Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

10 серпня 2016 року гр. [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] по надання дозволу на виїзд/ вїзд дітей без згоди та супроводу батька за кордон. В обґрунтування предявлених позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року, рішенням Харцизького міського суду від 08 квітня 2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. Позивачка самостійно матеріально забезпечує дітей. На теперішній час позивачка має намір разом з дітьми виїхати на територію України, з метою їх оздоровлення та відпочинку. З відповідачем по справі стосунків не підтримує, місцезнаходження його не відоме, тому позивачка звернулась до суду з метою отримання дозволу на виїзд та вїзд неповнолітніх дітей без супроводу батька за кордон в судовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала до суду заяву, в який просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовільнити. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 164 від 02 вересня 2016 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі\~доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, відповідно до\~ст. 313 ЦК України: «Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.». Згідно зі ст. ст. 2, 4 Закону України: «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.» В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до копії рішення Харцизького міського суду від 08 квітня 2013 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 23 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 245, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на «Земляк». Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 289385 від 01 вересня 2009 року, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, рідними батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 450831 від 03 квітня 2012 року, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, рідними батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 302 від 14.06.2016 року, яка видана [PERSON] вбачається, що вона мешкає за адресою: м. Харцизьк, смт Гірне, вул. Молодіжна, буд. 4 та має наступний склад сімї: [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO] син. Сторони по справі мешкають окремо, діти проживають з позивачем [PERSON] При таких обставинах суд, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України(далі -СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог статті 157\~СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Outcome: approved