Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

10 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому зазначає, що з 08 лютого 2004 року по 12 січня 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У даному шлюбі 25 червня 2004 року в них народилася дочка [PERSON], яка є неповнолітньою. Зважаючи на те, що розмір доходів позивачки не дає можливості самостійно утримувати сімю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, постійного заробітку не має, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Як вбачається з копії рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 січня 2016 року (а.с. 6) сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2004 року по 12 січня 2016 року. Дитина перебуває на повному утриманні матері, що встановлено з пояснень позивача та визнано відповідачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобовязаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, враховуючи обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоровя відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, беручи до уваги те, що він ніде не працює, погоджується із запропонованою сумою аліментів, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», визначає аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved