overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

10.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, який обгрунтувала тим, що 08.09.2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі РАЦС Міжгірського РУЮ у Закарпатській області за актовим записом №81. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя сторін не склалося. Сторони тривалий час спільно не проживають разом, не можуть віднайти взаємопорозуміння між собою. Шлюб існує формально, оскільки відповідач проживає у будинку своїх батьків. Позивачка, покликається на вимоги ст.ст.110-113 СК України, просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.11.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про розгляд справи судом за фактичним місцем проживання та реєстрації, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подав. Позивачка клопотання про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суду не подала. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Позивачка вказала, що вона з відповідачкою спільно не проживає, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім`ї не підтримує тривалий час. Спору про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу, між сторонами не має. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки позивачка не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

10.11.2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 71781,05 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив їй всі належні суми. Тому,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

10.11.2021 року після постановлення судового рішення позивач звернулась до суду з заявою про постановлення додаткового рішення у зазначеній вище цивільній справі, посилаючись на те, що 01.10.2020 року судом ухвалено рішення по справі, яким її позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Однак судом не було вирішено питання про судові витрати, які вона понесла при розгляді справи і які складаються із сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що Ковпаківський районний суд м.Суми своїм рішенням від 01.10.2020 року позов [PERSON] задовольнив та розірвав шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.11.2014 року у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис 1153. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн (а.с.7) Однак при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, які позивач понесла при розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним доповнити рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 01 жовтня 2020 року у справі №592/10344/20 провадження №2/592/3010/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в резолютивній частині рішення наступне: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

10.11.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 21 травня 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Тому, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11.11.2021 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає , не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2011 року (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

10.11.2021 року позивач [PERSON] , який вказує, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] - звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням через не проживання у ньому з листопада 2018 року, її місце фактичного проживання є Російська Федерація, м. Москва. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач [PERSON] є його членом сім`ї рідною дочкою, яка у зв`язку придбання ним у 2006 році житлового будинку була зареєстрована в ньому у жовтні 2018 року, але у листопаді 2018 року повернулась до Республіки Узбекистан, невдовзі переїхала проживати до м.Москви. Посилаючись на вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, судом належним\~чином повідомлена\~про час\~та місце\~розгляду справи,\~її виклик\~до суду\~здійснено шляхом\~розміщення оголошення\~на сайті\~суду. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу укладеного і нотаріально посвідченого 30.05.2006 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, [PERSON] набув у приватну власність житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є рідною дочкою власника будинку. З жовтня 2018 року відповідач [PERSON] зареєстрована у житловому будинку, але з листопада 2018 року в будинку без поважних причин не проживає, фактично проживає у іншій державі Російська Федерація, м.Москва, добровільно знятися з реєстраційного обліку ухиляється, чим створює власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Докази наявності поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні в матеріалах справи відсутні. Проте, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин є показання свідка [PERSON] , з яких слідує, що період не проживання відповідача є тривалим з листопада 2018 року. Оскільки відповідач є членом сім`ї позивача як власника житла, а тому відносини між сторонами повинні регулюватися ст. 405 ЦК України. Згідно статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

10.12..2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір без №, за яким останній отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 31.10.2013 року він заборгував перед позивачем 19145,34 грн., з яких: 5198,50 грн. заборгованість за кредитом; 9690,94 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 3106,12 грн.-заборгованість по комісії за користуванням кредитом , а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00- штраф(фіксована частина) та 899,78 грн.- штраф(процентна складова). У зв*язку з цим,позивач,крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати,понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 229,40 грн.(судовий збір). Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги,просить про розгляд спави за його відсутності. Відповідач не з*явився в судове засідання,хоча повідомлявся про нього належним чином і не надав пояснень своєї поведінки. Дослідивши матеріали справи,суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини на які вказує позивач,а саме те,що у відповідності до умов вищезазначеного договору,який був укладений з відповідачем, останній на добровільних засадах зобов*язовувся погашати у встановленому порядку отриманий кредит і відповідати в повному обсязі по невиконанним зобов*язанням,чого не виконав і не представив суду доказів і заперечення, що порушення прийнятих ним зобов*язань сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Тому,вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором,як обгрунтовані на умовах вищезазначеного договору ,а також на ст.ст.526,610,625, 1050,1054 ЦК України- підлягають задоволенню у повному обсязі, як і його вимоги в частині стягнення з відповідача понесених ним витрат по сплаті судового збору у сумі 229,40 грн., що підтверджується документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

10.12.2012 р. Селидівським міським судом Донецької області ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 04.02.2015р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій зазначила, що при ухваленні рішення за її позовом не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу. Просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому зазначити: після розірвання шлюбу змінити прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач в позовній заяві просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого виконкомом Української міської ради м.Селидове Донецької області 02.06.1995 року одружились [PERSON] та [PERSON]. Після одруження дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». При ухваленні рішення від 10.12.2014 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги позивача щодо зміни прізвища. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

10.12.2013 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову провив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює та має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про доходи № 11/14 від 26.02.2014 року (а.с. 31). Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним та отримує стабільний дохід, може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

10.12.2013 позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просила винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували 28 жовтня 2011 року у Шевченківському відділі РАЦС ЛМУЮ, актовий запис № 604. Позовну заяву обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства протягом останніх двох років. Жодних почуттів позивачка до відповідача не має, впевнена, що їх шлюб та сім'я вже давно фактично розпалися. Таким чином позивачка просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Додатково пояснила, що дітей у шлюбі у них немає, також немає майна набутого у шлюбі. Примирення не бажає. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. Суд, за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 28 жовтня 2011 року у Шевченківському відділі РАЦС ЛМУЮ, актовий запис № 604. Дітей у них немає. Встановлено, що сімейне життя сторін у зареєстрованому між ними шлюбі не склалося одразу ж після його укладення. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства вже протягом двох років. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача, наміру проживати разом з відповідачем та зберігати шлюб не має, примирення не бажає. Майнового спору між сторонами немає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

10.12.2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 22.02.2008 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого 1/4 вказаної квартири остання заповіла йому - позивачу по справі. Оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини через поважну причину, крім цього йому не було відомо про існування заповіту, тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові. Просив позов задовольнити. Представник третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду заяву, у якій просить суд слухати справу у відсутності представника, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS]. 22 лютого 2008 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, 1/4 вищезгаданої квартири, заповіла позивачу по справі - [PERSON]. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у визначений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки перебував за кордоном і не мав можливості прийняти спадщину. Крім цього про існування заповіту та спадкового майна [PERSON] дізнався лише з листа державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори №5004/02-4 від 02.12.2013 року. /а.с. 5/ Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на те, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з причин, які суд розцінює як поважні, суд вважає за можливе визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

10.12.2013р. в суд поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] про вселення в якій позивач вказує, що відповідач після видуманого конфлікту в грубій формі із застосуванням сили вигнав її з двома дітьми на вулицю та непускає до будинку. При цьому вона як дружина сина відповідача [PERSON] законно проживала в будинку відповідача в [ADDRESS]. Враховуючи те, що [PERSON] створює перешкоди позивачці та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] в праві на житло тому просить позов задоволити та вселити їх в спірне житло. В суді позивачка та її представник позов підтримали повністю. Позивачка повідомила, що у 9-30год. вечера в кінці листопада вона прийшла до хати в [ADDRESS] де проживала зі своїм чоловіком та двома доньками. Коли зайшла до будинку то батько її чоловіка [PERSON] звинувативши її у викрадені грошей та в грубій формі із застосуванням сили вигнав її з двома дітьми на вулицю та непускає до будинку, а тому просить позов задоволити. Відповідач та треті особи будучи повідомлені про час та місце слухання справи в суд неявились, про причини неявки суд неповідомили. Поясненнями сторін та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги частково підставні та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у справі користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Судом встановлено, що позивачка 30.10.2007р. як член сімї -дружина вселилась в житло відповідача (а.с.2). З довідки Лисовицької сільської ради від 29.11.2013р. вбачається , що позивачка та її доньки [PERSON] ([INFO]) і [PERSON] ([INFO]) зареєстровані за адресою : [ADDRESS].. З показів свідка [PERSON] вбачається, що в кінці листопада 2013р. близько 10-00год. позивачка прийшла з дітьми до неї та просила впустити до хати бо її вигнав з хати [PERSON]. З доводів позивача вбачається, що вона та її неповнолітні діти немають іншого житла та змоги його оплачувати. За таких обставин суд приходить до висновку, що право на користування житлом - будинком могло бути припинене лише з підстав, передбачених ст.157 ЖК України, проте припинено не було, а тому позов в частині вселення підлягає задоволенню. При цьому вимога позивача про стягнення з відповідача вартість послуг адвоката у розмірі 350грн. задоволенню не підлягає з огляду на відсутність належних розрахунків адвокатських послуг та розрахункового документу про їх перерахування, а тому в цій частині позову слід відмовити. З огляду на досліджені обставини та матеріали справи ,

Outcome: approved