Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

11.07.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ДОУ АТ «Ощадбанк» (третя особа РСЦ МВС України в Дніпропетровській області) про скасування та вилучення обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог позивачка по тексту позовної заяви посилалася на те, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №697477, виданого 28.10.2016р. вона є власником автомобіля ВАЗ 217030, № кузову ХТА21703080078926, р.н.[NUMBER], який був нею придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2016р., оформленого у ТСЦ 1242 МВС України в Дніпропетровській області. В червні 2017р. позичці стало відомо, що на належний їй транспортний засіб зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження на підставі договору застави 815/1а від 22.02.2008р., а саме, обтяження накладено на автомобіль ВАЗ 217030-110-01, №кузову ХТА21703080078926, д.р. АЕ0903КМ, обтяжувач філія ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України». Позивачка вважає, що вона є добросовісним набувачем автомобіля ВАЗ 217030, № кузову ХТА21703080078926, р.н.[NUMBER], а наявність зареєстрованого обтяження позбавляє її права вільно користуватися та розпорядитися своєю власністю. Для врегулювання ситуації, що склалася, [PERSON] звернулася з письмовою заявою до відповідача, в якій просила усунути порушення її права та вжити відповідні заходи для виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження належного їй автомобіля, проте, на час звернення з позовом до суду, порушення відповідачем не усунуто. Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с. № 33-34) в наданій суду заяві від 04.12.2017р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та обґрунтувань викладених в позові, просив позов задовольнити, розгляд справи провести без фіксування процесу технічними засобами. Крім того, він заперечував проти прийняття до сумісного розгляду зустрічної позовної заяви про звернення стягнення на предмет застави (а.с. № 43). Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 09.10.2017р. а.с. № 47) в наданій суду заяві від 04.12.2017р. просила прийняти до сумісного розгляду із первісним позовом зустрічну позовну заяву до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, просила розгляд справи 04.12.2017р. проводити за її відсутності (а.с. № 46). В письмових запереченнях, які надійшли до суду 12.10.2017р. (а.с. № 22-23), відповідач заперечуючи проти позову посилався на те, що 22.08.2008р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №815/1 в забезпечення виконання якого, [PERSON] за договором застави від 22.02.2008р. в заставу банка був переданий автомобіль ВАЗ 217030-110-01, колір чорний, 2008р.в., № кузову ХТА21703080078926, р.н. [NUMBER]. Станом на дату звернення [PERSON] з позовом до суду в липні 2017р., зобов,язання [PERSON] перед кредитором не є виконаними, банком, як обтяжувачем, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано відповідне обтяження, яке також мало місце і на дату укладення позивачкою договору купівлі-продажу, а отже, вимоги [PERSON] про виключення обтяження з Державного реєстру обтяжень є необґрунтованими. Представник третьої особи - РСЦ МВС України в Дніпропетровській області в судові засідання по справі, які призначалися на 12.10.2017р. та 04.12.2017р., не з,явився, про дату судових засідань повідомлявся кожного разу належним чином (а.с. № 19, 38). 17.08.2017р. та 07.11.2017р. до суду поштою двічі надходили листи за підписом в.о. начальника [PERSON], в яких зазначено, що РСЦ МВС в Дніпропетровській області не має претензій до сторін у справі, розгляд справи просить провести без участі представника 3-ї особи (а.с. № 20, 39). До відповіді РСЦ МВС України в Дніпропетровській області від 30.10.2017р. була долучена інформація про перереєстрацію транспортного засобу, яку суд витребував листом від 12.10.2017р. (а.с. № 37, 40-41). За таких обставин, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд 04.12.2017р. ухвалив (ухвала винесена без виходу до нарадчої кімнати а.с. № 48) розглядати справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. З урахуванням тих обставин, що представником відповідача надані суду 12.10.2017р. письмові заперечення щодо позову, отже позиція сторони відповідача щодо невизнання позовних вимог суду відома, винесення рішення суду відбулось на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України. Ухвалою суду від 04.12.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати а.с. № 56) суд з огляду на положення ст. 123 ЦПК України відмовив представнику відповідача у прийнятті зустрічного позову до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави з огляду на те, що основний позов та зустрічний не взаємоповязані (з такими позовними вимогами банк повинен був звертатися окремо до боржника у звязку із порушеннями ним умов кредитного договору, укладеного ще 22.02.2008р., за його життя, або пізніше до його спадкоємців), їх сумісний розгляд не є доцільним та призведе до затягування строків розгляду цивільної справи . При прийнятті судом такого рішення також враховано й те, що [PERSON] не може бути відповідачкою за позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави, який було укладено, як забезпечення виконання кредитних правовідносин, банком з іншою особою, а саме з [PERSON], який до речі 10.06.2011р. помер (а.с. № 48-52, 55). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь справі, виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №697477, виданого 28.10.2016р. територіальним сервісним центром 1245 РСЦ МВС України в Дніпропетровській області позивачка є власником автомобіля ВАЗ 217030, № кузову ХТА21703080078926, д.н.АЕ2772АТ. (а.с. № 8). Транспортний засіб був придбаний позивачкою на підставі договору купівлі-продажу 1242/2016/093703, від 27.09.2016р. оформленому у територіальному сервісному центрі №1242 МВС України в Дніпропетровській області, продавцем за договором виступала [PERSON] (а.с № 9-10). Згідно витягу №52458238 від 03.06.2017р. з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 07.07.2014р. за №14437966 зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження на автомобіль ВАЗ 217030-110-01, № кузову ХТА21703080078926, д.н.[NUMBER]. (а.с. № 11), обтяжувач - філія ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», боржник [PERSON], код [NUMBER], розмір основного зобовязання 70223грн.60коп., строк виконання зобовязання 21.10.2019р. Обтяження зареєстровано на підставі договору застави 815/1а від 22.02.2008р. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно ст.1 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень №1255-ІV який набрав чинності 01.01.2004р., цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна, що виникає на підставі договору. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст.10 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Згідно до ч.ч. 1, 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно відомостей наданих Регіональним сервісним центром в Дніпропетровській області про перереєстрацію транспортного засобу (а.с. № 40, 41) судом встановлено. 31.01.2014р. автомобіль ВАЗ 217030, № кузова ХТА21703080078926, д.н АЕ0903КМ був знятий з обліку для реалізації власником [PERSON] та 25.02.2014р. був поставлений на облік вже новим власником [PERSON] Після перереєстрації транспортного засобу, був виданий новий номерний знак АЕ 5156НК. 15.03.2016р. автомобіль ВАЗ 217030 № кузова ХТА21703080078926, д.н АЕ5156НК був знятий власником [PERSON] з обліку для реалізації та 16.03.2016р. була проведена реєстрація автомобіля за новим власником [PERSON] Після перереєстрації транспортного засобу, був виданий новий номерний знак [NUMBER] Згідно ст. 44 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк. У відповіді ПАТ «Державний ощадний банк України від 06.07.2017р. №103.20-12/1-337/5396 на письмову заяву [PERSON] (а.с. № 45) відповідачем зазначено, що 04.03.2008р. Дніпропетровською філією ДП Інформаційний центр за заявою АТ Ощадбанк до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис №6720957 про заборону відчуження рухомого майна на підставі договору застави майна №815/1а від 22.02.2008р. за реєстровим номером 229. В звязку з закінченням 5-річного терміну з моменту внесення реєстраційного запису та невиконання зобовязань боржником за договором застави, 07.07.2014р. за заявою заставодержателя повторно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис №14437966 про заборону відчуження рухомого майна на підставі договору застави. Отже, як визнає сам відповідач, повторний запис про обтяження був внесений до реєстру більше, ніж через шість років після внесення першого запису. Таким чином, виходячи з встановлених обставин у справі в сукупності з наведеними нормами закону, суд приходить до висновку, що оскільки на час відчуження автомобіля боржником [PERSON], в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не містилися відомості про обтяження цього автомобіля, нові власники транспортного засобу і в наступному позивачка [PERSON], яка придбала його за оплатним договором, можуть вважатися добросовісними набувачами відповідно до ст.388 ЦК України. При винесенні рішення, суд не надає правової оцінки запереченням представника відповідача про те, що зобовязання перед банком за договором застави не виконані, а отже відповідач має право на задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмету застави, оскільки відповідачем на підтвердження своїх доводів не було надано суду належних доказів. При цьому, суд вважає ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» є належним відповідачем у цій справі, оскільки 09.07.2012р. видано наказ № 483 начальника філії Дніпропетровського обласного управління ПАТ „Державний ощадний банк України про реорганізацію філії Правобережного відділення № [NUMBER] „Ощадбанк та приєднання до філії Дніпропетровського обласного управління АТ „Ощадбанк (а.с. № 53-54). Підводячи підсумок, виходячи з положень Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст.ст. 334, 388 ЦК України суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають судовому захисту, оскільки оспорюються відповідачем. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст..88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640 грн. що підтверджується квитанцією (а.с. № 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved