Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

10.08.2021 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, відповідно до якого просить розірвати договір довічного утримання, укладений 15 травня 2019 року між нею, [PERSON] і відповідачем, [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] зовсім не виконував свої зобов`язання, передбачені пунктами 7 та 8 Договору, зокрема, не допомагає матеріально, не забезпечує харчуванням і доглядом, не оплачує рахунки. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється та взагалі не звертає уваги на її прохання, а тому вона вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 12.08.2021 року цивільну справу № 521/12175/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання передано за підсудністю до Приморського районного суду міста Одеси. 23.09.2021 року цивільна справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку та проведення підготовчого судового засідання призначено на 12.10.2021 року. Ухвалою суду від 12.10.2021 року задоволено клопотання про витребування доказів та відкладено підготовче судове засідання на 11.11.2021 року. 11.11.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей щодо вручення йому судової повістки підготовче судове засідання відкладене на 01.12.2021 року. Ухвалою суду від 01.12.2021 року закрито підготовче засідання по вказаній справі та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2021 року. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавав. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 20 березня 2002 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси 20.03.2002 року, актовий запис №37. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис 2193. 15 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрований в реєстрі за №856 (а.с.9-11). Відповідно до п. 1 вказаного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру під [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язується забезпечувати її довічно утриманням та доглядом. Пунктами 7 та 8 Договору передбачено наступне: Набувач зобов`язується: - зберігати в безкоштовному довічному користуванні та проживанні за [PERSON] цю квартиру та поховати її у випадку її смерті; - довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою в тому числі медичною; - своєчасно та в повному обсязі сплачувати комунальні послуги та послуги за водо-, газо-, тепло-постачання, послуги телефонного зв`язку. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) сторонами визначена за попередньою згодою в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць з урахуванням інфляції та індексації. Умови розірвання договору довічного утримання передбачені пунктом 11, відповідно до якого договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - в судовому порядку: - на вимогу ВІДЧУЖУВАЧА, у разі невиконання або неналежного виконання НАБУВАЧЕМ своїх обов`язків, незалежного від його вини; - на вимогу Набувача. За зверненням [PERSON] до КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» співробітниками обслуговуючої дільниці №3 КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» було проведено обстеження квартири [ADDRESS] , за результатами якого було складно акт від 24.03.2021 року, з якого вбачається, що комісія у складі начальника дільниці №3 КП ЖКС «Порто-Франківський» Причини Д.О., ст. майстра ВД №3 Козак П. L , майстра ВД №3 Жжонової Ю. Я. , з виходом на місце за адресою : [ADDRESS] при візуальному обстеженні квартири [NUMBER] встановлено, що сантехнічні прилади та комунікації холодного водопостачання та водовідведення внутрішньоквартирної розводки знаходяться в незадовільному технічному стані, майже зруйновані. При обстеженні стелі квартири встановлено, що штукатурний шар частково відсутній. На стінах кімнат частково відсутній штукатурний шар. Віконні рами дерев`яні, знаходяться в жахливому стані. Опалення відсутнє. Квартира опалюється шляхом нагрівання газової плити. У квартирі не проводився косметичний ремонт більше 20 років. У цілому стеля, стіни кімнат, віконні рами, внутрішньоквартирні комунікації знаходяться в незадовільному технічному стані, потребується косметичний ремонт помешкання. З листів [PERSON] на ім`я [PERSON] , направлених на адресу останнього 24.12.2020 року та 03.06.2021 року, вбачається, що позивач зверталася до відповідача з повідомленням про намір розірвання укладеного між ними договору довічного утримання від 15.05.2019 року, за її ініціативою, посилаючись на частину 11 вищевказаного договору, та з проханням надати відповідь на її адресу протягом 15 діб. Однак, як вказує позивач, відповіді на вказані листи вона не отримала. Згідно листа КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» №Д-2379 від 01.11.2021р. за адресою: [ADDRESS] заборгованість по ціні з управління багатоквартирним будинком у розмірі 3 876,30 грн. утворилась в період з 01.09.2020 року по 31.10.2021 року. З листа АТ «ОДЕСАГАЗ» №2068 від 09.11.2021 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] з 01.12.2008 року на [PERSON] , за даною адресою наявна заборгованість за розподіл газу у розмірі 314,45 грн. Згідно листа ТОВ «ІНФОКС» Філія «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» від 15.11.2021 р. №1541-4 за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок відкрито на [PERSON] . Станом на день надання відповіді у філії відсутні жодні документи щодо зміни власника, а також проживання та користування послугами водокористування [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, у зв`язку з тим, що вона отримує мінімальну пенсію, вона не має можливості сплачувати комунальні послуги, а відповідач після укладання договору довічного утримання не цікавиться її долею та не сплачує комунальні послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість. З наданих до матеріалів справи письмових пояснень [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що протягом останніх трьох років він проживає в будинку [ADDRESS], працює двірником на прилеглій території. У будинку через дорогу, по [ADDRESS] , проживає літня жінка, з якою він часто спілкується та товаришує, [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка, проживає одна. Також в своїх поясненнях [PERSON] вказує, що одного разу, приблизно два року тому [PERSON] під час їхньої розмови сказала, що до неї прийшли люди, які запропонували догляд за нею в обмін на житло, на що, після певного тиску з їх боку вона вимушена була погодитись. Послуги вони обіцяли такого характеру, як догляд, матеріальне утримання, утримання задовільного стану умов проживання, утримання комунальних послуг, медичного обслуговування тощо. Про що між ними був складений відповідний договір. Далі, грошового забезпечення від цих людей, наскільки йому відомо, з тих пір вона не отримувала. Одежею та їжею їй допомагають сусіди по вулиці та товариші. Стан здоров`я у [PERSON] незадовільний, вона погано бачить, часто хворіє на респіраторні захворювання, і ніхто з осіб, що укладали з нею договір, навіть не цікавиться її станом, не сприяє наданню їй медичної допомоги. Крім того, з 2019 року по теперішній час, житловий стан її квартири значно погіршився до незадовільного стану, а саме: криша над нею майже вся в наскрізних щілинах, викликаних дощем та вітрами, санвузол забитий, система змиву не працює, опалення вона здійснює лише за допомогою включення однієї газової комфорки плити, підлога вся в дірах, частково провалюється, стіни та стеля в плісняві, в вікнах є наскрізні дірки, про що з заявами вона неодноразово зверталась до місцевого відділення ЖКС, навіть складали відповідний акт огляду. Також вказує, що [PERSON] має суттєві борги за комунальні послуги, які не сплачуються в повному обсязі місяцями або вже майже рік, що може становити загрозу відключення її від комунальних послуг зовсім. Жодного разу він особисто не бачив, що б хто- небудь навідував [PERSON] , також все вищевикладене, що стосується стану здоров`я [PERSON] , стану її житла та інше він бачив особисто. З письмових пояснень [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] вбачається, що протягом останніх 20 років вона проживає за адресою [ADDRESS] . У будинку через дорогу, по [ADDRESS] , проживає її давня подруга, [PERSON] , [INFO] , яка проживає одна. Так, приблизно на початку 2019 року, більш точну дату назвати не може, під час зустрічі [PERSON] їй повідомила, що до неї почали приходити люди, яких вона назвала «ріелторами», та запропоновували їй свої послуги, від яких вона відмовлялась багато разів. Послуги вони обіцяли в обмін на право володіння її житлом, а саме догляд, матеріальне утримання, утримання задовільного стану умов проживання, утримання комунальних послуг, медичного обслуговування тощо. Так, приблизно навесні, [PERSON] уклала з ними угоду, після чого у неї забрали її документи на житло. Надалі, ці особи [PERSON] перестали навідувати, або навіть дзвонити. Грошового забезпечення, наскільки їй відомо, з тих пір вона не отримувала, одежею та їжею їй допомагають сусіди по вулиці та товариші. Стан здоров`я у [PERSON] незадовільний, вона погано бачить, часто хворіє на респіраторні захворювання, і ніхто з осіб, що укладали з нею договір, навіть не цікавиться її станом, не сприяє наданню їй медичної допомоги. Крім того, з 2019 року по теперішній час, житловий стан її квартири значно погіршився до незадовільного стану, а саме криша над нею майже вся в наскрізних щілинах, викликаних дощем та вітрами, санвузол забитий, система змиву не працює, опалення вона здійснює лише за допомогою включення однієї газової комфорки плити, підлога вся в дірах, частково провалюється, стіни та стеля в плісняві, в вікнах є наскрізні діри. Також вказує, що [PERSON] має суттєві борги за комунальні послуги, які не сплачуються в повному обсязі місяцями або вже майже рік, що може становити загрозу відключення її від комунальних послуг зовсім. Звертаючись до суду з даним позовом, сторона позивача посилається на те, що наявні підстави для розірвання вказаного договору, оскільки відразу після підписання вказаного договору довічного утримання від 15.05.2019 року відповідач почав порушувати його умови: не навідувався до неї; також не виконувались умови щодо забезпечення її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою в тому числі медичною, сплати комунальних послуг та послуг за водо-, газо-, тепло-постачання, послуг телефонного зв`язку; не виконувались вимоги у частині матеріального забезпечення позивача. Вирішуючи спір, суд виходить із наступного. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Як відзначалося вище, ціна матеріального забезпечення (продукти, одяг, догляд, необхідна допомога) визначена сторонами в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць, встановленої чинним законодавством України. Отже, у договорі довічного утримання від 15 травня 2019 року обов`язки набувача [PERSON] визначені та мають грошовий еквівалент встановлений сторонами, а саме один розмір мінімальної заробітної плати на місяць. При цьому місячний розмір мінімальної заробітної плати встановлений законом та у 2019 році становив 4 173 грн., у 2020 році з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень; у 2021 році - з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. У ч. 1 ст. 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною другою ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України). Отже, за змістом вказаної норми, договір може бути розірваний незалежно від вини набувача. Тому останньому слід доводи факт належного виконання, а не відсутність його вини у невиконанні або неналежному виконанні умов договору довічного утримання. Положення ч. 1 ст. 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є такі порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17, тлумачення п. 1 ч. 1 ст.755 ЦК свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Отже, з урахуванням підстав позову, умов Договору довічного утримання, саме відповідач зобов`язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною першою статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вбачає, що позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою , що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , отже є особою похилого віку. У ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивачка продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] , однак через відсутність коштів і жодної матеріальної допомоги квартира знаходиться у жахливому занедбаному стані. Крім того, у позивача наявна заборгованість за комунальні послуги. Відповідачем не надано суду будь-яких належних, достовірних, допустимих доказів на виконання умов укладеного між сторонами договору довічного утримання. З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач часто хворіє та проживає одна у квартирі, яка має незадовільний стан, відповідача вони ніколи не бачили та останній ніякої допомоги позивачу не надає. Суд вбачає, що усупереч існуючого договору довічного утримання та наявних у відповідача зобов`язань за ним, позивач не отримала ані належного утримання, ані матеріального забезпечення. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивачем про розірвання договору довічного утримання з відповідачем, в зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved