Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

11 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 19 лютого 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання останньою зобовязань за кредитним договором без номера від 13 липня 2012 року, була встановлена заборгованність у розмірі 27000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за умови належного виконання зобовязань. Крім того, посилається на те, що згідно п.1.6 Додаткової угоди за порушення позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого нею, в строк понад 30 днів той сплачує штраф. Оскільки станом на 19 вересня 2016 року у відповідачки виникла заборгованість на загальну суму 39591,76 грн., з яких: заборгованість за кредитом 25665,44 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 811,75 грн.; заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8336,97 грн.; штраф 4777,60 грн., то позивач просить стягнути з неї вказану суму заборгованості за кредитним договором №5167982301241763 від 19.02.2016 р. та 1378 грн. витрат по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в суді позов визнала повністю та пояснила, що в липні 2012 року уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, а в подальшому у звязку з несплатою кредиту дійсно 19 лютого 2016 року уклала з банком додаткову угоду, якою була встановлена заборгованість в сумі 27000 грн. Далі відповідачка суду пояснила, що протягом декількох місяців погашала заборгованість, а потім припинила у звязку з відсутністю коштів, й на даний час визнає розмір цієї заборгованості, зазначений у позовній заяві, але не має можливості її погашати. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з Додаткової угоди №5167982301241763 від 19.02.2016 р., вбачається, що в цей день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду з метою створення сприятливих умов для виконання останньою зобовязань за кредитним договором без номера від 13 липня 2012 року, та була встановлена заборгованність у розмірі 27000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за умови належного виконання зобовязань, щомісячний платіж складає 968,42 грн. і дата остаточного погашення заборгованості згідно п.1.3 цієї угоди 30.01.2020 р. Також п.1.6 цієї угоди передбачено, що у разі порушення позичальником будь-якого із передбачених нею зобовязань понад 30 днів терміном повернення кредиту, зазначеному в п. 1.3 договору, є 31 день з моменту такого порушення; вся заборгованість за кредитом, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), вважається простроченою; починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення і позичальник сплачує банку штраф в розмірі 4777,6 грн. А згідно п.3 цієї ж угоди всі інші умови договору, що не протирічать її (Додаткової угоди) умовам, лишаються незмінними, у тому числі порядок оплати неналежно сплачених винагород та процентів (а.с. 6). Надання кредиту у вигляді ліміту на платіжну карту це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. Із розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором без номера від 13.07.2012 р. та укладеної Додаткової угоди № 5167982301241763 від 19.02.2016 р. наданих позивачем, вбачається, що останній платіж в сумі 800 грн. відповідачка сплатила 08 червня 2016 року, а станом на 19.09.2016 р. загальна заборгованість за цим кредитним договором становить 39591,76 грн., з яких: заборгованість за кредитом 25665,44 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 811,75 грн.; заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 8336,97 грн.; штраф 4777,60 грн. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. А статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Також відповідно до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, і якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини банк вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідачка не виконала умов договору і кредит не повернула та не надала суду доказів, що ставила питання про визнання недійсними окремих положень договору й не оспорювала розрахунок заборгованості, а також визнала позовні вимоги у повному обсязі, то вимоги банку щодо стягнення заборгованості, підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 1378 грн. судових витрат по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526 527, 530, 651, 654, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved