Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

11 березня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 09.04.2020. 09.04.2020 розгляд справи відкладений до 08.05.2020 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 08.05.2020 позивач не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 500 грн щомісячно. Про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2017 року (а.с. 8). Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 9, 10-11). 25 березня 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь\~ [PERSON] аліментів\~на утримання\~дитини \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частки заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~і не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~11\~березня 2020\~року та\~до досягнення\~дитиною повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 75 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина шоста статті 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З викладеного вбачається, що на позивача, який звертається до суду за захистом свого права на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, покладається обов`язок довести можливість відповідача надавати матеріальну допомогу. У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що в даний час не працює і через карантинні заходи в країні не має можливості працевлаштуватися. Натомість, позивач не надала суду будь-яких доказів на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на її утримання у заявленому в позовній заяві розмірі (1/4 частка заробітку). Враховуючи вищевикладене, працездатність відповідача, потребу позивача у матеріальній підтримці до досягнення спільною дитиною сторін трьох років, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на утримання позивача аліментів у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідно до статті 75 СК України, оскільки підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено, як і наявність у відповідача такої можливості. При цьому, в силу положень частини третьої статті 80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладене,

Outcome: partial