overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.08.2010 року. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, у зв'язку із чим між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Більше трьох місяців вони не підтримують шлюбні стосунки. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду позивача слід провести заочний розгляд справи. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] (а.с.6,7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, у зв'язку із чим між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Більше трьох місяців вони не підтримують шлюбні стосунки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивач посилається на те, що з 2002 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, на даний час вирішується питання про його розірвання. У шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дочки не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у вказаному позивачем розмірі. Заслухавши думку позивача, дослідивши заяву відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 18 липня 2004 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та психологічної несумісності. Подальше спільне життя з [PERSON] вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному об'ємі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що не бажає зберегти сім'ю і просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і не заперечував розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2004 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 3). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони з лютого 2014 року проживають окремо, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і зберегти сім'ю не бажають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд залишає їй шлюбне прізвище - [PERSON]. За згодою позивача [PERSON] суд не стягує з відповідача понесені нею судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований з відповідачем [PERSON], 29 жовтня 2011 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3267. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останнього періоду стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час, а саме з вересня 2012 року кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім»я припинала своє існування. Постійні сварки та суперечки негативно впливають на дитину. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Між ними відсутні почуття взаєморозуміння та любові, шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився та надіслав заяву, з якої вбачається, що він позов визнає та не заперечує проти розгляду справи у його відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Більше року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

12 березня 2014 року Дзержинський районний суд міста Харкова за вказаним позовом ухвалив заочне рішення наступного змісту. Позов - задовольнити. Стягнути солідарно з [PERSON] (іпн.[NUMBER]) та [PERSON] (іпн. [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 174 261 грн. 02 коп., та судові витратиу розмірі 1 742 грн. 61 коп.. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. 11 березня 2015 року до судді надійшла Заява від правонаступника стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» про зміну сторони у виконавчому провадженні, а саме про заміну стягувача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» у зв'язку з переходом до останнього права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами відповідно до Договору від 17 лютого 2014 року. Сторони в судове засідання не з'явились та не повідомили причини неявки. Відповідно до ч.2 ст. 378 ЦПК України - неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як видно з матеріалів справи 17 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вибула одна із сторін виконавчого провадження, а саме стягувач. Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України - у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. До суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження та про надання йому статусу сторони виконавчого провадження звернувся правонаступник кредитора, що відповідає змісту ст. 512 ЦК України - Підстави заміни кредитора у зобов'язанні, ст. 514 ЦК України - Обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов'язанні та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, є підстави для заміни сторони виконавчого провадження, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

12 березня 2014 року Дзержинський районний суд міста Харкова за вказаним позовом ухвалив заочне рішення наступного змісту: Позов - задовольнити. Стягнути солідарно з [PERSON] (іпн.[NUMBER]) та [PERSON] (іпн. [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 174 261 грн. 02 коп., та судові витрати у розмірі 1 742 грн. 61 коп.. Рішення не набрало законної сили та не звернуто до виконання. 14 березня 2014 року до судді надійшла Заява від правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» про залучення останнього до справи у якості позивача - правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс». Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 17 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вибула одна із сторін цивільного процесу, а саме позивач. Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦПК України - у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Рішення по цій справі ще не набрало законної сили та не звернуте до виконання. Враховуючи викладене, є підстави для залучення до участі у справі правонаступника позивача, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

12 березня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ КБ «Надра» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором «Автопакет» (а.с.3-5). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір №ОД13/07/2007/980-К/82 від 13.07.2007 року за яким відповідач отримав кредит у розмірі 24000,00 грн. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 17.10.2013 року відповідач має заборгованість - 83604,99 грн., яка складається з наступного: · 22412,95 грн. - заборгованість за кредитом; · 45950,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 960,00 грн. - штраф за прострочку; · 9361,90 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; · 2519,67 грн. - інфляційні збитки; · 2400,00 грн. - штраф за порушення виконання умов договору. Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.41). Відповідач у судове засідання не прибув, буа повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. (а.с. 38,39,40). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.07.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 24000,00 грн. (а.с.8-10). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 83604,99 грн. (а.с.7). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат - 836,04 грн. (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

12 березня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що на протязі останнього часу відносини між подружжям зіпсувались, в зв'язку з цим вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, зазначає, що заявлені вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву в якій зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу та просить слухати справу в її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 29 квітня 2011 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №12. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Як вбачається з позовної заяви (зазначив позивач), спір у сторін щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

12 березня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що на протязі останнього часу відносини між подружжям зіпсувались, в зв'язку з цим вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 11 липня 2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №621. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з червня 2013 року. Як пояснили в судовому засіданні сторони, спір у них щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

12 березня 2014 року заявник звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві зазначив, що 24 травня 2003 року Березнегуватською райдержадміністрацією йому було видано державний акт на право приватної власності на землю, на земельну ділянку площею 6,78 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Маліївської сільської ради, однак згодом він виявив, що його прізвище в державному акті зазначено як «[PERSON]». На даний час він бажає здати в оренду зазначену земельну ділянку, однак не має можливості цього зробити, оскільки його прізвище в державному акті і прізвище в паспорті не співпадають. В судове засідання заявник не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання заявлених вимог в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази у справі суд встановив наступне. 24 травня 2003 року заявнику Березнегуватською райдержадміністрацією Миколаївської області було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК №010387, за яким йому передано у приватну власність земельну ділянку, площею 6,78 гектара в межах території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в якому його прізвище зазначено як «[PERSON]» (а.с.5). Згідно паспорту заявника серії [NUMBER], виданого Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 27 січня 2000 року та свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 07 жовтня 2010 року, його прізвище «[PERSON]» (а.с.3,4). Як в державному акті на право приватної власності на землю так і в паспорті заявника, адреса проживання зазначена с. Маліївка Березнегуватського району Миколаївської області. На даний час заявник бажає передати в оренду зазначену земельну ділянку, однак не має можливості цього зробити, оскільки його прізвище в паспорті зазначено як «[PERSON]», а в державному акті на право приватної власності на землю - «[PERSON]». Пункт 6 частини 1 ст.256 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому заява заявника є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

12 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 03 червня 2011 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, шлюб перший, від шлюбу дітей вони не мають, фактично шлюбні стосунки між ними припинені з листопада 2013 року. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згоден. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує, вважає, що шлюб необхідно розірвати. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 11 березня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 03 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 56, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved