overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

12.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO] , недієздатним та призначення її опікуном над ним. В подальшому уточнила заявлені вимоги, просить визнати сина обмежено дієздатним та призначити її піклувальником. В обгрунтування заяви вказує, що [PERSON] є її сином. Останній являється інвалідом дитинства ІІ групи з приводу психічного розладу. Перебуває на обліку у лікаря-психіатра. В силу хвороби потребує стороннього догляду та нагляду. [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги і просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи [PERSON] має легку розумову відсталість, внаслідок чого не повною мірою може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому його слід визнати обмежено дієздатним і призначити над ним піклування. Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст.ст.36, ч.2 ст.60 ЦК України. Встановлено, що заявниця є матірю хворого [PERSON], [INFO]. Останній хворіє, є інвалідом дитинства ІІ групи і потребує стороннього догляду та нагляду, що стверджується висновком 4/1913 лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 280 від 28.05.2015 року, приєднаного до матеріалів справи. З довідки до акту огляду МСЕК серія 2-18 АЗ № 297701 від 30.07.1996 року вбачається, що [PERSON] визнаний інвалідом ІІ групи довічно. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 599 від 01 жовтня 2015 року [PERSON] виявляє легку розумову відсталість (олігофренія в степені помірної дебільності по МКХ-9) з вираженими поведінковими розладами, внаслідок чого не повною мірою може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Цивільного кодексу України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 2 статті 60 вказаної норми права, передбачено, що суд встановлює піклування над фізичною особою, у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Призначення заявника піклувальником хворого [PERSON] не суперечить вимогам закону. Останній проживає разом з матір»ю [PERSON] та перебуває на повному її утримані, тому у даному випадку мати, може бути піклувальником недієздатного сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

12.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що є спадкоємцем померлої 31.07.2011 року матері [PERSON]. У звязку з тяжким емоційним станом після смерті брата [PERSON], яка сталася 27.04.2010 року, а згодом і смерті матері, та внаслідок хвороби пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому тепер змушена просити суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У судовове засідання [PERSON] не зявилася, але 08.07.2015 року надіслала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила вирішити спір у її відсутності. Представник Конівської сільської ради в судове засідання також не зявився, але від виконуючого обовязки сільського голови [PERSON] 30.06.2015 року поступила заява, якою проти позову не заперечив і просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань: Із особистих документів заявниці [PERSON] (а.с.7) вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON]. У відповідності зі свідоцтвом про смерть серії 111-СГ № 336267, батько заявниці [PERSON] помер у віці 77 років у селі Товарна Старосамбірського району 26.08.1991 року (а.с.4). Згідно наявного у справі свідоцтва про смерть (а.с.5), 31.07.2011 року у віці 87 років у селі Товарна Старосамбірського району померла [PERSON], яка згідно довідки виконкому Конівської сільської ради № 63 від 06.03.2015 року (а.с.11) до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала у селі Товарна, хутір під Болозовою № 6. У відповідності з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наведене свідчить, що на теперішній час [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Проте ст.1272 ЦК України передбачена можливість визначення судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини по позову спадкоємця, який з поважної причини пропустив цей строк. У відповідності із долученими до справи документами (а.с.7) позивачка [PERSON], [INFO], отже є людиною пенсійного віку. Згідно її пояснень, у звязку зі смертю молодшого брата [PERSON], яка сталася 27.04.2010 року (а.с.6) та смертю матері пережила тяжкий емоційний стан; хворіла ішемічною хворобою серця, атеросклеротичним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою 11 ст, [PERSON], у звязку з чим перебуває на диспансерному спостереженні з листопада 2011 року з періодичним стаціонарним лікуванням у кардіологічному відділенні, що підтверджується довідкою Комунальної міської клінічної лікарні 01996651 міста Львів (а.с.17). У суду не виникає сумніву у достовірності досліджених доказів, оскільки вони є належними та допустимими, відповідають обставинам справи. Наведене дає підстави вважати, що позивач, як спадкоємець матері [PERSON], по поважній причині пропустила встановлений діючим законодавством строк для подачі заяви про прийняття спадщини, так як у шестимісячний період після смерті спадкодавиці тяжко хворіла. Оскільки [PERSON] по поважній причині пропустила строк для прийняття спадщини, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

12.06.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на її користь. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2001 р. Від даного шлюбу вони маютьсина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.6. Згідно довідки № 7 від 03.06.2015 року позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], за однією адресою.-а.с.9. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

12.06.2015 року [PERSON]О звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей , мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з [PERSON] , [INFO], уродженця [INFO], який проживає [INFO], не працюючого, на її користь аліменти на утримання дітей : синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.06.2015 року і до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити посилаючись на обставини зазначені в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони є батьками неповнолітніх дітей : синів [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] . Договір про утримання дітей не укладено, сторони проживають окремо, непрацездатних батьків та інших осіб на утриманні не мають. Враховуючи наведене, частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на двох дітей визначається у розмірі 1/3 частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12. 06. 2015 року і до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

12.06.2015 року, а уточнивши вимогу 09.09.2015 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на кв.[ADDRESS], шляхом визнання її такою, що втратила право користування квартирою.(а.с.а.с.2,25) Свою вимогу мотивує тим, що вона є власником вищевказаної квартири, яку придбала на торгах, яка належала [PERSON], про що 15.12.2014 року приватним нотарісом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. їй видане свідоцтво. Як потім з»ясувалося, у квартирі зареєстрована відповідачка, що позбавляє її можливості розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивачки - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його та позивачки участі, при цьому позов він підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечують, а судові витрати просить покласти на позивачку.(а.с.35) Відповідачка також не з»явилася в судове засідання, призначене на 08.09.2015 року, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

12.06.2015 року відкрито провадження у справі. Заявниця свої вимоги мотивує тим, що в 2012 році вона познайомилася з [PERSON], від якого в січні 2015 року завагітніла та з яким має намір створити сім'ю і народити дитину. Однак на даний час не досягла шлюбного віку, що є перешкодою для реєстрації шлюбу. Тому просить надати право на шлюб до досягнення шлюбного віку, так як вважає, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала і просить надати їй право на шлюб, оскільки вона бажає створити сім'ю з [PERSON] та народити дитину. Законний представник заявниці заяву підтримала, не заперечує проти надання дозволу на шлюб. [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги заявниці, зазначивши, що вони дійсно за спільною згодою бажають створити сім'ю та народити дитину у шлюбі. Представник відділу ДРАЦС вимогам не заперечує. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] що підтверджується її паспортом серії [NUMBER], виданим 04.04.2014 року Охтирським МС УДМС України в Сумській області. Як вбачається з довідки жіночої консультації комунального закладу «Охтирська ЦРЛ» від 20.04.2015 року № 91, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в зв'язку з вагітністю. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Як передбачено ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. У судовому засіданні було встановлено, що заявниця бажає зареєструвати шлюб із [PERSON], перебуває у стані вагітності, батьки заявниці не заперечують проти її шлюбу, тому надання права на шлюб повністю відповідає її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

12.06.2015 року Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1134,37 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем 19.08.2013 року було укладено договір №04-979 про надання освітніх послуг. Відповідно до вищевказаного договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] за заочною формою навчання за напрямом - електромеханіка, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Згідно п.4.2 договору загальна вартість освітньої послуги становить - 12270 грн., п. 4.3 договору встановлює, що відповідач повинен був вносити плату за семестр в сумі - 2045,00 грн. Відповідно до п.1.2 договору, строк надання освітньої послуги становив з 01.09.2013 року по 30.06.2015 року, але 31.10.2014 року відповідача було відраховано за порушення умов договору про платне навчання. Заборгованість відповідача по оплаті за навчання становить 1134,37 грн. та складається з наступних сум: 1128 грн. - основний бог з урахуванням індексу інфляції та 12,62 грн. - 3% річних від простроченої суми основного боргу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.08.2013 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг, - а.с.6. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі не виконав, має заборгованість перед Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» по даному договору в розмірі 1134,37 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунків, складається з наступних сум: 1128 грн. - основний бог з урахуванням індексу інфляції та 12,62 грн. - 3% річних від простроченої суми основного боргу, - а.с.8, 10-12. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» заборгованість за договором про надання освітніх послуг в розмірі 1134,37 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору, а всього 1377,97 грн. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

12.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що 11 серпня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу спільних дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння та неможливістю продовжувати спільне життя. Спільне господарство ними разом не ведеться. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити їх в повному обсязі (а.с.4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.19). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2012 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №488 (а.с.6). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені через різні погляди на життя, що стало неможливим для подальшого існування сім`ї. Спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливо. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

12.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який був зареєстрований 28.04.2007 року відділом ЗАГСа Дінського району управління ЗАГС Краснодарського краю, актовий запис № 185. При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін є неповнолітня донька Ганна, [INFO]. Також позивач зазначає, що останні 2 роки сторони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Світа». Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 28.04.2007 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Іщенко/ зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСа Дінського району управління ЗАГС Краснодарського краю, актовий запис № 185 /свідоцтво про шлюб серії І-АГ № 881471/ /а.с. 5/. 01.10.2007 року народилася [PERSON], актовий запис № 1984, що вбачається із свідоцтва про народження серії ІІ-АГ № 796479, виданого відділом ЗАГСа м. Краснодар управління ЗАГС Краснодарського краю. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 6/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо понад 2 роки, спорів стосовно поділу спільного майна та виховання доньки на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

12.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, у якому просив виключити з актового запису №599 від 25 березня 2015 року про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька - [PERSON], з виданням нового свідоцтва про народження з урахуванням наведених змін. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2011 року по 2014 рік він з відповідачкою перебував у шлюбі. [INFO], тобто в період фактичної відсутності між сторонами шлюбних відносин у відповідачки народилася дитина - [PERSON] Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 25.03.2015 року, актовий запис №599, вказано, що позивач є батьком [PERSON] Однак позивач не є батьком [PERSON], оскільки ще задовго до зачаття дитини відносини з відповідачкою були припинені, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка не заперечував проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 20.08.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2215 (а.с.8). Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 01.10.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4). [INFO] народилася дитина: [PERSON], [INFO], батьком якої зазначено [PERSON], а матерю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 25.03.2015 року, актовий запис №599 (а.с.5). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.09.2015 року по справі було призначено судово-медичну експертизу ДНК. Відповідно до висновку експерта Київського міського бюро судово-медичної експертизи №368 від 18.12.2015 року, біологічне батьківство [PERSON] у відношенні [PERSON], народженої [PERSON] виключається повністю. Згідно ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановлює рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. За таких обставин, враховуючи висновок експертизи, відповідно до якого біологічне батьківство [PERSON] у відношенні [PERSON], народженої [PERSON] виключається повністю, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], що є підставою для виключення відомостей про особу [PERSON], як батька дитини з актового запису №599 від 25 березня 2015 року про народження [PERSON], [INFO], Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. Крім того,

Outcome: approved