Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

12.07.2021 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, уточнена 03.11.2021 року, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розмірі 5500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти. Рішенням суду від 19.09.2019 року шлюб розірвано, відповідач проживає окремо, а діти проживають разом з нею. На теперішній час позивач не працює. Відповідач є фізичною особою підприємцем, займається проведенням будівельних робіт, йому на праві особистої власності належить земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, яка передана в оренду, інших дітей на утриманні немає. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу, але в недостатньому розмірі. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.07.2021 року відкрито провадження у цивільній справі №333/4749/21 за вищезазначеним позовом, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено відкрите судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням учасників. 28.10.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що він є фізичною особою підприємцем, останнім часом його доходи від здійснення підприємницькою діяльності є досить незначними. Позивач не працює вже більше 2,5 років. Аліменти у розмірі 4000,00 гривень він сплачує добровільно, крім того, покупає дітям продукти харчування, одяг і взуття. Позивач і її представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за їхньої відсутності, уточнені 03.11.2021 року позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач і його представник, повідомлені судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, уточнений позов визнав, проти стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі 5500,00 гривень щомісячно не заперечував. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 18.06.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони 18.06.2011 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №380. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 01.11.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.13). На підставі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 07.04.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). Судом встановлено, що на даний час діти проживають разом з матір`ю (а.с.14, 18). [PERSON] є фізичною особою підприємцем (а.с.23, 24). Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем і відповідачем не укладався. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі №6-35893св12). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, його доходи мають нерегулярний, мінливий характер, але є достатніми для участі в утриманні дітей. Будь-яких доказів про незадовільний стан здоров`я відповідача, а також про перебування на утриманні останнього інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної допомоги, суду надано не було. Відповідач уточнений позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо вимог позивача стосовно стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання двох дітей єдиною сумою, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, суд зазначає, що вказана норма у відповідності до вимог ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України підлягає застосуванню виключно у разі визначення розміру аліментів на двох і більше дітей у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на їх утримання, а тому вважає, що у даному випадку розмір аліментів підлягає визначенню у твердій грошовій сумі на утримання кожної дитини окремо до досягненню кожної з них повноліття. Враховуючи вищевикладене, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дітей, виходячи з принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 2750,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial