Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

10 липня 2015 року ТОВ «СК-АГРО» звернулося до суду з позовом та просить стягнути на свою користь з [PERSON] борг за договором позики. Мотивує свої вимоги тим, що 23 жовтня 2012 року між ТОВ «СК-АГРО» та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 4000 гривень. Згідно договору кінцевим строком повернення позики зазначено 01 квітня 2013 року. Відповідач боргу не повернув навіть після письмового повідомлення позивача. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, вказавши про те, що писав заяву про надання позики як працівнику до ТОВ СКАГРО», отримав грошові кошти в сумі 4000 грн., висловив сумнів у справжності свого підпису на отриманій разом з позовом копії договору, також в розділі договору «місцезнаходження та реквізити сторін» вказані не його паспортні дані. Представник відповідача [PERSON] підтримав доводи відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2012 року між ТОВ «СК-АГРО» та [PERSON] укладено договір, згідно якого останній отримав грошові кошти на безпроцентній основі у розмірі 4000 гривень та зобовязується використати за цільовим призначенням та повернути її через шість місяців з моменту отримання коштів, тобто до 1 квітня 2013 року (а.с. 8-9). Відповідно до видаткового касового ордеру № 3203 від 1 листопада 2012 року [PERSON] отримав у касі ТОВ «СК-АГРО» грошові кошти в сумі 4000 гривень (а.с. 4). 08 вересня 2014 року на адресу боржника ТОВ «СК-АГРО» направлено претензію про стягнення заборгованості за договором позики та надано строк для добровільного виконання зобовязання до 5 вересня 2014 року. Однак, свого зобовязання повернути гроші відповідач виконав частково. Відповідно до ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір між позивачем та відповідачем укладений в письмовій формі. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою, а зобовязання позичальника припиненими лише в момент одержання позикодавцем, як самої суми позики, так і процентів за користування нею (ст. 599, ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Оскільки між сторонами з досягненням усіх істотних умов укладено договір позики, повністю виконано позикодавцем і частково виконано позичальником договір позики, то наявна заборгованість позики 2620,7 грн. підлягає стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «СК-АГРО». Оцінюючи сумніви відповідача щодо справжності його підпису на договорі та помилці в зазначенні паспортних даних суд вказує, що за умови наявності визнання відповідачем отримання позики в розмірі 4000 грн., факту часткової її сплати, а відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, ці доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Крім того, відповідач не був обмежений у праві заявити клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, а паспортні дані були записані, ймовірно, іншої особи в результаті помилки, а також відповідач підтвердив правильність зазначеного в договорі власного індивідуального податкового номеру. Такими чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved