Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

10 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона зверталася до відповідача, Виконавчого комітету Гребінківської міської ради, із запитом про надання публічної інформації з приводу наявності на території м.Гребінка вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель та споруд. Відповідач відповіді на запит не надав. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі № 440/6699/20 було задоволено її позовні вимоги до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відповідача зобов`язано надати відповідь на запит позивача, поданий 15.10.2020 року. Вказує, що протиправними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності. Враховуючи ступінь душевних страждань, просила стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 24000 грн. Розмір відшкодування визначений, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць завдання моральної шкоди. Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд в судовому засіданні з викликом сторін. У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив, відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач неправильно оцінила з правової точки зору суспільні відносини, що склались в даному випадку, обставини, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності, позовні вимоги є необґрунтованими, а підстави позову надуманими. Зазначив, що відповідь на запит позивача була надана, однак, оформлена неналежним чином, а саме, направлена звичайним поштовим відправленням, внаслідок чого Виконавчий комітет Гребінківської міської ради не зміг довести факт отримання позивачем відповіді під час розгляду адміністративної справи Полтавським окружним адміністративним судом. Крім того, зазначив, що позивачем не надано жодних належних доказів отримання моральних страждань саме внаслідок неправомірних дій відповідача, необґрунтовано заподіяння моральної шкоди саме у певному розмірі. Також у своєму відзиві представник позивача посилається на той факт, що позивач зверталась з аналогічними запитами до органів місцевого самоврядування у різних областях України, згідно відомостей порталу «Судова влада України» в провадженні судів України перебуває шістдесят шість справ, де позивачем є [PERSON] щодо позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а в подальшому про відшкодування моральної шкоди, а тому незрозуміло, чому позивач пов`язує отримання нею моральної шкоди саме з діями Виконавчого комітету Гребінківської міської ради. Таким чином, запитувана позивачем у відповідача інформація не має для неї надважливого значення, не займає провідне місце у її житті, та відповідно, дає підстави вважати, що позивач зловживає своїм правом на звернення до судів з ідентичними позовами по всій території України з метою отримання в подальшому грошових коштів за начебто спричинену їй моральну шкоду. Таким чином, відшкодування моральної шкоди не має бути формою заробітку позивача за рахунок коштів з бюджету територіальної громади. Враховуючи викладене, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розгляд справи провести у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі № 440/6699/20 було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 15.10.2020 та недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації. Зобов`язано виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області розглянути запит від 15.10.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Гребінка Полтавської області вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 09-12). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2 ч.2 ст.23 ЦК України). Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до правової позиції Верховного Суду по справі №464/3789/17 від 10.04.2019 та Великої Палати Верховного Суду по справі №180/1560/16-а від 08.04.2020, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст. 1173, 1174 ЦК України. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача їй завдано душевних страждань, що виявилось у стані постійної психоемоційної напруги, наявності негативних переживань, важкості виконання повсякденних обов`язків, тимчасової відірваності від активного суспільно-політичного життя громади, міста, зниженні і нестійкості настрою, нервозності, дратівливості, порушенні сну, побоювань про майбутній стан здоров`я тощо, відстоюванню свого права присвячено багато власного часу, творчої енергії, сил. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оцінюючи доводи позивача, суд погоджується, що сам факт порушення права позивача на доступ до інформації та тривале її ненадання викликає у позивача негативні емоції, адже порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечать їх головним конституційним обов`язкам. Вказані негативні емоції здатні спричинити моральну шкоду позивачу. Разом з тим, суд вважає надмірним розмір відшкодування, заявлений позивачем. Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що негативні емоції, спричиненні неправомірною поведінкою відповідача, дійсно призвели до повідомлених позивачем негативних змін в стані її здоров`я. Окрім того, позивачем не доведено, що запитувана інформація має для позивача надважливе значення та займає провідне місце у її житті. А тому у суду відсутні підстави вважати, що ненадання позивачу відповідної інформації здатне спричинити серйозні зміни в її психоемоційному стані. Повідомлені відповідачем обставини щодо зловживання позивачем права на суд шляхом подання аналогічних позовів до різних суб`єктів владних повноважень є слушними. Відшкодування моральної шкоди не має бути формою заробітку та не повинно призводити до збагачення особи, відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди в 24000 грн. є завищеним та таким, що не підтверджений належними доказами, в тому числі, щодо причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача, на які посилається позивач, як на причину погіршення стану здоров`я, а тому, визначаючи розмір відшкодування, суд, враховуючи доведений ступінь душевних страждань позивача, вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу частково, у розмірі 240 грн. На переконання суду, визначений розмір відповідає встановленим обставинам справи, а також критеріям розумності та справедливості. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову. Враховуючи дану обставину та часткове задоволення позову, судові витрати у пропорційному розмірі до задоволеної частини підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial