Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

11.03.2021 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовна заява обґрунтована тим, що 31.05.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 18\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла, на дату її смерті заборгованість за кредитним договором б/н від 31.05.2011 становить 12\~868,64, з яких: 2\~509,40 грн - заборгованість тілом кредиту; 10\~359,24 грн нарахованих процентів за користуванням кредитом. 30.11.2017 позивач звернувся до Чаплинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора та в подальшому 24.12.2017 АТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь нотконтори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON] , яка звернулась з заявою про прийняття спадщини. 07.02.2018 позивачем на адресу спадкоємця позичальника ( [PERSON] ) - [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, яка на день смерті боржника становила 12\~868,64 грн. 16.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.04.2021 від представника відповідача адвоката Рехлецького Р.В. на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк, передбачений ст. 1281 ЦК України, оскільки кредитору було відомо про смерть позичальника ще в серпні 2017, тоді як до суду звернувся 15.03.2021. Крім того, у відзиві зазначено, що на момент звернення банку до суду сплив строк позовної давності. Також зазначено, що відповідач не отримала свідоцтва про право на спадщину, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог банку. Ухвалою суду від 19.04.2021 було витребувано з Чаплинського відділення Херсонської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» відомості про дату отримання копії свідоцтва про смерть [PERSON] , померлої [INFO] ; з Чаплинської державної нотаріальної контори спадкову справу відкриту на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . 07.05.2021 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 17.05.2021 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідач у своєму відзиві посилається на обставини, які не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем при зверненні до суду дотримано, так як строк перевипущеної картки до останнього дня 05.2018, тоді як з позовом банк звернувся 07.03.2021. 24.05.2021 від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував на підставі правової позиції викладеної у відзиві. 24.05.2021 ухвалою суду в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. 24.05.2021 та 31.05.2021 на адресу суду від Чаплинської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, яка відкрита на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви позивач просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач та її представник до суду не з`явитися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій останній просить відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить такого висновку. Судом встановлено, що 31.05.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, б/н, шляхом підписання анкети-заяви позичальника, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 18\~000,00,00 грн. на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на залишок заборгованості. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 06.05.2021 №30.1.0.0/2-20210307/487, [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 31.05.2011 було отримано кредитні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії до перевипущеної картки до останнього дня травня 2018 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Таким чином, між позивачем та [PERSON] склалися договірні правовідносини з приводу надання, використання та повернення кредитних коштів. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.08.2017 Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №159 від 09.08.2017. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на дату смерті [PERSON] , її заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 31.05.2011 становить 12\~868,64 грн, з яких: 2\~509,40 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10\~359,24 грн нарахованих процентів за користуванням кредитом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порядок прийняття спадщини визначений главою 87 ЦК України. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 ст. 1268 та ст. 1269 ЦК України. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. За змістом ст. ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отриманого ним свідоцтва про право на спадщину, набуває права на спадкове майно (право володіння, користування). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. У статті 1281 ЦК України визначено порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Так, згідно з частинами 1, 2 вказаної статті спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. У частині 3 цієї статті визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Таким чином, в цьому випадку початок перебігу строку права пред`явлення вимоги до спадкоємців повинен відліковуватися з моменту настання строку вимоги або з моменту, коли кредитор дізнався про відкриття спадщини. Згідно з частиною четвертою вказаної статті кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються, є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обов`язок доказування у спірній категорії справ покладається на позивача. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно положень ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявлено стороною у спорі. Представником відповідача у відзиві було заявлено про застосування позовної давності. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорювалося те, що позивачу 09.08.2017 стало відомо про смерть позичальника. Як було встановлено судом, позивач 30.11.2017 звернувся до Чаплинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора за №SAMDN52000071303004 від 16.10.2017, в якій, зокрема, просив включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 12\~868,64 грн. а також надіслати на адресу Банку інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. Суд враховує, що вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. У цьому випадку позивач міг скористатися своїм правом подати вимогу через нотаріуса. За такого, суд дійшов висновку, що Банком заявлені вимоги до спадкоємця боржника в передбачений для цього шестимісячний строк відповідно до ст. 1281 ЦК України. Таким чином, твердження представника відповідача, що позивачем пропущено зазначений шестимісячний строк є необґрунтованими і за вказаних обставин суд вважає, що банк правомірно заявив вимогу спадкоємцям позичальника. Що стосується дійсного розміру вимог кредитора, то слід врахувати наступне. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитним договором б/н від 31.05.2021 на час смерті позичальника становить 12\~868,64 грн, з яких: 2\~509,40 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10\~359,24 грн нарахованих процентів за користуванням кредитом при цьому, згідно цього розрахунку, за кредитним договором Банком нараховувались проценти та пеня, на погашення яких банком перераховувалися кошти, що сплачувались позичальником. Разом с тим, нараховуючи відсотки позивач посилався на те, що розмір відсотків передбачений Умовами та Правилами надання банківських послуг про що зазначено в анкеті-заяві про приєднання до вказаних Умов та правил. Однак, надані позивачем Умови та Правила особисто не підписані позичальником - [PERSON] , а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, а тому нарахування позивачем коштів та перерахування їх за відсотками, як таких, що передбаченні умовами кредитного договору, є безпідставними. За такого, банк мав можливість вимагати лише фактично отриману та не повернуту суму кредиту, що відповідає вимогам частини другої статті 530 ЦК України та становить 2\~509,40 грн заборгованість за тілом кредиту. В той же час, представник відповідача просив суд про застосування строків позовної давності. Як зазначалося вище, банк звернувся до Чаплинської державної нотаріальної контори та 24.12.2017 позивачем отримано відповідь, в якій зазначалось, що [PERSON] звернулась до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. Згідно витребуваної судом спадкової справи після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину ніхто не отримував. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За такого, суд вважає, що початок перебігу строків загальної позовної давності щодо стягнення боргу кредитором спадкодавця є дата коли позивач отримав відповідь Чаплинської державної нотаріальної контори (24.12.2017) та дізнався про спадкоємця померлого боржника. Тому, суд дійшов висновку, що 24.12.2020 спливає трирічний строк позовної давності щодо звернення АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця [PERSON] . До посилання позивача, що банк звернувся до суду в межах позовної давності, оскільки строк перевипущеної картки діяв до останнього дня 05.2018, суд відноситься критично, оскільки кредитні відносини між позичальником [PERSON] та кредитодавцем АТ КБ «ПриватБанк» закінчились в момент смерті позичальника, а тому посилання на строк дії перевипущеної карти є безпідставним. Так, оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладена в постанові від 23.09.2020 справа №750/5506/19). \~ \~ \~ \~ З даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 07.03.2021 (дата відправки на конверті), згідно реєстраційного штампу канцелярії позов надійшов до суду 11.03.2021, тобто поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed