Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

10.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Мікол» про стягнення на його користь з відповідача заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 19557,60 грн. за період роботи з 1 липня 2013 року по 14 листопада 2013 року та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 15 листопада 2013 року по 10 грудня 2013 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач при його звільненні за власним бажанням, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, не провів з ним в день звільнення розрахунок, як передбачено нормами трудового законодавства України, у зв'язку з чим він був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити їх з підстав викладених в позові. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання свого представника на розгляд справи не направив, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач з 01 квітня 2011 року по 14 листопада 2013 року працював у відповідача ТОВ «Мікол» монтажником будівельним 3 розряду. При звільненні позивача з роботи відповідно до наказу № Мі/К-000565 від 14.11.2013 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, йому була нарахована але не виплачена заробітна плата за період з 1 липня 2013 року по 14 листопада 2013 року в сумі 19557,60 грн., що підтверджується довідкою від 19.11.2013 року про доходи позивача, виданою відповідачем (а.с.5). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач нарахував але не виплатив позивачу при звільненні заробітну плату за період з 1 липня 2013 року по 14 листопада 2013 року в сумі 19557,60 грн., суд вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача. Крім того, оскільки на даний час відповідач не виплатив позивачу належні йому кошти, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме за період з 15.11.2013 року по 10.12.2013 року, за які просить позивач в позові. Всього вказаний період становить 18 робочих днів. Як вбачається з довідки про середню заробітну плату позивача, надану відповідачем, його заробітна плата за останні повні два місяці перед звільненням, а саме серпень - вересень 2013 року становила 8713,68 (2749,22+5964,46) грн. Звідси, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08.02.95р., вираховується середньоденна заробітна плата для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: середньомісячна заробітна плата за останні повні два місяці перед звільненням становить 4356,84 (8713,68 грн. / 2) грн., кількість робочих днів у вказаний період - 20 + 21 = 41 4356,84 грн. Х 2 : 41 день = 212,53 грн. Звідси розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача по день, який останній зазначає в позові, а саме 10.12.2013 року: 18 днів Х 212,53 грн. = 3825,54 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Отже всього разом на користь позивача з відповідача підлягає до стягнення 23383,14 (19557,60+3825,54) грн. Крім того згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 233,83 грн. Також відповідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 4356,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial