Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

10 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 грудня 2014 року помер його батько [PERSON]. Він в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, де дізнався про існування заповіту, складеного батьком 09 серпня 2011 року. Звернувшись до відповідача з метою ознайомитися із вказаним заповітом, одержав відмову. Посилаючись на те, що в нього виникла недовіра до нотаріуса, просив визнати такими, що не відповідають закону, дії відповідача щодо ненадання копії заповіту, складеного його батьком, зобовязати відповідача надати можливість ознайомитися із вказаним заповітом та визначити, що належить йому як спадкоємцю за законом першої черги. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не зявилася, в минулому судовому засіданні позов не визнала, пославшись на ч. 8 Закону України «Про нотаріат» щодо нотаріальної таємниці. Крім цього, пояснила, що вона має право видати довідку про вчинену нотаріальну дію або витяг зі Спадкового реєстру про наявність складеного заповіту, на що позивач висловив сумнів стосовно достовірності таких документів. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З досліджених судом свідоцтв про народження (а. с. 12) та про смерть (а. с. 13) вбачається, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер 26 грудня 2014 року, і, у відповідності зі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. 22 липня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про надання доступу до заповіту (а. с. 14). 11 серпня 2015 року нотаріусом за вих. № 232/02-14 позивачеві було відмовлено в ознайомленні із заповітом, посилаючись на нотаріальну таємницю, визначену ст. 8 Закону України «Про нотаріат» та запропоновано видати довідку про вчинену нотаріальну дію або витяг зі Спадкового реєстру про наявність складеного заповіту (а. с. 15). Суд вважає відмову нотаріуса такою, що ґрунтується на вимогах закону, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обовязки тощо. Нотаріус зобовязаний зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо його діяльність обмежується ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Цією ж нормою закону передбачено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи такі довідки видаються спадкоємцям померлого. Витяг зі Спадкового реєстру про наявність складеного заповіту видається тільки заповідачу, а після смерті заповідача будь-якій особі, яка предявила свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті заповідача. За змістом ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з дотриманням правил належності та допустимості доказів. Судом не можуть бути взяті до уваги твердження позивача в частині того, що він не довіряє особі нотаріуса [PERSON], а тому не бажає отримати від неї довідку про вчинену нотаріальну дію або витяг зі Спадкового реєстру про наявність складеного заповіту, оскільки вони є голослівними, адже жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині позивачем не представлено. Проаналізувавши наведені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, адже ним у судовому засіданні не доведений за допомогою належних та допустимих доказів незаконність дій відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок позивача і відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed