Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

10.08.2017 [PERSON] Маттео звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.03.2001 Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 120. Подружнє життя спочатку складалося добре, але згодом, між позивачем та відповідачем почали виникати конфлікти та непорозуміння, які призвели до окремого проживання, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та поваги. Просившлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за допомогою оголошення у газеті «Запорізька правда» № 50 (23785) від 14.12.2017. Крім того, відповідач також повідомлялася судом рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим її місцем проживання. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзив не надала. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. За таких обставин, судом у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статтей 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 125, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2001. Дітей у сторін від цього шлюбу немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року з причин відсутності взаєморозуміння, постійних сварок, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та поваги. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110112 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак заяв про відновлення свого дошлюбного прізвища від неї не надходило. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved