грошей передбачено, що в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5 % процентів в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Проценти за користування позикою за період з 09 червня 2016 року по 20 квітня 2017 року нараховані позивачем відповідно до умов договору позики грошей і підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 640 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються квитанцією (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved