Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 22 листопада 2011 року в с. Марїна Роща помер його дід [PERSON]. За життя [PERSON] 28 вересня 2010 року склав заповіт, відповідно до якого у випадку його смерті усе належне йому майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, він заповідав його позивачу, своєму онукові, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку частку (пай) площею 7,696 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Петропавлівського району. Позивач стверджує, що є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого діда [PERSON] 19 грудня 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але постановою від 19.12.2013 року йому було відмовлено у прийняті заяви про прийняття спадщини за заповітом та отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], з посиланням на те, що виходячи з вимог п. 4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій, який затверджено Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом провадиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 «Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру, а зазначених документів позивачем надано не було. Відсутність вказаних документів не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів зазначене питання вирішується в судовому порядку. Позивач вказує, що у нього відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому що у нього відсутній витяг з Державного земельного кадастру, в звязку з чим він не може отримати свідоцтво про право на спадщину і звернувся з позовом до суду. Посилаючись на ст.ст. 321, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225 ЦК України, п.2, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], [INFO], як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку (пай), розташованої на території [PERSON] сільської ради Петропавлівського району, площею 7,696 га., вартістю 114 766,54 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) грн.. 54 коп.. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], померлому 22.11.2013 року, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії І-ДП № 081188, виданого 13 серпня 2002 року та зобовязати Управління Державного земельного агентства у Петропавлівському районі видати на його імя державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника, позовні вимоги визнала. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником земельної частки (паю), площею 7,696 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 081188, виданим 13.08.2002 року (а.с. 8). 28 вересня 2010 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого, у випадку його смерті усе належне йому майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, він заповідав своєму онукові позивачу. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради та внесений до Спадкового реєстру, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27888066 від 25.08.2011 року. (а.с. 9). 22 листопада 2011 року в с. Мар`їна [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 425 045, виданим 24.11.2011 року виконкомом [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 7). У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. 19 грудня 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але постановою від 19.12.2013 року йому було відмовлено у прийняті заяви про прийняття спадщини за заповітом та отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], з посиланням на те, що виходячи з вимог п. 4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій, який затверджено Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом провадиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 «Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку а зазначеного документу позивачем надано не було. (а.с. 14). Згідно з повідомленням Державного кадастрового реєстратора Держзеагенстава у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 10.09.2013 року № 28 позивачу відмовлено у наданні відомостей, у звязку з тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про кадастровий номер, бо його не присвоєно (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», який прийнято 07.07.2011 року, набрав чинності 07.08.2011 року, згідно з яким державна реєстрація земельної ділянки, яка була приватизована, але кадастровий номер не присвоєно і відомості про неї не внесені до Державного реєстру земель, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, померлий 22 листопада 2011 року [PERSON] належним чином набув право власності на земельну частку (пай), площею 7,696 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Петропавлівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 081188, виданим 13.08.2002 року, а позивач є спадкоємцем права власності на зазначене спадкове майно. Передчасною і такою, у якій слід відмовити, є позовна вимога про зобовязання Управління Державного земельного агентства у Петропавлівському районі видати на імя [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку, оскільки ця вимога предявлена до особи, яка взагалі не має ніякого процесуального статусу, так як не заявлена позивачем ні відповідачем, ні третьою особою, крім того, ця вимога має розглядатися окремо в адміністративному судочинстві у разі відмови субєкта владних повноважень від вчинення дій, які він має здійснювати в інтересах позивача в межах його компетенції. У витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.12.2013 року № 7/10-3329 вказана вартість земельної ділянки площею 7,696 га, яка складає 114 766,54 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) грн.. 54 коп. (а.с. 13). Виходячи з цієї вартості позивач визначив ціну позову і сплатив судовий збір в розмірі 1147,67 грн., що підтверджено документально квитанцією банку (а.с.1) Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати позивача, підтверджені документально, у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216, 1218,1225, 1268 кодексу України,

Outcome: partial