Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідачка є матір'ю її малолітнього онука, [PERSON]. Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження записані у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері. У листопаді 2011 року відповідачка покинула дитину та зникла у невідомому напрямку. З'явившись через деякий час, остання повідомила, що їде на заробітки до м. Москва Російської Федерації. Спочатку [PERSON] періодично з'являлася до сина, надсилала кошти на його утримання. З липня 2015 року відповідачка до своєї дитини не з'являється, коштів на утримання не надає, не бере участі у вихованні. Позивачка зазначає, що самостійно виховує малолітнього онука, турбується про стан його здоров'я, матеріально забезпечує. За результатами розгляду питання виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно малолітнього сина, 20 квітня 2016 року виконавчим комітетом Улянівської селищної ради прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Посилаючись на викладені вище обставини [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Поштове відправлення про виклик останньої у судове засідання повернулося без вручення у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що відповідачка належним чином сповіщена про час, день і місце розгляду справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Улянівської селищної ради Білопільського району Сумської області Слабко І. В. позов підтримала. У відповідності до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивачку, представника третьої особи, свідків, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття освіти, готувати до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], який народився в смт. Улянівка, про що виконкомом Улянівської селищної ради Білопільського району Сумської області в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №09, є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00009661700 від 03 листопада 2011року відомості про батька дитини внесені у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері (а. с. 6). З матеріалів справи вбачається, що у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON], зареєстровані власниця, її донька, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 1972 року народження, донька, [PERSON], 1986 року народження та онук, [PERSON], 2011 року народження. Фактично за цією адресою проживає позивачка зі своїм онуком, [PERSON] та донькою, [PERSON] Відповідачка з 2012 року за місцем реєстрації не проживає, відомості про її місце перебування відсутні (а. с. 10, 12, 13). Позивачка за місцем проживання характеризується позитивно, займається вихованням свого онука, [PERSON], який відвідує дитячий садок «Світанок». Вона створила належні умови для проживання дитини, перебування у дитячому садку, бере активну участь в громадському житті садочка, культурно - масових заходах групи ( а. с. 14, 15 ). З матеріалів справи вбачається, що позивачка з'являється з онуком, [PERSON] на періодичні медичні огляди. Під час хвороби дитини своєчасно звертається за допомогою до медичного закладу. Дитина щеплена згідно віку. Зауважень до позивачки з боку медичного персоналу немає (а. с. 16). З акту обстеження умов проживання від 19 квітня 2016 року вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO] проживає у приватному будинку, загальною площею 32,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить позивачці, [PERSON]. Будинок складається з двох кімнат, які відповідають санітарно - гігієнічним вимогам. Є газове та пічне опалення. В кімнатах є місця для навчання, відпочинку та дозвілля дітей. Сім'я забезпечена всім необхідним: речами, продуктами харчування. Стосунки в сім'ї доброзичливі. Позивачка має присадибну ділянку, на якій вирощує овочі, тримає домашнє господарство. Умови проживання задовільні, є всі умови для виховання і проживання малолітнього [PERSON] Крім того, позивачка працює продавцем у ФОП «[PERSON]» (а. с. 11). Позивачка, [PERSON], є рідною бабою малолітнього [PERSON], [INFO] по лінії матері, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с.32-33). Остання має задовільний стан здоров'я, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а. с. 34-35). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що відповідачка [PERSON] покинула сина на свою матір, [PERSON], коли дитині було десять місяців і виїхала в Москву на заробітки. Спочатку [PERSON] періодично з'являлася до сина, інколи надсилала кошти. З липня 2015 року відповідачка до своєї дитини не приїжджає, коштів на утримання не надає, не бере участі у вихованні. [PERSON] самостійно виховує малолітнього онука, турбується про стан його здоров'я, матеріально забезпечує. Дитина називає відповідачку матір'ю. Підстав сумніватись у показах вищевказаних свідків у суду не має, оскільки останні не є зацікавленими у вирішенні справи на користь позивачки, їх покази не суперечать один одному та дослідженим судом письмовим матеріалам справи. Рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної ради №39 від 20 квітня 2016 року та висновком від 23 травня 2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] так як остання проживає за межами України, із сином не спілкується, його життям і станом здоров'я не цікавиться, участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає ( а. с. 9, 27). Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що відповідачка неналежним чином відносилась та відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, всупереч інтересам та потребам дитини, без врахування її прав. Таким чином, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який фактично виховується і утримується рідною бабою, [PERSON] - позивачкою у справі. Стосовно позовних вимог про стягнення із відповідачки аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 180 СК України визначено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, відповідачки, яка є працездатною і зобов'язана утримувати свого малолітнього сина до досягнення повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] в цій частині і стягнення із [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання сина, [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Стосовно судових витрат суд приходить до наступних висновків. [PERSON] звернулася до суду з двома позовними вимогами, з них позовна вимога про позбавлення батьківських прав має немайновий характер, а про стягнення аліментів - майновий. У відповідності до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за позовну вимогу немайнового характеру про позбавлення відповідачки батьківських прав. Від сплати судового збору за подання до суду заяви про стягнення аліментів відповідачка звільнена. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною третьою вказаної норми визначено, що в разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Таким чином, стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає сплачений останньою судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. Крім того, з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за звернення [PERSON] до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, від сплати якого остання була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved