Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

10 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею, перебуває на її утриманні. В судовому порядку виявилось неможливим дійти домовленості з відповідачем про надання допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Ухвалою від 01.04.2020 зазначену позовну заяву залишено без руху та надано строку для усунення недоліків. В установлений судом строк позивач усунула недоліки. Ухвалою судді від 06 квітня 2020 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. 25.05.2020 відповідач подав до суду відзив, у якому позов визнав частково та просив призначити аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку. Посилався на те, що на його утриманні перебуває мати [PERSON] , 1938 р.н., у якої в 2013 році було виявлено онкологічне захворювання та проведено необхідне хірургічне втручання. На сьогоднішній день вона потребує постійного стороннього догляду та високовартісних препаратів. Стягнення аліментів у розмірі ј частини від його заробітку поставить його у скрутне матеріальне становище. 28.05.2020 від позивача надійшла заява про те, що вона отримала відзив та не має намір подавати до суду відповідь на відзив. Крім того наполягала на задоволенні позову, та зазначила, що мати відповідача не перебуває на його утриманні. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, відзив, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30.08.2018 року (а.с.7). Відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір`ю: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1ст. 182 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Доводи відповідача щодо наявності у нього на утриманні матері похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду та високовартісних препаратів, суд не може визнати обставиною, яка повинна впливати на визначення розміру аліментів в даній справі, оскільки надана виписка із історії хвороби матері датована 2013 роком, відомостей про те, що мати на теперішній час потребує лікування та те, що відповідач надає допомогу на лікування своєї матері, останнім не надано. У зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що вказана особа знаходиться на утриманні відповідача. Відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , а тому вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved