Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 25 червня 2011 року. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Проживання однією сім'єю з відповідачкою фактично припинено у зв'язку з тим, що між ними втрачено взаєморозуміння та взаємоповага, різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву про те, що позов підтримує, просив розглянути справу без його участі . Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовом згодна . Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 25 червня 2011 року у виконкомі Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 05. Після укладення шлюбу відповідачка залишила дошлюбне прізвище - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя сторони у справі [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стало те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та взаємоповагу, різні погляди на сімейне життя, не зійшлись характерами, що зробило неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року за заявою відповідачки сторонам надавався строк для примирення тривалістю два місяці до 23 лютого 2015 року, після спливу якого сторони не примирилися. Позивач підтримує позовну заяву про розірвання шлюбу. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved