Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

11 листопада 2014 року МТСБУ звернулось до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 6844,14 грн. та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.04.11 року о 10 год. 55 хв. в м. Чернігові [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ» з державним номерним знаком [NUMBER] допустила зіткнення з автомобілем «Хюндай» з державним номерним знаком [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON]. Зазначає, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказує, що вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.05.2011 року. Пояснює, що в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Хюндай» з номерним знаком [NUMBER], що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків, згідно Висновку № 212 від 30.05.2011 року, завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Хюндай» з номерним знаком [NUMBER], внаслідок ДТП від 24.04.11 року, становить 7614,90 грн. (з урахуванням ПДВ) за пошкоджений транспортний засіб. Стверджує, що зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/4851727. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Зазначає також, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 08.11.11 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6844,14 грн. (без урахування ПДВ), включаючи 432,00 грн. витрати на проведення експертизи. Вважає, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. На підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2014 року (а.с. 51-52) цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування передано для розгляду за правилами територіальної підсудності до Новозаводського районного суду м. Чернігова за місцем знаходження відповідача для розгляду з дотримання правил територіальної підсудності цивільної справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Від її представника через канцелярію суду надійшли письмові заперечення (а.с. 63-64), в яких в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі і розгляд справи провести без його участі. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 24.04.2011 року, о 10-55 год. в м. Чернігові, на перехресті вул. Бєлова з вул 1-го Травня, керувала транспортним засобом «ЗАЗ 110270», д.н.з. [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території, не надала перевагу в русі автомобілю «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], який рухався по головній дорозі, в результаті чого трапилось зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. [PERSON] порушила п. 10.2 ПДР України, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується копією постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2011 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення (а.с. 10). Згідно наданого позивачем копії повідомлення на адресу МТСБУ від [PERSON] про настання дорожньо-транспортної пригоди від 27.04.2011 року, власником автомобіля «ЗАЗ 110270», д.н.з. [NUMBER], є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої застрахована в МТСБУ безстроково на підставі посвідчення інваліда війни серії [NUMBER] (а.с. 5-6, 70, 72). Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2011 року, яка набрала законної сили, встановлено, що [PERSON], маючи посвідчення водія, 24.03.2011 року керувала транспортним засобом «ЗАЗ 1102», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], в присутності власника (а.с. 66-67, 68). Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] (а.с. 28), звернулась до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування і на підставі наказу № 2927 від 08.11.2011 року МТСБУ відшкодувало завдану їй матеріальну шкоду, заподіяну транспортному засобу, в сумі 6844,14 грн., що також підтверджується копією платіжного доручення № 4847 від 08.11.2011 року (а.с. 33, 34, 35). Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відтак, страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому, у відповідності до ст. 257 ЦК України, строк позовної давності є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку, а не з моменту здійснення страхової виплати, про що передбачено ч. 6 ст. 261, ч. 1 ст. 1191 ЦК України. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача у письмових запереченнях (а.с. 63-64) було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем був пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed