Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

12.11.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київського національного торговельно-економічного університету, відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 8522,99 грн, середній заробіток в розмірі 32367,72 грн, зобов`язати Київський національний торговельно-економічний університет нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 22 % до стягненої суми заборгованості, а також до нарахованої заробітної плати за серпень 2019 року. До початку розгляду справи по суті 27.11.2019 та 20.01.2020 представник Позивача надала заяви про зменшення позовних вимог, де остаточно просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичної виплати заборгованості з розрахунку середньоденного заробітку в сумі 36022,72 грн; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.08.2019 року вона була звільнена з посади завідувача кафедри-професора Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету (КНТЕУ) у зв`язку з закінченням терміну дії контракту. На підставі наказу № 2734 від 05.09.2019 про реорганізацію Харківського інституту фінансів КНТЕУ припинено діяльність відокремленого структурного підрозділу Харківський інститут фінансів Київського національного торговельно-економічного університету. В день звільнення не була виплачена заборгованість з заробітної плати в розмірі 8522,99. Заборгованість із заробітної плати сплачена лише 19.11.2019. Відповідач порушив права Позивача, тому вона вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 13.11.2019 провадження у справі відкрито. Представник позивача та Позивач у судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] наказом №198-о від 19.08.2019 р. звільнена з посади завідувача кафедри-професора Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету в зв`язку з закінченням терміну дії контракту. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за липень та серпень 2019 року середньоденна заробітна плата складає 522,06 грн. Відповідно до довідки ХІФ КНТЕУ заборгованість із заробітної плати Позивачці станом на 24.10.2019 року становила 8522,99 грн. За час розгляду справи дана заборгованість була виплачена Відповідачем 19.11.2019 в повному обсязі, що не заперечувалось Відповідачем. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, та своєчасне її отримання. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 КЗпП України). Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України (ч. 1 ст. 47 КЗпП України). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір належних працівникові сум при звільненні, власник або уповноважений ним орган в такому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже, наявна затримка в розрахунку при звільненні з 01.09.2019 по 18.11.2019 включно. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», суд виходить з наступного розрахунку середнього заробітку за час затримки: 522,06 грн середньоденний дохід позивача; 67 робочих днів за період затримки розрахунку (з 01.09.2019 по 18.11.2019). Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку складає 34978,02 грн з розрахунку: 67 робочих днів х 522,06 грн середньоденна заробітна плата позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 144 від 28.10.2019, який укладений між АО «Лєдаправо» та [PERSON] . Згідно акту наданих послуг № 1 до Договору № 144 від 28.10.2019 зазначено, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв правничу допомогу: консультація клієнта 500 грн/година, 2 години вартістю 1000 грн, подання адвокатського запиту, складання клопотання про витребування доказів - 2 години вартістю 1000 грн; складання та подання позовної заяви 8 годин - 4000 грн. Всього надано послуг на 6000 грн. Згідно акту наданих послуг № 2 до Договору № 144 від 28.10.2019 зазначено, що адвокатське об`єднання надало послуги з підготовки та виїзду в судове засідання - 2 години вартістю 1000 грн, складання додаткових пояснень їх відправлення - 2 години вартістю 1000 грн. Згідно меморіального ордеру №@2PL909542 від 28.10.2019, меморіального ордеру №@2PL140468 від 20.11.2019, меморіального ордеру № @2PL851139 від 02.12.2019 Позивачем сплачено на користь АО «Лєдаправо» 8000 грн за правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial