Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

10 січня 2018 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Розвитку» звернулось до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № MKIPF.8643.001 від 07 липня 2011 року [PERSON] зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 174\~800,00 гривень строком до 06 липня 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання належним чином не виконав. Станом на 08 грудня 2017 року у відповідача за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 145\~144,89 гривень, з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту 89\~152,48 гривень та прострочена заборгованість за процентами 55\~992,41 гривень. У забезпечення виконання зобовязань 07 липня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договори поруки № РХ029031.8649.001. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором MKIPF.8643.001 від 07 липня 2011 року в сумі 145\~144,89 гривень. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області, у судове засідання не з'явились та причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено підсудність за Слов`янським міськрайонний судом Донецької області справ та матеріалів, які підсудні [PERSON], [PERSON] та Микитівському районним судам м. Горлівки Донецької області. Судом встановлено, що 07 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKIPF.8643.001 (а.с.6-8). Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «[PERSON] Розвитку» надав [PERSON] кредит у розмірі 174\~800,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18%, а відповідач відповідно до п. 2.5 зобовязався щомісячно надавати банку кошти для погашення заборгованості в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 174 800,00 гривень. Розділом 6 кредитного договору передбачена відповідальність сторін у разі порушення зобовязань, передбачених кредитним договором. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання належним чином не виконав. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої обов'язки за договором. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином у порушення умов договору, позичальник свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 08 грудня 2017 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 145\~144,89 гривень, з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту 89\~152,48 гривень та прострочена заборгованість за процентами 55\~992,41 гривень. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У забезпечення виконання зобовязань між позивачем ПАТ «[PERSON] Розвитку» та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.8649.001 від 07 липня 2011 року, відповідно до якого поручитель [PERSON] зобовязалась перед кредитором (позивачем) відповідати за виконання забезпечених зобовязань (а.с.11). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] порушив умови договору у звязку із чим, у нього виникла заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена, тому суд враховуючи норми ст. 553, 554 ЦК України вважає що позовні вимоги щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Розвитку» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № MKIPF.8643.001 від 07 липня 2011 року підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати позивача у розмірі 2 177 гривень 17 копійок в частковому порядку.

Outcome: approved