Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

12.03.2015 позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 100`823,54 грн. та судовий збір в сумі 1`008,24 грн.. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що 07.08.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53400450956B відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 70`500,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 07.08.2018 та сплатити відсотки за його користуванням у розмірі 20,00% річних. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач прострочив виплати по погашенню кредиту та сплаті процентів, у зв'язку з чим станом на 09.09.2014 має заборгованість у розмірі 100`823,54 грн. З наведених підстав позивач просить стягнути на свою користь зазначену заборгованість солідарно з [PERSON] та [PERSON], яка згідно договору поруки від 07.08.2013 №R53400450956B-П1 зобов'язалось відповідати перед банком за порушення [PERSON] зобов'язання, яке витікає з кредитного договору. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. 25.05.2015 представник позивача подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставили, з заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. 22.06.2015, у зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2013 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53400450956B відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 70`500,00 грн. на строк до 07.08.2018 з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20% або в іншому розмірі передбаченому договором. У відповідності до п. 1, 2 договору, сторонами погоджено, що до відносин сторін за договором застосовуються Правила споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк». Відповідно до п. 7.3.3.1 зазначених правил, відповідач зобов'язався повернути банку отриманий кредит, сплатити нараховані проценти та щомісячну комісійну винагороду (за наявності) у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені договором. Відповідно до п. 4.2 договору, відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,39 % від початкової суми кредиту. Пунктом 5.1 договору сторонами погоджено обов'язок відповідача у разі прострочення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Як визначено статтею 526 ЦК України (ЦК), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлено, що позивач на виконання умов договору №R53400450956B надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 70500,00 грн., що підтверджується меморіальним від 07.08.2013 №31474. Відповідач в порушення умов договору обов'язку повернути кредит та сплатити проценти належним чином не виконав у зв'язку з чим має прострочену заборгованість, розмір якої станом на 09.09.2014 складає 100823,54 грн., в тому числі: поточна заборгованість за кредитом - 60486,32 грн.; заборгованість за простроченим кредитом - 7871,93 грн.; інфляційні втрати по простроченому кредиту - 527,43 грн.; 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 87,14 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками - 6886,67 грн.; інфляційні втрати по простроченим відсоткам - 296,76 грн.; 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків - 57,69 грн.; сума заборгованості за відсотками за період з 07.09.2014 по 09.09.2014 - 112,37 грн.; сума простроченої заборгованості по комісії - 9291,07 грн.; сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення сплати комісії - 6371,97 грн.; сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення сплати кредиту та процентів - 8834,20 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК , за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 625 ЦК визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, в силу положень ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК, прострочення позичальника за кредитним договором має наслідком виникнення у позикодавця права вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право банку вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та інших належних банку по договору сум, у разі невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору, встановлено у п. 7.3.2.1 Правила споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк». Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлено лист-вимогу від 25.09.2014 №6968/1-2.27, у якому банк вимагав від останнього достроково погасити заборгованість за кредитним договором №R53400450956B, обраховану станом на 21.08.2014. Однак вказана вимога залишена відповідачем [PERSON] без задоволення, на час розгляду справи в суді заборгованість за кредитним договором №R53400450956B не погашена. Таким чином, враховуючи, що відповідно до умов кредитного договору передбачено обов'язок відповідача [PERSON] погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки і комісії щомісячно, зважаючи на те, що останнім допущено прострочення щодо виконання зазначених обов'язків, позивач набув права вимагати від відповідача [PERSON] дострокового виконання свої зобов'язань за кредитним договором. Встановлено, що відповідно до договору поруки від 07.08.2013 №№R53400450956B-П1, відповідачка [PERSON] поручилася перед банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань, що виникли та/або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитного договору. Відповідно до п. 2.5 вказаного договору, у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі чи частково. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 03.11.2014 банком на адресу відповідачки [PERSON] направлено лист-вимогу за вих. №8330/1-2.6, у якому банк вимагав від останньої достроково погасити заборгованість за кредитним договором №R53400450956B, обраховану станом на 09.09.2014, однак вказана вимога банку залишена відповідачкою без задоволення. Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до положень закону та умов договору відповідають перед позивачем як солідарні боржники, а тому зважаючи на порушення [PERSON] умов кредитного договору від 07.08.2013 №R53400450956B, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з останніх у солідарному порядку заборгованості у загальному розмірі 100823,54 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 008,23 грн. в рівних частинах, тобто по 504,12 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved