Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

10 січня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 27 листопада 2007 року банком і [PERSON] було укладено договір б/н (надалі-Договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 31 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 12843 грн. 78 коп., що складається з: 2971 грн.64 коп. заборгованості за кредитом, 9022 грн. 44 коп. заборгованості за процентами, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 599 грн. 70 коп. штрафу (процентна складова), яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь із відповідача, а також стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених в заяві підстав, просив їх задовольнити. Щодо задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності заперечував з тих підстав, що 27.09.2009 року відповідач сплатив платіж в сумі 687,65 грн.. Представник відповідача в судовому засіданні, посилаючись на те, що позивач пропустив можливість реалізувати своє право на повернення кредиту через сплив позовної давності, просила суд відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і не заперечується сторонами, що 27 листопада 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено договір без номера шляхом написання останнім заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Через невиконання своїх зобов'язань за вказаним Договором у відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 12843 грн. 78 коп., що складається з: 2971 грн.64 коп. заборгованості за кредитом, 9022 грн. 44 коп. заборгованості за процентами, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 599 грн. 70 коп. штрафу (процентна складова). Судом наданими представником позивача розрахунком заборгованості і випискою по особовому рахунку встановлено, що [PERSON], сплативши 14.11.2008 року останній раз щомісячний платіж позивачу в сумі 300 гривень, перестав виконувати свої зобов'язання за вказаним договором. Згідно наданих позивачем тарифу і порядку погашення кредиту відповідачу був визначений строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця який слідує за звітним. Отже, починаючи з 26.11. 2008 року почав свій перебіг трирічний строк, протягом якого позивач мав право пред'явити до [PERSON] вимогу про повернення боргу. Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Виданою [PERSON] платіжною карткою підтверджується, що 31.03.2009 року було останнім днем строку погашення кредиту в повному обсязі. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 10 січня 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Оскільки строк дії виданої відповідачу платіжної картки 03/09, останнім днем погашення кредиту в повному обсязі було 31.03.2009 року. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові у справі 6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року. Враховуючи наведені обставини, факт пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» позову до відповідача 10 січня 2014 року, заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити повністю. Твердження представника позивача про те, що відповідач згідно виписки по особовому рахунку 27.09.2009 року сплатив банку 687,65 гривень і тим самим перервав строк позовної давності, суд не приймає до уваги, оскільки запис про сплату вказаної суми у виписці по особовому рахунку не відповідає наданому позивачем розрахунку заборгованості по Договору, на підтвердження проведення вказаної операції представник позивача не надав первинних документів бухгалтерського обліку, а вказана виписка таким документом не являється.

Outcome: dismissed