Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

10 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 02.09.2014 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки площею 1250 кв.м., що знаходиться за адресою: смт. Нові Санжари, вул. Центральна (Жовтнева), 72/2 Полтавської області, передана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 050730. Спадкоємцем за законом після померлого батька є його син позивач [PERSON] Інших спадкоємців немає. Постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 19.06.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, тому він звернувся до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача територіальної громади в особі Новосанжарської селищної ради Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 125/02-21 від 23.10.2017 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 050730, виданого Новосанжарською селищною радою Полтавської області15 лютого 2001 року, перебувала земельна ділянка площею 1250 кв.м. у межах згідно з планом, що розташована на території смт. Нові Санжари, вул. Жовтнева, 72/2, Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (а.с. 7). З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку вбачається, що площа земельної ділянки, що розташована в смт. Нові Санжари, вул. Жовтнева, 72/2, Новосанжарського району Полтавської області 1250 кв.м. (а.с. 9). З повідомлення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Новосанжарському районі Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 13.06.2017 року вбачається відмова у наданні запитуваних відомостей щодо вказаної земельної ділянки у звязку з відсутністю запитуваних відомостей (а.с.8). [PERSON] помер 02 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 278313, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 03 вересня 2014 року, актовий запис № 79 (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ № 347393 від 21.08.1974 року, позивач є сином померлого [PERSON] (а.с. 4). В повідомленні Новосанжарської державної нотаріальної контори № 1422/01-16 від 26.07.2017 року вказано, що після померлого 02.09.2014 року [PERSON] заведена спадкова справа № 249/2014 від 08.09.2014 року. З заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], а також надійшла заява про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] від [PERSON]. [PERSON] фактично прийняла спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України після смерті чоловіка шляхом постійного проживання з померлим на день відкриття спадщини (а.с. 24-25). З повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 2248/02-14 від 24.10.2017 року вбачається, що після померлої 14 серпня 2016 року [PERSON] від 14 лютого 2017 року заведена спадкова справа. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON], а також надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] (а.с.28). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved