Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

11\~травня 2021\~року [PERSON] \~звернувся до\~Очаківського міськрайонного\~суду Миколаївської\~області з\~вказаним позовом\~до товариства\~з обмеженою\~відповідальністю (далі ТОВ) «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВІННЯ АКТИВАМИ», в якому\~просив визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис,\~вчинений 13\~листопада 2019\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічовим\~О.М.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 11916 за вимогою товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВІННЯ АКТИВАМИ» про стягнення\~з нього\~23012\~грн.\~41\~коп. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: він не був повідомлений про зміну кредитора та не отримував жодних вимог від нього; подані відповідачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, також відповідачем не було належним чином повідомлено його про наявність заборгованості, просив про задоволення позову. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України. Треті особи про причини своєї неявки не повідомили, правом надати пояснення на позовну заяву у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 7-8), 13\~листопада 2019\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічовим\~О.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВІННЯ АКТИВАМИ» як правонаступника ПАТ «Платинум Банк» заборгованості за кредитним договором від 14 грудня 2012 року в розмірі 23012\~грн.\~41\~коп. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 2 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року (справа № 6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Та обставина, що відповідачем не надано жодного доказу направленні позивачеві письмової вимоги про сплату заборгованості та заміну кредиторів в зобов`язанні, вказує на існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов`язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був погоджений з позивачем, а тому при вчиненні виконавчого напису від 13\~листопада 2019\~року у приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічова О.М. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Частиною 1 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачеві з державного бюджету має бути повернуто 681 грн (50% суми сплаченого судового збору), решту якого слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved