Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 11 березня 2021 року заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування в сумі 5645 гривень 22 копійки. Позов обґрунтований тим, що 11 травня 2020 року, близько 20 години, [PERSON] , умисно на ґрунті раптово виниклих відносин, наніс удар ногою в область ноги потерпілого [PERSON] , а коли останній упав, наніс йому не менше одного удару дерев`яною палицею в область правої ноги, спричинивши потерпілому [PERSON] тілесне ушкодження у виді закритого 2-кісточкового перелому правої гомілки зі зміщенням з повним розривом дистального міжгомілкового синдесмозу з підвивихом стопи до зовні, які відповідно до висновку експерта № 126 від 16.06.2020 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступені тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілий [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради з 15.05.2020 по 02.06.2020 і вартість його лікування, відповідно до довідки цього медичного закладу, склала 5645 гривень 22 копйки. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року кримінальне провадження № 12020170190000363 по обвинуваченню [PERSON] за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України закрите у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у цьому кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (пункт 7 частина 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України). Закриття кримінального провадження за цих підстав, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, не є закриттям справи з реабілітуючих підстав (висновок Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного кримінального Суду у справі № 712/1710/19). У зв`язку з цим, відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України та статті 1206 Цивільного кодексу України, прокурор прохає стягнути з відповідача на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради (код ЄДРПОУ 01999307, адреса: вул. Шевченка, 78/109, м. Кобеляки Полтавська область, рахунок отримувача: [NUMBER] , АТ «Полтава-банк») витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в цьому лікувальному закладі у сумі 5645 гривень 22 копійки. На підставі наказу Генерального прокурора №2ш від 17.02.2021, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, з 15 березня 2021 року Кобеляцька місцева прокуратура Полтавської області реорганізована у Кобеляцький відділ Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено у справі судове засідання на 14 квітня 2021 року. До початку розгляду справи по суті відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про визнання позову, відповідно до якої він повністю визнає заявлені позивачем вимоги, вважає їх обґрунтованими і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. У судовому засіданні 14 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подану ним заяву про визнання позову підтримав у повному обсязі, підтвердив визнання ним позову та згоду із заявленими вимогами. Прокурор Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Голуб С.О. поданий позов підтримав та вважав за можливе прийняти визнання відповідачем позову. Представники позивачів Кобеляцької міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, позивачами подані заяви про розгляд справи у відсутності їхніх представників. Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, робить наступні висновки. Судом встановлено, що 11 травня 2020 року [PERSON] умисно заподіяні потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад його здоров`я, про що свідчить ухвала Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 12020170190000363 відносно [PERSON] за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, якою кримінальне провадження закрите з нереабілітуючих підстав у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с. 12). Внаслідок вчиненого злочину потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради з 15 травня 2020 року по 02 червня 2020 року, про що свідчить довідка Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради № 585/01-14 від 28.10.2020 (а.с. 14) Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради від № 72/01-14 від 18.02.2020, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Кобеляцька ЦРЛ» з 15.05.2020 по 02.06.2020, історія хвороби № 1778, проведено 18 ліжко-днів. Вартість лікування хворого становить всього 5645 гривень 22 копійки, із низ 5376 гривень 60 копійок за ліжко-дні та 268 гривень 62 копійки кошти, витрачені лікарнею на медикаменти. Заходи щодо стягнення з [PERSON] витрат на стаціонарне лікування [PERSON] не вживалися (а.с. 22). Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частина 3 цієї Статті визначає, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, закрите у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, тобто з не реабілітуючих підстав, то відповідно до положень частини 1 статті 1166 та статті 1206 Цивільного кодексу України, з урахуванням Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, з відповідача підлягають стягненню кошти, витрачені на стаціонарне лікування [PERSON] у Комунальному некомерційному підприємстві «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради в сумі 5645 гривень 22 копійки із зарахуванням даних коштів до відповідного бюджету. З огляду на те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також що наявні законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що заява відповідача про визнання позову може бути прийнятою, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України визнання у разі позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач є юридичною особою, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, сплаті за цю позовну заяву підлягав судовий збір у розмірі 2270 гривень 00 копійок. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку судового розгляду, стягненню з відповідача підлягає 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті на момент подання цього позову, в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок. Решта 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті на момент подання цього позову, в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved