Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

12 березня 2015 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про стягнення з відповідача ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на свою користь 176017,02 гривні, з них 16030,21 гривня заборгованість по заробітній платі, 129254,96 гривень середня заробітна плата за час затримки в проведенні розрахунку за період з 08.02.2013 року по 09.02.2015 року, 20731,85 гривень компенсації втрати частини доходу (заробітної плати) у зв'язку із порушенням строків виплати, 10000,00 гривень моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Він перебував з відповідачем в трудових відносинах з 03.10.2011 року по 07.02.2013 року та був звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. В порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні йому не були виплачені належні йому суми: заробітна плата за грудень 2012 року - 4915,86грн., заробітна плата за січень 2013 року - 3945,22 грн., заробітна плата за лютий та компенсаційні виплати - 7169,13 грн., на загальну суму 16030,21 грн. Позивач вважає, що відповідно до вимог ст.117 КЗпП України відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 08.02.2013 року по 09.02.2015, що складає 129254,96грн, виходячи з кількості робочих днів за вказаний період - 502 та його середньоденної заробітної плати за грудень 2012-січень 2013 року - 257,48грн. (257,48х502=129254,96). А також, що відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» йому має бути виплачена компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, виходячи з приросту індексу споживчих цін за період з січня 2013 року по січень 2013 року включно -129,42% лютого 2013 року по січень 2013 року включно -129,29% на загальну суму 20731,85 грн.: (4915,86х129,42% + 3945,22х129,29% + 7169,13х129,29%)= 20731,85грн. Позивач також стверджує, що наведеними діями відповідача йому завдана моральна шкода, оскільки з вини відповідача йому більше року не виплачується заробітна плата, він опинився в скрутному фінансовому становищі, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, погіршення стосунків в сім'ї. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечує, просив стягнути середній заробіток на дату ухвалення судового рішення Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений завчасно і належним чином, заперечень проти позову не надав, причини неявки суду не повідомив, про наслідки своє неявки був повідомлений. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого розгляду справи позивач не заперечує. Дослідивши подані заяви, письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З досліджених в судовому засіданні письмових документів встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ» в трудових відносинах з 03.10.2011 року по 07 лютого 2013 року включно, що підтверджується даними його трудової книжки серії [NUMBER] та витягом з наказу №364-ос від 06.02.2013 року (а.с.11-13,14). Згідно з витягом з наказу Генерального директору ПрАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ» від 06 лютого 2013 року №364-ос, а саме пункту 33 наказу: позивач був звільнений з посади диспетчера групи з центрування та диспетчерів з наземного обслуговування Відділу оперативного управління наземним обслуговуванням Базової станції Комплексу наземного обслуговування, 07.02.2013 року у зв'язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст.41 КЗпП України) (а.с.14). Відповідно до підпунктів 34.1,34.2 наказу позивачу [PERSON] мала бути виплачена компенсація за невикористану відпустку у кількості 14 календарних днів за відпрацьований період з 05.01.2013 року по 07.02.2013 року, вихідна допомога в розмірі середньомісячної заробітної плати, а також проведений повний розрахунок за фактично відпрацьований період по 07.02.2013 року (а.с.-14). Відповідно до ч. 1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з довідкою про доходи №750 від 15.02.2013 року заборгованість по заробітній платі позивача за період грудень 2012 - лютий 2013 року включно становила 16030,21 грн., в тому числі: за грудень 2012 року - 4915,86грн., за січень 2013 року - 3945,22 грн., за лютий 2013 року - 7169,13 грн. (а.с.15). Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що вказана заборгованість по заробітній платі була позивачу виплачена, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. За змістом ст.34 Закону України «Про оплату праці» та в порядку, визначеному ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» позивачу має бути виплачена компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Правильність наведеного позивачем розрахунку зазначеної компенсації за визначений ним період з січня 2013 року по лютий 2015 року не викликає у суду сумнівів, а саме, виходячи з приросту індексу споживчих цін за період з січня 2013 року по січень 2013 року включно в розмірі 129,42%, з лютого 2013 року по січень 2013 року включно в розмірі 129,29%, виходячи із сум заборгованості по заробітній платі: (4915,86х129,42% + 3945,22х129,29% + 7169,13х129,29%)= 20731,85грн. Крім того, згідно з ч. 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, внаслідок невиплати відповідачем розрахункових коштів позивачу у день його звільнення, відповідач зобов'язаний виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки їх виплати. Розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні слід визначати відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, і довідок, виданих ПрАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ» про заробітну плату за два останні місяці роботи позивача, що передували місяцю, в якому відбулося його звільнення, тобто, із заробітної плати за грудень 2012 року та січень 2013 року. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Так, середньоденна заробітна плата позивача згідно з довідкою про середню заробітну плату (дохід), виданою ПрАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», за період грудень 2012 - січень 2013 року, без урахування утримання податків та платежів, становила 257,48грн.: (5700,15грн+5113,94): 42= 257,48 грн. (а.с.16). Строк затримки розрахунку при звільненні триває з дня звільнення позивача й теперішній час, який на день розгляду справи та постановлення рішення, за період з 08.02.2013 року по 27.04.2015 року включно, складає 556 робочих днів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, по день постановлення рішення, без урахування обов'язкових податків та платежів, становить 143158 гривень 88 копійок (257,48грн.х556робочих днів=143158,88грн.). Щодо вимог позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, суд прийшов до висновку, що позивачем в цій частині належним чином не обґрунтовано розмір відшкодування завданих йому моральних страждань у в зв'язку з порушенням відповідачем його трудових прав на отримання належної йому винагороди за працю та розрахунку при звільненні. Відповідно до вимог ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд виходить з того, що позивачем доведено той факт, що внаслідок порушення його законних прав відповідачем він був вимушений неодноразово звертатись до відповідача за отриманням довідок, а також з позовом до суду для захисту своїх порушених прав, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, враховуючи, що встановлення судом факту порушення відповідачем прав позивача є певним відшкодуванням завданої позивачу моральної шкоди, в зв'язку з чим розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 1% від задоволеної суми майнових вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, а саме в розмірі 1603 гривні 02 копійки (16030,21грн.х0,01=1603,02грн.). Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 1799 гривень 21 копійка за майновим позовом (16030,21грн.+20731,85грн.+ 143158,88грн =179920,94грн.х1% =1799,21грн.) та 243 гривні 60 копійок за немайновим позовом, а всього на загальну суму 2042 гривні 81 копійка. В зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати, але не більше ніж за один місяць На підставі викладеного,

Outcome: partial