Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

10 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [INFO], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, просила допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Відповідачу було надіслано виклик в судове засідання за адресою, зазначеною в позовній заяві та підтвердженою відомостями адресно-довідкового підрозділу: [ADDRESS], який було повернуто на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 17,18). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутності, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 30.05.2012 року (а. с. 3). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 07.11.2012 року, згідно з яким батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). В позовній заяві зазначено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, доказів в спростування цього твердження відповідачем до суду не надано. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved