Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

11 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом зазначивши ,що у відповідності до Державного акта [NUMBER] виданого їй на підставі рішення сільської ради с.Богодухівка Чорнобаївського р-ну Черкаської області № 15 від 01 лютого 2002 року ,являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-2.86 га. На час отримання державного акта ,що посвідчує його право приватної власності на орендовану відповідачем земельну ділянку ,земля перебувала в користуванні у відповідача по справі який 01.01.2011 року ,переуклав з іншими землевласниками договори оренди землі. Позивач же на пропозицію товариства ,відмовився укладати договір оренди земельної ділянки так як мав намір в подальшому ,самостійно господарювати на належній йому земельній ділянці. 04 січня 2016 року ,він звернувся до товариства з проханням повернути належну йому земельну ділянку,але йому було відмовлено з тих підстав ,що начебто між ним та товариством з обмеженою відповідальністю ,,Богодухівське ,, с.Богодухівка Чорнобаївського р-ну існує укладений 21січня 2013 року договір оренди земельної ділянки строком на п»ять років. Ознайомившись з наданим йому для огляду наявним договором він виявив в ньому виконаний від його імені невідомою особою підпис яким засвідчується передача належної йому земельної ділянки в оренду відповідачу на п»ять років ,що і спонукало звернутись позивача до суду з позовом про визнання укладеного договору оренди землі з СТОВ.,,Богодухівське,,с.Богодухівка Чорнобаївського р-ну недійсним ,проведення судово-почеркознавчої експертизи , визнання недійсним та скасування рішення і запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та іншого речового права про державну реєстрацію договору оренди землі між ним та відповідачем ,про зобов»язання відповідача повернути належну йому на праві приватної власності земельну ділянку та стягнути на його користь понесені при зверненні до суду судові витрати пов»язані зі сплатою судового збору та правової допомоги адвоката. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя та просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився ,ним подано клопотання про розгляд справи без його участі ,стосовно задоволення позову не заперечує. Присутній в судовому засіданні представник відповідача позов не визнав ,просив відмовити в задоволенні позову в зв»язку з отриманням позивачем орендної плати за користування товариством належною позивачу земельною ділянкою про,що свідчать надані ним в судове засідання копії відомостей на виплату коштів та накладних про отримання зерна в рахунок оренди землі. Суд заслухавши сторони,дослідивши письмові докази вважає ,що заявлений позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ч.1 ст.202 ЦК України 2003 року обумовлено ,що під правочином необхідно розуміти дію особи направлену на набуття ,зміну ,або припинення цивільних прав і обов»язків.У відповідності ж до положень ч.3 ст.203 ЦК України 2003 року ,волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі,а ч.1 ст.215 даного кодексу визначено підстави недійсності правочину. Диспозицією ст.ст. 626 ч.1,638 ЦК України обумовлено поняття договору та загальні вимоги для його укладення . Пунктом № 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними,, обумовлено , що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом . Змістом ст. 13 Закону України ,,Про оренду Землі,, визначено поняття даного договору та порядок його укладення. Судом встановлено і не заперечується відповідачем ,що позивач по справі являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пощею-2.86 га. (Державний акт [NUMBER] від 29.04.2002 року) яка перебуває у користуванні відповідача по справі та який 04 січня 2016 року звернувся до відповідача з вимогою повернути належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ,але відповідач відмовляється в добровільному порядку повернути її останньому посилаючись на укладений між ними договір оренди земельної ділянки від 21січня 2013 року терміном на п»ять років (ас.9-10) який не надає відповідачу правової підстави на використання належної позивачу земельної ділянки так,як він не підписаний позивачем і не містить його волевиявлення з даних питань про , що свідчить висновок експерта № 1/387 від 30.03.2016 року (ас.51-54) у відповідності до змісту якого ,підпис в графі ,,орендодавець,, виконаний не [PERSON] ,а іншою особою. Тобто ,даний договір був укладений без належної волі позивача,підписаний іншою особою з подальшою його державною реєстрацією про ,що свідчать довідка № 290 від 08.02.2016 року (ас.33) районного відділу Держгеокадастру та районного управління юстиції (ас.31).в Чорнобаївському р-ні Черкаської області. Не являється підставою для відмови позивачу в поверненні належної йому земельної ділянки і заява представника відповідача щодо отримання позивачем орендної плати та продукції в рахунок договору оренди ,оскільки дані обставини не являються предметом спору і відповідні вимоги з цих підстав не заявлялись,а сам відповідач має право звернутися до суду з позовом щодо зобов»язання позивача повернути отримані в товаристві кошти чи то майно. Аналогічні висновки з даних питань ,містяться і в правових позиціях Верховного Суду України по справі № 6-48 цс 15 від 22.04 12015 року . Таким чином суд вважає ,що право позивача на вільне і самостійне володіння належною йому земельною ділянкою порушено відповідачем який безпідставно використовує належну власнику земельну ділянку проти волі останнього,що являється підставою для задоволення позову в повному обсязі . Понесені та документально підтверджені під час судового слідства позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: approved