Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

11 березня 2016 року представник Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на наступні обставини. 26 червня 2014 року помер [PERSON], [INFO], який проживав в [INFO]. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], [INFO], яка померла 01 квітня 2010 року. Факт перебування у шлюбі останніх підтверджується відміткою у паспорті [PERSON], згідно якої шлюб між ними був укладений 25.09.1964 року та зареєстрований в Палаці шлюбів м.Дніпропетровськ. Під час перебування у шлюбі подружжям був придбаний житловий будинок за №88 по вул. Перемоги в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.10.2006 року нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №4645. Зазначений будинок згідно ч.3 ст.368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину після дружини, але не оформив спадкових прав. Оскільки спадкоємці за заповітом і за законом після смерті [PERSON] відсутні, заявник, відповідно до діючого законодавства, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. З огляду на вищевикладене, представник заявника звернувся до суду з заявою про визнання спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] відумерлою. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак надала до суд заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.24), вимоги заяви підтримала. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судове засідання не зявився, але надіслав заяву, у якій просив суд справу розглянути за відсутності їх представника, проти заяви не заперечував (а.с.23). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно копії паспорту [PERSON] (а.с. а.с.36- 36 «зворот») 25 вересня 1964 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Палаці шлюбів м.Дніпропетровськ. З копії договору купівлі-продажу від 13.10.2006 року (а.с.7) та копії витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.8) вбачається, що між гр. [PERSON] та [PERSON], що народилася в м.Кадіївка Луганської області 25 грудня 1932 року, укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, що розташоване за адресою: вул. Перемоги, №88 с.Приморське Татарбунарського району Одеської області, загальною площею 97,1 кв.метрів, житловою площею 45,9 кв.метрів. Того ж дня вищевказаний договір посвідчено нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №4645. Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №135086 від 08.06.2011 року (а.с.5) [PERSON] 01 квітня 2010 року померла у віці 77 років в м.Світловодськ Кіровоградської області. Внаслідок цього відкрилася спадщина на все належне їй майно. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] фактично маючи право на 1/2 частину спірного домоволодіння згідно ст. 368 ЦК України, отримав можливість успадкувати таку ж частину домоволодіння, належну дружині, але свої права належно не оформив. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №377825 від 01.07.2014 року (а.с.6) [PERSON] помер 26 червня 2014 року у віці 77 років у с.Приморське Татарбунарського району Одеської області. Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9), будинок, що знаходиться за адресою: вул.Перемоги, №88 с.Приморське Татарбунарського району Одеської області належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу за №4645 від 13.10.2006 року. Таким чином судом встановлено, що домоволодіння №88 по вул. Перемоги с.Приморське Татарбунарського району Одеської області відноситься до спадкового майна, яке фактично залишилось після смерті [PERSON], який помер 26.06.2014 року . Заповітів, за відомостями Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, ні [PERSON], яка померла 01.04.2010 року ні [PERSON], який помер 26.06.2014 року не складали, будь-які особи за довідками для оформлення спадщини після смерті цих осіб не зверталися (а.с.22). Як вбачається з інформаційних довідок зі спадкового реєстру за №№43286510, 43302612, виданих Саратською районною державною нотаріальною конторою (а.с.а.с.29, 32) у спадковому реєстрі відсутні відомості щодо складених [PERSON] та [PERSON] заповітів, спадкових договорів. Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру за №№43286504, 43302607, виданих Саратською районною державною нотаріальною конторою (а.с.а.с.30-31), інформація щодо заведеної спадкової справи та виданих на її підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті померлих 01.04.2010 року [PERSON] та 26.06.2014 року [PERSON] відсутня, спадкові справи не заводились. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. З досліджених та оцінених судом доказів достовірно встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул.Перемоги, №88 с.Приморське Татарбунарського району Одеської області. Заповітів за життя вищевказана особа не складала, спадкоємців за законом після його смерті немає, спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилась. Вказані обставини свідчать про відсутність спадкоємців за законом та заповітом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] 26 червня 2014 року. З моменту відкриття спадщини після смерті останнього пройшло більше року. У відповідності до ч.1 ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1277 ЦК України встановлено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем її відкриття. Оскільки [PERSON] помер у с.Приморське Татарбунарського району Одеської області, саме цей населений пункт є місцем відкриття спадщини. У відповідності до положень ч.3 ст.140 Конституції України та ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, є сільські, селищні, міські ради. Згідно положень пункту 8 частини другої статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема, про визнання спадщини відумерлою. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що вимоги, викладені у заяві Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved