Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

11.06.2019 представник позивача звернулась до Таращанського районного суду Київської області з даним позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість за договором позики в розмірі 48451,52 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 гривень. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує наступним. 16.05.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики № 38929 в електронній формі, предметом якого було передача у позику відповідачу 1 201,00 грн. Факт отримання відповідачем коштів на картковий рахунок підтверджується повідомленням від 29.05.2019 року ТОВ «Платежі Онлайн». Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останньої утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Представник позивача Васильєва Т . С. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. У прохальній частині позову зазначила про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 16.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та [PERSON] було укладено договір позики № 38929, в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на офіційному веб-сайті https:// creditup.com/ua. Договір від 16.05.2016 підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 21 день. Позивач свої зобов`язання за договором від 16.05.2016, в порядку встановленому п. 1.4 договору позики, виконав. На картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1 201,00 грн, що підтверджується повідомленням від 29.05.2019 року ТОВ «Платежі онлайн». Відповідно до п. 1.1, 1.5 договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 04.06.2019 становить 48451,52 грн., з яких 1201,00 грн.- основний борг, 25450,36 грн - заборгованість по відсоткам; 21800,16 - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію», де в статті 11 зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Так, у статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із договором від 16.05.2016 року позика надавалась строком на 21 день, зі сплатою відсотків за користування позикою. Термін повернення позики за умовами договору - 06.06.2016. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей. Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 4 ст. 631 закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. До відносин за договором позики застосовуються положення параграфа 1 Позика глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1.5 договору позики , нарахування процентів за користування позикою проводиться: 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30 грн за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2. договору ( строк дії договору 21 днів, але в будь-якому разі діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань); 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2 договору. Відповідно до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики від 16.05.2016, дата погашення заборгованості є 06.06.2016, з урахуванням процентів 486,38 грн. Відповідно до п.7.7 договору позики від 16.05.2016 до правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності у три роки. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 48451,52 та судові витрати на оплату судового збору в сумі 1921,00 грн. Позивач звернувся до суду за захистом своїх інтересів в межах строків позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1921, 00 гривень.

Outcome: partial