Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

11.12.2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «МЕГАБАНК» про визнання поруки такою, що припинена. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим що, 12.11.2007 року між відповідачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 154-п/2007 відповідно до якого банк надав позичальнику кошти на строк з 12.11.2007 року по 11.11.2012 року у розмірі 204 100,00 грн. під 17,1 % річних. На виконання умов договору 12.11.2007 року між відповідачем та позивачкою як майновим поручителем [PERSON], було укладено договір поруки. Проте як стало відомо пізніше відповідач вносив зміни до кредитного договору, що стосувалося зміни відсоткової ставки, а саме її збільшення, без відому та згоди поручителя - позивачки [PERSON]. Враховуючи викладене позивачки просила визнати договір поруки від 12.11.2007 року укладений між нею та ВАТ «МЕГАБАНК» припиненим. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив в задоволенні позовних вимог та надав письмові заперечення в яких зазначив, що поручителем було надано згоду на право змінювати відповідачем процентну ставку за користування кредитом, що підтверджується фактом підписання поручителем договору поруки. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2007 року між відповідачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 154-п/2007 відповідно до якого банк надав позичальнику кошти на строк з 12.11.2007 року по 11.11.2012 року у розмірі 204 100,00 грн. під 17,1 % річних (а.с.4-5). 12.11.2007 року між відповідачем та позивачкою як майновим поручителем [PERSON], було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх його обов'язків, що виникли з Кредитоного договору № 154-п/2007 від 12 листопада 2007 року (а.с.6). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до додаткової угоди №1 від 15.09.2008 року до кредитного договору № 154-п/2007 від 12.11.2007 року, вбачається зміна відсоткової ставки, а саме її збільшення до 23,8% річних, без відому та згоди поручителя - позивачки [PERSON] (а.с.10-12). Доказів протилежному, а саме повідомлення поручителя про внесення змін до кредитного договору шляхом укладення вищевказаної додаткової угоди, представником відповідача надано не було. В судовому засіданні представник відповідача цитуючи свої письмові заперечення, зазначив, що загальна сума боргу [PERSON] станом на 23.11.2010 року складає 246 336,05 грн. та відповідно до п.1.1 Договору поруки, позивач поручився перед відповідачем за виконання Третьою особою в повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з Кредитного договору Згідно пункту 2.1.1 Договору поруки, позивач зобов'язався відповідати перед відповідачем за порушення третьою особою зобов'язань за Кредитним договором Відповідно до п.п. 3.1-3.2 Договору поруки, позивач відповідає перед відповідачем за порушення зобов'язання третьою особою як солідарний боржник. Поручитель відповідає перед відповідачем у тому ж обсязі, що третя особа, включаючи оплату основного боргу за кредитом, неустойки, відшкодування збитків. Згідно з п. 2.1.2 Договору поруки ПАТ «МЕГАБАНК» та поручитель погодились, що у разі одержання від банка вимоги про виконання обов'язків за Кредитним договором позивач зобов'язаний не пізніше ніж у 3-денний строк сплатити відповідачу відповідну заборгованість. Відповідно до п.2.4.2 Договору поруки ПАТ «МЕГАБАНК» має право вимагати виконання зобов'язань за Кредитним договором як з третьої особи, так і з поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.2.4.1 договору поруки, кредитор має право змінити умови кредитного договору без згоди поручителя, якщо внаслідок цього не збільшується обсяг відповідальності поручителя. Однак, додатковою угодою № 1 від 15 вересня 2008 року, укладеною між [PERSON] та ВАТ «Мегабанк», внесено зміни до кредитного договору № 154-п/2007 від 12 листопада 2007 року, якими п. 1.1. договору викладено в новій редакції: позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 23,8 % річних (а. с. 10). Згода позивачки [PERSON] як поручителя, на внесення вказаних змін і доповнень до основного договору яким збільшилась відсоткова ставка за користування кредитом, і як наслідок збільшився обсяг відповідальності, отримана не була, це питання банк із поручителем не погоджував. Заборгованість [PERSON] за користування кредитними коштами до 31 серпня 2008 року нараховувалась за процентною ставкою в розмірі 17,10 %, а з 01 вересня 2008 року - 23,80 %. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Отже, зі змісту ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що зі змісту вищевказаної додаткової угоди №1 від 15.09.2008 року до кредитного договору № 154-п/2007 від 12.11.2007 року, вбачається зміна відсоткової ставки, що веде до збільшення обсягу відповідальності та передбачає припинення дії договору поруки з 15.09.2008 року, укладеного між відповідачем та позивачкою, як поручителем [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved