Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

11.03.2014 р. та 02.06.2014 р. уточнено, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» / далі ПАТ/ про стягнення: 146,57 грн. невиплаченої заробітної плати, 262 784,13 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 4 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування вказує, що з 30.11.1995 року він був звільнений з ПАТ на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України. 11.02.2009 року він звернувся до генерального директора ПАТ із заявою про надання довідки, стосовно виплати йому заробітної плати, яку отримав 11.03.2009 року та дізнався, що йому була нарахована та нібито виплачена заробітна плата за період із січня 1995р. по жовтень 1995 року, але фактично із квітня 1995 року він заробітну плату не отримував. Крім того, ПАТ не сплатило податок з доходів фізичних осіб та внески до Пенсійного фонду за період з квітня 1995р. по жовтень 1995 р. Оскільки з квітня 1995 року по теперішній час, підприємство не виплатило йому заробітну плату, вважає, що відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за весь час затримки. [PERSON] при звільненні не використав свою тарифну відпустку, але ні він, ні науково-виробнича фірма «Пентол», куди він був переведений, коштів так і не отримали. Розмір невиплаченої заробітної плати за період з 30.11.1995р. по 01.06.2014р. складає 262784,13 грн. Оскільки він вчасно не отримав належну йому заробітну плату, залишився без засобів до існування, діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 4 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Представник відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка»- Павлова Н.Ф., надала до суду письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримала та пояснила, що позивач дійсно працював на ПАТ «Євраз Суха Балка». При звільненні з ПАТ, з позивачем повністю були проведені усі розрахунки, заборгованості по заробітній платі на час звільнення позивача не було. Вважає, що позивачем пропущений тримісячний строк позовної давності, для звернення до суду з даним позовом, тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Ніколенко М.Є. надав письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримав та пояснив, що в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу збереглися квартальні звіти про нарахування страхових внесків рудника «Суха Балка» за 1995 рік. Заробітна плата нараховувалась щомісячно, крім березня 1995 року, оскільки вона взагалі не була нарахована підприємством. За 1995 рік «Суха Балка» повністю сплатила усі необхідні внески до Пенсійного фонду, недоїмки по сплаті пенсійного збору в 1995 році не було, підприємство вчасно, всім особам, які працювали на руднику, зарахувало стаж та сплатило усі необхідні збори до Управління. До 01.01.2004 року діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого, був врахований стаж роботи та періоди трудової діяльності для призначення пенсії. Оскільки у позивача відсутні докази не виплати йому заробітної плати, підприємство не має заборгованості по сплаті страхових внесків, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним, в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено поясненнями сторін, трудовою книжкою позивача а.с.6-11, що [PERSON] працював з 23.03.1991 року по 30.11.1995 рік на шахті «Ювілейна», рудника «Суха Балка», з 03.03.1983р. по 30.11.1995р., [PERSON] працював підземним електрослюсарем черговим та по ремонту устаткування на АТ «Суха Балка», що підтверджується довідкою від 04.08.1998р., а.с.37. Згідно довідки від 13.01.2014р. за №101, а.с.12, при звільненні [PERSON] з рудника «Суха Балка», в день розрахунку з ним був проведений повний розрахунок та виплачені всі належні до виплати суми. Згідно довідки за № 3117, від 20.02.2009 року, а.с.13, [PERSON] була нарахована та виплачена заробітна плата за період з січня 1995р. по жовтень 1995 року, в тарифній відпустці з січня 1995р. по день розрахунку [PERSON] не знаходився. Відповідно до ст. 116, 117 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно звітів про нарахування страхових внесків, а.с.69-72, рудник «Суха Балка» своєчасно надав звітність за 1995 рік, яка була камерально перевірена, недоїмки по сплаті пенсійного збору за 1995 рік не встановлено. Пояснення відповідача з приводу не отримання заробітної плати та не перерахування податків та внесків до пенсійного фонду за спірний період, спростовуються письмовими матеріалами справи, позивачем не надано жодного доказу про те, що з 1 квітня 1995 р. по 30 листопада 1995 року, йому було не виплачено заробітну плату в сумі 146,57 грн., тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Заперечення представника відповідача стосовно пропуску тримісячного строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, суд не може взяти до уваги, оскільки згідно ст. 233 КЗпП України, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до Закону України «Про судовий збір», в задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави, відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 116-117, 233 КЗпП України,

Outcome: dismissed