Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

11 грудня 2017 року до Троїцького районного суду Луганської області надійшла зазначена вище позовна заява , в обґрунтування якої позивач зазначила, що 22 вересня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області був зареєстрований шлюб під актовим записом №553. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з грудня 2014 року, спільне господарство ними не ведеться і разом вони не проживають. Між сторонами постійно виникають конфлікти, вони не бажають знаходитись у шлюбі. У зв'язку з цим позивач просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб і після його розірвання визначити її прізвище як «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилась. Надала письмову заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення повісток про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» та сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду відповідач не повідомив. Заперечень на позов ним надано не було. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 22 вересня 2012 року, позивач та відповідач з 22 вересня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано [PERSON] віділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області під актовим записом № 553 (а.с. 8). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 2013 року, виданого [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (а.с.9). Спору щодо визначення місця проживання дитини заявлено не було. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється втрата розуміння, наслідком чого є виникнення сварок. Сторони разом не проживають з грудня 2014 року і спільного господарства не ведуть. Примирення між ними неможливе, позивач не згодна на подальше збереження шлюбу. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved