Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

12.03.2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В своїй заяві вона посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В вересні 2012 року з її відома та за її згодою в спірній квартирі була зареєстрована відповідачка по справі - [PERSON]. З вересня 2012 року [PERSON] без поважних причин у даній квартирі не проживає, а проживає в іншому місці, яке їй невідоме. Майна відповідача у вищевказаній квартирі немає. Всі обов'язки по сплаті комунальних послуг покладені на неї. Єдиним джерелом доходів позивачки є її пенсія, однак, в неї немає можливості оформити субсидію для сплати комунальних послуг, оскільки немає довідок про доходи всіх зареєстрованих осіб в квартирі. У зв'язку з цим, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягала та просила їх задовольнити у повному обсязі, а також не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи ГУ ДМС України в Донецькій області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, проживає в квартирі № 6 та, зі слів позивачки, знає, що відповідачка була зареєстрована за адресою позивачки, але фактично там вона її ніколи не бачила, оскільки остання ніколи не проживала і її речей в квартирі немає. Де вона знаходиться зараз їй невідомо. Свідок [PERSON] дала суду аналогічні пояснення та підтвердила той факт, що відповідачка тільки зареєстрована в квартирі позивачки і ніколи там не проживала. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до довідки, виданої Парасковіївською сільською радою № 197 від 02.03.2015 р., відповідачка [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована [ADDRESS] (а.с.4). Згідно перевірки, проведеної комісією Парасковіївської сільської ради, актом від 02.03.2015 р. встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично там не проживає з 05.09.2012 р. по теперішній час (а.с.5). Із договору дарування квартири від 01.10.2003 р., зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.10.2003 р. за [NUMBER], вбачається, що позивачка [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] загальною площею 31,44 кв.м, в т.ч. жилою площею 16,72 кв.м, яка складається з однієї жилої кімнати (а.с.6). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не користується цим житлом понад один рік без поважних причин. Позовні вимоги в частині зняття відповідачки [PERSON] з реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки це не входить до компетенції суду.

Outcome: partial