overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

10 червня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1990 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння та періодичність виникнення скандалів. Спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності та задовольнити позов, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донбасс» про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, та на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим міським палацом одруження, актовий запис № 1986 (а.с. 8). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна сторони не мають. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

10 червня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], 03 квітня 2012 року та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачкою, через різні погляди на життя, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Нечай». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований 20 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 60 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7,8), які після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишаться проживати з матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Нечай», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

10 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19857,75 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися кожного місяця з 01 по 25 число. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 11 листопада 2019 року в сумі 49677,31 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 15121,19 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 9760,86 грн; заборгованості за пенею -24795,26 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1921 гривню судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10 червня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 19857,75 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися кожного місяця з 01 по 25 число. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 11 листопада 2019 року, 49677,31 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 15121,19 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 9760,86 грн; заборгованості за пенею -24795,26 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат -1921 гривню судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

10 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 24 квітня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між ним та відповідачем припинені з 05 листопада 2013 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення він не згоден. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, також надала суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, на розірвання шлюбу згідна. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО № 074226, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 85. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

10 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 03 липня 1993 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між ним та відповідачем припинені з січня 2014 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення він не згодний. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час відсутній. Між ними мається домовленість про утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, також вказала, що на розірвання шлюбу згодна. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № 333757, виданого Міським відділом ЗАГС міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1153. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

10 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 05 грудня 2008 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки останні роки погіршилися, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство не ведеться з жовтня 2010 року, а також припинені фактичні шлюбні відносини. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.10). Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.11). Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 грудня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (до шлюбу Іванченко) перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-КИ № 128701 від 05 грудня 2008 року, актовий запис 492 (а.с.3). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №218897 від 24 березня 2009 року, актовий запис 205 (а.с.4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

10 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу, актовий запис № 403. Від даного шлюбу сторони мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 2015 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати та залишити після розлучення прізвище «Печена», відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 118457. Сторони мають дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З пояснення сторін та матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

10 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Страхової компанії «Еталон» про стягнення страхового відшкодування та витрат на проведення експертного дослідження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19.12.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керував транспортним засобом Мерседес-Бенц, державний номерний знак [NUMBER], та водія [PERSON], який керував транспортним засобом Сітроен Берлінго, державний номерний знак [NUMBER]. 05.03.2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області прийнята постанова, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача. 03 червня 2014 року позивач оформила заяву про виплату страхового відшкодування. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана матеріальна шкода, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 11 138,47 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 11 138,74 грн., витрати на проведення експертного дослідження у сумі 400,00 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. 24 вересня 2015 року позивачем надана до суду заява, в якій позивач зазначає, що відповідачем здійснена часткова виплата страхового відшкодування у сумі 6 047,99 грн., тому просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 5 090,75 грн., витрати на проведення експертного дослідження у сумі 400,00 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, проте представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернувся до суду до відповідачки [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачкою у шлюбі з 21 серпня 1999 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Купянську реєстраційної служби Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 41. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом між ним та відповідачкою склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивач в судове засідання не зявився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не зявилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з з 21 серпня 1999 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Купянську реєстраційної служби Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 41 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved