Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

10 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - міський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції в Донецької області, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про батьківство, видачу нового свідоцтва про народження, мотивуючи свої вимоги тим, що кровним батьком дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON], який в офіційному порядку як батько дитини не зазначений. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на факти і обставини викладені в позовній заяві, та пояснила, що вона у період часу з липня 2012 року по січень 2013 року проживала з [PERSON] однією сімєю, але вони не перебували в шлюбі між собою. За час проживання однією сімєю з відповідачем вони запланували сумісну дитину и в кінці серпня 2012 року вона завагітніла. З грудня 2012 року вони з відповідачем припинили сумісне проживання, у зв'язку з тим, що відповідач втратив до неї почуття любові та поваги, однак зазначив, що своє батьківство до дитини він визнає. [INFO] вона народила дитину - сина [PERSON]. Однак відповідач відмовився зареєструвати дитину на себе, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері, а ім'я та по батькові - зі слів матері дитини. Посилаючись на наведені обставини та їх правове обгрунтування, позивачка просить суд визнати батьком [PERSON], [INFO], [PERSON] та зобов*язати міський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції в Донецькій області внести відповідні зміни в актовий запис № 503 від 12 червня 2013 року, вказавши батьком - [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження дитини на ім*я [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав у повному обсязі, погодившись з обставинами, викладеними позивачкою, та у судовому засіданні пояснив, що з липня 2012 року по січень 2013 року проживав з [PERSON] однією сімєю, але вони не перебували в шлюбі між собою. За час проживання однією сімєю вони з позивачкою вони запланували сумісну дитину и в кінці серпня 2012 року остання завагітніла. З грудня 2012 року вони припинили припинили сумісне проживання. [INFO] [PERSON] народила дитину, однак він відмовився зареєструвати дитину на себе, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері, а ім'я та по батькові - зі слів матері дитини. Однак, на даний час він визнає себе батьком дитини [PERSON], [INFO], він відвідує сина та надає позивачці та дитині нерегулярну матеріальну допомогу, у зв'язку з чим не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Представник третьої особи - начальник міського відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції в Донецької області, який належним чином був повідомлений про день, час і місце судового засідання, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ), суд установив наступне. [PERSON] та [PERSON] з липня 2012 року по січень 2013 року фактично перебували у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] та [PERSON] з січня 2013 року припинили шлюбні відносини, не проживали однією сім'єю, мали окремий бюджет і не вели сумісне господарство, між собою не спілкувалися. З цього ж часу вони проживали за різними адресами. Зазначені факти і обставини визнані сторонами у судовому засіданні, тому у відповідності до правил частини 1 статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім.»я по батькові дитини записується за її вказівкою. [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини внесені згідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12 червня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Як вбачається з домової книги малолітній [PERSON], [INFO], з самого народження зареєстрований за адресою матері [PERSON]: [ADDRESS]. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Оскільки запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, а подання спільної заяви матері та батька дитини щодо батьківства у зв'язку зі смертю матері дитини неможливе, батьківство щодо дитини згідно вимог ч. ч. 1, 4 ст. 128 Сімейного кодексу України може бути визнане за рішенням суду. Частиною 3 статті 128 СК України встановлено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позивач є визначеною ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України особою, яка може звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Як роз'яснено в пунктах 3 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На протязі судового розгляду справи сторони клопотань про проведення судово-генетичної експертизи не заявляли, посилаючись на те, що факт кровного споріднення між позивачем та дитиною ніким не оспорюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та третьої особи, проаналізувавши з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України встановлені фактичні обставини по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] є кровним батьком дитини - [PERSON], [INFO], в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання батьківства є належними до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на зміні відомостей в актовому записі про народження щодо батька дитини, однак прізвище дитини - [PERSON] просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував на зміні прізвища дитини на його прізвище як батька. У зв'язку з чим прізвище та ім'я по батькові дитини - [PERSON] мають бути залишені без змін. Спірні правовідносини щодо внесення змін в актовий запис врегульовано положеннями Закону України від 1 липня 2010 року N 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N 55/18793 У відповідності до положень ст. 22 Закону N 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав, на підставі особистої заяви визначеного Законом кола осіб. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Підпунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства. Водночас, розділом ІІ зазначених Правил передбачено, що зміну до актового запису відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану здійснює у випадку виконання зустрічних обов'язків заявника, зокрема, подання заяви про внесення змін до актового запису, що має бути заповнена розбірливо із наданням вичерпних відповідей на всі запитання, із наданням заявником свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інших документів, необхідних для розгляду заяви та вирішення питання по суті тощо. Суд враховує, що зобов'язальні правовідносини є особливим видом захисту порушених або оспорюваних прав осіб та тягнуть за собою правові наслідки, визначені главою 7 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження». Вказані обставини свідчать про те, що обов'язку відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до акту цивільного стану відповідає зустрічний обов'язок заявника вчинити певні дії, в зв'язку з чим покладення на відповідача одностороннього обов'язку внести зміни до актового запису, як того вимагає позивач, суперечить закону. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ч. 6 ст. 22 Закону N 2398-VI прямо передбачено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Наведене свідчить про необґрунтованість вимог [PERSON] щодо покладення на міський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції в Донецької області зобов'язання видати нове свідоцтво про народження на ім*я [PERSON],. Позивачка не наполягає на компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved