Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

12.02.2014 року позивач - Кредитна спілка «Можливість» (надалі - КС Можливість) звернулась до Орджонікідзевскього районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення сум за договором кредиту. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач КС Можливість зазначила, що 10.10.2011 року між КС Можливість та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2175 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач [PERSON] отримав кредит на суму 3000,00 гривень строком на 12 місяців з 10.10.2011 р. по 10.10.2012 р. зі сплатою 45,6 процентів річних за користування кредитом. Свої зобов'язання КС Можливість виконала та надала кредит на суму 3000,00 грн. Повернення кредиту відповідач [PERSON] повинен був здійснювати відповідно до графіку, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Останній платіж мав поступити 10.10.2011 р., але відповідач [PERSON] останній платіж зробив 07.08.2012 р. Станом на 13.02.2014 р. у відповідача [PERSON] за Кредитним договором виникла заборгованість, яка складає 19790,31 гривень, а саме: 3000,00 гривень - основний борг; 1160,31 гривень - відсотки; 15630,00 гривень - додатковий процент. Посилаючись на вказані обставини та ст.ст.16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач КС Можливість просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором у розмірі 19790,31 гривень, з яких: 3000,00 гривень - основний борг; 1160,31 гривень - відсотки; 15630,00 гривень - додатковий процент, а також судові витрати у розмірі 243,60 гривень - судовий збір. Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою, зазначеною у позовній заяві. Проте, у призначений час останній в судове засідання не з'явився та про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляду справи за його відсутності до початку судового засідання до суду також не подав. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача КС Можливість - Козлов М.Ю., що діє на підставі довіреності, подав до суду заяву, у якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе ухвалите заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.10.2011 року між позивачем КС Можливість та відповідачем [PERSON] було укладеного кредитний договір №2175. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач КС Можливість зобов'язалася надати відповідачу [PERSON] кредит в сумі 3000,00 гривень строком на 12 місяців з 10.10.2011 р. по 10.10.2012 р. зі сплатою 45,6 процентів річних за користування кредитом (а.с.6). Відповідно до аналітичної відомості від 10.02.2014 р. по рах.№301 Каса в національній валюті, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень 10.10.2011 року (а.с.5). Таким чином, свої зобов'язання з надання кредиту позивач КС Можливість виконала. Згідно з п.2.3. Кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом до 10.10.2012 року, а відповідно до п.3.3. Кредитного договору, повернення кредиту та проценти за користування кредитом відповідач [PERSON] повинен був здійснювати згідно графіку розрахунків, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Відповідно до аналітичної відомості від 10.02.2014 р. по рах.№311 Поточні рахунки в національній валюті, відповідач [PERSON] 07.08.2012 р. здійснив часткове погашення суми боргу та процентів, згідно договору споживчого кредиту на суму 99,00 гривень (а.с.5). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 цієї статті встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З графіку розрахунків до Кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] повинен був щомісяця з 10.11.2011 по 10.10.2012 р. здійснювати погашення кредиту (а.с.7). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З розрахунку заборгованості за кредитом відповідача [PERSON], наданої КС Можливість вбачається, що станом на 13.02.2014 року заборгованість за кредитом становить 3000,00 гривень, а заборгованість за відсотками становить 1160,31 гривень (а.с.4). Доказів про належне виконання відповідачем [PERSON] своїх грошових зобов'язань перед позивачем КС Можливість, крім часткового платежу на суму 99,00 гривень, суду не надано. Строк повернення кредиту настав 10.10.2012 року (п.2.1. Кредитного договору). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив свої грошові зобов'язання за Кредитним договором, а тому вимога про стягнення 3000,00 гривень, як суми основного боргу та 1160,31 гривен, як процентів за користування кредитом обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання. Пунктом 3.7. Кредитного договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365 процентів річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом (а.с.6). З розрахунку заборгованості за кредитом відповідача [PERSON], наданої КС Можливість вбачається, що станом на 13.02.2014 року сума додаткового проценту становить 15630,00 гривень (а.с.4). Через відсутність інших доказів, які б спростовували наведений розрахунок, суд вважає, що вимога про стягнення 15630,00 гривень, як суми додаткового проценту за Кредитним договором, також обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, вимога про стягнення суми судового збору у розмірі 243,60 гривень також підлягає задоволенню.

Outcome: approved