Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

11.10.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] 10.07.1999. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, виховання дітей і несумісність характерів. З часом сімейне життя погіршувалося через відсутність взаєморозуміння, фізичні та духовні звязки втрачені і на даний час сімя розпалася остаточно, з вересня 2017 року сторони проживають окремо. Відновити подружні стосунки вважає неможливим, тому позивач звернулася з даним позовом до суду. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 10.07.1999 сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 246, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-СР № 031831 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області 10.07.1999. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін у справі не склалося. Примирення між собою та збереження сім'ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечило б їх інтересам. З вересня 2017 року сторони у справі однією сімєю сторони не проживають та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved