Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

11.09.2015 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, посилаючись на наступне. 10.05.2015 р. між [PERSON]О, та відповідачем фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) в особі [PERSON] був укладений договір № 199, згідно з умовами якого відповідач повинен був виготовити, доставити та встановити їй металопластикові вікна вартістю 5004 грн. 59 коп. у строк 45 робочих днів, а покупець зобовязуався оплатити вартість на умовах цього договору, однак відповідач не виконав свої зобовязання і гроші не повернув. 04.06.2015 р. померла [PERSON], донькою якої є [PERSON] Протягом трьох місяців позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути кошти, однак гроші відповідач не бажає повертати та почав переховуватися. В звязку з зазначеним донька позивача зверталася до Приморського РВ ОМУ ГУ УМВС України в Одеській області з заявою про неправомірні дії ФОП в особі [PERSON] Слідчим СО Приморського РВ ОМУ ГУ УМВС України в Одеській області були внесені відомості в ЄРДР за № 12015160500007092. У позовній заяві, яку було уточнено, [PERSON] просила розірвати договір купівлі-продажу за № 199 від 10.05.2015 р., укладений між [PERSON] та ФОП в особі [PERSON], стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 5004 грн. 59 коп. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 224 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлені наступні фактичні обставини. З договору купівлі-продажу № GE-199 від 10.05.2015 р. (далі Договір) вбачається, що ФОП [PERSON] (Постачальник) та [PERSON] (Покупець) уклали договір про наступне. Відповідно до п. 1.1. Продавець продає належні йому ПВХ конструкції, а Покупець в порядку та на умовах, визначених в Договорі приймає та оплачує даний товар. Відповідно до п. 1.2. Договору загальна вартість товару складає 5004 грн. 59 коп. Попередня оплата становила 1000 грн. 00 коп. П. 2.2. передбачено, що після підписання даного договору Постачальник зобовязується протягом 45 робочих днів доставити товар Покупцю. Згідно з п. 4.1. Договору за невиконання чи неналежне виконання своїх зобовязань сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством. (а.с. 7) Відповідно до п. 4.1.1., 4.1.2. Постачальник зобовязаний поставляти товар в кількості та асортименті, відповідно до замовлення покупця. Згідно з п. 4.2.1. Покупець зобовязаний здійснити повний розрахунок за товар. Згідно з товарним чеком від 19.05.2015 р., який містить печатку ФОП [PERSON] значиться сплачена [PERSON] сума у розмірі 3000 грн. та відповідно до товарного чеку від 01.06.2015 р. додатково сплачено суму 1004 грн. (а.с. 8) Таким чином, [PERSON] виконала зобовязання, сплативши за товар належну суму у розмірі 5004 грн. 59 коп., що передбачено п. 1.2. Договору. 04.06.2015 р. померла [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 6149 та видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 415481. (а.с. 6) Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Йовва) М.О. є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЩ № 254730 та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 р., яке набрало законної сили. (а.с. 5) У відповіді від 04.02.2016 року на запит суду Сьома одеська державна контора повідомила, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 498/2015, з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] П. 2.ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правонаступником [PERSON] стала її донька позивач у справі [PERSON] 01.07.2015 р. ФОП [PERSON] на адресу [PERSON] направлено листа, у якому повідомлено, що її замовлення на металопластикові конструкції згідно договору № 199 зараз знаходяться в процесі виробництва, ФОП [PERSON] приносить свої вибачення за несвоєчасну їх доставку та ним гарантовано, що даний договір буде виконано, про що за 2 дні [PERSON] буде повідомлено в телефонному режимі. Однак, зазначений Договір, як передбачено п.2.2., протягом 45 робочих днів не виконано, відповідач почав переховуватися, за юридичною адресою по вул. Новосельського,66 у м. Одесі не зявлявся. Згідно з довідкою, наданою [PERSON], вона зверталася з заявою до Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, в якому просить прийняти заходи до невстановлених осіб, які 10.05.2015 р. під встановленням металопластиких вікон, від імені фірми, яка розташована у м. Одесі по вул. Новосельського, 66 склали договір про встановлення її матірю [PERSON] Даний договір не виконано і таким чином, зловживаючи довірою, заволоділи сумою у розмірі 5004 грн. За даним фактом 17.08.2015 р. було внесено відомості в ЄРДР, якому присвоєно № 12015160500007092 за ознаками злочину, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України. (а.с.10) У листі СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 23.12.2-15 р. № 36/2вх704 повідомлено, що вищевказане кримінальне провадження було закрито 27.08.2015 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, будь-якими відомостями щодо [PERSON] слідство не володіє. Крім того, з аналогічними заявами до Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зверталися також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦК України загальною засадою цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Ця засада конкретизована у ч. 3 ст. 509 ЦК України, в якій передбачено, що зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. \~Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно зі ст. 663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ч. 2 ст. 702 ЦК України\~договір купівлі-продажу товару за зразком є виконаним з моменту доставки товару у місце, встановлене договором, а якщо місце передання товару не встановлене договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає права споживача (яким відповідно до п. 22 ст. 1 цього закону є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника) під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, зокрема, для задоволення своїх особистих потреб споживач має право на: 1) захист своїх прав державою;\~2) належну якість продукції та обслуговування;\~3) безпеку продукції;\~4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);\~5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;\~6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача суми, сплаченої за ПВХ конструкції у розмірі 5004 грн. 59 коп., правомірні, ґрунтуються на вказаних вище нормах ЦК України, які регулюють виниклі правовідносини між сторонами, тому підлягають задоволенню. Відповідач істотно порушив умови укладеного договору купівлі-продажу з позивачем, що призвело до позбавлення позивача того, на що вона розраховувала при укладені договору. Щодо визначення розподілу судових витрат суд виходить з наступних міркувань. Звертаючись до Малиновського районного суду м. Одеси з відповідною позовною заявою [PERSON] було звільнено від сплати судового збору. Суд виходить зі ставок судового збору, що підлягали сплаті при поданні позовної заяви, з врахуванням мінімальної заробітної плати у розмірі 1218 грн. 00 коп. У відповідності до підп. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній при поданні позовної заяви, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою встановлена в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача в дохід держави стягується судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп за позовну вимогу [PERSON] майнового характеру, а також 487 грн. 20 коп немайнового, а всього 974 грн. 40 коп.

Outcome: approved