Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

11 грудня 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 червня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТзОВ «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON]. був укладений кредитний договір №003-06019-210607. Відповідно до кредитного договору відповідачу відкрито відновлювану відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку №[NUMBER] в сумі 3000,00 грн. Відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконано належним чином, станом на 29.10.2013 року його заборгованість за договором становить 3669,24 гривень, яка складається з: 0,00 грн. - тіло кредиту; 3669,24 грн. - прострочене тіло кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 - заборгованість за комісіями. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач просить стягнути з нього вказану заборгованість та витрати зі сплати судового збору . Представник позивача Романченко А.С. в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, а тому, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та те, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди представника позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Виходячи зі змісту статей 627, 629 ЦК України, законодавець зазначив, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. А договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до кредитного договору №003-06019-210607 від 21 червня 2007 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відкрило [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та встановило ліміт Кредитної лінії на рахунку №[NUMBER] в сумі 3000,00 грн. Згідно розрахунку сума заборгованості відповідача за кредитним договором №003-06019-210607 від 21 червня 2007 року станом на 29.10.2013 року склала 3669,24 гривень, з яких: 0,00 грн. - тіло кредиту; 3669,24 грн. - прострочене тіло кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 - заборгованість за комісіями. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №003-06019-210607 від 21 червня 2007 року з відповідача є підставними і підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному випадку становить 229,40 гривень судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved