Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

11.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт та оголошення заборони на відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON], РНОКПП [NUMBER], накладені Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON], провадження ВП № 53018246 від 01.02.2017 року. При цьому позивач посилається на те, що на примусовому виконанні у [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження із виконання виконавчого листа № 520/4820/15-ц про стягнення аліментів, в рамках якого державним виконавцем накладено арешт на майно позивача. Вважаючи, що накладений арешт перешкоджає позивачу у розпорядженні майном, вона змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано клопотання представника позивача адвоката [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника Відділу, просить відмовити у задоволенні позову, так як виконання рішення не може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У ході розгляду справи судом було постановлено ухвалу про витребування доказів та залучення третьої особи до участі у справі від 12.06.2017 року, якою витребувано у відповідача відомості щодо заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за ВП № 53018246 від 01.02.2017 року; та залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП № 23078246 з примусового виконання виконавчого листа № 520/4820/15-ц, виданого 05.12.2016 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. В ході виконавчого провадження ВП № 23078246 у звязку із невиконанням виконавчого листа, 01.02.2017 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення арешту на все майно боржника /а.с. 7/. Сторона позивача у ході розгляду справи пояснювала, що накладений державним виконавцем арешт, перешкоджає [PERSON] у розпорядженні майном, тому просять на підставі п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», задовольнити позов. Судом досліджено розрахунок заборгованості по аліментам, який складений 01.12.2017 року держаним виконавцем. З розрахунку слідує, що станом на 01.12.2017 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. З листа Першого [PERSON] ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 4.12.2017 року слідує, виконавче провадження містить довідку ДФС про відсутність відкритих рахунків на імя боржника в установах банку; довідку УПФ про те, що боржник не отримує пенсію, на обліку не перебуває, записи про місце роботи відсутні. У звязку із чим, відповідач вважає, що виконання рішення не може бути забезпечено в інший спосіб, аніж звернення стягнення на майно боржника. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Разом із тим, відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Таким чином, враховуючи обовязковість виконання рішення суду, а також категорію справи № 520/4820/15-ц щодо стягнення аліментів, та приймаючи до уваги, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, суд погоджується із доводами представника відповідача, що на даний час виконання рішення не може бути забезпечено в інший спосіб, аніж звернення стягнення на майно боржника. У звязку із чим, відсутні підстави на даному етапі виконавчого провадження для зняття арешту з майна. З урахуванням вказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. При цьому суд звертає увагу на те, що стягувач аліментів в заяві на адресу суду просить витребувати ряд письмових доказів у позивача щодо сплати аліментів та заборгованості. Однак, в даному провадженні суд вважає, що доводи третьої особи не підлягають задоволенню та не можуть бути підставою для перенесення розгляду справи та витребування ще доказів, оскільки потягнуть затягування строків розгляду справи, тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів справи. В разі забезпечення позивачем виконання рішення іншим способом, аніж звернення стягнення на майно боржника, позивач не буде позбавлена права на предявлення вимог про звільнення майна з-під арешту після усунення обставин, встановлених судом по даній справі.

Outcome: dismissed