Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснив, що на підприємстві Прикарпаття, нині має назву повну Публічне акціонерне товариство Прикарпаття /надалі відповідач/ працював з 23.06.1972 року та з 27.05.1985 року призначений начальником відділу кадрів, а головою первинної профспілкової організації на ПАТ Прикарпаття обраний з 23.03.2008 року. Наказом № 1 від 12.01.2015 року його звільнено з роботи з 12.01.2015 року на підставі п.1 ст.40 Кодексу Законів Про працю України / надалі КЗпПУ/. Звільнення вважає безпідставним та незаконним виходячи з наступного. В лютому 2013 року наглядовою радою тимчасово виконуючим обов'язки голови правління Публічного акціонерного товариства Прикарпаття призначено [PERSON] При цьому термін тимчасового виконання обовязків голови правління ПАТ Прикарпаття [PERSON] рішенням наглядової ради обмежено в 10 днів для скликання позачергових зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття та визначеним законом строку підготовки та проведення позачергових зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття для вирішення питання переобрання голови правління ПАТ Прикарпаття. Чергові збори мали бути скликані за результатами діяльності 2013 року на початку 2014 року. Ні позачергових зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття в 2013 році, ні чергових зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття за результатами діяльності 2013 року на початку 2014 року не проводилось, як не проведено зборів і в 2015 році за результатами діяльності в 2014 році ПАТ Прикарпаття, хоча вирішення питань складного фінансово-економічного стану на ПАТ Прикарпаття, існування та напрямків подальшого розвитку товариства, в тому числі і щодо визначення чисельності працівників, віднесено до компетенції загальних зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття. Обґрунтовуючи незаконність звільнення його з роботи за п.1 ст. 40 Кодексу Закону Про працю в Україні, вважає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Штатний розпис на 2014 рік не затверджувався. Через бездіяльність т.в.о. голови правління ПАТ Прикарпаття [PERSON] штатний розпис введений в дію з 13.01.2015 року не має і не може мати юридичної сили, так як, штатний розпис на 2015 рік попередньо не обговорювався та не погоджувався з профспілковим комітетом ПАТ Прикарпаття. Т.в.о. голови правління [PERSON] самовільно робив виправлення в табелях виходу на роботу. Незаконність звільнення його з роботи за п.1 ст. 40 КЗпПУ виходить та доводиться тим, що його не було попереджено про скорочення та майбутнє звільнення як того вимагає закон, іншу посаду йому не пропонувалось. Копії наказу про звільнення йому не вручалось, що є порушенням вимог ст. 47 КЗпП України, де передбачено, що в разі звільнення працівника з ініціативи власника, або вповноваженого ним органа в день звільнення працівнику видається копія наказу про звільнення з роботи. Що стосується порядку звільнення, то він передбачає здійснення розрахунків з працівником, чого також не було зроблено. Наявна заборгованість по заробітній платі за 12 місяців 2014 року йому не виплачена, індексація заборгованості не проведена. Не виплачено компенсацію за не використану відпустку, не здійснено виплату вихідної допомоги. Звільнення голови профспілкового комітету, яким він являється, вимагає попередньої згоди виборчого органу членом якого він є, та вищестоящого виборного органу цієї профспілки, як передбачено положеннями ст. 41 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності: Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Відповідно до положень ч.1 ст. 116, ч.1 ст. 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок. Відповідно до ч.1 ст. 23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Наведеним вище вважає, що своїми діями відповідач порушив його (позивача) право на працю та справедливі і сприятливі умови праці, наслідком яких стало незаконне звільнення його із займаної посади. Крім того, в звязку з незаконними діями відповідача він поніс великі моральні та психологічні страждання, що значно відбивається на його фізичному стані, спокої, здоровї, він втратив нормальні життєві звязки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя, тобто йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 15000 грн., та просить стягнути з відповідача. Також просить суд визнати незаконним наказ № 1 від 12.01.2015 року по Публічному акціонерному товариству Прикарпаття в частині звільнення його з посади начальника відділу кадрів ПАТ Прикарпаття і поновити його на вказаній посаді. Стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі за 12 місяців 2014 року з урахуванням індексації; заборгованість за невикористану відпустку з урахуванням індексації, а також середній заробіток з розрахунку його посадового окладу за час вимушеного прогулу з 13.01.2015 року до дня поновлення на роботі і вихідну допомогу. Крім того, вважає що слід направити в правоохоронні органи окрему ухвалу з приводу порушення ст. 172 КК України. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що дійсно 12.01.2015 року по Публічному акціонерному товариству Прикарпаття було видано наказ № 1 Про затвердження штатного розпису, яким звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України позивача і ним здійснювались дії по виплаті звільненому частини коштів, які він просить стягнути через суд. Вважає, що не допустив порушень законодавства при звільненні позивача, і проти його поновлення на роботі та заперечує, відносно виплати заборгованості по заробітній платі за 12 місяців 2014 року з урахуванням індексації та заборгованості за невикористану відпустку з урахуванням індексації подав дві довідки розрахунків і згідний щоб суд стягнув з відповідача, оскільки він намагався переказати кошти на особову картку позивача, але він не вказував своєї адреси. Щодо стягнення моральної шкоди та у випадку задоволення позову про поновлення позивача на роботі заперечує, як і щодо стягнення з відповідача коштів вихідної допомоги. Зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Встановлено, що позивач працював у відповідача з 23.06.1972 року та з 27.05.1985 року призначений начальником відділу кадрів, а головою первинної профспілкової організації на ПАТ Прикарпаття обраний з 23.03.2008 року. Наказом № 1 від 12.01.2015 року позивача поряд з іншими працівниками звільнено з роботи з 12.01.2015 року на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ, що є незаконним виходячи з наступного. В лютому 2013 року наглядовою радою тимчасово виконуючим обовязки голови правління ПАТ Прикарпаття призначено [PERSON] При цьому термін тимчасового виконання обовязків голови правління ПАТ Прикарпаття [PERSON] рішенням наглядової ради обмежено в 10 днів для скликання позачергових зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття та визначеним законом строку підготовки та проведення позачергових зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття для вирішення питання переобрання голови правління ПАТ Прикарпаття. Чергові збори мали бути скликані за результатами діяльності 2013 року на початку 2014 року. Однак, позачергових чи чергових зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття в 2013 році, або за результатами діяльності 2013 року на початку 2014 року не проводилось, як не проведено зборів і в 2015 році за результатами діяльності в 2014 році ПАТ Прикарпаття, хоча вирішення питань складного фінансово-економічного стану на ПАТ Прикарпаття, існування та напрямків подальшого розвитку товариства, в тому числі і щодо визначення чисельності працівників, віднесено до компетенції загальних зборів акціонерів ПАТ Прикарпаття. Крім того, звільнення позивача з роботи за п.1 ст. 40 Кодексу Закону Про працю в Україні відповідачу необхідно було звернути увагу на те, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Штатний розпис на 2014 рік не затверджувався. Через бездіяльність відповідача штатний розпис введений в дію з 13.01.2015 року не має і не може мати юридичної сили, так як, штатний розпис на 2015 рік попередньо не обговорювався та не погоджувався з профспілковим комітетом ПАТ Прикарпаття. Т.в.о. голови правління [PERSON] самовільно робив виправлення в табелях виходу на роботу. Незаконність звільнення позивача з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України доводиться тим, що його не було попереджено про скорочення та майбутнє звільнення як того вимагає закон, іншу посаду йому не пропонувалось. Копії наказу про звільнення йому не вручалось, що є порушенням вимог ст. 47 КЗпП України, де передбачено, що в разі звільнення працівника з ініціативи власника, або вповноваженого ним органа в день звільнення працівнику видається копія наказу про звільнення з роботи. Разом з тим, що стосується порядку звільнення, то він передбачає здійснення розрахунків з працівником, чого також не було дотримано відповідачем. Наявна заборгованість по заробітній платі за 12 місяців 2014 року позивачу не виплачена, індексація заборгованості не проведена. Не виплачено компенсацію за не використану відпустку, не здійснено виплату вихідної допомоги. Також суд враховує і ту істотну обставину, що звільнення голови профспілкового комітету, яким являється позивач, вимагає попередньої згоди виборчого органу членом якого він є, та вищестоящого виборного органу цієї профспілки, як передбачено положеннями ст. 41 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності: Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). У відповідності до положень ст.,ст. 116 ч.1, 117 ч.1 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок і відповідно до ч.1 ст. 23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Суд вважає, що наведеними діями відповідач порушив право позивача на працю та справедливі і сприятливі умови праці, наслідком яких стало незаконне звільнення його із займаної посади і тому слід задовольнити позов частково, визнавши незаконним наказ № 1 від 12.01.2015 р. відповідача в частині звільнення позивача, поновити його на роботі та стягнути з відповідача частково заявлені кошти заборгованості по заробітній платі, за невикористану відпустку, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату. З приводу задоволення вимоги про стягнення з відповідача коштів вихідної допомоги, то у звязку з поновленням його на роботі слід в задоволенні цієї вимоги відмовити. Також, позивач не довів в судовому засіданні, що незаконними діями відповідача він поніс великі моральні та психологічні страждання, що це значно відбилося на його фізичному стані, спокої здоровї, втраті нормальних життєвих звязків та звернувся з даною вимогою пропустивши встановлений тримісячний строк, передбачений ст.233 КЗпП України, а тому в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача слід відмовити. Наведене стверджується: копією витягу з протоколу № 1 від 23.03.2008 р. /а.с.3/, копією трудової книжки /а.с.4-5/, копією наказу № 1 від 12.01.2015 р. /а.с.6/, довідками ПАТ Прикарпаття від 20.02.2015р. № 3-в та від 29.05.2015р. № 48-в /а.с.14, 45/, копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с.17/, протоколами №№ 40, 41, 42 /а.с.21-27/, повідомленням міського комітету профспілки від 25.05.2015р. № 12 /а.с.41/, фіскальними чеками /а.с.52/. На підставі ст.,ст. 40, 47, 116 ч.1, 117 ч.1, 232, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 23 Загальної декларації прав людини, ст. 41 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 та

Outcome: partial