Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

12.04.2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] та визнання права у спільній сумісній власності на ? автомобіля. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 2001 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO]. З [PERSON] вони знайомі ще зі школи, але їхні шляхи розійшлися, та зустрілись вони лише у 2000 році. Вони були не одружені і ні з ким не мали сімейних відносин. З 2001 року вони стали проживати разом у квартирі, де мешкав [PERSON], що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1[ADDRESS], вели спільне господарство, мали сумісні кошти, купували разом речі, разом харчувались, відпочивали, а також разом збирали кошти на придбання автомобілю. Разом з чоловіком працювали у КП «Дніпроводоканал». У 2006 році вони з [PERSON] придбали автомобіль ВАЗ 21043,2004 року виписку, державний № [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON], який в подальшому продали для придбання автомобіля RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № [NUMBER], який був зареєстрований на імя [PERSON]І, але в звязку з тим, що в них не було повної суми на придбання автомобіля, вони уклали кредитний договір на імя [PERSON], і сплачували по кредиту разом. [PERSON] неодноразово пропонував їй зареєструвати шлюб, але так як вони були вже не молоді, і раніше були у шлюбних стосунках так шлюб і не зареєстрували. У 2012 році [PERSON] захворів на онкозахворювання, позивач доглядала його до моменту смерті - до 13 жовтня 2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем першої черги є його син [PERSON] У зазначений строк позивач не зверталась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON] у звязку з тим, що вона не була одружена із спадкодавцем та не є спадкоємцем першої черги спадкування. Але після смерті [PERSON] залишився автомобіль, який був придбаний нею та померлим за кошти, набуті у період фактичних шлюбних стосунків. Позивач пропонувала відповідачеві сплатити їй компенсацію ? частини спірного автомобіля, оскільки автомобілем фактично користується відповідач, але відповідач відмовився. Оскільки на теперішній час відповідач не має бажання повернути ? частину сплачених коштів за автомобіль, позивач просив суд винести рішення, яким встановити факт проживання однією сімєю позивача та [PERSON], визнати автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № [NUMBER], їх спільною сумісною власністю, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № [NUMBER]. 26.04.2013 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі та витребувано докази за клопотанням позивача. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2013 року за клопотанням представника позивача залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ДМНО [PERSON], та витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи. Судом також задоволено клопотання позивача та її представника про виклик свідків. Разом з тим задоволено клопотання представника позивача про допит позивача в якості свідка у справі. 19.09.2013 року заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 20.11.2013 року, не погодившись з винесеним рішенням, представник відповідача подала заяву про перегляд заочного рішення у справі. 11.12.2013 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення від 19.09.2013 року задоволено та справу призначено до розгляду по суті. 04.10.2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов залишено без розгляду. Не погодившись з даною ухвалою, позивач її оскаржила в апеляційному порядку та 28.12.2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2016 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В судовому засіданні представник позивача та позивач в повному обсязі підтримали позовну заяву та, посилаючись на викладені в ній обставини, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представники, одна з яких є матірю відповідача, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач жодних переконливих доказів сумісного проживання з померлим [PERSON] не надала, факт сумісної праці та відпочинок в одних і тих самих місцях по направленню на відпочинок для співробітників міськводоканалу, якими були позивач та [PERSON], не доводить факт їх сумісного проживання. Жоден свідок, на думку представників відповідача, не підтвердив факт ведення спільного господарства, окрім святкувань в гуртожитку свят. Кошти за виконання спільних робіт вони отримували самостійно і окремо один від одного, спільних коштів у них не було. Також померлий, укладаючи кредитний договір, надав декілька заяв про відсутність предмету застави у спільній власності, що автомобіль, придбаний за кредитні кошти, не є часткою у спільному майні, що [PERSON] не проживає однією сімєю з іншою особою та позивач, будучи обізнаною про наявність такого договору, ніколи не заперечувала проти наявності таких заяв [PERSON] Також представник відповідача зазначив, що жоден зі свідків не сказав, що кошти на погашення кредиту надавала позивач [PERSON] Розрахунки по кредиту проводив особисто [PERSON] і під час хвороби і в період перебування його в лікарні. Представник відповідача [PERSON] стверджувала, що до останнього померлий підтримував з нею, як з колишньою дружиною, та сином взаємовідносини, проводив багато часу з ними на відпочинку, святах та в інші дні, що спростовує твердження позивача щодо пропозиції померлого реєстрації шлюбу з позивачем. Представник третьої особи Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши учасників справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13 жовтня 2012 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, в томі числі на автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № [NUMBER]. Зазначений автомобіль був зареєстрований за [PERSON], що не заперечували сторони в судовому засіданні. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який є відповідачем у справі. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона з 2001 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], проживала з ним разом до його смерті 13.10.2012 року однією сімєю та автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № [NUMBER] був придбаний [PERSON] разом за спільні кошти. Представники відповідача стверджували в судовому засіданні, що [PERSON] написав декілька заяв, при укладанні кредитного договору для придбання зазначеного автомобіля, щодо відсутності у нього відносин з іншою особою. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є дочкою позивача, що її мати [PERSON] та [PERSON] стали проживати разом з 2001 року за адресою на ж/м Тополь-1[ADDRESS]. В 2007 році вона була вимушена піти від свого чоловіка, і [PERSON] надав згоду на проживання її з малолітньою дитиною разом з ними та на реєстрацію за вказаною адресою, що підтверджується копією паспорту свідка. ЇЇ дитина вважала [PERSON] своїм дідом. Також свідок [PERSON] пояснила, що перший автомобіль [PERSON] та [PERSON] придбали у 2006 році, потім його продали та купили RENAULT. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка знала померлого з 1987 року, показала, що [PERSON] знає з 2001 року, з моменту коли остання стала проживати разом з [PERSON] за його адресою на ж/м Тополь-1[ADDRESS]. [PERSON] із своєю родиною у жовтні 2007 року проживала у них декілька днів за вказаною адресою, після вибуху будинку на І-му масиві. У 2008 році за сумісні кошти [PERSON] та [PERSON] придбали автомобіль RENAULT, певну суму грошей на придбання автомобіля вона позичала особисто. Допитана в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що з померлим вона була знайома ще у молодості, в 2000 році вони знову побачились та у вересні 2001 року у неї з [PERSON] почались відносини. Вони, за пропозицією [PERSON], проживали разом з середини листопада 2001 року на ж/м Тополя-1, 10/801 в гуртожитку, який був на балансі Дніпроводоканала, де і працювали вони разом. Проживала [PERSON] за цією адресою по грудень 2012 року, там знаходились її особисті речі. Деякий період разом з ними проживала донька [PERSON] [PERSON] з її малолітньою дитиною, оскільки пішла від чоловіка. Квартира [PERSON] здавалась під найм квартирантам та збирались гроші для придбання майна. Допитані в якості свідка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили сумісне проживання [PERSON] та [PERSON] з 2001-2002 років. Послались на те, що вони разом сумісно купували домашню техніку, разом міркували купити автомобіль Жигулі, разом працювали та заробляли на це кошти. Неодноразово були в квартирі гуртожитку у них та бачили як вони разом мешкають в кімнатах гуртожитку, ночували у них. Всі ці роки [PERSON] спілкувався з колишньою дружиною [PERSON] та сином [PERSON], допомагав їм. Також свідок [PERSON] підтвердила не можливість одночасного проживання [PERSON] паралельно з двома жінками, вона бачила його разом з [PERSON] постійно. Всі свята святкували в квартирі [PERSON] разом з [PERSON] вказала, що вони брали автомобіль в кредит сумісно. Свідок [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що у померлого та його офіційної дружини [PERSON] був складний певний період у відносинах, вони розлучились. Згодом між ними стосунки налагодились та були теплі. Теплість стосунків виражалась в тому, що [PERSON] допомагав колишній дружині та сину. Також в судовому засіданні надала свої пояснення рідна сестра померлого [PERSON] та пояснила, що вона працювала завідуючою гуртожитку, де проживав [PERSON] померлий та [PERSON] обидва працювали в КП Дніпроводоканал. Свідок зазначила, що познайомилась з [PERSON], коли гаврилова Р.І. вже проживала в гуртожитку в кімнаті [PERSON] Згодом [PERSON], за проханням [PERSON], поселила доньку позивача в цей гуртожиток в кімнату, де проживав [PERSON]. В 2012 році вони позичали кошти на операцію [PERSON]. При цьому [PERSON] особисто говорив, що гроші буде віддавати його любима дружина, маючи на увазі [PERSON] За вимогами п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] позивачеві необхідно для визнання за нею права власності на ? частини автомобіля, який є спадковою масою після смерті [PERSON] та як спільно набутий разом з [PERSON]. Іншим чином, ніж за рішенням суду вона встановити зазначений факт не може. Відповідно до ч.3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з розясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу з умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сімєю, термін спільного проживання(не менше пяти років), мета встановлення факту (розподіл спільного набутого майна, спадкування за законом), тощо. Доказами про наявність факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу також можуть бути спільна сплата рахунків, оформлення кредитів, тощо. В судовому засіданні встановлено, що позивач та померлий [PERSON] були разом починаючи з 2001 року до його смерті в 2012 році, що свідчить про досить тривалі стосунки між чоловіком та жінкою та усталені відносини між ними, які притаманні подружжю. В підтвердження цьому позивачем разом з позовом надано квитанції про сплату [PERSON] грошових коштів по кредиту, який він оформив в період проживання разом з позивачем, [PERSON] виконаних робіт від 20.11.2007 року, виданого на імя [PERSON] щодо ремонту автомобіля ВАЗ21043, який також придбаний в період спільного проживання, у відповідності до пояснень свідків, договір страхування наземного транспорту від 05.06.2008 року з умовами кредиту та графіком погашення. Також факт проживання позивача та померлого [PERSON] підтверджується показаннями свідків та позивача, яка допитана в якості свідка. Твердження відповідача та його представників щодо відсутності доказів спільного проживання та наявності спільного побуту у позивача та [PERSON] спростовується тим, що відповідач в судовому засіданні підтвердив те, що він з дитячого віку особисто бував у батька в квартирі в гуртожитку та був знайомий з позивачем досить тривалий час, що свідчить про те, що позивач дійсно проживала разом з померлим. Твердження представників відповідача про те, що [PERSON] написав заяви при укладанні кредитного договору про відсутність у нього відносин з іншою особою, суд не може покласти в основу доказів спільного непроживання позивача з померлим, оскільки заяви, написані [PERSON], носили суто формальний характер, як того вимагали умови кредитного договору та чинного законодавства. [PERSON], при укладанні кредитного договору, не міг передбачити наслідки таких заяв. Про ознаки проживання однією сімєю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сімї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках.\~Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Такі ж положення закріплені і в Постанові ВСУ N 337-5266/15-ц від 25.01.2018 року, де зазначено, що стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. В судовому засіданні встановлено та доведено позивачем, що вона в період з 2002 року по 2012 рік весь час працювала та мала дохід, витрачала кошти на користь сімї, проживала за однією адресою з померлим [PERSON], купувала з ним меблі для спільного користування та інші предмети побуту, що підтвердили свідки в судовому засіданні. Також спілкування та допомога померлого [PERSON] з донькою позивача підтверджує наявність у останнього з [PERSON] спільних інтересів та спільної сімї. З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом, суд вважає, що позивачем доведено факт проживання однією сімєю з [PERSON] з 2001 року, а тому її заява про встановлення вказаного факту підлягає задоволенню. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 18.07.2018 року, визнання майна\~таким,\~що належить\~на праві\~спільної сумісної\~власності жінці\~та чоловікові,\~які проживають\~однією сім'єю,\~але не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~відбувається шляхом\~встановлення факту\~проживання однією\~сім'єю,\~ведення спільного\~побуту,\~виконання взаємних\~прав та\~обов'язків. Також правовий\~статус майна,\~набутого під\~час спільного\~проживання встановлюється не лише фактом спільного проживання сторін, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Судом встановлений факт проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків між позивачем та померлим [PERSON] Також судом встановлено, що позивач мала дохід, працювала разом з померлим [PERSON], вносила власні зароблені кошти на придбання автомобіля Жигулі, після продажу якого був придбаний автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № [NUMBER], для спільних потреб позивача та померлого [PERSON] Факт придбання автомобіля Жигулі за спільні кошти позивача та померлого [PERSON] відповідачем та його представниками в судовому засіданні не спростовувався, тому суд приходить до висновку, що при укладанні договору кредиту [PERSON] також вносились і грошові кошти позивача, які використовувались на потреби їх спільної сімї. в тому числі на придбання тат користування автомобіля Жигулі. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль придбаний за час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON], у відповідності до ст.ст.74 СК України, є спільної сумісною власністю останніх. А тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 515 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial