Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

10.11.2021 заявник звернулась до суду з вищевказаною заявою у якій зазначила, що [INFO] помер її син, [PERSON] , який народився [INFO] в місті Караганда, Республіка Казахстан. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.10.2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина (частка в статутному капіталі ТОВ «ТРИВАТ» в розмірі 100 % статутного капіталу та грошовий вклад в АТ КБ «Приватбанк»), тому 23.10.2020 року заявник звернулась до приватного нотаріуса Чєпкової О.В. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу № 92/2020. 29 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, приватним нотаріусом Чепковою О.В, винесено постанову №2200/02-31/92/2020 від 29.10.2021 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині того, що нею не надано жодних документів на підтвердження родинних відносин з померлим, зокрема його свідоцтва про народження. Заявниця не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно через неможливість підтвердити документально кровні родинні зв`язки з померлим у зв`язку з тим, що свідоцтво про народження сина, [PERSON] , [INFO] було ним втрачено. Тому [PERSON] вимушена звернутись до суду з даною заявою про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою суду від 12.11.2021 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд призначений на 24.11.2021р. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.07.1960 року, заявник [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », копія свідоцтва долучена до матеріалів справи. В шлюбі у них народились двоє синів, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 10.06.2015р.) та [PERSON] , свідоцтво про народження якого втрачене за його життя. Відповідно до Ордера № 1047 від 14.02.1975 року, [PERSON] отримала право на заняття 3-кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , в якому зазначено, що її родина складається із 5 осіб, де в графі «Склад сім`ї» під п.3 зазначений син [PERSON] , 1961 року народження (копія долучена до матеріалів справи). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2020 року, яке у копії додано до цієї заяви. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлим [PERSON] підтвердив допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який пояснив, що померлий [PERSON] є сином [PERSON] та його рідним братом. З урахуванням наведених вище обставин суд дійшов висновку, що заявник [PERSON] та померлий [PERSON] є рідними матір`ю і сином. Заявник [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно (частку в статутному капіталі ТОВ «ТРИВАТ» в розмірі 100 % статутного капіталу та грошовий вклад в АТ КБ «Приватбанк») через неможливість підтвердити документально кровні родинні зв`язки з померлим у зв`язку з тим, що свідоцтво про народження сина, [PERSON] , 1961 року народження в оригіналі не збереглось. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Відповідно до пункту 4 розділу 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичним особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, крім того, відповідно п. 5 цієї ж постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, тощо. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved