Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

12.03.2010 року [PERSON] видав позивачу [PERSON] нотаріальну посвідчену довіреність, якою уповноважив останнього керувати, а при необхідності зняти з обліку для продажу та продати належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію РСА № [NUMBER] , виданого 05.04.2006 року Краматорським МРЕВ, автомобілем марки OPEL ZAFIRA, 2003 року випуску, сірого кольору, об`ємом двигуна 2198 см3, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 05.04.2006 року Краматорським МРЕВ. Довіреність видана строком на десять років та дійсна до 12.03.2020 року з правом передовіри всіх повноважень іншим особам (а.с.17-18). Право власності на автомобіль марки OPEL\~ZAFIRA,\~2003\~року випуску,\~сірого кольору,\~об`ємом двигуна\~2198\~см3,\~шасі (кузов,\~рама)\~№ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та інформаційною довідкою ТСЦ №1443 МВС від 13.08.2019 року №31/5-1443-2630 (а.с. 15, 19). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.09.2013 року Відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.16). Відповідачка [PERSON] , яка є донькою померлого [PERSON] та спадкоємицею першої черги за законом, 15.04.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1500 га за кадастровим номером 6321055100:01:004:0078, що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.21). Відповідно до частини першої статті\~328, частини четвертої статті\~334 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Пунктом 8 вищевказаного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух», а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок\~за \~формою \~згідно \~з \~додатком \~ 1,\~ \~видана суб`єктом\~господарювання,\~діяльність якого\~пов`язана\~з реалізацією\~транспортних \~засобів \~ та\~ \~їх \~ складових\~ \~частин,\~ \~що \~ мають\~ідентифікаційні номери;\~ договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих \~у \~Департаменті \~Державтоінспекції \~бланках,\~ інші\~засвідчені \~в \~установленому \~порядку \~документи,\~ що\~встановлюють право\~власності на\~транспортні засоби;\~ копія\~рішення суду,\~ засвідчена\~в установленому\~ порядку,\~ із\~зазначенням юридичних\~чи фізичних\~осіб,\~ які\~визнаються власниками\~транспортних засобів,\~марки,\~моделі,\~року випуску\~таких засобів,\~а також\~ідентифікаційних номерів\~їх складових\~частин;\~ довідка\~органу \~соціального \~захисту населення\~або управління\~виконавчої дирекції\~Фонду \~соціального \~страхування \~від \~нещасних випадків\~ на\~ виробництві\~та професійних\~захворювань,\~ що\~виділили автомобіль\~або мотоколяску;\~ акт\~приймання-передачі\~транспортних засобів\~за формою\~ згідно\~з додатком\~6,\~ виданий\~підприємством-виробником\~або підприємством,\~яке переобладнало\~чи встановило\~на транспортний\~засіб \~спеціальний пристрій\~ \~згідно \~ із\~ \~свідоцтвом \~ про\~ погодження\~ конструкції\~транспортного засобу\~щодо забезпечення\~безпеки дорожнього\~руху,\~із зазначенням\~ ідентифікаційних\~ номерів\~такого транспортного\~засобу та\~конкретного одержувача;\~ вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Відповідно до п.7 зазначеного Порядку ( в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Результат аналізу зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем та [PERSON] не укладався, автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС України та на даний час зареєстрований за [PERSON] . Таким чином, спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене позовні вимоги про визнання права власності безпідставні і не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідач або його представник не заявляли про наявність у них судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed