Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

11.07.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить стягнути з неї на свою користь грошові кошти у сумі 95566,37 гривень. При цьому посилається на те, що 10.07.2013 року він позичив [PERSON] грошову суму - 3500 доларів США для підготовки документів, що підтверджується розпискою від 10.07.2013 року підписаною власноруч відповідачкою. До теперішнього часу документи не готові та коли будуть не відомо. Однак після спливу зазначеного строку, відповідачка позичені кошти не повернула та не сплатила проценти за користування позикою. Він звертався до відповідачки з вимогою повернути кошти, однак вирішити даний спір в добровільному порядку не вдалося, в звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. На день звернення до суду курс НБУ становить 100 доларів США 2514,00 гривень, тому розмір основного боргу становить 87990 гривень та 3% річних 7576,37 гривень, а всього просить стягнути з відповідачки 95566,37 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачка в судове засіданні не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором позики від 10.07.2013 року відповідачка отримала від позивача грошову суму в розмірі 3500 доларів США, про що видала відповідну розписку. Як вбачається з позовної заяви відповідачка борг не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобовязальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже відповідно до ст. 612 ЦК України відповідач, що прострочив свої зобовязання повинен повернути позивачу суму боргу в розмірі 3500 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 87990 гривень. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідачки на користь позивача також слід стягнути три проценти річних від простроченої суми у розмірі 7576,37 гривень, а всього слід стягнути загальну суму боргу в розмірі 95566,37 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 955,66 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved