Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

10.10.2017 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить: 1) визнати недостовірним та таким, що принижує її честь, гідність, ділову репутацію поширений відповідачем вислів у виді фактичних даних про скоєння нею юридичних та фінансових порушень; 2) стягнути з останнього в її користь 100 тис. грн. моральної шкоди; 3) зобовязати відповідача не вчиняти у майбутньому аналогічні протиправні дії; 4) спростувати поширену відповідачем негативну інформацію про неї у спосіб її розповсюдження. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона була головою правління ОСББ «Шептицького 13», що у м. Червонограді, і в цьому будинку проживають вона і відповідач. Зазначила, що останній, будучи незадоволеним її роботою, 19.08.2017 р. вивісив у шести підїздах їх стоквартирного будинку написане власноруч оголошення про скликання на 20.08.2017 р. загальних зборів ОСББ для відсторонення її від посади нібито у звязку з фінансовими та юридичним правопорушеннями. Стверджує, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, остання стала відома мінімум трьохсот особам і в цілому принизила її честь, гідність, ділову репутацію, внаслідок чого їй спричинено моральних страждань. У судовому засіданні позивач позов підтримала, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Додатково пояснила, що внаслідок дій відповідача їй було спричинено душевних страждань, внаслідок чого вона вимушена була звернутися у лікарню за медичною допомогою. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 01.12.2017, 20.12.2017 рр. не зявився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. При цьому, відповідачем не було подано заперечення на позов та будь-яких інших доказів. На підставі ст.ст. 259, 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи, про що постановлено ухвало без виходу до нарадчої кімнати Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Як видно з оголошення, виконаного рукописним текстом чорного кольору на папері формату А4, останнє містить кілька абзаців тексту наступного змісту: «Оголошення. Згідно рішення членів власників «ССББ» Шептицкого 13 оголошуются загальні збори згідно ст. 98 ч. 2-4 ЦК України на 20 серпня 2017 р. о 19.00. Повістка дня: 1. Отстранения от должности голови правління Шептицького 13 за юридические и финансовые правонарушения (самоуправство, привышения служебных полномочий и мошеничество…) гр.. [PERSON] 2. Выборы нового головы правління с участием владельцев квартир нашого дома 13 Шептицкого, не менше 51% загальних зборов (100 квартир). 3. Різне. Власників квартиры дома 13 ул. Шептицкого». Відповідно до довідки № 27708 від 06.10.2017 р. відділу реєстрації Червоноградської міської ради, відповідач разом з дружиною-власником квартири проживає за адресою [INFO] з 1987 року. Зі змісту позовної заяви та копії паспорта позивачки встановлено, що остання проживає у тому ж самому будинку, а саме квартирі № 74. Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.09.2016 р., а також протоколу установчих зборів від 17.06.2016 р., позивачка була керівником ОСББ «Шептицького 13». Згідно копій свідоцтв про народження серії І-СГ № 131382, № 044241, позивачка виховує трьох дітей, 1997, 2006 та [INFO] Як видно з копії трудової книжки серії БТ № 0839988, позивачка працює з 1994 р. у Червоноградській школі мистецтв на посаді викладача. Відповідно до характеристики директора Червоноградської шкоди мистецтв [PERSON] від 09.10.2017 р., за 23 роки роботи позивач зарекомендувала себе з позитивного боку, ніколи не порушували трудової дисципліни, користується великим авторитетом у трудовому колективі та серед учнів. Має заохочення. Протягом червня 2013 р. вересня 2017 р. перебувала у декретній відпустці. Як вбачається з акту ревізії вказаного вище ОСББ за період з 17.04.2016 р. по 30.08.2017 р., ревізійною комісією не було виявлено фінансових правопорушень. З листів даного обєднання від 29.06.2017 р., 02.08.2017 р., 14.08.2017 р., за підписом позивачки як його голови, видно, що остання неодноразово порушувала питання перед комунальними службами міста щодо якості їх діяльності та проблем очолюваного нею ОСББ. Як вбачається із заяви відповідача від 11.08.2017 р., останній від імені мешканців зазначеного вище будинку подав у Червоноградський ВП заяву про незаконну діяльність позивачки на посаді голови ОСББ, зокрема, зловживання службовим становищем, самоуправство. Оглядом відеозапису, що міститься на цифровому диску, наданому позивачкою, у судовому засідання встановлено, що останній є копією відео з веб-сайту «Ютуб» під назвою «Червоноград Шептицького 13 Дивне новостворене ОСББ? 08.11.17» тривалістю 19:49 год. На відео зафіксовані неодноразові вислови відповідача про незгоду з діями позивачки як голови правління їхнього ОСББ, а також його твердження про фінансові та юридичні порушення, вчинені позивачкою. Крім цього, на відео відповідач повідомив про обізнаність з позовом позивачки про захист її честі, гідності й ділової репутації, а також визнав, що саме він розмістив оголошення про загальні збори ОСББ на 20.08.2017 р. та продемонстрував оригінал останнього (15:49 18:38 хв.). Судом встановлено, що на час розгляду справи позивачка не притягнута до будь-якого виду юридичної відповідальності за фактами, що викладені в оголошенні про загальні збори ОСББ та заяві відповідача у поліцію. Надану позивачем копія вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 10.07.2015 р., залишеного без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, яким відповідач був засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, суд не приймає до уваги, оскільки такий не є доказом у цій справі в силу поняття, визначеного ч. 1 ст. 76 ЦПК України, і не стосується предмету доказування. Надаючи правову оцінку встановленим правовідносинам сторін суд виходить з наступних положень національного законодавства. Право на повагу до гідності та честі є особистим немайновим правом в силу приписів ст. 270 ЦК України. За правилами ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст. 273 ЦК України, діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Відповідно до положень ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Пленум ВСУ у п. 4 постанови від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснив, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації (п. 9 постанови). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи (п. 15 постанови). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п. 15). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п. 19). Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила і здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст. 277 ЦК України). Фактичні обставини справи у світлі викладених вище норм права та розяснень переконливо свідчить, що відповідач 19.08.2017 р. у стверджувальній формі у спосіб розміщення рукописних листівок на шести підїздах будинку № 13, що вул. Шептицького у м. Червонограді, поширив недостовірну інформацію про позивачку, оскільки відомості про вчинення нею фінансових та юридичних правопорушень на посаді голови правління ОСББ «Шептицького 13» не відповідають дійсності, чим принизив її честь, гідність, ділову репутацію, що завдало їй шкоду. Такі дії відповідача містять юридичний склад цивільного правопорушення та доводять обґрунтованість позову про визнання інформації недостовірною та спростування недостовірних відомостей у спосіб у який вони поширені. Разом з цим, позовна вимога про зобовязання відповідача не вчиняти у майбутньому аналогічних протиправних дій є необґрунтованою, оскільки правомірна поведінка є конституційним обовязком кожної людини і окреме рішення суду про встановлення такого обовязку не потрібне. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial