Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

10 січня 2019 року до суду звернувся [PERSON] із позовом про визнання договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, укладених між ним та [PERSON] недійсними та скасування їх державної реєстрації, який уточнив 10 квітня 2019 року. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що восени 2016 року він зустрів свого знайомого, [PERSON] , якому повідомив, що його дружина хворіє, а він через похилий вік не може за нею доглядати. За декілька днів [PERSON] спільно із своєю донькою, [PERSON] , приїхали до [PERSON] додому та запропонували укласти договір довічного утримання. Оскільки [PERSON] працювала лікарем в Кобеляцькій ЦРЛ, а отже могла належним чином доглядати за позивачем та його дружиною, [PERSON] погодився на пропозицію. 05 грудня 2016 року сторони поїхали до Кобеляцької державної нотаріальної контори, де був укладений договір, текст якого позивач не читав. Після укладення договору позивач разом із дружиною продовжив проживати у будинку. Після смерті дружини позивача, його знайома переглянула документи та повідомила позивачу, що у 2016 році був укладений договір дарування та він не є власником будинку, в якому проживає. Розірвати договір дарування відповідач добровільно відмовляється, а тому [PERSON] прохає суд визнати договори дарування житлового будинку та земельних ділянок недійсними, оскільки вони були укладені під впливом помилки, а також в зв`язку із впливом тяжкої обставини, а саме хвороби дружини, безпомічного стану позивача та похилого віку. Крім цього прохав суд скасувати державну реєстрацію договорів дарування. Ухвалою суду від 17 січня 2019 року відкрито провадження по даній справі. Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд по суті. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Монастиренко С. М., в судовому засіданні підтримали позов та прохали його задовольнити. Крім цього повідомили, що подарований будинок є єдиним житлом позивача, іншого майна він не має та після укладення договору і по даний час продовжує проживати самостійно в цьому домоволодінні. Відповідач, [PERSON] та її представник, адвокат Бердніченко О. П., в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки позивач був обізнаний щодо договорів, а саме про те, що укладаються договори дарування. [PERSON] здійснювала догляд за позивачем та його дружиною, до смерті останньої. Суд, заслухавши учасників судового розгляду та показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з господарського - побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до умов договору право власності на житловий будинок виникає з моменту його прийняття. Прийняття від дарувальника ключів від житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями свідчить про те, що передача речі відбулась (а.с.14). Державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1070073153218, проведена на підставі рішення державного реєстратора № 32727114 від 05 грудня 2016 року, власник [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Крім цього, 5 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено два договори дарування приватизованої земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в [ADDRESS] , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 688478953218 від 5 грудня 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори, серія та номер НВІ 494269, зареєстрований в реєстрі за № 1-2848 від 05 грудня 2016 року та приватизованої земельної ділянки площею 0,0564 га, розташованої в [ADDRESS] , переданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 688468253218 від 5 грудня 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори, серія та номер НВІ 494270, зареєстрований в реєстрі за № 1-2850 від 05 грудня 2016 року (а.с.16,18). Державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на приватизовану земельну ділянку площею 0,1000 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану в [ADDRESS] , проведена на підставі рішення державного реєстратора № 32727114 від 05 грудня 2016 року, власник [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,0564 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 688468253218, проведена на підставі рішення державного реєстратора № 32727745 від 05 грудня 2016 року, власник [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Статтею 774 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язуєтся забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі істотні умови. Договори дарування належать до безоплатних правочинів та за їх умовами обдаровані не мають перед дарувальниками будь-яких зобов`язань матеріального характеру. За умовами договору дарування житла до обдарованого переходить право власності на житло, дарувальник фактично втрачає право на володіння, користування та розпорядження ним, право на проживання, а в обдарованого не має обов`язку надавати відчужене на його користь житло для проживання дарувальнику. Судом встановлено, що [PERSON] є особою похилого віку. Народився [INFO] . У 2016 році проживав разом із дружиною, [PERSON] , 1933 року народження у будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні знайшло своє підтвердження та не заперечується відповідачем, що у 2016 році [PERSON] з дружиною домовились про те, що оскільки вони не мають дітей, є особами похилого віку, то за ними буде доглядати сім`я [PERSON] , яка не є їх родичами. Судом також встановлено, що у 2016 році сторони домовились про те, що [PERSON] після укладення договору буде здійснювати догляд за [PERSON] , [INFO] та його дружиною, [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Крім цього, в судовому засіданні встановлено, і не заперечувалось відповідачем, що після укладення оспорюваного договору [PERSON] та його дружина, продовжували проживати у спірному будинку. Дружина позивача, [PERSON] часто хворіла, а догляд за нею допомагала здійснювати [PERSON] , яка є медичним працівником. Іншого місця проживання позивач не має. Після укладення договору передача ключів не відбулась. Факт виготовлення [PERSON] документів на будинок та володіння ними після укладення оспорюваного договору не може свідчити про передачу нерухомості відповідачу. Зазначені обставини підтверджують реальні наміри [PERSON] на укладення договору довічного утримання, а не договору дарування. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є знайомою [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] повідомляла їй, що за їх сім`єю здійснюється догляд. Після смерті [PERSON] вона провідувала [PERSON] та коли останній показав документи на будинок, вона пояснила, що укладений не договір довічного утримання, а договір дарування. Зазначене для останнього було несподіванкою. Свідок [PERSON] повідомив суду, що він є державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори та засвідчував оспорювані договори дарування. Під час укладення були присутні обидві сторони та ним роз`яснено наслідки їх укладення. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] та [PERSON] . Під час розмов [PERSON] повідомляла, що за те, що вона здійснює догляд, їй подарували житловий будинок. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює лікарем в Кобеляцькій ЦРЛ. На прохання [PERSON] вона здійснювала огляд [PERSON] , за місцем його проживання. [PERSON] повідомляла, що здійснює догляд за [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що на прохання [PERSON] допомогав в організації поховання та поминальних днів по смерті [PERSON] . Під час підготовки був вдома у [PERSON] та чув, як останній говорив [PERSON] про те, що це її будинок і щоб вона здійснювала підготовку. Крім цього сама [PERSON] повідомляла, що [PERSON] подарував їй будинок, в якому проживає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він давно знайомий із [PERSON] , оскільки до виходу на пенсію останнього, разом працювали. Під час зустрічі, [PERSON] повідомив, що в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я не може доглядати за дружиною яка хворіє, а тому запропонував це робити [PERSON] , який пояснив, що його донька є медичним працівником та може здійснити догляд. Крім цього [PERSON] повідомив, що вони не бажають укладати договір довічного утримання, а лише договір дарування, на що [PERSON] погодився. В подальшому його донька здійснювала догляд за позивачем та його дружиною. [PERSON] був присутній також і під час укладення договору та чув, що нотаріус роз`яснював природу договору та запитував у позивача чи погоджується позивач на його укладення. Надані [PERSON] квитанції про оплату комунальних послуг не можуть бути належними доказами по справі, оскільки не стосуються предмету доказування по даній справі. Оплата послуг здійснена до моменту укладення оспорюваного договору. Також не є належними доказами надані квитанції, пов`язані з оплатою [PERSON] послуг, пов`язаних з оформленням оспорюваного договору, оскільки зазначені витрати не спростовують та не підтверджують обставини укладеного договору (а.с.71-90, 93-96). Надані [PERSON] квитанції на придбання продуктів харчування, пов`язаних з поминальними традиціями, понесеними внаслідок смерті дружини позивача, [PERSON] , також не можуть бути належними доказами по справі, оскільки факт догляду відповідачем позивача та його дружини до та після укладення договору дарування визнається сторонами та не потребує доказування (а.с.91-92). Крім цього, суд вважає, що наданий відповідачем флеш-носій із відеозаписом розмов сторін не є допустимим доказом по справі, оскільки [PERSON] не давав свою згоду на зйомку. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що [PERSON] та його дружина, [PERSON] , яка померла у [INFO] , в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я мали необхідність у сторонній допомозі. Близьких родичів, які б здійснювали за ними догляд не має. З 10 квітня 2018 року [PERSON] отримує послуги догляду вдома в Кобеляцькому районному територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (а.с.21). На час укладення договору [PERSON] тяжко хворіла, [PERSON] перебував в тяжкому емоційному стані, то укладаючи із відповідачем договір дарування належного йому на праві власності будинку та земельних ділянок, діяв під впливом помилки, оскільки вважав, що укладає договір довічного утримання, за умовами якого відповідач буде доглядати за ним та його дружиною, помилявся щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між ним та відповідачем. Те, що предметом договору дарування є житловий будинок, який є єдиним житлом позивача також свідчить про те, що [PERSON] уклав договір дарування під впливом помилки. На заперечення відповідача з приводу того, що [PERSON] знав про те, що укладається саме договір дарування, про що його роз`яснював нотаріус зазначає наступне. Наявність чи відсутність помилки під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд повинен визначати не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдарованому та продовження позивачем проживати в спірному будинку після укладення договору дарування. Судом встановлено, що на момент укладення договору дружина позивача тяжко хворіла, постійно стороннього догляду сім`я не мала, [PERSON] надавала допомогу шляхом періодичного відвідування сім`ї, приготування їжі та медичної допомоги. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що [PERSON] на момент укладення договору перебував в тяжкому емоційному стані, крім цього в зв`язку із перебуванням позивача у дружніх стосунках із сім`єю [PERSON] , [PERSON] не читав текст договору, та не зрозумів, що укладається договір дарування, а не договір довічного утримання. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що договори дарування житлового будинку та земельних ділянок, на яких розташований даний будинок, слід визнати недійсними. Оскільки судом прийнято рішення про визнання договорів дарування недійсними, то слід скасувати і рішення про державну реєстрацію договорів та їх державну реєстрацію. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову, витрати понесені позивачем стягуються із відповідача. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн, а тому дані кошти слід стягнути із відповідача на користь позивача. Крім цього, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги про скасування трьох договорів дарування, що є відповідно трьома немайновими вимогами, однак сплачено судовий збір за одну вимогу, то із відповідача на користь держави слід стягнути 1537,80 грн. за вимоги про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок.

Outcome: approved