Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

12.08.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] втративши право користування жилим приміщенням, посилаючись на норми ст.ст.71,72 ЖК України та норми ст.405 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що спірна квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належила їй та її чоловіку [PERSON]. Однак, на цей час в квартирі зареєстрована її донька, відповідачка по справі яка у зв'язку з особистими обставинами у 2010 року залишила квартиру та виїхала в Російську Федерацію і більше за даним адресом не поверталася, квартирну плату не оплачувала, особисті речі не залишала. Відповідачка не відноситься к спірній квартирі, як своєму постійному житлу, не утримує дане житло, не цікавився можливістю проживати в даній квартирі та не намагався всилитися в неї. Той факт, що до цього часу відповідачка зареєстрована в спірній квартирі суттєво обмежує власника у повною мірою здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Більш того, відповідачка залишаючись зареєстрованою у спірній квартирі порушує її законі права та інтереси, так як вона несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON], будучі повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому у даної заяві відповідачка повністю визнала позовні вимоги [PERSON], вказав, що не проживала та не бажає проживати у спірній квартирі, тому не проти, щоб її визнали втративши право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Заслухавши при попередньому розгляді справи позивачку, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належала позивачці [PERSON] та її чоловіку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.04.2002 року, яке видане згідно з розпорядженням № 23074/н від 01.04.2002 року та зареєстровано в управлінні міського майна за реєстровим № 23074 (а.с.6). Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] від 09.02.1961 року, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], про що Іллічівським районним ЗАГС міста Жданова зроблено актовий запис № 174, після реєстрації шлюбу надано призвіще чоловіку: [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 1354 (а.с.5). Як зазначила позивачка у своєї позовній заяві, після смерті чоловіка вона його поховала та фактично вступила в спадщину після його смерті. Згідно із копією паспорту наданого відповідачкою [PERSON], остання є зареєстрованою у [ADDRESS]. Відповідно до вимог частини 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Втім, згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними в власником житла або законом. Як вбачається із акту від 06.08.2014 року, складеного працівниками ККП «УК»Східна», на підставі опитування сусідів [PERSON] (проживає [ADDRESS]) та [PERSON] (проживає [ADDRESS]), відповідачка [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2010 року по цей час (а.с.7). Об'єктивно вказані обставини підтвердила сама відповідачка, яка не заперечує, що саме з цього часу не проживає в спірній квартирі, та не збирається повертатися в спірну квартиру. Зважаючи на вимоги ст..72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Як роз'яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Уразі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], тим самим по суті задовольнити позовні вимоги. Згідно зі ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст..79 ЦПК України відноситься судовий збір. Таким чином, суд вважає за необхідне в рахунок відшкодування судових витрат стягнути з [PERSON], як відповідачки на користь позивачки [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved