Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

10 грудня 2020 року до суду звернувся [PERSON] із зазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , з якою він проживав без укладення шлюбу з лютого 2008 року до дня її смерті. Вони з [PERSON] спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і побут, спільно купували майно, допомагали одне одному, спільно несли витрати на утримання та ремонт житла, тобто фактично виконували обов`язки подружжя, проживаючи однією сім`єю як чоловік та жінка. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 1,89 га. Спадкоємцями за законом першої черги є діти померлої - [PERSON] та [PERSON] , які на спадкове майно не претендують. Для того, щоб він зміг успадкувати майно після смерті [PERSON] як спадкоємець четвертої черги, йому необхідно у судовому порядку встановити факт проживання з померлою однією сім`єю без шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підставі ст. ст. 293, 315 ЦПК України просить встановити факт, що він, [PERSON] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року до дня смерті [PERSON] . Провадження у справі відкрито 15 грудня 2020 року та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження на 12 січня 2021 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що мешкає у с. Остапівка з 1994 року. У 2006 році помер чоловік [PERSON] - [PERSON] . З 2008 року вони з [PERSON] почали проживати без реєстрації шлюбу та прожили разом майже 13 років, аж до її смерті. Весь цей час вели спільне господарство, мали спільний бюджет, ремонтували помешкання, піклувалися один про одного, тобто фактично були подружжям. Будинок, у якому вони мешкали, належав [PERSON] , хоча був придбаний за спільні кошти. Крім того, померлій належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,89 га. У [PERSON] є двоє дорослих працездатних дітей, які не претендують на спадщину після смерті матері. Йому ж для прийняття спадщини необхідне рішення суду про встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Представник заявника адвокат Гезердава В.В. у судовому засіданні підтримав подану заяву [PERSON] в повному обсязі, надав аналогічні пояснення. Приватний нотаріус Варвинського районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 12 січня 2021 року, пояснив, що після того, як у 2006 році помер його батько - [PERSON] , його мати [PERSON] та заявник [PERSON] дійсно з лютого 2008 року і до смерті матері проживали спільно як жінка та чоловік. Вони мешкали у будинку матері, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного. Проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Підтвердив, що на спадщину після смерті матері не претендує. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 12 січня 2021 року, підтвердила пояснення заявника та заінтересованої особи [PERSON] , не заперечувала проти задоволення заяви. Також підтвердила, що на спадщину після смерті матері не претендує. У судове засідання, призначене на 03 лютого 2021 року, заінтересовані особи не з`явились. Виходячи зі змісту ст. 223, 294 ЦПК України, неявка належно повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , його представника [PERSON] , заінтересованих осіб та показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. У пункті 9 Листа Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також зазначено: якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. При встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9), та земельна ділянка, призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 1,89 га (а.с. 10). З довідки № 225 від 01 грудня 2020 року, виданої виконкомом Остапівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, вбачається, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вони з [PERSON] з лютого 2008 року постійно проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11 січня 1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11 січня 1993 року зроблено запис за № 7 (а.с. 62). Паспортом заявника підтверджується, що під час спільного проживання у період з лютого 2008 року до 05 листопада 2020 року він не перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] або з будь-якою іншою особою. Відповідно до Інформації, наданої на запит суду Варвинським районним відділом ДРАЦС, №32/22.4/21 від 06 січня 2021 року (а.с. 34) в архіві відділу виявлено актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , запис акта №60 від 24 липня 1969 року, складений Варвинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Даний шлюб не розірваний. Разом з тим, із копії актового запису про смерть № 32 від 26 травня 1996 року убачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 85). Відповідно до ст. 37 КпШС України в редакції, яка діяла станом на дату його смерті, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя. Отже, шлюб [PERSON] та [PERSON] припинено з 25 травня 1996 року, а [PERSON] проживала з [PERSON] , ні з ким не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Заявник [PERSON] у своїй заяві та наданих у судовому засіданні поясненнях зазначає, що з 2008 року вони з [PERSON] спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і побут, спільно купували майно, допомагали одне одному, спільно несли витрати на утримання та ремонт житла, тобто фактично виконували обов`язки подружжя, проживаючи однією сім`єю як чоловік та жінка. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Свідок [PERSON] повідомила, що тривалий час мешкає у с. Остапівка та добре знала [PERSON] , яка мешкала неподалік. Спочатку [PERSON] проживала з [PERSON] . Більше 10 років тому [PERSON] помер. Підтвердила, що заявник [PERSON] та [PERSON] приблизно з 2008 року, почали проживати разом. Вона вважала їх подружжям, оскільки саме такими були їхні відносини. Вони все робили разом - вели спільне господарство, спільно доглядали за помешканням, ремонтували його. Заявник та [PERSON] піклувалися один про одного, здійснювали спільні покупки. Їхні сімейні відносини тривали до смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що заяву про прийняття спадщини після її смерті подав лише [PERSON] ; інформація щодо заповітів, складених [PERSON] , у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 71-78). Спадкоємці першої черги - діти померлої [PERSON] та [PERSON] , подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини після смерті матері (а.с. 88, 89). Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] , підтвердили наведені [PERSON] обставини, визнали заявлені ним вимоги та не заперечували проти їх задоволення. Оцінивши всі докази по справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про підтвердження факту проживання заявника [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року до дня смерті [PERSON] . Встановлення зазначеного факту необхідно заявникові для отримання спадщини після смерті [PERSON] . Спір щодо факту відсутній. За таких обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню. При вирішення питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі, що розглядається за правилами окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved