Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

11.03.2016 року представник [PERSON] звернувся з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] За вказаною адресою, крім позивача, зареєстрований відповідач, який не є членом сім'ї власника, в період з 2006 по 2014 роки відповідач час від часу проживав в житловому приміщенні як знайомий по роботі. З кінця 2014 року відповідач у квартирі не проживав, допомоги по утриманню та сплати комунальних послуг не надає. Фактичне місце його проживання позивачу не відоме. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку, причин неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири під [ADDRESS] загальною площею 26,60 кв. м., жилою площею 13,6 кв. м. Право власності підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 13.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано в реєстрі за №8310. Право власності зареєстровано в БТІ за реєстровим №4404 від 14.11.2003 року (а. с. 4 - копія договору). Актом від 04.12.2015 року, затвердженим начальником ЖЕД №9 КП «ККОЖФ» Святошинського району м. Києва (а. с. 6) проведено обстеження квартири [ADDRESS] щодо підтвердження факту не проживання [PERSON] за вказаною адресою. Комісією було встановлено, що зі слів сусідів [PERSON] за місцем реєстрації не проживає протягом шести місяців. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 28.03.20016 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 10). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки останній з кінця 2014 року в квартирі не проживає, допомоги по утриманню та сплати комунальних послуг не надає, фактичне місце його проживання не відоме. Стаття 391 ЦК України надає позивачу право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Судом встановлено, що [PERSON] не є членом сім'ї наймача, з кінця 2014 року за місцем реєстрації в [ADDRESS] не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачує послуг за житлово-комунальні послуги, що фактично створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, а тому в силу ст. 391 ЦК України [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved