Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

12 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь в розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що, вона є матір`ю відповідача. [PERSON] є пенсіонером, розмір пенсії, яку вона отримує складає 2265, 07 грн. Інших доходів вона не має. Проте, син [PERSON] добровільно їй матеріальну допомогу не надає. Відповідач знаходиться у працездатному віці, працює приватним підприємцем, має офіційний стабільний заробіток та має можливість надавати їй матеріальну допомогу, що змусило її звернутись з позовом до суду. Ухвалою суду від 20.03.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 17.09.1981 року (а.с.7). Згідно з копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком та отримує пенсію, сума якої за період з червня 2019 року по листопад 2019 року складає 13 590, 42 грн. (а.с.5-6). Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно із ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що підстави, передбачені ст. 204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання матері, судом не встановлено. Суд враховує, що позивач є пенсіонером, інших доходів не має, тому приходить до висновку, що остання потребує утримання свого сина. Підстав, які б унеможливлювали надання матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем, судом не встановлено. Крім того відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання матері. З огляду на вищезазначене , суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь непрацездатної матері у розмірі 2000, 00 гривень, починаючи з дати подання позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved