Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

12.10.2017 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, який у ході провадження у справі був уточнений та в кінцевому варіанті позивач просить: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття водою належної йому на праві власності квартири [ADDRESS], грошові кошти в сумі 31508 гривні; стягнути з відповідача [PERSON] 20\~000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с2-8). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з січня 2009 року є власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. Після придбання кварти приблизно через два роки у ній було проведено капітальний ремонт. Після проведення ремонту у квартирі у квартирі постійно проживали родичі позивача, а саме син та невістка. 15.09.2017 приблизно о 13:00 годині син та невістка позивача зайшли до квартири та виявили, що стеля, стіни, підлога у кімнаті, кухні, ванні та коридорі вологі, тобто мають сліди затоплення та на підлозі по всій квартирі містився шар води. Син позивача [PERSON] з метою зясування ситуації піднявся до квартири [ADDRESS], яка розташована над квартирою позивача, однак двері ніхто не відчинив. Також син позивача викликав аварійну бригаду Комунального підприємства «Житлове експлуатаційно-ремонтне управління», якими було встановлено, що затоплення відбувається з квартири №234 та через відсутність мешканців у ній було перекрито водопостачання системи опалення всього підїзду будинку. За фактом затоплення працівниками Комунального підприємства «Житлове експлуатаційно-ремонтне управління» було складено акт. ПП «Авто-експрес» проведено незалежну оцінку та визначено розмір матеріальних збитків, заподіяних власникові майна, внаслідок залиття водою у розмірі 31\~508,00 грн. Також позивач вказав, що залиттям квартири йому завдано моральну шкоду, яка викликана нервовими та психічними переживаннями, дискомфортом, що викликані внаслідок користування квартирою та необхідністю проведення повторного ремонту. Також затоплення квартири викликало переживання і з тих причин, що у той день 15.09.2017 невістці було проведено операцію та рекомендовано чотири тижні спокою, однак після затоплення квартири вона пережила сильне душевне хвилювання та була вимушена відразу здійснювати роботу по усуненню наслідків затоплення, що вплинуло на одужання у після операційний період. У звязку з цим позивач оцінив розмір моральної шкоди у сумі 20\~000\~грн. Представником відповідача на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає, що залиття квартири позивача відбулося не з вини відповідача, а з вини третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального підприємства «Житлове експлуатаційно-ремонтне управління». Позиція обґрунтована тим, що затоплення відбулося під час заповнення системи опалення водою, яку не міг за своєю ініціативою проводити власник квартири в багатоквартирному житловому будинку. Будь-які документи, які б свідчили про дотримання технічних норм обслуговуючою організацією при виконанні таких робіт та дотримання вимог нормативних документів, які встановлюють обовязки організації, що здійснює обслуговування централізованих мереж опалення, водопостачання та водовідведення до позовної заяви не додані. Також представник відповідача вважав акт, складений працівниками Комунального підприємства «Житлове експлуатаційно-ремонтне управління» неналежним доказом у справі. 20.11.2017 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначення справи судового розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на дату її постановлення (а.с.78). 15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. 01.08.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.136). 01.10.2018 представником позивача подано заяву про забезпечення позову. 02.10.2018 постановлено ухвалу, якою заяву представника позивача про забезпечення позову залишено без задоволення. У судовому засіданні за клопотанням представника позивача допитані свідки [PERSON] начальник дільниці Комунального підприємства «Житлове експлуатаційно-ремонтне управління» і [PERSON] син позивача. Позивач, відповідач та його представник, а також представник третьої особи у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунального підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав позов у повному обсязі, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом на нерухоме майно від 12.01.2009, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №1268 від 23.12.2008, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21517760 від 12.01.2009 та технічним паспортом на квартиру №19748 від 09.01.2009, які видані Комунальним підприємством «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» (а.с.11-16). Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 та ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди, яка полягає у втратах, яких власник зазнав у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які він зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст.1166 цього ж Кодексу шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З акта №15 огляду квартири, складеного працівниками Комунального підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» в присутності сина позивача (а.с.9), вбачається, що 15.09.2017 при заповненні системи опалення водою по вині власника квартири [ADDRESS] була затоплена квартира позивача. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, обставини позову, пошкодження стелі, стін, підлоги у кімнаті, кухні, ванні та коридорі квартири позивача, внаслідок їх залиття з вини власника квартири [ADDRESS], яка розташована над квартирою позивача. Також свідки підтвердили, що у той же день був складений акт №15 від 15.09.2017 з метою фіксування події залиття квартири та її наслідків. Також факт залиття квартири позивача та пошкодження у ній стелі, стін, підлоги у кімнаті, кухні, ванні та коридорі підтверджується відеозаписом, наданим позивачем та дослідженим у судовому засіданні. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №99686360 від 09.10.2017 (а.с.17-18). На підставі ч.4 ст.319 ЦК України саме на неї покладається обовязок відшкодувати позивачу заподіяну йому матеріальну шкоду. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У ч.2 вказаної статті зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість збитків внаслідок залиття встановлена звітом про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого оздоблення та майна у квартирі №228, що розташована за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, пров. Бабкіна, 12, та їх розмір становить 31\~508 гривень. (а.с.28-68). Суд бере за основу даний звіт, так як він виконаний субєктом оціночної діяльності, який має відповідні сертифікат, кваліфікаційні свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації. Методика та порядок розрахунку, викладені у зазначеному звіті не суперечить нормам чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», вимогам Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 та Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28.10.2004. Відповідач не спростував висновок зазначений в даному звіті та не скористалася своїм право на призначення експертизи. Своїх розрахунків вартості пошкодженого майна не надав. Тому підстав сумніватися в достовірності даного звіту у суду не має. Суд не погоджується з аргументами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву щодо того, що залиття квартири позивача могло відбутися як звини відповідача власника квартири [PERSON], так і з вини балансоутримувача Комунального підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління». Посилання представника відповідача на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які були чинними на час затоплення квартири позивача та на примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10.08.2004 є безпідставними, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів представником відповідача до відзиву на позовну заяву, які б спростовували обставини позову та обставини, встановлені в судовому засіданні, не додано. Крім того,\~відповідно до\~вимог п.п.2,4,6,7,8,9\~ч.2\~ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» саме\~на індивідуального\~споживача,\~в даному\~випадку відповідача\~[PERSON],\~як власника\~житлового приміщення,\~покладено обовязки: 2)\~своєчасно вживати\~заходів до\~усунення виявлених\~неполадок,\~повязаних з\~отриманням житлово-комунальних\~послуг,\~що виникли\~з його\~вини; 4)\~власним коштом\~проводити ремонт\~та заміну\~санітарно-технічних\~приладів і\~пристроїв,\~обладнання,\~іншого спільного\~майна,\~пошкодженого з\~його вини,\~яка доведена\~в установленому\~законом порядку; 6)\~дотримуватися правил\~безпеки,\~зокрема пожежної\~та газової,\~санітарних норм; 7)\~допускати у\~своє житло\~(інший\~обєкт нерухомого\~майна)\~управителя,\~виконавців комунальних\~послуг або\~їхніх представників\~у порядку,\~визначеному законом\~і договорами\~про надання\~відповідних житлово-комунальних\~послуг,\~для ліквідації\~аварій,\~усунення неполадок\~санітарно-технічного\~та інженерного\~обладнання,\~його встановлення\~і заміни,\~проведення технічних\~та профілактичних\~оглядів і\~перевірки показань\~приладів -\~розподілювачів теплової\~енергії та/або\~вузлів обліку,\~що забезпечують\~індивідуальний облік\~споживання відповідної\~комунальної послуги\~у квартирі\~(приміщенні)\~багатоквартирного будинку; 8)\~дотримуватися вимог\~житлового та\~містобудівного законодавства\~під час\~проведення ремонту\~чи реконструкції\~житла (іншого\~обєкта нерухомого\~майна),\~не допускати\~порушення законних\~прав та\~інтересів інших\~учасників відносин\~у сфері\~житлово-комунальних\~послуг; 9) забезпечити своєчасну підготовку обєктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період; Відповідно до\~вимог ст.24\~Закону України\~«Про теплопостачання»\~основними обовязками\~споживача теплової\~енергії є: своєчасне\~укладання договору\~з теплопостачальною\~організацією на\~постачання теплової\~енергії; додержання\~вимог договору\~та нормативно-правових\~актів; забезпечення\~безпечної експлуатації\~систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови предявлення відповідного посвідчення при виконанні службових обовязків. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Частиною 1 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.13 Конституції України встановлено, що власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. При цьому тягар утримання майна згідно з чинним законодавством покладається на власника такого майна. Так положеннями ст.322 ЦК України встановлено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача і власника квартири №234 по провулку Бабкіна, буд.№12 в м.\~Бориспіль Київської області [PERSON] на користь позивача є недоведеними. Так, відповідачем визнано і дослідженням наданих суду належних, допустимих і достатніх доказів встановлено, що затоплення відбулося під час заповнення системи опалення водою. З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи та вищенаведених вимог чинного законодавства, суд прийшов до переконання, що затоплення квартири позивача водою відбулося з вини відповідача, внаслідок незабезпечення безпечної експлуатації внутрішньоквартирних систем теплоспоживання та незабезпечення своєчасної підготовки обєктів, що перебувають у власності відповідача, до експлуатації в осінньо-зимовий період. З цих підстав суд вважає, що матеріальна шкода, у розмірі встановленому звітом про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого оздоблення та майна у квартирі №228, що розташована за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, пров. Бабкіна, 12, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право також на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Згідно з п.3 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Безумовно, у звязку з пошкодженням квартири позивач [PERSON] зазнав душевні страждання. Крім того, відповідач [PERSON] ухиляється від добровільного відшкодування моральної шкоди протягом тривалого часу. У такий спосіб позивачу була спричинена моральна шкода. Враховуючи глибину та тривалість спричинених душевних страждань, а також вимоги розумності і справедливості, розмір відшкодування такої шкоди слід визначити в сумі 3\~200 гривень, що становить два прожиткових мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством на момент спричинення шкоди. При цьому суд враховує, що посилання позивача при визначенні розміру моральної шкоди посилання на інших осіб, яким спричинена така шкода, є безпідставним, враховуючи відсутність у позивача повноважень на представництво інтересів цих осіб, які також не є позивачами. У звязку з заподіяними збитками, позивач вимушений був звернутися до субєкта оціночної діяльності для визначення вартості пошкодженого майна, а тому мав вимушені витрати в розмірі 750 грн., що підтверджується договором №22.09/2017-04 на проведення незалежної оцінки від 22.09.2017 та квитанцією №26455442 від 27.09.2017 (а.с.23-25). Ці витрати в силу вищенаведених вимог чинного законодавства щодо відшкодування шкоди підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Також за подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 1280\~гривень, з яких 640 гривень за позовну вимогу майнового характеру та 640 гривень за позовну вимогу немайнового характеру, що підтверджується квитанцією №26789908 від 11.10.2017 та квитанцією 0.0.888873087.1 від 10.11.2017 (а.с.1, 77). За змістом ст.141\~ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial