Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

11.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. На обґрунтування позову посилається на те, що квартира [ADDRESS] рахується за [PERSON] Між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини на підставі відкритого особового рахунку № 1027. Позивачем своєчасно та якісно надавалися комунальні послуги, у звязку з чим нараховувалася плата за користування послугами у відповідності до встановлених тарифів, однак відповідач прострочив виконання своїх зобовязань щодо оплати наданих послуг, у звязку з чим, станом на 30.10.2016 року виникла заборгованість у розмірі 5152,12 грн., з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. 23.11.2016 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово комунальні послуги, однак, відповідно до ч. 6 ст. 100 ЦПК України, у відкритті провадження відмовлено. Представник позивача у судове засідання не зявився, надала заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягала, просила справу розглянути без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно даних розрахунку, заборгованість з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних за житлово комунальні послуги по особовому рахунку № 1027 на імя [PERSON] становить 5152,12 грн. (а.с. 7, 8-9) Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки\~споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі\~(Постанова Верховного суду України\~від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13). Разом з тим, як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за житлово комунальні послуги по особовому рахунку № 1027 на ім'я [PERSON], судовим наказом Зміївського районного суду Харківської області від 25.10.2011 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за період з січня 2011 року по березень 2011 року у розмірі 792,79 грн. Крім того, судовим наказом Зміївського районного суду Харківської області від 06.07.2012 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за період з квітня 2011 року по грудень 2011 року у розмірі 1122,12 грн. У правовому висновку Верховного суду України від 21.01.2015 р., зробленому по справі№ 6-214цс14\~зазначено, що\~ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Окрім того, потрібно мати на увазі, що вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обовязку поза межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив у звязку з чим не міг перериватися (Ухвала ВССУ від 11.02.2015 р. по справі № 6-42505св14). Таким чином, якщо особа звернулась до суду за видачею судового, то строк позовної давності переривається за 3 роки (якщо більший строк позовної давності не встановлений договором між сторонами) до часу звернення до суду за видачу судового наказу. Тобто, позивач має право звернутись до суду протягом трирічного строку після скасування судового наказу для того щоб стягнути заборгованість за період до переривання строку позовної давності. Якщо позивач звернувся до суду після скасування судового наказу знову з порушенням строку позовної давності (наприклад судовий наказ скасовано у 2010 році, а з позовом звернувся у 2015 році), то за заявою сторони застосовується строк позовної давності, оскільки перерваний строку сплив повторно, якщо суд не встановить поважність пропуску даного строку. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.\~ Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~ Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.\~ Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.\~ \~ Відповідно до ст.\~ \~256 ЦК України\~ \~ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~ \~ Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.\~ Враховуючи, що позивач у 2012 році звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги, то відповідно, трирічний строк позовної давності сплинув у 2015 році, натомість, з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово комунальні послуги позивач звернувся до суду лише 11.01.2017 року, тобто поза межами строку позовної давності. Оскільки, відповідач [PERSON] звернувся до суду заявою про застосування строку позовної давності, а представник позивача клопотань про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права не заявляв, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed