Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

12.07.2017 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 06.09.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в сімї почали виникати сварки з будь-яких причин, при вирішенні сімейних питань не могли знайти спільної мови, в результаті були втрачені почуття любові та взаємоповаги один до одного. Вважає, що шлюб носить лише формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач та її представник по довіреності [PERSON] на адресу суду направили письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують. Справа неодноразово призначалася до розгляду, про що відповідач своєчасно та належним чином сповіщався, проте до суду повторно не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 06 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 718 (копія свідоцтва про шлюб а.с. 6). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припиненні, подружжя мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стало те, що в сімї почали виникати сварки з будь-яких причин, при вирішенні сімейних питань подружжя не могли знайти спільної мови, в результаті були втрачені почуття любові та взаємоповаги один до одного. Позивач вважає, що шлюб носить лише формальний характер, тому просить його розірвати. Відповідно до ч. 1 с. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч. 1 ст. 55 СК. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Статтями 105 ч. 3, 110 та 112 СК України закріплено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5\~ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved