Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

12.02.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 15.09.1998 року був зареєстрований шлюб Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 93. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року відповідач матеріальної допомоги не надає. Дитина мешкає з позивачем, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Відповідач фізично здоровий інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про необхідність явки в судове засідання відповідач повідомлявся належним чином у спосіб, визначений ч. 6 ст. 74 ЦПК України - телефонограмою, зареєстровану в Журналі телефонограм № 1 від 22.02.2016 ( а.с.30). Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України судом. ухвалою від 29 лютого 2016 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, при відсутності заперечень проти такого вирішення справи позивачем та неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлялався про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм сімейні правовідносини. 15.09.1998 між сторонами був зареєстрований шлюб Зміївським відділом реєстрації актів громадського стану Харківської області, актовий запис № 93. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. (а.с.6). Дитина здорова ( а.с. 7) проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9,10 ). З вересня 2015 року відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] не надавав. Згідно довідки № 01-12/08 від 22.02.2016, виданої директором Зміївської дитячо-юнацької спортивної школи відповідач [PERSON], працює на посаді робітника з комплексного обслуговування та ремонту та має постійний заробіток (а.с.24,29). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, якщо позивач обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на задовільний стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника інших аліментних зобов'язань та обставини, що мають істотне значення. Тому суд, відповідно до вимог статей 212, 213 ЦПК ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК ухилився від заперечень проти позову. З урахуванням викладеного, беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дитини, їх батьків, тієї обставини, що утримання дітей є обов'язком обох батьків - позов підлягає задоволенню повністю. Допустити в порядку ст. 367 ЦПК України негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 № 3854 про перейменування окремих населених пунктів та районів - перейменовані: м. Красний Лиман Донецької області в м. Лиман Донецької області; населені пункти, розташовані на території об'єднаної територіальної громади з адміністративним центром в м. Лиман: смт. Кіровськ в смт. Зарічне. Отже місцем народження позивача. яке зазаначене як смт. Кіровськ, вважається смт. Зарічне м. Лиман Донецької області. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Отже, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 551,20 грн.

Outcome: approved