Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

12.12.2017 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду з позовом до ФОП [PERSON] вимогами якого є відшкодування збитків та моральної шкоди. Ціна позову визначена позивачем у розмірі 56 440, 25грн. Предметом позову є відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП та моральної шкоди, підставою позову є завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги позивач мотивує фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 19.11.2016 року по пр-ту Литвиненко-Вольгемут м. Києві. В результаті цієї пригоди були пошкоджені автомобілі «ЗИЛ 431410», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], працівника ФОП [PERSON], та «KIA Cerato» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] Оскільки ДТП сталася при керуванні [PERSON] робочим транспортним засобом, належним відповідачу, він є працівником відповідача та перебував при виконанні трудових обов»язків, а відповідно шкода завдана ним підлягає відшкодуванню саме відповідачем - ФОП [PERSON], як роботодавцем [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу АІ/8031080 в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Позивач звернувся із заявою про настання страхового випадку та згодом ним було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту складає 60969,00 грн. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 34528,75 грн. Зважаючи на те, що розмір страхового відшкодування не покриває матеріальний збиток, то решта матеріальних збитків в сумі 26440,25 підлягає відшкодуванню винною особою. Таким чином позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 26440,25 грн., моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн., та судовий збір. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2018 р. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 13.04.2018 р. до суду надійшли пояснення від представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 45-47) в яких зазначив, що згідно висновку ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», викладеному у звіті № 896-2016 від 03.02.2017 р. вартість матеріального збитку становить 33818,75 грн. 04.04.2017 р. страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 34528,75 грн. (вартість матеріального збитку 33818,75 грн. + відшкодування витрат на еваруацію транспортного засобу у розмірі 710,00 грн.) на рахунок позивача, факт отримання коштів підтверджується самим позивачем. Тобто , страховик, у встановлені Законом строки, повністю виконав свої обов»язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі, який розрахований на підставі норм Закону. 16.04.2018 р. до суду надійшли пояснення від третьої особи [PERSON] в яких просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що він не мав жодних трудових відносин з ФОП [PERSON] на момент скоєння ДТП (а.с. 75-76). 24.04.2018 р. ФОП [PERSON] надав відзив, в якому вважає позовні вимоги позивача безпідставними і необгрунтованими та просить замінити первісного відповідача належним відповідачем посилаючись на те, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Також пояснює, що на час скоєння ДТП він не мав трудових відносин з [PERSON](а.с. 83-85). 02.05.2018 року [PERSON] через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва звертається із заявою про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін посилаючись на характер спірних відносин та предмет доказування, які мають певні складності та вимогають проведення судового засідання з повідомленням сторін, для повного та всебічного встановлення обставин справи. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07.05.2018 р. у задоволені заяви [PERSON] про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі відмовлено. 05.05.2018 р. надійшла відповідь на відзив, в яких позивач наголошує на тому, що [PERSON] є належним відповідачем, оскільки в постанові районного суду м.Києва від 26.01.2017 р. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] вказано, що останній працює водієм в ФОП [PERSON], дана обставина встановлена судом та [PERSON] не оскаржувалась. Аналогічне місце роботи вказане в поясненнях [PERSON], наданих інспектору УПП в м. Києві ДПП майору поліції Синюченко В.В. від 21.011.2016 р., та в протоколах про адміністративні правопрушення від 21.11.2016 р. (а.с.97-98). Також позивачем надано відповідь на пояснення третьої особи, в яких зазначає, що факт проведення ним повної оплати вартості ремонтних робіт підтверджується підписом та печаткою виконавця робіт як на наряді-замовленні на виконання робіт, так і на акті виконаних робіт.До того ж, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надано копію звіту про оцінку колісного т/з, проведенного на його замовлення ТОВ «Незалежна експерто-асистуюча компанія», відповідно до якого віртість відновлювального ремонту складає 59500,04 грн, а отже фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 60259,00 грн. (а.с. 103-104). 21.05.2018 р. [PERSON] надані письмові пояснення до позовної заяви, в яких останній повторно сповіщає про те, що він не мав і на даний час не має трудових відносин з ФОП [PERSON] та з 2011 р. знаходиться на пенсійному забезпеченні даржави, а дані про те, що він є працівником ФОП [PERSON], які вказані в протоколах та поясненнях, були зазначені помилково та не відповідіають дійсності. (а.с. 106-107). 29.05.2018 р. [PERSON] надав суду заперечення в яких заперечує наявність трудових відносин мід ним та [PERSON] та вважає, що відшкодувати завдану шкоду має саме завдавач шкоди - володілець джерела підвищеної небезпеки - [PERSON], який в момент ДТП користувався даним т/з. Відповідач також зазначив, що між ним та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» укладено поліс № АЕ 8031080 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечений т/з «ЗИЛ 431410» та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі - 100000,00 грн. Також був укладений додатковий договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 18.03.2016 р. № 37/16-ДГО/Ц1 де страхова сума становить 500000,00 грн., що є цілком достатнім для відшкодування збитків позивачу (а.с. 111-119). 11.06.2018 р. пердставник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в своїх додаткових поясненнях посилається на безпідставність посилань відповідача на те, що збільшеного ліміту відповідальності цілком достатньо для відшкодування збитків позивачу, та вважає, що за даних обставин, відповідальність страхувальника за заподіяння шкоди позивачу внаслідок ДТП страховим захистом, відповідно до договору страхування, не покривається (а.с. 126-127). 05.07.2018 р. ФОП [PERSON] подано клопотання про витребування доказів, проте, на підставі ч. 3 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України, ч. 2 ст. 126 ЦПК України суд залишає без розгляду клопотання, оскільки порушений строк подання клопотання. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.11.2016 року по пр-ту Литвиненко-Вольгемут м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої були пошкоджені автомобілі «ЗИЛ 431410», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та «KIA Cerato» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] (а.с. 7). Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля «ЗИЛ 431410», д.н.з. [NUMBER] була застрахована згідно полісу АІ/8031080 в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 9). Згідно акту виконаних робіт № 3321 оплата евакуації автомобіля з місця ДТП до місця ремонту становить 710,00 грн. (а.с. 10). Вартість відновлювального ремонту автомобіля «KIA Cerato» д.н.з. [NUMBER] становить 60259,00 грн., що підтверджується нарядом-замовлення на виконання робіт № ДН-0001654 від 10.01.2017 р. (а.с. 16), заказом-нарядом № ДН-0001654 (а.с. 17) та рахунком-фактурою № СФ-0000204 від 31.01.2017 р. (а.с. 14). Позивач звернувся із заявою про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку ТОВ «Незалежна експерто-асистуюча компанія», викладеному у звіті № 896-2016 від 03.02.2017 р. вартість відновлювального ремонту складає 59500,04 грн. (а.с. 37-41). Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 34528,75 грн. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч. 2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON], за ДТП яка сталася 19.11.2016 року по пр-ту Литвиненко-Вольгемут м. Києві. Проте позивач висуває позовні вимоги до ФОП [PERSON], посилаючись на те, що ДТП сталася при керуванні [PERSON] робочим транспортним засобом, належним відповідачу, він є працівником відповідача та він перебував при виконанні трудових обов»язків, у зв»язку з чим шкода завдана ним підлягає відшкодуванню саме відповідачем - ФОП [PERSON] На підтвердження трудових відносин між [PERSON] та ФОП [PERSON], позивач посилається на постановуСвятошинського районного суду м.Києва від 26.01.2017 р. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] де вказано, що останній працює водієм в ФОП [PERSON], дана обставина встановлена судом та [PERSON] не оскаржувалась. Аналогічне місце роботи вказане в поясненнях [PERSON], наданих інспектору УПП в м. Києві ДПП від 21.011.2016 р., та в протоколі про адміністративні правопрушення від 21.11.2016 р. Проте [PERSON], у наданих ним письмових поясненях зазначив, що з 2011 р. знаходиться на пенсійному забезпеченні держави, а дані про те, що він є працівником ФОП [PERSON], були зазначені помилково та не відповідіають дійсності. ФОП [PERSON] та [PERSON] заперечується факт існування між ними трудових відносин. Суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позовних вимог, оскільки ним не доведений факт існування між ФОП [PERSON] та [PERSON] трудових відносин. Належними доказами трудових відносин може бути докази про:- допущення особи до роботи (наприклад, проходження медичного огляду, копії заяв про прийом на роботу, анкет, листів про розгляд резюме, записи в журналі про передачу трудової книжки, про ознайомлення з будь-якими правилами а підприємстві тощо); - виконання трудової функції (наприклад, акти здачі робіт, довіреності, видані роботодавцем на працівника, записи в книзі скарг і пропозицій, листування з клієнтом, покази колег по роботі, контрагентів, телефонні розмови, фотографії на робочому місці, відеозапис на робочому місці тощо); - виконання вимог щодо внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві (можна підтвердити показами свідків-охоронців на пропускні системі офісного центру, відеозаписами з камер спостереження на пропускних пунктах, карточками пропускними, показами колег, журналами реєстрації виходу на роботу); - виплату «заробітної плати» (наприклад, підписи на платіжних документах, підписи в журналах, квитанції, документи про перерахування коштів на картковий рахунок тощо). В кожному конкретному випадку необхідно надати всі належні докази, щоб підтвердити факт укладення трудового договору. Також належним доказом може бути інформація від пенсійного фонду та фіскальної служби, оскільки згідно Податкового кодексу України роботодавець та найманий працівник підлягають оподаткуванню. Необхідно звернути увагу, що 28.12.2014 р. Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», яким ч. 3 ст. 24 КЗпП викладено у новій редакції: «Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». Суд не вважає ні належними, ні достатніми доказами існування між ФОП [PERSON] та [PERSON] трудових відносин лише посилання на інформацію, що була надана [PERSON] при складанні адміністративного протоколу. Позивачем не заявлялось клопотань щодо витребування доказів на підтвердження цієї обставини. Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вона є похідною від основної позовної вимоги та стягується лише із особи, що завдала шкоду.

Outcome: dismissed