Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

11.02.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним та поділ сумісної спільної власності подружжя. В обґрунтування позову посилалася на те, що 24.06.2004 року у Слов'янському міськвідділі реєстрації актів цивільного стану Донецького облуправління юстиції вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON]. В теперішній час позов про розірвання шлюбу розглядається міським судом. В період шлюбу з відповідачем ними придбане наступне майно: в 2009 році квартира [ADDRESS] вартістю 320 тис. грн., в 2008 році автомобіль «NISSAN TIANA», реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 400 тис.грн. В шлюбі було придбано й інше майно, яке знаходиться у володінні відповідача, але їй не відомо, чи є документи на це майно та вона не може підтвердити його наявність належними доказами. Зазначене майно придбане на кошти сімейного бюджету, який формувався з їх з відповідачем доходів. Але після припинення сумісного проживання, відповідач забрав зазначений автомобіль й користується ним самостійно та розпорядився ним. 10.11.2012 року на підставі довідки-рахунку автомобіль зареєстрований в Артемівському МРЕВ за новим власником [PERSON], з якою відповідач проживає сумісно. Таким чином, відповідач розпорядився його власністю не тільки без її згоди, а й таємно від неї. Для поділу сумісної спільної власності подружжя необхідно визнати договір купівлі продажу зазначеного автомобіля недійсним правочином та повернути об'єкт власності в первісний стан. Вартість автомобіля складала суму, еквівалентну близько 45 тис. доларів США, вартість квартири складала суму, еквівалентну близько 40 тис. доларів США. Таким чином, об'єкти сумісної спільної власності мають близьку один до одного, вартість. Окрім того, житлові умови відповідача не потребують додаткового житла. Вона та їх дитина, яка мешкає з нею, не мають іншого житла, ніж їх спільна з відповідачем квартира. Просить суд визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та автомобіль «NISSAN TIANA», визнати договір купівлі продажу автомобіля «NISSAN TIANA», укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним правочином, зобов'язати [PERSON] повернути автомобіль «NISSAN TIANA» [PERSON], здійснити розподіл спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] - автомобіль «NISSAN TIANA». Відповідач за первісним позовом - [PERSON] 18.04.13 року звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 червня 2004 року [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON], [INFO], і прожив з нею разом до 15 грудня 2010р. і з того часу проживають окремо. 29.05.2012 року шлюб було розірвано. До укладання шлюбу з відповідачкою, [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS]. Зазначена квартира йому належала на праві приватної власності та була ним продана за суму еквівалентну 50000 доларів США. Також, на той час йому належав гараж вартістю еквівалентній 4500 доларів США. Зазначене майно також було ним продане у зв'язку з переїздом до м. Краматорська, Донецької області. Окрім зазначеного майна на той час, [PERSON] мав грошові заощадження в розмірі 21000 доларів США. За період проживання на території України до укладання шлюбу, ним додатково отримано прибуток та були накопичені кошти в розмірі 105000 грн. Таким чином, до укладання шлюбу особисто [PERSON] належали кошти в розмірі 75500 доларів США та 105000грн. З зароблені [PERSON] до шлюбу та належні особисто йому кошти, ним було придбано наступне майно: автомобіль «NISSAN TIANA», вартістю 190000 грн., (2008); золоті монети 5 руб., 5 шт., 1898-1901 р.в., вартістю - 4000 грн.; золоті монети 25 євро, 1 шт., 2005 р.в., вартістю - 6400 грн., золоті монети 5 євро, 1 шт., 2005 р.в., вартістю - 4000 грн., п'ятикімнатна квартира номер 96 в будинку номер 8 по бульвару Краматорському в місті Краматорську, загальною площею 101,4 кв.м., в тому числі житловою площею 68,9 кв.м., договір купівлі-продажу від 27.03.2010 року. квартира була придбана за 66064 грн. та сплачено боргів на загальну суму 52000 грн. та 4000 грн. за переоформлення. На момент укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири, [PERSON] знаходився на лікарняному з переламаною ногою, та не мав можливості приїхати до нотаріусу для укладання зазначеної угоди. З цієї причини квартира була оформлена на [PERSON] У зв'язку з тим, що на той час належних особисто [PERSON] коштів було лише 10000 доларів США (82000 грн.), він був змішений позичити залишок необхідних для покупки квартири коштів (у тому числі оплати боргів) в сумі 50000 грн. у [PERSON], [INFO], що підтверджується копією розписки та рішенням суду. На теперішній час згідно рішення Краматорського міського суду [PERSON] повинен сплатити [PERSON] кошти у розмірі 64759,59 грн. Відразу після придбання зазначеної квартири, в ній було здійснено заміну всіх старих вікон на нові пластикові склопакети. Для заміни віком, [PERSON] позичив 20000 грн. у свого батька [PERSON] кошти в сумі 20000 грн. До теперішнього часу позичені кошти ним не повернуто. [PERSON] знала про зазначені позики та свого часу погодилась на їх отримання. Оскільки фінансові зобов'язання [PERSON] виникли внаслідок придбання зазначеної квартири, він неодноразово пропонував відповідачці продати квартиру та розрахуватися з [PERSON] та [PERSON], але відповідачка відмовилась продавати зазначену квартиру та звернулась до суду з позовом про поділ майна. Також за час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя [PERSON] було придбано наступне майно: ноутбук «Samsung», вартістю 9300 грн. (2010); нетбук «Samsung», вартістю 3500 грн., фотоапарат «Sony», вартістю 4800 грн. (2009), автомобіль [PERSON], державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, колір металевий, вартістю 120000 грн. (2010). Зазначене майно знаходиться у [PERSON] Також, відповідачка бажала самостійно займатися бізнесом та заробляти кошти. За ради цієї мети вона продала належну їй двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Квартиру було продано за 9000 доларів США (41850грн.). За виручені від продажу квартири кошти відповідачка придбала два торгівельних павільйонна на ринку Слов'янська, вартість покупок склала 40000грн. Після фактичного припинення шлюбних відношень та ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу, [PERSON] було придбано наступне майно: холодильник «Gorenge», духову шафу «Gorenge», варочна поверхня «Gorenge», пральна машина «Samsung», посудомиючу машину «Samsung», витяжка «Elektrolux», два сейфи, два кондиціонери «Medea», мультітренажер «Sportmaster». На початку квітня 2013 року [PERSON] стало відомо, що зазначене майно відповідачка вивезла з квартири у невідомому йому напрямку. За даним фактом [PERSON] звернувся з заявою до Краматорського МВ УМВС у Донецькій області. Також, [PERSON] стало відомо про викрадення [PERSON] іншого особистого його майна, а саме: золоті монети 5 руб., 5 шт., 1898-1901 р.в., вартістю 4000 грн., золоті монети 25 євро, 1 шт., 2005 р.в., вартістю 6400 грн., золоті монети 5 євро, 1 шт., 2005 р.в., вартістю 4000 грн. За даним фактом, [PERSON] також звернувся із заявою до правоохоронних органів. Просить визнати за [PERSON], [INFO] право особистої власності на квартиру номер 96 в будинку номер 8 по бульвару Краматорському в місті Краматорську Донецької області, загальною площею 101,4 кв.м., в тому числі житловою площею 68,9 кв.м., зареєстровану на [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], договір купівлі-продажу квартири від 27.03.2010 року, зареєстрований в реєстрі № 1-2182, державна реєстрація в БТІ здійснена 27.04.2010 року; визнати за [PERSON], [INFO] право особистої власності на наступне майно: холодильник «Gorenge», духову шафу «Gorenge», варочна поверхня «Gorenge», пральна машина «Samsung», посудомиючу машину «Samsung», витяжка «Elektrolux», два сейфи, два кондиціонери «Medea», мультітренажер «Sportmaster», золоті монети 5 руб., 5 шт., 1898-1901 р.в., вартістю 4000 грн., золоті монети 25 євро, 1 шт., 2005 р.в., вартістю 6400 грн., золоті монети 5 євро, 1 шт., 2005 р.в., вартістю 4000 грн.; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: ноутбук «Samsung», вартістю 9300 грн. (2010); нетбук «Samsung», вартістю 3500 грн., фотоапарат «Sony», вартістю 4800 грн. (2009), автомобіль [PERSON], державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, колір металевий, вартістю 120000 грн. (2010); виділити в натурі [PERSON] наступне майно: ноутбук «Samsung», вартістю 9300 грн. (2010); нетбук «Samsung», вартістю 3500 грн., фотоапарат «Sony», вартістю 4800 грн. (2009), автомобіль [PERSON], державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, колір металевий, вартістю 120000 грн. (2010); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості за належну йому частку в автомобілі [PERSON], державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, колір металевий, у розмірі 60000 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу та вартість судового збору у розмірі 1404,64 грн. Позивачка за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя просить відмовити, оскільки авто та квартира були придбані в шлюбі на сімейні гроші. Щодо золотих монет, то вони були вилучені разом з прикрасами позивачки [PERSON] відповідачем по справі [PERSON] для приведення їх в належний вигляд, але після цього він так їх і не повернув. Прикраси позивачка не бажає ділити, про судьбу монет їй невідомо. Крім цього, вона не володіє автомобілем «Фольксваген Поло», він належить її матері. Про судьбу іншого майна їй не відомо. Нетбук, ноутбук та фотоапарат - це подарунок доньці від батька. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним та поділ сумісної спільної власності подружжя не визнав та просив відмовити, оскільки вона не мала ніякого відношення до його грошей, вона не мала заробітку, квартира покупалась з метою перепродажу. Зустрічні позовні вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним та поділ сумісної спільної власності подружжя заперечував, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя підтримав з підстав викладених у позові, просив їх задовольнити. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.68 ч.1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.06.2004 року, про що Слов'янським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Донецького облуправління юстиції зроблено актовий запис за №215.(а.с.3) Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29.05.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 11.06.2012 року (а.с.78). Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2004 року по 11.06.2012 року. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У судовому засіданні встановлено, що за період шлюбу [PERSON] та [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS].(а.с.75-76) Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідачем за первісним позовом не надано суду доказів, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти, які належать йому особисто. Таким чином, вищезазначене майно є спільним майном подружжя та позовні вимоги позивачки за первісним позовом [PERSON] про визнання право спільної сумісної власності [PERSON] та Ста шевської І.В. квартиру [ADDRESS] підлягають задоволенню. Також в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль «NISSAN TIANA», реєстраційний номер [NUMBER]. В подальшому, вказаний автомобіль був проданий [PERSON] 10.11.2012 року, а остання продала даний автомобіль 12.06.2013 року [PERSON]. (а.с.136) Позивачка за первісним позовом просить суд визнати недійсним договір купівлі продажу автомобіля «NISSAN TIANA», укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним правочином, зобов'язати [PERSON] повернути с [PERSON], оскільки вона не надавала згоди на його укладення. Проте, у відповідності до ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Судом не встановлено наявність у сторін на час розгляду справи автомобіля «NISSAN TIANA». Позивачем за первісним позовом не надано суду доказів того, що вона не погоджувалась на продаж спірного автомобіля, не надано суду копії оскаржуваного договору купівлі-продажу, а також від сторін не надходило клопотання щодо залучення у справі [PERSON], яка, згідно даних Центру НППВАЗ з обслуговування м.Краматорська та Дружківки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, станом на 10.10.2013 року є власником зазначеного автомобіля. Також, заявляючи вимогу про визнання договору купівлі-продажу недійсним, позивач не довела жодної з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України недійсності правочину. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тому вимога [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля «NISSAN TIANA», укладений між [PERSON] та [PERSON], не підлягає задоволенню. Разом з тим, вимоги щодо зобов'язання [PERSON] повернути автомобіль «NISSAN TIANA» [PERSON], здійснити розподіл спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] - автомобіль «NISSAN TIANA», як похідні від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, також не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі. У судовому засіданні не встановлено наявність у сторін на час розгляду справи холодильника «Gorenge», духової шафи «Gorenge», варочної поверхні «Gorenge», пральної машини «Samsung», посудомиючної машини «Samsung», витяжки «Elektrolux», двох сейфів, двох кондиціонерів «Medea», мультітренажера «Sportmaster», золотих монет 5 руб., 5 шт., 1898-1901 р.в., вартістю 4000 грн., золотої монети 25 євро, 2005 р.в., вартістю 6400 грн., золотої монети 5 євро, 2005 р.в., вартістю 4000 грн., суд не має можливості провести оцінку зазначеного майна, а тому позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права особистої власності на зазначене майно не підлягають задоволенню. У судовому засіданні також не встановлено наявність у сторін на час розгляду справи ноутбука «Samsung», вартістю 9300 грн. (2010); нетбука «Samsung», вартістю 3500 грн., фотоапарату «Sony», вартістю 4800 грн. (2009), автомобіля [PERSON], державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, колір металевий, вартістю 120000 грн. (2010), суд не має можливості провести оцінку зазначеного майна, тому позовні вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя зазначеного майна також не підлягають задоволенню. Відповідно довідки ВРЕР м. Краматорська від 02.08.2013 року автомобіль [PERSON], державний номер [NUMBER], 2005 року випуску належить [PERSON], [INFO]. (а.с.119) Відповідачем за первісним позовом [PERSON] не доведено у судовому засіданні, що цей автомобіль є спільним майном подружжя. Таким чином, вимога щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості за належну йому частку в автомобілі [PERSON], державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, колір металевий, у розмірі 60000 грн., не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому вимоги відповідача за первісним позовом щодо стягнення з позивачки витрат на правову допомогу та судового збору у розмірі 1404,64 грн. не підлягають задоволенню.

Outcome: partial