Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

10.10.2016 позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог (а.с. 55-57) просить суд : - визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 42-ВК від 08.09.2016 про її звільнення з посади начальника юридичного відділу. - визнати незаконним та скасувати додаток № 1 («Перелік виключених з штатного розкладу ДП «Харківський облавтодор» посад та професій в звязку зі скороченням штату та чисельності працівників») наказу ДП «Харківський облавтодор» № 161 від 01.07.2016 «Про скорочення штату працівників апарату ДП «Харківський облавтодор». - поновити її на посаді начальника юридичного відділу ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». - стягнути з ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» її середній заробіткок за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по час винесення судом рішення у цій справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2003 вона була прийнята на посаду юрисконсульта Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». В подальшому, наказом по ДП «Харківський облавтодор» від 28.02.2006 (№ 15-ВК) її було переведено на посаду начальника юридичного відділу означеного дочірнього підприємства. 01.07.2016 їй було вручено письмове повідомлення № 782 від 01.07.2016 та наказ по ДП «Харківський облавтодор» № 42-ВК від 08.09.2016 «Про скорочення штату працівників апарату ДП «Харківський облавтодор» ПAT «ДАК «Автомобільні дороги України», в яких було зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України посада начальника юридичного відділу дочірнього підприємства підлягає скороченню з 08.09.2016. Також їй було надано копію нового штатного розпису ДП «Харківський облавтодор», який був затверджений 30.06.2016 головою правління ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». 08.09.2016, відповідно до наказу по ДП «Харківський облавтодор» № 42-ВК від 08.09.2016 її було звільнено з посади начальника юридичного відділу дочірнього підприємства. Позивач [PERSON] вважаю, що наказ по ДП «Харківський облавтодор» № 42-ВК від 08.09.2016 про її звільнення з посади начальника юридичного відділу дочірнього підприємства суперечить положенням чинного законодавства України, оскільки за період її роботи в ДП «Харківський облавтодор» в період 2003-2015 років вона сумлінно виконувала свої трудові зобовязання, вона жодного разу не притягувалась до дисциплінарної відповідальності, неодноразово нагороджувалась почесними грамотами дочірнього підприємства та ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за ефективне відстоювання прав та законних інтересів ДП «Харківський облавтодор» в контролюючих органах, а також в судах господарської та адміністративної юрисдикції. Більш того, в період 2003-2015 років їй постійно нараховували премії та надбавки за високі досягнення у трудовій діяльності, за виконання особливо важливих завдань, та ін. В червні 2015 року на посаду директора ДП «Харківський облавтодор» було призначено [PERSON], з яким у неї існує давній особистий конфлікт, тому невдовзі після призначення, директор ДП «Харківський облавтодор» [PERSON] запропонував їй звільнитись за власним бажанням, та якщо вона добровільно не звільнюсь, він її звільнить або її посада буде скорочена. Таким чином, в період з червня 2015 року по липень 2016 року між нею, як начальником юридичної служби дочірнього підприємства та [PERSON], як директором ДП «Харківський облавтодор» виникали службові конфлікти які повязані з діяльністю підприємства. Фактично прийняття наказу по ДП «Харківський облавтодор» № 42-ВК від 08.09.2016 повязане не з обставинами, які передбачені п. 1 ст. 40 КЗпП України, а з особистими мотивами керівництва підприємства. Крім того позивач зазначає, що наказ по ДП «Харківський облавтодор» № 42-ВК від 08.09.2016 про звільнення її з посади начальника юридичного відділу ДП «Харківський облавтодор» є неправомірним (незаконним) та безпідставним, оскільки п. 1. ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку «...змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників...». Фактично ж в 2016 ропі в ДП «Харківський облавтодор» не здійснювалось будь-яких істотних змін в організації виробництва і праці, а скорочення штату апарату управління дочірнього підприємства (крім моєї посади) взагалі не здійснювалось. При цьому, формальною підставою для скорочення посади начальника юридичного відділу ДП «Харківський облавтодор» стало посилання на рішення Колегії ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» 2-х річної давнини «Про оптимізацію чисельності працюючих та структури дочірніх підприємств ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 14 від 14.05.2014 ) який фактично був виконаний ще в 2015 році. Водночас, як зазначає позивач [PERSON], наказ ДП «Харківський облавтодор» № 42 ВК від 08.09.2016 є похідним розпорядчим документом локального характеру від наказу ДП «Харківський облавтодор» від 01.07.2016 № 161 «Про скорочення штату працівників апарату ДП «Харківський облавтодор», яким було передбачено скорочення тільки посади начальника юридичного відділу, не зважаючи на те, що фактично за новим штатним розписом ДП «Харківський облавтодор» був ліквідований юридичний відділ, а тому скороченню підпадала не тільки посада керівника юридичного відділу, а і всі інші посади цього самостійного функціонального підрозділу дочірнього підприємства. Тобто, на думку позивача, вона була звільнена з посади начальника юридичного відділу ДП «Харківський облавтодор» без наявності законних підстав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, при цьому посилались на те, що згідно ст. 62, 64, 65 ГК України, підприємства здійснюють свою діяльність та приймають рішення щодо неї самостійно, щодо самостійного визначення своєї організаційної структури, встановлення чисельності працівників і штатного розпису, здійснення управління підприємством. Тобто право власника чи уповноваженого ним органу визначити штат і численність працівників нормативно закріплено на підставі вище вказаний статей Господарського кодексу, право визначити штат і численність працівників належить лише власнику чи уповноваженому ним органу. Орган управління підприємством має право у порядку передбаченому статутом, на свій розсуд вносити зміни до штатного розкладу. Причому, на свій розсуд, має право чисельність працівників певного фаху і кваліфікації, численність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад. Тому директор ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у відповідності до частини 7 п. 6.3. статуту визначив структуру та штат апарату підприємства за погодженням з засновником і зі штатного розпису була виключена посада начальника юридичного відділу, яку займала позивачка по справі. Це стало підставою для винесення наказу № 161 від 1.07.2016 «Про скорочення штату працівників апарату ДП «Харківський облавтодор» та повідомлення начальника юридичного відділу у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України. Також згідно ст. 43 КЗпП України була отримана попередня згода профспілкового органу про звільнення. По закінченню строку передбачено ст. 49-2 КЗпП України був винесений наказ № 42ВК від 08.09.2016 про звільнення начальника юридичного відділу, з яким той ознайомився 08.09.2016, про що свідчить його підпис на наказі, інших вакантних місць на момент звільнення у них не було, щоб можна було запропонувати позивачу. Тобто, звільнення позивача відбулося у відповідності до чинного законодавства, а наказ № 42ВК від 8.09.2016 про звільнення начальника юридичного відділу винесений правомірно. Суд, вислухавши пояснення позивач, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні, щодо зазначених правовідносин, встановлено наступне : 18.04.2003 [PERSON] була прийнята на посаду юрисконсульта Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». (т. 1, а.с. 142) Наказом ДП «Харківський облавтодор» від 28.02.2006 (№ 15-ВК) позивача було переведено на посаду начальника юридичного відділу Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». (т. 1, а.с. 144) Згідно зі ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Так, п. 6.3 Статуту ДП «Харківський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» визначено, що директор визначає структуру та штати апарату Підприємства за погодженням з засновником, приймає на роботу та звільняє працівників апарату Підприємства. Наказом від 01.07.2016 № 161 ДП «Харківський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на виконання рішення Колегії Державного Агентства Автомобільних доріг України (УКРАВТОДОРУ) від 14.05.2014 № 14 ««Про оптимізацію чисельності працюючих та структури дочірніх підприємств ПАТ «ДДК «Автомобільні дороги України», з метою приведення штату працівників у відповідність до зменшення обсягів робіт, відповідно до статуту ДП «Харківський облавтодор» та введення з 01.07.2016 в дію нового штатного розкладу працівників апарату управління ДП «Харківський облавтодор» була виключена посада начальника юридичного відділу, яку займала позивачка по справі. (т. 1, а.с. 162) На момент видання зазначеного наказу від 01.07.2016 № 161, в штатному розписі працівників апарату управління ДП «Харківський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», який було введено в дію з 01.12.2015 були передбачені посади начальника та провідного юрисконсульта юридичного відділу. ( т. 1, а.с.а.с. 169-170 ). В штатному розписі працівників апарату управління ДП «Харківський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», який було введено в дію з 01.07.2016 вищезазначеної посади начальника юридичного відділу не передбачено, юридичний відділ у штатному розписі відсутній. ( т. 1, а.с.а.с. 90-91 ). Відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Як передбачає ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 01.07.2016 [PERSON] було вручено письмове повідомлення № 782 від 01.07.2016 та наказ по ДП «Харківський облавтодор» № 161 від 01.07.2016 «Про скорочення штату працівників апарату ДП «Харківський облавтодор» ПAT «ДАК «Автомобільні дороги України», в яких було зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України посада начальника юридичного відділу дочірнього підприємства підлягає скороченню з 08.09.2016. (т. 1, а.с. 166) Зазначена обставина також не заперечувалась у судовому засіданні позивачем [PERSON] Згідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 частини першої статті 40 і пунктами 2, 3 частини першої статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Як вбачається з витягу з протоколу № 7 зборів профспілкового комітету від 04.07.2016, була надана попередня згода профспілкового органу на звільнення [PERSON] у звязку зі скороченням штату. (т. 1, а.с.а.с. 92, 153-154, 155-159, 160, 161, 167-168) Наказом ДП «Харківський облавтодор» № 42-ВК від 08.09.2016 [PERSON] було звільнено з посади начальника юридичного відділу дочірнього підприємства за п. 1 ст. 40 КЗпП України. (т. 1, а.с. 93) В день звільнення позивач була ознайомлена з вказаним наказом, про що свідчить її власноручний підпис виконаний на наказі, з нею був проведений остаточний розрахунок та видана трудова книжка. Вказана обставина не заперечується в судовому засіданні позивачем[PERSON] У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992, розглядаючи трудові спори, пов'язані звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати: чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації,чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 19.05.2015 справа № 21-107а15, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. З довідок, наданих ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» від 23.01.2017 № 128/1, від 15.03.2017 № 318, від 14.03.2017 № 314 вбачається, що за період з 01.07.2016 і по теперішній час вакансії начальника юридичного відділу, провідного юриста та юриста відсутні. За визначений період в ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», взагалі були відсутні будь які вакантні посади. ( т. 1, а.с. 146, 228, 230-232, 233-237, 238, 239-243, 244-247, 248 ). Таким чином, відповідачем дотримано порядок попередження позивача про наступне вивільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та те, що на час попередження та проведення звільнення вільних вакансій у відповідача не було, а докази, які б спростовували ці обставини, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що звільнення [PERSON] проведено з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, права позивача не порушено, тому підстав для задоволення позову немає. Посилання позивача [PERSON] на те, що прийняття наказу про її звільнення повязане з неприязними відносинами керівництва підприємства відносно неї, що фактично ДП «Харківський облавтодор» не здійснювало будь-яких істотних змін в організації виробництва і праці і скорочення штату, що у відповідача були вакантні посади, але їй вони не були запропоновані, і що вона була звільнена без наявності законних підстав, судом не приймаються, оскільки ґрунтуються тільки на її припущеннях і не підтвердженні належними та допустимими доказами. Крім того, суд не приймає до уваги ствердження позивача з приводу того, що відповідач повинен був запропонувати її переведення на всі вільні посади, які передбачені штатними розписами філій ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та які були на той час вакантними, так як у судовому засіданні, з наданих представниками відповідача доказів вбачається, що філії є відособленими структурними підрозділами ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», хоча не є юридичною особою, однак має окремий баланс, розрахунковий рахунок у банку, печатку та штампи зі своїм найменуванням. Управління філією здійснює начальник, якого призначає на посаду директор ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». До повноважень начальника філії віднесено прийом на роботу та звільнення працівників філії. ( т. 1 а.с.а.с. 203-209; т. 2 а.с. 55-56 ). Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що структурні підрозділи ( філії ) ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» мають відособлені, чітко визначені функції у виробничому процесі, відмінні від функцій інших ланок, і в силу цього входить у ціле як організаційно відособлена від інших підрозділів частина підприємства. Тобто на Директора, згідно статуту, покладається обовязок погодити структуру та штати апарату управління підприємством, що займається основною виробничою діяльністю підприємства, однак на Директора не покладений обовязок погоджувати штатний розпис структурних підрозділів, що не входять до апарату управління, та основною метою діяльності яких є обслуговування апарату управління та його матеріально-технічне забезпечення. За таких обставин позивач не підлягає поновленню на роботі у раніш займаній посаді, тому в позові про поновленні його на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно відмовити. Так як позивач при звернені до суду був звільнений від сплати судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України вони підлягають віднесенню за рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст. 8, 10, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України ,

Outcome: dismissed