Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

12.10.2018 до Печерського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON] ), Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова товариство «Домінанта», в якій просить стягнути з відповідача збитки завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 70 378,28 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. та судовий збір. В подальшому позивачем змінені позовні вимоги, зважаючи, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова товариство «Домінанта» (далі- відповідач-2, ТзДВ «СТ «Домінанта»), залучено до справи як співвідповідач, в яких просить стягнути з [PERSON] у відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 20 778,28 грн., з відповідача-2 збитки у розмірі 50 000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. та судовий збір В обґрунтування позову зазначає, що 27.07.2018 об 11 год. 05 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки, буд. 24 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] . Згідно повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 27.07.2018 [PERSON] вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ «СТ «Домінанта» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1573729. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 415/07-18 вартість матеріального збитку становить 70 378,28 грн. 29.03.2019 позивач направив відповідачу-2 лист з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, однак цей лист залишився поза увагою відповідача-1. Оскільки позивач позбавлений можливості отримати відшкодування завданої йому шкоди, він звернувся до суду з відповідною позовною заявою. У відзиві до позовної заяви, який поданий до часу залучення у справі співвідповідача, [PERSON] зазначає, що позивач не звертався до третьої особи щодо виплати страхового відшкодування тим самим не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також позивачем не надано доказів, що підтверджує факт відмови третьої особи у виплаті страхового відшкодування. Безпосереднє звернення до особи, яка завдала шкоди, однак яка уклала відповідний договір зі страховою компанією та сплатила страхові платежі, суперечить меті інституту цивільно-правової відповідальності. Крім того, анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності у сфері страхування не звільняє третю особу від обов`язку оплатити страхове відшкодування та не позбавляє таких можливостей. Також відповідач-1 ставиться критично до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 415/07-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт» як належного доказу, регламентованого ЦК України, оскільки він складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи колісних транспортних засобів. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що відзив є безпідставним та таким, що не заслуговують на увагу. Відповідач-2 відзиву чи пояснень до позовної заяви не надав. Ухвалою від 08.01.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розгляд справи ухвалено проводити в загальному позовному провадженні. Ухвалою від 07.02.2020 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у заяві поданій до суду, зважаючи на уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Розгляд справи проводити у її відсутність. Представник відповідача-1 у судовому засіданні 07.02.2020 проти вимог позову заперечувала. Представник ТзДВ «СТ «Домінанта» до судового засідання не прибув. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив, проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача-2, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.07.2018 об 11 год. 05 хв., в м. Києві, по бул. Лесі Українки, буд. 24, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номерн [NUMBER] під керування [PERSON] (відповідача-1) та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] (позивач). Згідно повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 27.07.2018, [PERSON] вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ «СТ «Домінанта» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1573729. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 415/07-18 від 02.08.2018, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 70 378,28 грн. 29.03.2019 позивач на адресу ТзДВ «СТ «Домінанта» направлено поштовим зв`язком заяву про страхове відшкодування з додатками. Відповідач-2 не вчинив жодних дій, спрямованих на здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки конверт, що надісланий на його адресу не доставлений та повернутий позивачу. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року становить 50 000,00 грн. потерпілому. Оскільки, подія, за участю транспортних засобів під керуванням позивача та відповідача-1, яка мала місце 27.07.2018, в розрізі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком, на звернення позивача відповідач-2 не відреагував, є обґрунтовані підстави для стягнення з відповідача-2 на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки збитки, які завдані позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 27.07.2018 згідно Звіту № 415/07-18 становлять 70 378,28 грн., а максимальна сума страхового відшкодування становить 50 000,00 грн., якої не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем-1 у результаті ДТП, тому [PERSON] в силу положень статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, і страховою виплатою, яка присуджена до стягнення. Щодо посилання представника відповідача-1 на сумнівність Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 415/07-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт», то ці посилання не можуть бути взяті до уваги, оскільки будь-яких доказів, які б спростовували висновки Звіту суду не надані. Згідно з приписами частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки з наведених вище норм та обставин, вбачається, що відповідачі мають відшкодувати шкоду , завдану внаслідок дорожньо-транспортної вимоги, в розмірі 50 000,00 грн., з відповідача-2 та 20 378,28 грн. з відповідача-1. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Подаючи докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання юридичних послуг від 26.09.2018 укладений між [PERSON] та ТОВ «Клевер Експерт», дублікати квитанцій від 05.10.2018 та 26.09.2018. Будь-яких інших доказів, які визначені ст. 137 ЦПК України, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем не надано. Відтак, слід дійти висновку, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу не можуть бути задоволені, оскільки вони не містять достатніх доказів на понесення таких витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 800,84 грн. у рівних частинах з кожного відповідача.

Outcome: approved