Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 19.12.2013 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них є спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторнами виявився невдалим, через негідну поведінку відповідача. З березня 2019 року вони припинили шлюбні стосунки і проживають окремо. [PERSON] вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим і порушуватиме її права, а тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 01.04.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не направив. 01.06.2020 [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі через запроваджений карантин. Позов визнає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19.12.2013 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2013 (а.с. 6). У [PERSON] та [PERSON] є спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем (а.с. 7-8). Сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо (а.с. 2, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає доведеним, що шлюб між сторонами існує формально, його збереження є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб сторін слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення з державного бюджету половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved