Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

11.02.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області у якому просила поновити строк для звернення до суду, у зв'язку з довготривалим розглядом спірних правовідносин в порядку адміністративного судочинства, визначивши причину пропуску поважною. Визнати рішення Вільхуватської сільської ради Великобурлутського району Харківської області №25 від 10.12.2010 року про відмову [PERSON] в поновленні на посаді інспектора цієї ради незаконним. Поновити [PERSON] на посаді інспектора Вільхуватської сільської ради Великобурлутського району Харківської області та стягнути з Вільхуватської сільської ради Великобурлутського району Харківської області на її користь середню заробітню плату за час вимушеного прогулу з 24.11.2010 року до дня поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що розпорядженням №21 від 28.05.205 року її - [PERSON] призначено на посаду інспектора Вільхуватської сільської Ради з 30.05.2005 року. З цієї посади її звільнено у зв'язку з обранням секретарем цієї Ради згідно розпорядження №74 від 21.10.2009 року на підставі Рішення Вільхуватської сільської ради від 21.10.2009 року. 24.11 2010 року позивача звільнено з посади секретаря Вільхуватської сільської ради, у зв'язку із закінченням строку повноважень ради на підставі п.1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про що внесено запис у трудову книжку. 24.11.2010 року позивач, у зв'язку із звільненням з посади секретаря Вільхуватської сільської ради подала на ім'я її голови [PERSON] заяву про надання їй попередньої посади інспектора сільської ради. 10.02.2010 року позивач вдруге звернулась до голови Вільхуватської сільської ради [PERSON] з заявою про надання їй попередньої посади інспектора сільської ради, оскільки перша заява розглянута не була. Заява від 10.12.2010 року розглянута на ІІ сесії VІ скликання Вільхуватської сільської ради 10.12.2010 року, рішенням якої їй відмовлено в поновленні на посаду інспектора сільради з причин недостатньої кількості коштів на оплату праці у бюджеті сільської ради на грудень 2010 року. Окрім того, в рішенні зазначено, що на цій посаді працює [PERSON], яка прийнята на постійну роботу розпорядженням №77 від 01.11.2009 року, в якому не вказано, що це строковий договір. 15.11.2010 року позивач вийшла на роботу після лікарняного, та передавши його бухгалтерії одночасно дізналась про те, що 10.12.2010 року їй відмовлено в поновлені на попередній посаді інспектора ради. Також позивач зазначила, що прийняття [PERSON] на посаду інспектора сільради на невизначений строк здійснено в порушення вимог ч.1 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Окрім того, виключно задля неможливості повернення позивача на посаду інспектора сільради відповідач своїм рішенням №17 від 10.12.2010 року скорочує посаду інспектора сільради одночасно з прийняттям рішення №25 від 10.12.2010 року про розгляд її заяви про поновлення на даній посаді, яким в поновленні відмовлено. Рішенням Вільхуватської сільської ради №34 та №35 від 31.12.2010 року затверджені нова структура апарату ради та новий штатний розпис, в якому відсутня посада інспектора цієї ради. З приводу незаконного звільнення позивач звернулась з заявою до прокурора, який в інтересах позивача звернувся до суду та за дорученням якого Територіальної державною інспекцією праці у Харківській області проведена перевірка Вільхуватської сільської ради щодо її звільнення. Результати перевірки викладені в Акті перевірки № 20-14-814/0084 від 20.01.2011 року, де вказано, що інспекцією встановлено, що повноваження секретаря припинено неправомірно та після закінчення повноважень не надана попередня посада, з приводу чого та інших порушень трудового законодавства, наданий припис № 20-14-814/0084-0079 від 20.01.2011 року, на виконання якого у строк до 20.02.2011 року необхідно прийняти заходи щодо приведення у відповідність до вимог ст.. 118 КЗпП України питання надання позивачу попередньої посади. У лютому 2011 року прокурор Великобурлуцького району Харківської області звернувся із адміністративним позовом до Вільхуватської сільської ради про визнання незаконними дій та поновлення [PERSON] на посаді інспектора сільради. У лютому 2011 року Великобурлуцький районний суд Харківської області звернувся із адміністративним позовом до Вільхуватської сільської ради про визнання незаконними дій та поновлення її на посаді інспектора цієї ради. 14 квітня 2011 року Великобурлутський районний суд Харківської області виніс постанову, якою адміністративний позов прокурора Великобурлутського району Харківської області задовольнив частково та зобов'язано Вільхуватську сільську раду Великобурлутського району Харківської області за згодою [PERSON] працевлаштувати її на іншому підприємстві, установі чи організації на рівнозначній посаді. [PERSON] не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду. Ухвалою суду від 13.12.2011 року апеляційну скаргу задоволено частково, а саме провадження у справі за позовом прокурора Великобурлутського району Харківської області в інтересах [PERSON] до Вільхуватської сільської ради Великобурлутського району Харківської області про визнання дій ради незаконними та поновлення на роботі - закрито відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України. Позивач вирішила використати надане їй право на оскарження у касаційному порядку ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду України. 24 січня 2014 року Вищий адміністративний суд виніс ухвалу, якою касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 року - без змін. Тому вважає, що пропустила строк встановлений с.. 233 КЗпП України пропущений з поважних причин. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, та позивач, позовну заяву підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Вільхуватської сільської ради Великобурлутського району Харківської області - Пєвцев С.П., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з вищеозначеним позовом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Згідно приписів ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] 30.05.2005 року призначена на посаду інспектора сільської ради, 21.10.2009 року звільнена з посади інспектора сільської ради, у зв'язку з обранням її секретарем сільської ради, 24. 11.2010 року звільнена у зв'язку із закінченням строку повноважень ради на підставі п.1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до копії трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до рішення Вільхуватської сільської ради Великобурлутського району Харківської області від 10.12.2010 року [PERSON] відмовлено на переведення її на посаду інспектора, копія я кого міститься в матеріалах справи. 14.04.2011 квітня постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області адміністративний позов прокурора Великобурлуцького району Харківської області задоволено частково. Рішення Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області « 25 від 10 грудня 2010 року про відмову [PERSON] у поновленні на посаді інспектора цієї ради визнано незаконним. Прокурору Великобурлуцького району Харківської області у задоволені позову про поновлення [PERSON] на посаді інспектора Вільхуватської сільської Ради Великобурлуцького району Харківської області відмовлено. Відповідно до ухвали колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду, копія якої міститься в матеріалах справи, апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково. Постанова Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14.04.2011 року по справі № 635/11/2007 скасована. Провадження у справі за позовом прокурора Великобурлутського району Харківської області в інтересах [PERSON] до Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, третя особа - [PERSON] про визнання дій Вільхуватської сільської ради незаконними та поновлення на посаді - закрито, оскільки розгляд даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 24.01.2014 року ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду касаційну скаргу [PERSON] залишена без задоволення. Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 року залишено без змін, копія якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст.. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Суд вважає, що посилання позивача на довготривалий розгляд справи іншими судами, не є поважною причиною пропуску строку звернення з позовом до місцевого суду, оскільки в ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду вказано, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та відноситься до трудових спорів. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але позивачу роз'яснено його право звернення з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду, що не позбавляє його права звернення з позовом до місцевого суду. Таким чином, суд не вбачає жодних підстав для поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою. Відповідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed