Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

11.09.2020 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2020 до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , застосовано заходи виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України за ознаками необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Потерпілою у даному провадженні є позивач. Внаслідок дій неповнолітнього [PERSON] вона отримала тілесні ушкодження у вигляді синця тім`яної області голови, садно поперекової області ліворуч, закритий перелом ліктьового відростка ліктьової кістки зі зміщенням. У зв`язку з отриманими травмами вона тривалий час знаходилась в лікарні, де змушена була переносити оперативні втручання, терпіти побутові незручності, відчувала сильний фізичний біль. Вказані обставини вплинули та продовжують впливати на її спосіб життя, створюють додаткові незручності, що завдає їй моральних страждань. Моральну шкоду вона оцінює у 50000грн., які просить стягнути з неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування шкоди - солідарно з [PERSON] , [PERSON] на її користь, а також витрати на правову допомогу 6000грн.. З метою встановлення підсудності справи цьому суду та місця реєстрації відповідачів у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України 11.09.2020 були зроблені запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради. Відповіді надійшли до суду 21.09.2020. Ухвалою від 24.09.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 28.10.2020. Ухвалою від 28.10.2020 судове засідання було відкладено на 01.12.2020 через не направлення позивачу судової повістки, а відповідачам копії ухвали від 24.09.2020 та позовної заяви з додатками, оскільки станом на 20.10.2020 і 21.10.2020 у суду відсутні знаки поштової оплати для відправлення кореспонденції. У судовому засіданні 01.12.2020 за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Севостьянової І.Г. про надання їй можливості ознайомитися з матеріалами справи судове засідання було відкладено на 20.01.2021. У судовому засіданні 20.01.2021 за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Севостьянової І.Г. про виклик відповідачів було оголошено перерву до 16.02.2021. У судовому засіданні 16.02.2021 залишено без розгляду клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Севостьянової І.Г. про зупинення провадження у справі до розгляду Дніпровським апеляційним судом апеляційних скарг неповнолітнього [PERSON] по справі №215/1699/20 як таке, що подане передчасно та оголошено перерву до 11.03.2021 до вирішення вказаної справи в Дніпровському апеляційному суді. У судовому засіданні 11.03.2021 за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Севостьянової І.Г. про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою [PERSON] та виклику відповідачів було оголошено перерву до 31.03.2021. Ухвалою від 31.03.2021 судове засідання відкладено на 21.04.2021, оскільки 30.03.2021 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Севостьянової І.Г. суду подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з її хворобою. Ухвалою від 06.04.2021 визнано необґрунтованою заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Севостьянової І.Г. про відвід головуючій судді Науменко Я.О. та вказану заяву передано для визначення судді в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України для вирішення питання про відвід судді Науменко Я.О.. Ухвалою від 07.04.2021 винесеною суддею Коноваленком М.І., відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Севостьянової І.Г. про відвід головуючій судді Науменко Я.О.. Судове засідання, призначене на 21.04.2021, не відбулось у зв`язку з подачею заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Севостьянової І.Г. про відкладення розгляду справи у зв`язку з бажанням обов`язкової участі представника відповідача у судовому засіданні (вх.№8069 від 20.04.2021). У судовому засіданні 27.05.2021 після розгляду клопотання відповідачів [PERSON] та [PERSON] розпочато розгляд справи по суті та перед дослідженням письмових доказів оголошено перерву до 16.06.2021. У судовому засіданні 27.05.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позові, та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Севостьянова І.Г. у судовому засіданні 27.05.2021 проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. При цьому посилалась на пояснення [PERSON] , яка зазначила при зверненні за медичною допомогою, що у неї травма побутова. Після рентгенівського знімку руки позивач не залишилась у лікарні, а прийшла туди через добу на операцію. Тільки через тиждень після операції вона звернулась із заявою до поліції. Також представник відповідача зазначила про недоліки досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] за ст.128 КК України в суді. Крім того, вказала як на недоведеність завданої моральної шкоди позивачу, так і її розміру, а також на відсутність доказів, що свідчать про зміни в житті позивача, та не підтвердження витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] подав суду клопотання про поновлення процесуального строку, про приєднання до матеріалів справи документів та про розгляд справи у відсутності відповідача (вх.№12185 від 17.06.2021). Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Севостьянової І.Г. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її та відповідача відсутністю і про заперечення проти позову у повному обсязі. Також у вказаному клопотання зазначено про те, що додатково будуть долучені документи про понесені відповідачем [PERSON] судові витрати (вх.№12189 від 17.06.2019). Вказані клопотання розглянуті у судовому засіданні 17.06.2021 та після з`ясування думки представника позивача, задоволені. У судовому засіданні 17.06.2021 після дослідження письмових доказів було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складення повного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON] , судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Тернівського районного суду від 28 липня 2020 року застосовано до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що вчинив суспільно небезпечне діяння за ст.128 КК України, примусовий захід виховного характеру - застереження. Вказана ухвала набрала законної сили 05.08.2020 (копія, а.с.4). Відповідно до встановлених у вказаній ухвалі обставин, [PERSON] 20.07.2019 приблизно о 21.00 годині, катаючись на велосипеді по тротуару вздовж дороги по вул. С. Колачевського 170 в Тернівському районі м. Кривого Рогу у напрямку руху від зупинки громадського транспорту «17-квартал» до зупинки громадського транспорту «Міська лікарня №8», не звернув увагу на те, що попереду йдуть потерпіла [PERSON] разом зі своєю подругою [PERSON] , тобто не переконався в тому, що на тротуарі нікого немає, та не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, і які виразилися у злочинній недбалості, проїжджаючи з лівої сторони від [PERSON] скоїв наїзд на останню, а саме вдарив [PERSON] передньою частиною велосипеда в поперекову область ліворуч, від чого потерпіла [PERSON] не втримавши рівновагу, з висоти власного зросту впала спиною на тротуар, вдарившись при цьому ліктем лівої руки, тім`яною областю голови та втратила свідомість. Внаслідок дій [PERSON] потерпілій [PERSON] завдані тілесні ушкодження: у вигляді синця тім`яної області голови, садно поперекової області ліворуч, закритий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №1532 від 11.10.2019 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1532 від 11.10.2019 у потерпілої [PERSON] малися тілесні ушкодження: синець голови, садно тулуба, закритий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кісти зі зміщенням, які утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який міг мати як обмежену, так і необмежену травмуючи поверхню, або при ударі об такий же предмет (предмети), що могло бути при механізмі дорожньо-транспортної пригоди. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. Давність виявлених ушкоджень (дані медичних документів) може відповідати 20.07.2019. У потерпілої малося 3 ділянки прикладання фізичної сили, які виникли у короткий проміжок часу одне за одним. Судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження виникли в різний час немає. Не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень при падінні з височини власного зросту з послідуючим ударом об виступаючі тупі тверді предмети, як із прискоренням, так і без нього (копія, а.с.5-10). Відповідно до виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №2765/664 із травматологічного відділення Криворізької міської клінічної лікарні №8, позивач [PERSON] з 22.07.2019 по 08.08.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з діагнозом: закритий перелом ліктьового відростку лівої ліктьової кістки. 23.07.2019 під місцевою анестезією проведена операція (копія, а.с.11). За даними виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №1301/239 із травматологічного відділення Криворізької міської клінічної лікарні №8, позивач [PERSON] з 13.05.2020 по 26.05.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з діагнозом: консолідований оперований перелом ліктьового відростку лівої ліктьової кістки. 13.05.2020 під місцевою анестезією проведена операція: видалення металевої конструкції з лівого ліктьового відростку (копія, а.с.12). Згідно з направленням на проведення фізіотерапевтичних процедур від 28.08.2019 позивач з 02.11.2019 по 13.11.2019 пройшла курс масажу та ЛФК (копія, а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] і його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.14). Згідно з копією посвідчення працівника ПрАТ «Північний гірничозбагачувальний комбінат» відповідач [PERSON] , батько неповнолітнього [PERSON] , працює на посаді електрослюсаря (а.с.92). У поясненнях [PERSON] , копія яких залучена до матеріалів справи, та які він давав на досудовому розслідуванні, вказані обставини, за яких травмувалася позивач [PERSON] (а.с.101-102). У протоколі допиту потерпілої [PERSON] від 11.09.2019, копію якого залучено до матеріалів справи, останньою викладені обставини її травмування та зазначені особи, причетні до нього (копія, а.с.103). До суду направлено клопотання про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності та застосування примусових заходів виховного характеру від 18.03.2021. в якому викладені обставини вчинення неповнолітнім [PERSON] суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, а саме: заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження (копія, а.с.104-106). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема висновками експертів. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вина неповнолітнього відповідача [PERSON] , встановлена ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2020, відповідно до якої він вчинив суспільно небезпечне діяння за ст.128 КК України, що призвело до отримання потерпілою [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Як роз`яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, вищевказані норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо). Судом встановлено, що позивач зазнала фізичних і душевних страждань та інших негативних явищ, у зв`язку з втратою здоров`я, внаслідок вчиненого стосовно неї неповнолітнім відповідачем [PERSON] діяння, передбаченого ст.128 КК України. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими, так як позивачем доведено характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з заподіяним їй ушкодження здоров`я, характер немайнових втрат внаслідок перенесеної нею травми, оперативного втручання, лікування, оскільки наявність такого роду травми сама по собі свідчить про наявність таких страждань, що призвело до порушення звичайного ритму життя позивача. Однак виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 35000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивача та принципам розумності і справедливості і є достатнім та співмірним із спричиненою моральною шкодою. Також при винесені рішення суд враховує, що положеннями ст. 1179 ЦК України визначено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Згідно з ч. 2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Суд враховує, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім, він не працює і доходів у нього немає. Суду не надано доказів наявності у нього майна, достатнього для відшкодування збитків. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. В даному випадку позивачем обґрунтовано позовні вимоги доказами, які вона подала до суду разом із позовною заявою. В свою чергу, додані відповідачем [PERSON] та дослідженні судом документи не спростовують як вини останнього у спричиненні позивачу моральної шкоди, так і її наявності в результаті саме його суспільно небезпечних дій. За таких обставин, враховуючи принципи змагальності, в силу яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також в силу яких кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, суд при винесенні вказаного рішення оцінив саме наявні у справі докази та прийняв саме таке рішення. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів на її користь витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору, витрат пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями частин 1-3 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи позивачем були понесені витрати на правничу допомогу, що підтверджується Договором про надання правової допомоги у цивільному процесі від 09.09.2020, розрахунком витрат на правову допомогу від 09.09.2020, актом виконаних робіт від 09.09.2020 та квитанцією №01/09/20 від 09.09.2020 на суму 6000 грн. (а.с. 16, 17, 18, 19). Враховуючи, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 50000 грн., а задоволені такі позовні вимоги лише на суму 35000 грн., що складає 70%, то відповідно витрати на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог, складає 4200 грн. 00 коп., виходячи із наступного розрахунку: 6000 грн. (сума витрат на правову допомогу) х 70% = 4200 грн. 00 коп. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, що складає 840 грн. по 420 грн. із кожного. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial