Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

11.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 28.07.2014 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та подружні обовязки, на підставі чого між сторонами відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми і сімя фактично розпалась, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач переконаний, що вже немає можливості зберегти їх сімю, тому на примирення не згідний. Відповідно до заочного рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 липня 2017 року, позов було задоволено. Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2017 року вказане заочне рішення суду було скасоване з призначенням справи до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та просила розірвати шлюб зареєстрований в 2014 році. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача та просив позов задовольнити. Зокрема зазначив, що на даний момент в Києво-Святошинському районному суді Київської області на розгляді знаходиться цивільна справа про поділ спільного майна подружжя, предметом якої є майно, яке було придбане подружжям як під час шлюбу, так і під час спільного проживання відповідача з позивачем з червня 2002 року до моменту реєстрації шлюбу в 2014 році. Суд, заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 28.07.2014 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №362, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ОК № 198317, виданим повторно 09.08.2016 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Спір між подружжям про поділ спільного майна вирішується Києво-Святошинським районним судом Київської області (цивільна справа №369/5471/17). Судом встановлено, що спільних дітей сторони не мають. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2016 року у даній справі сторонам було надано строк для примирення тривалістю два місяці, однак, ні по завершенню строку, визначеного судом, ні на даний час примирення між сторонами не відбулось. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, примирення не відбулось, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved