Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

10 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 вересня 2008 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1826. Посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], сімейні відносини між ними не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя, як подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам, порядок утримання та виховання, а також місце прживання дитини після розірвання шлюбу вирішено сумісно. У судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що заявники підтримують спільну заяву та просять її задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1826 (а.с.10). Від шлюбу подружжя має спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 17 грудня 2009 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 3765 (а.с. 11). Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання з ким із батьків буде проживати син, та яку участь у забезпеченні умов його життя братиме батько - [PERSON]., а також про умови здійснення ним права на особисте виховання сина - [PERSON], [INFO] , між сторонами вирішено в добровільному порядку. Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього сина - [PERSON], а також те, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу протягом місяця з дня звернення до суду не відкликана жодною із сторін, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved