Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

11 січня 2016 року КС «Метроном» (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення заборгованості за договором поруки. Позивач просить розірвати укладений між ним та [PERSON] кредитний договір та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь 24 089,23 грн заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.03.2013 між позивачем та [PERSON] (далі - відповідач-1) було укладено кредитний договір № К204/13, за умовами якого позивачем було надано відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 43 000 грн строком з 12.03.2013 по 12.03.2015 з виплатою 36 % річних. Повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту, наведеному в додатку до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною. З метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON](далі - відповідач-2) було укладено договір поруки №К204/13-п від 12.03.2013. Згідно з п. 1.1. договору поруки, відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 у повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору, за умовами якого позивачем було надано відповідачу - 1 кредит на споживчі цілі у розмірі 43 000 грн строком з 12.03.2013 по 12.03.2015 з виплатою 36% річних. Згідно з п. 3.1. договору поруки, відповідач-1 та відповідач-2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники. У порушення умов договору відповідач-1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 24.12.2015 виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 24 089,23 грн, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак голова правління КС «Метроном» Чабан Г.В., яка діє на підставі статуту, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. До суду повернулася поштова кореспонденція, яка була надіслана відповідачам за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: [ADDRESS] з відміткою про те, що адресати за зазначеною адресою не проживають. Згідно із ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду представника позивача слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. 12 березня 2013 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № К204/13 (далі - кредитний договір № К204/13), відповідно до якого позивач надав відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 43 000 грн строком з 12 березня 2013 року по 12 березня 2015 року з виплатою 36 % річних (а.с. 4). Відповідно до п. 3.3. кредитного договору № К204/13 та графіку погашення кредиту, наведеному в додатку до кредитного договору, відповідач-1 повинен щомісячно, починаючи з квітня 2013 року по березень 2015 року, сплачувати позивачу в рахунок погашення кредиту встановлені у графіку суми (а.с. 5). Згідно з п. 3.7. кредитного договору № К204/13 за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 72 % річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. З метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором №К204/13 між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки № К204/13-п від 12 березня 2013 року (далі - договір поруки № К204/13-п) (а.с. 8). Згідно з умовами договору поруки № К204/13-п, зокрема п. 1.1., відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 у повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору № К204/13. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № К204/13 виконав та надав відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 43 000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 12 березня 2013 року (а.с. 11). Водночас відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, унаслідок чого станом на 24 грудня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 24 089,23 грн, з них: прострочена заборгованість по основному боргу - 11 281,12 грн; прострочена заборгованість по відсотках - 12 808,11 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 12). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, забезпеченої порукою, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Окрім того, згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оскільки судом установлено, що відповідач-1 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором №К204/13, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за цим договором. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачів солідарно 24 089,23 грн заборгованості за кредитним договором належить задовольнити у повному обсязі. Водночас, на думку суду, позовні вимоги про розірвання кредитного договору №К204/13, укладеного між позивачем та відповідачем-1, задоволенню не підлягають, виходячи із такого. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № К204/13, строк дії договору - 24 місяці: з 12 березня 2013 року по 12 березня 2015 року (а.с. 4). Отже, станом на день ухвалення цього рішення кредитний договір № К204/13 від 12 березня 2013 року не діє, а отже розірванню цей договір не підлягає. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити лише частково. Пунктом 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку із частковим задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частинах судовий збір в сумі 1218 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України (а.с. 1).

Outcome: partial