overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] пред'явила вказаний позов до [PERSON], посилаючись на нас- тупні обставини. 15 червня 2012 року вона уклала з відповідачем шлюб, який реєстрували у відділі державної ре- єстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 33. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Сумісне проживання во- ни припинили більше двох років тому. Причиною цьому стало те, що вони зареєстрували шлюб не пізнавши належним чином один одного, з часом кохання між ними зникло, відповідач проживає окремо. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, тому просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) видно, що 15.06.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської облас- ті зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 33 Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постанов- лено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 551, 20 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

11 лютого 2016 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

11 лютого 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що з відповідачкою вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1993 року, актовий запис № 236, від якого мають потвнолітню доньку та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2015 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 23). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялася належними чином про дату, час і місце його проведення (а.с. 27). За таких обставин з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 25 вересня 1993 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н. (а.с. 4), який згідно довідки КП «СЕЗ» зареєстрований і проживає з позивачем (а.с. 3). З жовтня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

11 лютого 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 13 серпня 2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис №820. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з травня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

11 лютого 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 07 червня 2008 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з дружиною не склалося: через несумісність характерів та різними поглядами на життя між ними часто виникали сварки. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені: вони разом не проживають, спільного господарство не ведуть. За таких обставин вважав, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сім'ї не можливі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Також зазначив, що з початку березня 2016 року вони з дружиною стали проживати окремо. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що дійсно з 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів між ними часто виникали сварки. Після чергової сварки, яка сталася у березні 2016 року вони стали проживати окремо один від одного. Дитини залишилася проживати разом з нею. Зазначила, що дійсно їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Заперечувала проти надання часу на примирення. Вислухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 07 червня 2008 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Дунаєвецькій селищній раді Дунаєвецького району Хмельницької області, про що у книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: через несумісність характерів та виникнення сварок сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З березня 2016 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

11 лютого 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаними позовом в якому зазначила, що 11 червня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу спільних з відповідачем дітей в них не має. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час чоловік відбуває покарання за вироком суду. Крім того просила врахувати, що вона бажає створити нову сім'ю. За таких обставин, просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та розірвання з позивачем шлюбу, розгляд справи просив провести за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 11 червня 2014 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 14. Згідно довідки №891 від 02.02.2016 року, виданою Райковецькою виправною колонією УДПС України в Хмельницькій області №78 встановлено, що з 13.09.2012 року [PERSON] відбуває у вказаній установі покарання, яке призначене за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

11 лютого 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом. На даний час в провадженні суду перебуває цивільна справа про розірвання вказаного шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча зобов'язаний це робити. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення та стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі ? частини. Зазначив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON], 2009 року народження. На даний час він проживає окремо від позивачки. Дитина проживає разом з матір'ю. Він офіційно працює та може надавати допомогу на утримання доньки у розмірі ? від заробітку. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства. На даний час дитина проживає разом з позивачем. Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

11 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 06 жовтня 2011 року у розмірі 36242 грн. 36 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 06 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 36242 грн. 36 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 14069 грн. 56 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 18631 грн. 19 коп.; заборгованості за пенею 1339 грн. 59 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штрафу (відсоткова складова) 1702 грн. 02 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

11 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області про зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця від 05.08.2008 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що, згідно листа ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції №03-40/377 від 02 лютого 2016 року, у відділі перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист №2-149 від 14 січня 2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини інших рішень судів та інших органів про стягнення з [PERSON] на користь фізичних та юридичних осіб, на виконанні у відділі ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції станом на 20 січня 2016 року не перебуває. Відповідно до вимог витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №20071653 від 05.08.2008 року ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції накладено арешт на усе рухоме майно [PERSON] розмір основного зобовязання 6578,23 гривень, термін дії до 05.08.2013 року. При зверненні позивача до нотаріуса 02 лютого 2016 року стало відомо, що накладено арешт на усе нерухоме майно [PERSON], реєстраційний №7685381 від 05.08.2008 року, розмір основного зобовязання 6578,23 гривень, термін дії до 05.08.2013 року. Дані обставини і стала підставою для звернення до суду з цивільним позовом.\~\~ У судове засідання позивач не з'явився, але направив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, справу просить розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, але направив письмову заяву, в якій при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Згідно ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у звязку з тим, що відповіддю ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції №0340/377 від 02.02.2016 р. підтверджується факт відсутності перебування на виконанні будь-яких виконавчих листів відносно [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі наведенного та\~\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

11 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з 11 лютого 2016 року і до досягнення повноліття дитиною [PERSON], тобто до [INFO], мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Із довідки (а.с.21) вбачається, що на даний час дитина, [PERSON], проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з 11 лютого 2016 року і до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved