Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

11.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.07.2001 року. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] є приятелями позивача, які зареєстровані в будинку за адресою: [ADDRESS], як члени її родини. Також за вказаною адресою зареєстровані їх діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За адресою позивача відповідачі ні одного дня з моменту реєстрації не проживали та не проживають до теперішнього часу. Особистих речей та майна відповідачів в будинку немає, вони знімали житло у м. Артемівську, але с початком військових дій, в червні 2014 року, відповідачі всією родиною виїхали в Узбекистан та повертатися не хочуть, про це відповідачу відомо від їх спільних знайомих. В добровільному порядку відповідачі з реєстраційного обліку не знялись, участь в оплаті комунальних послуг відповідачі не приймають. У зв'язку із тим, що відповідачі зареєстровані в будинку позивача, вона не може отримати житлову субсидію та була змушені звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та їх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити на підставах, викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечувала, про що надала суду заяву. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Часовоярської міської ради, Лепетень (Кулікова) В.В. до судового засідання не з В.В. до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправлення за адресою їх реєстрації. Відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом (серія АЕВ № 448442) від 25.07.2001 року, позивач [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, успадкувала майно: житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] (арк.с.8). У довідці про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 08.09.2015 року, яка видана головою квартального комітету № 7 Часівоярської міської ради, зазначено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровано 7 осіб: власник - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що також підтверджується витягом з домової книги для прописки громадян (арк.с.6, 9-11). Згідно довідок Артемівського МВ ГУДМС України в Донецькій області від 06.11.2015 року (№ 1896, 1897) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (арк.с.25-26). Відповідно до акту від 08.09.2015 року, виданого головою квартального комітету № 7 Часівоярської міської ради, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але з моменту реєстрації та до теперішнього часу за зазначеною адресою не проживають. Факт не проживання підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (арк.с.7). У довідках дошкільного навчального закладу № 32 «Лісова казка» від 25.12.2015 року № 107, дошкільного навчального закладу № 48 від 25.12.2015 року № 40, Часовоярської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 та Часовоярської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 17, вказано, що діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], не виховуються і не навчаються (арк.с.58-61). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що відповідачі не проживали в будинку взагалі, їх ніхто не бачив. [PERSON] спочатку жила в будинку з чоловіком, а тепер живе одна. Навіть син - [PERSON], який навідується до матері час від часу жодного разу не бачив осіб, зареєстрованих у будинковій книзі, він не здогадувався, що його матір може таке вичнити - дати згоду на реєстрації невідомих йому осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], та їх діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за місцем реєстрації, за адресою: [ADDRESS], з моменту реєстрації до теперішнього часу не проживали. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Часівоярської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved