Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

11 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1800 гривень щомісяця до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем вони перебували у фактично шлюбних відносинах понад пять років. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], сімейне життяне склалось, на теперішній час проживають окремо, син проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2018 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину передана в провадження судді Назаренко О.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі. На підставі протоколу повторного автоматизовного розподілу судової справи між суддями від 04.09.2018 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Назаренко О.В. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів, однак заперечувала щодо суми, просила стягнути аліменти у розмірі мінімально передбаченому законом. 27 листопада 2018 року на підставі ч. 6 ст. 268 ЦПК України проголошена вступна і резолютивна частини рішення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] записані батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Будянської селищної ради Харківського району Харківської області№ 764 від11.06.2018 р. малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки між сторонами відсутня домовленість про порядок участі відповідача в утриманні дитини, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Як зазначила в позові [PERSON] відповідач офіційно не працевлаштований, має доходи, які носять непостійний характер, заробляє понад 8000-10000 гривень, нікому іншому аліменти не сплачує, доводів позивача про можливість сплачувати аліменти у судовому засіданні не спростовано. Ніяких інших письмових доказів сторонами не надано, тому суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність у платника аліментів інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, інших осіб на утримання, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його богу. За ч 2. ст. 182. СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, мінімальна сума судового збору, що підлягала сплаті на час звернення до суду в сумі 704,80 гривень стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved