Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

11 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них народилася донька [PERSON]. Хоча вони з чоловіком шлюб не розривали, життям та розвитком дитини чоловік не цікавиться. [PERSON] не надає коштів на утримання дитини, хоча має постійне місце роботи, доходи, задовільний стан здоров'я, інших аліментних зобов'язань з грудня 2018 року не має, оскільки його сину від попереднього шлюбу виповнилося 18 років. Вона працює, але отримує незначну заробітну плату, якої недостатньо для належного забезпечення життя та розвитку дитини. Крім того, в неї на утриманні знаходиться донька від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO], батько якої аліментів не сплачує, має заборгованість. Позивачка [PERSON] перед судовим засіданням через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду також подав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 19). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 25 лютого 2014 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис № 58 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дочка [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою Варвинської селищної ради № 5387 від 7 грудня 2018 року (а.с. 6). Позивачка [PERSON] працює та отримує невисоку заробітну плату, якої не вистачає для утримання та гармонійного розвитку доньки [PERSON], що підтверджується довідкою про доходи №322 від 10.12.2018 року. (а.с. 7). Крім того, разом з позивачкою проживає донька від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO], яка також перебуває на її утримання (а.с. 5, 6). Згідно з довідкою про нарахований дохід та утримання із зарплати виданий Гнідинцівським ГПЗ за №01/01/11/06/05/03-03/16/157 від 07.12.2018 року відповідач [PERSON] за період з січня по листопад 2018 року отримав заробітну плату в розмірі 125845 (сто двадцять п'ять тисяч вісімсот сорок п'ять) гривень 50 копійок, та інші нарахування за цей же період у розмірі 15300 (п'ятнадцять тисяч триста) гривень 78 копійок (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів того, що відповідач має інших утриманців або незадовільний стан здоров'я, суду не надано. Відсутня також інформація про наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до переконання, що аліменти слід стягувати з батька дитини у розмірі однієї третьої частки його заробітку (доходу) у зв'язку з тим, що позивачка скористалася передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України правом обрати такий спосіб отримання аліментів - у частці від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду (11 грудня 2018 року) і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоров'я відповідача та дитини, відсутність у відповідача інших утриманців. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved