Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

10 липня 2019 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просить: визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало [PERSON] а саме на: - земельну ділянку площею 2,10 га, рілля, кадастровий номер 7422455000:05:057:0014 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області; - земельну ділянку площею 0,63 га. сіножать, кадастровий номер 7422455000:05:121:0015 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області; - земельну ділянку площею 0,14 га. пасовища, кадастровий номер 7422455000:05:066:0050 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області;- земельну частку (пай) площею 3,81 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Червоний маяк» на території Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 028147 що належало [PERSON] , який помер [INFO] ; - майновий пай у пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Червоний маяк» Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області на суму 11149,00 грн., що належало [PERSON] , який номер [INFO] року. В судове засідання позивач не прибула, в позові просила розгляд справи провести без її участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] рідна сестра позивача, [PERSON] у віці 91 років померла, про що Холминською селищною радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та складено 28.11.2011 року відповідний актовий запис за № 53. За життя покійна була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Червоний маяк» на території Холминської селищної ради, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай), власність на які підтверджується державним актом на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 514557 на загальну площу 2,87 га, а саме: земельна ділянка площею 2,10 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 15859,93 грн.; земельна ділянка площею 0.63 га. сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 2196.82 грн.; земельна ділянка площею 0.14 га. пасовища для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 556.10 грн. Також, [PERSON] у відповідності до норм ЦК УРСР успадкувала від свого сина - [PERSON] , який помер [INFO] земельну частку (пай) розміром 3,81 умовних кадастрових гектари, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 028147 , нормативна грошова оцінка на момент смерті складає 17865, 00 грн. та майновий пай вартістю 11149,00 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Сестра позивача розпорядилась своїм майном про що свідчить складений 09.10.2002 року заповіт. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач [PERSON] , але коли вона виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без правовстановлюючого документу вона цього зробити не зможе. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, оскільки позивачем при подачі позову до суду було сплачено 50% судового збору, тому сплачений позивачем судовий збір залишити за нею.

Outcome: approved