Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

12.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, за яким просить стягнути на його користь 1/2 частину вартості автомобіля марки Citroen C4, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] в сумі 91 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач 28.11.2016 року розірвав шлюб з відповідачем. В період шлюбу подружжя спільно набуло автомобіль Citroen C4, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Оскільки вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю колишнього подружжя та на даний момент фактично знаходиться у володінні відповідача, просить стягнути 1/2 частку вартості вказаного транспортного засобу на його користь. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010 року. Рішенням Чернігівського районного суду, Чернігівської області від 28.11.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано автомобіль марки Citroen C4, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який зареєстровано за відповідачем, що підтверджується даними регіонального сервісного центру в Чернігівській області. За змістом ч. 1ст. 60 Сімейного кодексу Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1ст. 70 Сімейного кодексу Україниу разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма права закріплена і вст. 372 Цивільного кодексу України: у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу Українимайно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Частиною 1ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Як зазначено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СКтаст. 372ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи наведене, а також відсутність домовленості між сторонами щодо спірного майна, або шлюбного договору, суд вирішуючи спір, дійшов висновку, що автомобіль був придбаний за час шлюбу подружжям, тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності та сторони відповідно мають рівні частки у цьому майні. При цьому, суд враховує те, що правовий режим такої власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Таким чином, вимоги позивача про стягнення 1/2 частини вартості автомобіля обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved