overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

11.03.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Відповідач сплачував аліменти на утримання їхнього сина, [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1 / 4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно. З 01.09.2013 року син навчається на другому курсі денного відділення відокремленого підрозділу «Коледж технологій та дизайну ЛНУ ім. Т. Шевченка» за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів», на бюджетній основі. У сина свого заробітку немає, він знаходиться на утриманні позивача. Відповідач працює на ПАТ «АМК», аліменти він нікому не сплачує, тобто його матеріальний стан дозволяє надавати грошову допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2016 року, або до досягнення нею 23 років, які вона просила з нього стягнути. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, він не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, але просив стягувати в розмірі 1 / 6 частки його доходу, надав суду заперечення на позов (а.с. 15-17). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 07.07.2005 року (а.с. 4), сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 165 з Відокремленого підрозділу «Коледж технологій та дизайну Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» від 25.02.2014 року, дійсно [PERSON] навчається на другому курсі денного відділення за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів», строк навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року (а.с. 5). З довідок про матеріальний стан сторін (а.с. 7-8, 9, 23) вбачається, що позивач - є фізичною особою-підприємцем, а відповідач працює на ПАТ «АМК», тобто вони отримують стабільно заробітну плату /доходи. Крім того, у позивача на утриманні перебуває малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Суд, враховуючи вищенаведене, вважає, що відповідач має можливість платити аліменти у розмірі 1 / 5 частки його доходу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на користь позивача. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

11.03.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. З 26.03.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Шлюб між сторонами не розірвано, але вони мешкають окремо з листопада 2013 року. За цей період відповідач матеріальної допомоги майже не надає, усі витрати пов'язані з утриманням дитини, полягли на позивача. Відповідач не тільки зобов'язаний утримувати неповнолітню доньку, але й має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює та отримує зарплату. Аліментів відповідач нікому не сплачує. У зв'язку з цим, вона просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд у попередньому судовому засіданні, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

11.03.2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, оскільки змінилося відношення один до одного, виникають протиріччя та непорозуміння у відносинах. Спільного господарства вони не ведуть, сумісне проживання припинено, спору щодо місяця проживання дитини не має. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви, відповідно до яких, позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав, просив справу слухати без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи, подані сторонами заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 17.04.2010 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконавчим комітетом Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області й зроблено в книзі реєстрації актів запис за № 2 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

11.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29.09.2007 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року сторони припинили спільне подружнє життя в зв'язку з тим, що втратили взаємо порозуміння в результаті чого між ними склалися такі відносини при яких подальше спільне життя неможливе. Спільне господарство подружжя не ведуть. Спору з приводу виховання дітей та спільного майна сторони не мають. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила винести рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та був не проти розірвання шлюбу з позивачкою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105,110 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини стали неможливим. Судом встановлено, що сторони 29.09.2007 року уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у виконкомі Красноторської селищної ради міста Краматорська Донецької області, актовий запис № 39. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які за взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачкою, відповідач не має претензій з цього приводу. З грудня 2013 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

11.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 30.09.1988 року Первомайським міськвідділом ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис №320. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Крім того, позивачка посилається на те, що причиною розпаду сім*ї є те, що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що в сім*ї виникали непорозуміння та сварки, нормальні відносини між сторонами відсутні, спільне господарство не ведеться. Оскільки, відповідач категорично заперечує проти розірвання шлюбу через органи ДРАЦС, вона вимушена звертатися з заявою про розірвання шлюбу до суду. В позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що шлюб розпався остаточно, примирення неможливе. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, зберегти сім'ю неможливо, так як сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалась остаточно. Спору про поділ майна не мають. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

11.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05.09.1998 року Тельманівським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецькій області. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, на теперішній час сторони спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження родини не можливе. На примирення не згодна. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Сторони в судове засідання не з,явились, надали суду письмові заяви, в яких позивачка на позові наполягала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON], а відповідач позов визнав, справу просили розглянути за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що розгляд справи можливий без участі сторін і позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 05.09.1998 року Тельманівським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, 05.09.1998 року був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], актовий запис за № 32. Від шлюбу у позивачки та відповідача є син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.04.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області, та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб між позивачем та відповідачкою фактично розпався, родину зберегти неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не проти розірвання шлюбу, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

11.03.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, розірваним за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 13.07.2011 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У теперішній час з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина знаходиться на повному її утриманні. Батько малолітнього матеріальну допомогу на його виховання надає нерегулярно, у зв'язку з чим вона вирішила узаконити процедуру сплати аліментів, та просила стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду уточнену позовну заяву в якій просить стягнути з відповідача аліменти у твердій сумі у розмірі 240 гривень щомісячно та розглянути справу за її відсутності. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав суду письмову заяву, просив розглянути справу за його відсутності. Надав документи про наявність на утриманні двох дітей. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - копією рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 13.07.2011 року, яке набуло законної сили 25.07.2011 року, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]; - довідкою КСН «Парковий» від 07.03.2014 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована та проживає разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У зв'язку з чим, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

11.03.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, розірваним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 22.11.2013 року, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У теперішній час дитина знаходиться на повному її утриманні, у зв'язку з чим вона вирішила узаконити процедуру сплати аліментів, та просила стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута заочно, у відсутності відповідача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - копією свідоцтва про реєстрацію одруження [PERSON] та [PERSON] (Серії [NUMBER] виданим 09.11.2002 року), актовий запис №317 від 09 листопада 2002 року зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №68 від 22.02.2005 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON]; - довідкою ОСББ «Якорь», відповідно до якої [PERSON] зареєстрована та проживає разом із дочкою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. За обставин встановлених судом, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не право, а обов'язок батьків, з метою захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

11.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2010 року і від спільного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньки, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомсячно і до досягнення донькою повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.5) судом встановлено, що сторони з 29.04.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із копії свідоцтва про народження (а.с.6) видно, що батьком [PERSON] є [PERSON] Із довідки Літинецької сільської ради (а.с.7) судом встановлено, що донька [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні позивачки. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (додоху) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved