Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

10 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього згідно рішень Славутицького міського суду Київської області від 13 листопада 2006 року на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 35% від доходу та Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2014 року на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до 40% від його доходу щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Обгрунтовано позов тим, що позивач отримує невелику заробітну плату і не має можливості сплачувати аліменти в загальному розмірі 60% від його доходу, а тому просить зменшити розмір аліментів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2014 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 4, 5). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 13 листопада 2006 року у справі № 2-513 стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] до її повноліття у розмірі 35% від його доходів (заробітку), кожен місяць, починаючи з 19.10.2006 року на користь [PERSON] (а/с 7). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.02.2014 року та до досягнення дитиною повноліття (а/с 6). Як зазначив позивач у судовому засіданні, загальний розмір аліментів, що стягуються з нього за рішеннями суду складає 60% від його заробітку. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість стягнення із заробітку боржника 50% у разі стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки матеріальний стан платника аліментів погіршився, так як загальний розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішеннями суду складає 60% від його заробітку, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішеннями Славутицького міського суду Київської області від 13 листопада 2006 року та Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2014 року до 40% з усіх видів заробітку позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про зменшення розміру аліментів з дня пред'явлення позову до суду, оскільки рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial