Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

10.08.2018 року КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» звернувся до суду з вищевказаною заявою про обовязкову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], [INFO]. Заяву мотивують тим, що [PERSON], яка в звязку з відсутністю осіб, які б здійснювали догляд та нагляд за нею за направленням лікаря - психіатра госпіталізована до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер», у звязку неспроможністю самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Примусова госпіталізація визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів у висновку від 09.08.2018 року, відповідно до якого [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання в вигляді деменції змішаного ґенезу, внаслідок чого, не може самостійно забезпечити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, потребує застосування госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку згідно з ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. В судовому засіданні представник КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» лікар-психіатр [PERSON], вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила, що [PERSON], потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, вважає подання лікарні обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Хвора не змогла дати усвідомленої згоди, щодо застосування до неї госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, врахувавши думку прокурора, представника центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, які вважають подання лікарні обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 4, ст. 340 ЦПК України, у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 09.08.2018 року [PERSON], встановлений діагноз: ознаки тяжкого психічного захворювання в вигляді деменції змішаного ґенезу, внаслідок чого, не може самостійно забезпечити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, потребує застосування госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку згідно з ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. В звязку з тим, що хвора виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого, не може самостійно забезпечити свої потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує застосування госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку згідно з ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки іншими заходами її лікування забезпечити неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved