Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

11 травня 2017 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що він на підставі договору дарування від 12.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 586, є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований він і його брат, [PERSON], відповідач у справі. Останній не проживає у вказаній квартирі з 2006 року, його речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує його, позивача, право власника розпоряджатися власним майном і змушує сплачувати за відповідача комунальні платежі. Тому позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] і зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач в судове засідання не з'явився, його представник надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, а справу розглянути за її та позивача відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 30). Відповідач, [PERSON] двічі поспіль в судове засідання не з'явився, на судове засідання 19.06.2017 року на адресу суду повернувся конверт із судовою повісткою із рекомендованим повідомлення із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Про розгляд справи 18.07.2017 року повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення у пресі (а.с. 28, 29). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору дарування від 12.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 586, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5-6, 8). Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 02.11.1999 року, однак не проживає в ній з 2006 року, його речей у квартирі немає, що підтверджується актом, складеним за участю мешканців квартир № 107 і № 59 вказаного будинку, [PERSON] і [PERSON] відповідно, затвердженим майстром КП ЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська 27.04.2017 року (а.с. 4). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою є зайвими і не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial