Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

11 квітня 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, у якій просив встановити факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON], що помер [INFO]. Пізніше заявник уточнив свою заяву та просив встановити, що запис про дату народження [PERSON] - [INFO], в Свідоцтві про укладення шлюбу, серія [NUMBER], виданому Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області 12 лютого 1977 року, є помилковим. Також, просив встановити, що в Свідоцтві про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданому Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області 12 лютого 1977 року і в Свідоцтві про смерть, серія [NUMBER], виданному Відділом реєстрації смерті м. Києва 30 грудня 2007 року, зазначена особа [PERSON] є однією і тією ж самою особою. Заяву обгрунтовує тим, що в Свідоцтві про укладення шлюбу, серія [NUMBER], виданному Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області, помилково зазначено дату народження [PERSON] - [INFO]. Встановлення вказаного факту необхідне заявникові для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON]. В судове засідання заявник з'явився, заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання з'явився, заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER], виданому Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області 12 лютого 1977 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану вчинено актовий запис № 2. Натомість, згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER], виданому Воровським РВ УМВС України в Херсонській обл., [PERSON] народився [INFO]. У паспорті [PERSON] є відмітка про реєстрацію шлюбу з гр. [PERSON] 12 лютого 1977 року Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області, що підтверджує укладення шлюбу з заявницею саме [PERSON], який народився [INFO]. Також, як вбачається зі Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданим 01 листопада 1979 року Херсонським міським відділом запису актів громадянського стану, від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Так, у графі про батьків батьком [PERSON] зазначено [PERSON], що свідчить про неможливість бути батьком у віці двох років. Крім того, як зазначено у Свідоцтві про смерть серія [NUMBER], виданому 30 грудня 2007 року Відділом реєстрації смерті у місті Києві, [PERSON] помер у віці 61 років. Тобто, у 2007 році [PERSON] було 61 рік, а тому вірний рік народження - [INFO]. Зокрема, рік народження [PERSON] зазначено у копії трудової книжки, копії медичного посвідчення водія та особового листка з обліку кадрів, а саме [INFO]. Між тим, [PERSON] отримав право на зайняття адвокатською діяльністю згідно посвідчення, виданого 11 жовтня 1995 року. Тобто, якби рік народження був таким, як зазначено у Свідоцтві про укладення шлюбу - 1977 рік, то право бути адвокатом [PERSON] отримав би у віці 18 років, що суперечить віковому цензу осіб, які мають право займатись адвокатською діяльністю. Так, у зв'язку з існуючими розбіжностями у даті народження [PERSON] у Свідоцтві про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданому Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області 12 лютого 1977 року та Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданому Відділом реєстрації смерті м. Києва від 30 грудня 2007 року, Третьою київською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується листом №903/02-14 від 13 травня 2014 року. За ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч. 1 ст. 256 ЦПК України визначено, які справи про встановлення факту розглядаються судом. Між тим, за ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення такого юридичного факту, як рік народження померлого [PERSON], впливає на право отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, іншого порядку встановлення такого юридичного факту законодавством не визначено, а тому суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року встановлено, що судами не встановлюється тотожність особи, а тому така вимога [PERSON] не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Outcome: partial