overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

10.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 20 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, з листопада 2016 року проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та Погребняк (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 186 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], виданим 26.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення виявилось невдалим, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114, 141, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

10.08.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року, в якому у них народилася дитинасин [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через\~\~відсутність між ними взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного,внаслідок чого вони проживають окремо та припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач в позовній заяві просила розглядати справу без її присутності. Відповідач подав письмову заяву про розгляд справи без його присутності, відповідно до якої позов визнав та зазначив, що примирення між ними не можливе. Дослідивши заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 29 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 347, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ОК № 024824, виданим 29 липня 2006 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 6). Сторонами визнано, що проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до\~ст..88 ЦПК України\~ підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати: 640 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

10.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.06.2012 року перебуває у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області шлюбі, про що зроблено запис за №65. Від шлюбу подружжя дітей не мають. В останній рік спільного проживання між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із сторін мав різні погляди на спільне сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припилились з 2016 року. Спору про розподіл майна між сторонами не має. У зв'язку з вищезазначеним просить розірвати шлюб з відповідачем. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти здійснення розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився по невідомим суду обставинам, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 16.06.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис №65(а.с.4). Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

10.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 600 грн до 1000 грн щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що визначений судом розмір аліментів вже не забезпечує належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізичний розвиток. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Після розірванням шлюбу малолітній син сторін залишився проживати разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає (а. с. 6-9). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.05.2009 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісячно; рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.10.2015 року збільшено розмір аліментів до 600 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 4). Як випливає з розрахунку заборгованості, який складено головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів, відповідач аліменти позивачеві не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.10.2017 року складає 31080 грн 67 коп. Позивач стверджує, що натепер визначений судом розмір аліментів не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дитини, що змусило її звернутися до суду з цим позовом, насамперед, для захисту прав дитини. Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після збільшення розміру аліментів до 600 грн, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Крім того, як убачається з матеріалів справи, дитина відвідує секцію боротьби «Дзюдо», еколого-туристичний гурток і забезпечується харчуванням в шкільній їдальні, що потребує додаткових витрат та утримання дитини та її фізичний розвиток. За таких обставин, пред'явлений позов ґрунтується на законі, при цьому підтверджується належними доказами, що є підставою для його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

10.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів у сумі 3000 грн. позивач обґрунтовувала тим, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти у такому розмірі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги зменшила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1860 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, повідомив, що інших дітей у нього немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 06.11.2005 народження (а.с. 3), яка проживає разом із позивачем. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що відповідач є працездатний, його обовязок по утриманню неповнолітньої дитини є абсолютним, а також з огляду на те, що він визнав позов, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину у розмірі 1860 грн. щомісяця. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

10.08.2017 року представник ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль генеральний директор [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль 6801,13 грн. боргу за спожиту теплову енергію; 992,35 грн. суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 152,82 грн. три відсотки річних; 1600 грн. витрати на судовий збір, мотивуючи тим, що 22.10.2014 року між ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води № 213100. Відповідачем порушено вимоги даного договору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Також просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як видно при огляді договору про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води № 213100 22.10.2014 року між ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль та відповідачем укладено даний договір, згідно вимог якого постачальник взяв на себе зобов'язання надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживача, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати теплову енергію. Відповідно до договірних умов відповідач повинен своєчасно, в строк до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, оплачувати отриману теплову енергію. Відповідно, за період з 01.10.2014 року по 01.03.2017 року постачальник надав теплову енергію на суму 10290,05 грн., за яку споживач сплатив 2472,08 грн., тим самим не виконав свої договірні зобов'язання в повному обсязі, чим порушив порядок розрахунку, вказаний у п.3.1.1. Договору. Таким чином, станом на 31.07.2017 року борг споживача перед постачальником за опалювальний період з 01.10.2014 року по 01.03.2017 року, з врахуванням перерахунку становить 6801,13 грн. Статтями 525, 526, 527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на суму 1600 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

10.08.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 31.01.2004 він уклав шлюб з [PERSON], [INFO] Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинились з 2016 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. За таких обставин подальше спільне сімейне життя з відповідачкою позивач вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. У звязку з вищевикладеним позивач вимушений звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі та без фіксування процесу технічними засобами. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту суду про виклик до суду, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила, заяв від відповідачки до суду не надходило. Відзив, у передбачений ухвалою суду від 10 вересня 2018 року строк, до суду не надала. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 31 січня 2004 року підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії 1-ЖС № 112154 від 31 січня 2004 року, виданого Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що 31 січня 2004 року в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 01 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Спір про розділ майна відсутній. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивач не має наміру на збереження шлюбу, відповідачка не здійснює заходів щодо збереження сімї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

10.08.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.09.2016 року Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №248. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] Мотивуючи позовну заяву вказала, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Спільне господарство не ведуть з листопада 2017 року, суперечок відносно місця проживання дитини та поділу майна немає. Сімя розпалась остаточно, шлюбні відносини носять лише формальний характер, примирення виключається. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, подала заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. У підготовче судове засідання відповідач не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

10.08.2018 позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30.09.2006 року зареєстровано шлюб, в якому народилась донька [PERSON], [INFO]. Крім того позивач зазначає, що спільне життя не склалося, через різні погляди на життя та характери, відсутність взаєморозуміння тому позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких представник позивача [PERSON] просив справу слухати без участі позивача та без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 30.09.2006 року зроблено актовий запис № 532, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ОК № 059968 (а. с. 5). Від даного у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.141\~ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (а. с. 1) підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved