Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

12.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ МСП «Ніка-Тера» про поновлення його на роботі докера-механізатора комплексної бригади №1 на вантажно-розвантажувальних роботах ватажного району №3 ТОВ МСП «Ніка-Тера», визнання наказу №273-к від 14.04.2014р. про звільнення з роботи незаконним, зміну підстав звільнення з роботи із п.7 ст.40 КЗпП України на п.3 ст.38 КЗпП України, стягнення 2250грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування 3000грн моральної шкоди та 3200грн. витрат на правову допомогу. Позивач зазначав, що він працював докером-механізатором комплексної бригади № 1 на вантажно-розвантажувальних роботах вантажного району №3 ТОВ МСП «Ніка-Тера» за безстроковим трудовим договором з 22.02.2011 року. Наказом №273 від 14 квітня 2014 року був звільнений з роботи на підставі п.7 ст. ( поява на роботі у стані наркотичного сп'яніння ). Далі зазначав, що 09 квітня 2014 року о 07год.45хв. він знаходився на роботі у складі комплексної бригади №1 на вантажно-розвантажувальних роботах вантажного району №3 ТОВ МСП «Ніка-Тера» з ознаками наркотичного сп'яніння, тому був відсторонений від роботи та доставлений до обласного наркологічного диспансеру. Згідно з висновком йому був встановлений діагноз: «розлад психіки та поведінки, гостра інтоксикація внаслідок вживання канабіноїдів, наркотичне сп'яніння. Однак вважає своє звільнення незаконним, оскільки розірвання трудового договору з ініціативи адміністрації за п.7 ст. 40КЗпП України можливо тільки за попередньою згодою обраного органу, первинної профспілкової організації, членом якої він є. Крім того відповідач порушив процедуру огляду громадян та порядок видачі Трудових книжок при звільненні працівників. Оскільки його незаконно звільнили, просив поновити його на роботі у якості докера-механізатора комплексної бригади №1 на вантажно-розвантажувальних роботах ватажного району №3 ТОВ МСП «Ніка-Тера» та зобов'язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 4500грн. Далі зазначав, що при виданні наказу про звільнення відповідач повинен був дотримуватися всіх норм, передбачених КЗпП України, інакше такий наказ може бути визнаний судом незаконним. Оскільки законодавством визначено, якщо особа вважає звільнення незаконним, незалежно від підстав припинення трудового договору, вона звертається безпосередньо до місцевого суду із заявою про поновлення на роботі, зміну дати і формулювання причин звільнення, оплату за час вимушеного прогулу. Відповідне право встановлене ст.232 КЗпП України і поширюється на всіх працівників. Тому вважає, що наказ про його звільнення є незаконним. Відповідно до ст. 48 КЗпП України і п.2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок» причина звільнення повинна строго відповідати формулюванням, зазначеним у КЗпП України, з посиланням на відповідний пункт і статтю. При порушенні цього правила зміна формулювання звільнення розглядається у судовому порядку. Оскільки у трудовій книжці позивач неправильно сформулював причини його звільнення, а це перешкоджає його подальшому працевлаштуванню, то воно повинно судом змінено. Крім того просив, в порядку ст. 237-1 КЗпП України, стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3000 грн., оскільки неправомірними діями відповідача було порушено його та його сім'ї звичайний спосіб життя, спричинені моральні страждання, пов'язані з приниженням його ділової репутації. Заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоду у сумі 3000 грн., позивач вказував, що у зв'язку з незаконним звільненням, відповідач грубо порушив його трудові права, що спричинило моральні страждання, тому йому треба було докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3200 грн., посилаючись на розмір моральної шкоди, яка має компенсувати ті моральні страждання, які довелося перенести йому і його родині. Посилаючись на те, що його звільнення з роботи відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні позивач відмовився від частини позовних вимог про поновлення на роботі у якості докера-механізатора комплексної бригади №1 на вантажно-розвантажувальних роботах ватажного району №3 ТОВ МСП «Ніка-Тера», а в іншій частині позовні вимоги підтримав і просив стягнути з відповідача середній заробіток з часу незаконного звільнення та по день постановляння рішення, тобто з 14.04.2014р. до 01.05.2014р. у сумі 4500грн., 3000 грн. моральної шкоди, 3200грн. витрат на правову допомогу, змінити формулювання причин звільнення з роботи з п.7 ст.40КЗпП України (поява на роботі у стані наркотичного сп'яніння) на п.3 ст.38 КЗпП України ( за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю), визнати наказ №273 від 14 квітня 2014р. таким, що винесений з порушенням норм чинного трудового законодавства. Допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення присудженої суми середньої заробітної плати в межах розмірів, визначених процесуальним законом. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що [PERSON], який працював докером-механізатором був звільнений з роботи з дотриманням норм трудового законодавства та процедури звільнення, а тому його вимоги є недоведеними та безпідставними. Дослідивши докази, представлені сторонами, вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював докером-механізатором комплексної бригади № 1 на вантажно-розвантажувальних роботах вантажного району №3 ТОВ МСП «Ніка-Тера» за безстроковим трудовим договором з 22.02.2011 року, наказ № 76-к від 22.02.2011р. (а. с. 10-13, 37). Наказом №273-к від 14 квітня 2014 року був звільнений з роботи на підставі п.7 ст. ( поява на роботі у стані наркотичного сп'яніння ) з 14.04.2014 року. ( а. с. 10-13, 29 ) . Згідно з п.7 ч.1 ст. трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Як роз'яснено в п. 25 », суди, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст. , повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, , визначено коло осіб, які можуть проводити огляд працівників і давати висновок за його результатами. Відповідно до п.3.1 огляд у закладах охорони здоров'я для встановлення стану сп'яніння особи проводиться будь-якої пори доби в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів лікарями-психіатрами-наркологами або у визначених органами охорони здоров'я лікувально-профілактичних установах. Згідно з випискою № 486 із медичної картки огляду для встановлення стану сп'яніння, складеної 09.04.2014 року о 9 год. 30хв. лікарем-наркологом Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, встановлено, що [PERSON] знаходиться у стані наркотичного сп'яніння внаслідок вживання канабіноїдів, має гостру інтоксикацію та розлади психіки. (а. с. 15-16 ) Факт знаходження позивача на роботі у стані наркотичного сп'яніння підтверджується також показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила, що вона як медсестра, оглянула позивача в секторі охорони здоров'я ТОВ МСП «Ніка-Тера», який за ознаками нагадував стан наркотичного сп'яніння, тому вона повезла його для огляду у спеціалізований наркологічний диспансер, де його оглянув лікар-нарколог та встановив за аналізами, що [PERSON] знаходиться у стані наркотичного сп'яніння. У відповідності до акту № 040190/4 від 09.04.2014 року, який складений начальником караулу Пруцьким С.М., про те, що о 07год. 45хв. 09.04.2014р. в районі вугільного складу в грузовому районі №3 був затриманий докер-механізатор [PERSON], який за підозрою знаходився у стані наркотичного сп'яніння і був направлений до сектору охорони здоров'я ( а. с. 31 ). Отже, суд вважає, що наведені вище обставини підтверджують правильність процедури медичного огляду позивача та встановлення у позивача стану наркотичного сп'яніння. Також спростовується твердження позивача, що його звільнення є незаконним, оскільки розірвання трудового договору з ініціативи адміністрації за п.7 ст.40 КЗпП України можливо тільки за попередньою згодою обраного органу, первинної профспілкової організації, членом якої він є. Згідно з п.п.1-5 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації ),2-5,7 ст.40, п.п.2-3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно винесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмової заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного ч.2 ст.2 цієї статті. У разі повторного неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Судом встановлено, що 11.04.2014 року до профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ТОВ СП «Ніка-Тера» надійшло подання адміністрації ТОВ СП «Ніка-Тера» про розірвання трудового договору з працівником [PERSON] у відповідності до п.7 ст.40 КЗпП України. ( а.с.14 ) Відповідно до протоколу №3/04 від 14.04.2014 року за участю [PERSON] було розглянуто профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації ТОВ СП «Ніка-Тера» подання адміністрації про розірвання з позивачем трудового договору за п.7 ст.40 КЗпП України. Згідно з рішенням було надано згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] на підставі п.7 ст.40 КЗпП України (поява на роботі у стані наркотичного сп'яніння) ( а. с. 33-35 ). В той же день виданий наказ №273-к про звільнення позивача з роботи згідно з п.7 ст.40 КЗпП України. Отже, судом не встановлено порушень процедури звільнення позивача з роботи за ініціативи відповідача, а тому наказ про його звільнення є таким, що відповідає трудовому законодавству. Стягнення середнього заробітку, моральної шкоди та витрат на правову допомогу є похідними вимогами від основних позовних вимог, а тому також повинні бути залишені без задоволення. З огляду на наведене, суд вважає, що позивач не довів обставини, на які він посилався, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, а тому у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed