Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Меркурій» ( надалі ПАТ «Банк «Меркурій») про повернення грошових коштів, відшкодування матеріальних та моральних збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем був укладений договір про відкриття і обслуговування поточного рахунку фізичної-особи -пенсіонера ( одержувача допомоги) в національній валюті № 122296/01 10.06.2004 р. Оскільки з грудня 2013 року Банк не проводить виплату пенсії, він подав 21.01.2014 року заяву до відповідача про розірвання договору та повернення йому залишку на рахунку станом на 11.03.2014 року в розмірі 11 260 грн., включаючи відсотки по вкладу, розмірі яких станом на 11.03.2014 р. складає 325 грн. який і просить стягнути з відсотками також позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення що складає 676 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 84 грн., відповідно до положень ст.ст. 536, 625 ЦК України. Також позивач просить відшкодувати йому моральні збитки у розмірі 5000 грн., які він поніс у зв'язку з неповерненням пенсії. В обґрунтування вказав, що йому 82 роки і своїми діями банк поставив його на межу зубожіння. В судове засіданні позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Меркурій» був укладений договір про відкриття і обслуговування поточного рахунку фізичної-особи - пенсіонера ( одержувача допомоги) в національній валюті № 122296/01 10.06.2004 р. Згідно представленої до суду копії ощадної книжки [PERSON] станом на 17.01.2014 року залишок грошових коштів становить 10 934,87 грн. (а.с. 8). 21.01.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору та повернення йому залишку грошових коштів. (а.с. 7). У відповідності до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У відповідності до ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір нарахованих відсотків за період з 11.10.2013 р. по 11.03.2013 р. складає 324,70 грн. Підстав не довіряти розрахунку нарахованих відсотків позивача не має. Відповідачем наданий розрахунок не оскаржувався. Отже, перевіривши представлені суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на рахунку позивача залишились невиплаченими грошові кошти в розмірі 10 934,87 грн. (станом на 17.01.2014 року), розмір нарахованих відсотків за вкладом за користування грошовими коштами складає 324,70 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Доказів щодо повернення грошових коштів позивачу суду під час розгляду справи не надано, а тому суд вважає дані вимоги обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з відповідача підлягає також стягненню сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції (6%) за час прострочення платежу , яка складає 675, 57 грн. ( 10934,87 + 324,70 = 11259,57 х 6:100= 675,57 грн. ), та три проценти річних від простроченої суми боргу, що складає 84,45 грн. ( 11259,57 х3: 100х3:12=84,45). Загалом з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10 934,87 грн. - залишок невиплачених грошових коштів, 324,70 грн. - відсотки за користування грошовими коштами, 675,57 грн. - сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 84,45 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу, а всього 12 019,59 грн. Суд не бере до уваги розрахунок відповідача стосовно розрахунку матеріальних вимог ( яка зазначено: 10935 грн. - залишок коштів, 325 грн. - нараховані відсотки за користування коштами, 625 грн. - сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 84 грн. - три процента річних), оскільки зазначені в ньому суми заокруглені позивачем до цілого в більшу сторону). /а.с.4/ Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі чи юридичній моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Як встановлено судом, сторони перебували в договірних відносинах, характер яких не передбачає відшкодування моральної шкоди. Суду також не надано безперечних доказів в обґрунтування моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок протиправних дій відповідача - ПАТ «Банк «Меркурій». Будь-яких доказів на підтвердження причинного зв'язку між погіршенням здоров*я позивача та невиплатою йому вкладу суду не надано. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважаючи їх безпідставними, недоведеними, а тому в задоволенні позову в цій частині відмовляє. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача стягуються витрати, понесені позивачем та документально підтверджені. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial