Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

11.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, який визначено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2008 року у справі № 2-2345/08 р. та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 гривень, але , у будь-якому випадку не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1, 2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем з 07.06.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу мають дитину-дочку [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2008 року, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у твердій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що зазначений розмір аліментів на даний час є занадто низькою сумою, порівняно з 2008 роком. Стверджує, що дочці виповнилося 14 років, і вона потребує більших витрат на її утримання, всебічний розвиток, відпочинок та задоволення інших потреб.Відповідач додатковими витратами на дитину не допомагає, і не цікавиться потребами дитини. Зазначає, що її матеріальне становище на даний час є скрутним, її заробіток який отримує на руки становить 3153 грн., інших джерел доходу не має. Окрім цього, позивач має на утриманні ще сина [PERSON] , [INFO] , якого виховує сама, так як його батько відмовився приймати участь у його утриманні, і соціальних виплат на нього також не отримує. Крім того, в липні 2017 року набули чинності зміни до ч.2 ст.182 СК України, якими визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей станом на 1 січня 2019 року: віком від 6 до 18 років - 2027грн. Вважає, що оскільки відповідач інших утриманців немає, є особою працездатного віку, може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідач відзиву не подав, в своїх пояснення суду зазначив, що йому встановлена група інвалідності і на даний час він не працює, отримую мінімальну пенсії в розмірі 1450 гривень. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків: [PERSON] та [PERSON] , дослідивши відзив на позовну заяву, матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2002 р., який було розірвано, та від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с.5). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2008 року у справі № 2-2345 позов [PERSON] задоволено частково, та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову 18.07.2008р. і до повноліття дитини.( а.с.6). Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» , який набрав чинності 08.07.2017 р., було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно довідки про доходи № 06/54 виданої 21.02.2019 р. ТОВ «Спринтер Центр», вбачається, що позивач [PERSON] працює в ТОВ « принтер Центр» на посаді мерчендайзера, та у період з жовтня 2018 року по січень 2019 р. отримала заробітну плату без урахування аліментів у розмірі 15 380 грн.48 коп., ( а.с.8). Встановлено, що визначений ще в 2008 році судом розмір аліментів у сумі 500 грн. на дитину є вкрай недостатнім для утримання дитини. Суд враховує, що після винесення Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 13.08.2008 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та становить: для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 гривень. Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 1013,50грн., - тобто 50% від встановленого прожиткового мінімуму, який на час розгляду справи становить 2027,00грн., а отже сплата аліментів відповідачем на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 500грн. щомісячно на дитину, є нижчим від встановленого мінімуму, а тому вимога позивача про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою. Будь-яких доказів щодо матеріального стану відповідача та, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Також не було надано доказів, що за своїм станом здоров`я відповідач не може бути працевлаштований та надавати утримання дитини у визначеному законом розмірі. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи викладене,

Outcome: partial