Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

12.09.2018 позивач звернулась до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2009 вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO], і дочка [PERSON], [INFO]. Діти зареєстровані за її місцем проживання: [ADDRESS], та знаходяться на повному її утриманні. Протягом останніх декількох місяців стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. У зв'язку із цим, позивачка просила суд: 1) розірвати шлюб між сторонами, який зареєстровано 09 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 203; 2) стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] року народження, і дочки [PERSON], [INFO] року народження, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 14.09.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. У судове засідання сторони не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позов визнав. Суд дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільних дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2009, та копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 11.08.2017 та серії [NUMBER] від 17.09.2004. (а.с.11,12) Сторонами визнається та не оспорюється, що на час розгляду справи сімейного життя вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, діти знаходяться на утриманні позивачки, аліменти на утримання дітей з відповідача не стягувалися. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з положеннями ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на дітей та розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а за вимогу про розірвання шлюбу сплатив 704 грн. 80 коп. судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору за вимогою про стягнення аліментів та 50 відсотків на користь позивача за вимогою про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved