Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

11 квітня 2018 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява обґрунтована тим, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року, задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» і стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 15085,69 доларів США, що за курсом НБУ становить 325247,47 грн., а також пеню в сумі 5128,70 грн, а всього 330 376,17 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.11.2016 року рішення суду залишено без змін. [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS]. 16.08.2017 року ним отримано лист від ПАТ «Акцент-банк», в якому банк повідомив його про намір відповідно до договору іпотеки та статті 36 Закону України «Про іпотеку» задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на зазначену квартиру. Також, в листі зазначалось про відступлення права вимоги за договором факторингу, внаслідок чого іпотекодержателем став ЗАТ «Акцент-банк». Відповідно до Реєстру прав власності на нерухоме майно, іпотекодержателем залишається ПАТ КБ «Приватбанк». [PERSON] подав позов до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області про заборону ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-банк» здійснювати дії щодо відчуження квартири. З метою встановлення дійного кредитора у справі, судом був направлений запит до ПАТ «Акцент-банк» про надання документів. 22.03.2018 року [PERSON] ознайомився з наданими документами в суді, і зясувалось, що 01.11.2007 року відбулось відступлення права вимоги за договором факторингу. У звязку з цим, ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно, не будучи кредитором у справі стягнув на свою користь заборгованість за кредитним договором. З 01.11.2007 року по 20.11.2014 року [PERSON] здійснював платежі по кредиту на користь ПАТ КБ «Приватбанк» і йому ніхто не повідомляв про заміну кредитора. Тепер ПАТ «Акцент-банк» здійснює заходи з відчуження його квартири, як предмета іпотеки. Заявник зазначає, що це порушує його права і відступлення права вимоги є нововиявленою обставиною, яка не була відома йому і суду під час розгляду справи, а тому рішення суду необхідно переглянути, скасувати його і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк». Ухвалою судді від 13 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження за заявою [PERSON], призначено судове засідання на 08.05.2018 року, визнано обовязковою явку учасників справи, зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» надати суду копію договору факторингу з додатками. Ухвалою суду від 08 травня 2018 року розгляд справи відкладено на 23 травня 2018 року у звязку з неявкою в судове засідання учасників справи і ненаданням витребуваних судом документів. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву з викладених у ній підстав. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] просив в задоволенні заяви відмовити, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що 01.11.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» відступив право вимоги за кредитним договором [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-банк» на підставі договору факторингу № 1. Також, 01.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ПАТ «Акцент-банк» був укладений договір надання послуг (аутсорсинг) № 1.07, відповідно до п. 1.4 якого (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.11.2012 року), до числа послуг ПАТ КБ «Приватбанк» як виконавця віднесено стягнення заборгованості з боржників ПАТ «А-Банк», а саме: здійснення від свого імені або від імені ПАТ «А-Банк» дій, спрямованих на погашення заборгованості, яка виникла за кредитними договорами, стороною в яких виступає ПАТ «А-Банк», у звязку з чим має право представляти інтереси замовника в судах всіх інстанцій. У разі стягнення ПАТ КБ «Приватбанк» в ході виконання цього договору з боржників ПАТ «А-Банк» заборгованості, все отримане підлягає передачі ПАТ «А-Банк». За своєю природою такий договір близький до договору комісії. Договір аутсорсингу діє і до сьогодні у звязку з відсутністю від сторін договору заяв про його припинення. Після укладення договору факторингу, відповідачу був змінений рахунок, зазначений у п. 1.2 Кредитного договору, і після цього всі кошти, які надходили до банку від відповідача спрямовувались на рахунок ПАТ «Акцент-банк», відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». Доводи відповідача про можливість здійснення з нього подвійного стягнення вважає безпідставними, оскільки він має право оскаржити дії державного виконавця, надавши докази виконання зобовязань за кредитним договором. Дослідивши надані документи, вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Як розяснено в пунктах 3, 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК (зміст статті тотожний п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України в чинній редакції) є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року, задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» і стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 15085,69 доларів США, що за курсом НБУ становить 325247,47 грн., а також пеню в сумі 5128,70 грн, а всього 330 376,17 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Як свідчать надані суду докази і не заперечується сторонами, 01.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-банк» укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ПАТ «Акцент-банк» набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № ZPBDGK00000098 від 06.02.2007 року. Крім того, 01.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк», як виконавцем, та ПАТ «Акцент-банк», як замовником, укладено договір надання послуг (аутсорсинг) № 1.07, відповідно до п. 1.4 якого в редакції Додаткової угоди № 2 від 01.11.2012 року, до числа послуг включено надання виконавцем замовнику послуг щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, а саме, здійснення від свого або від імені замовника дій, спрямованих на погашення заборгованості, яка виникла на підставі кредитних договорів, стороною у яких є замовник, у зв'язку з чим виконавець може представляти інтереси замовника у судах всіх інстанцій з правами, які надані законодавством позивачу, в тому числі з правом подання позову, зміни предмета або підстав позову, включаючи право на укладення мирової угоди, отримання рішень, ухвал, постанов та їх оскарження. Для надання вказаних послуг замовник видає виконавцю довіреність, в якій детально відображає зміст повноважень та юридичних дій. Також за змістом вказаного п. 1.4 додаткової угоди від 01.11.2012 року замовник надає дозвіл виконавцю на свій розсуд визначати при стягненні заборгованості з боржника замовника як він має здійснювати стягнення: від імені замовника, чи від свого імені, але при цьому, у випадку стягнення виконавцем в ході виконання цього договору з боржників замовника заборгованості на свою користь все отримане (як на добровільній підставі, так і за судовим рішенням або у виконавчому провадженні) підлягає передачі замовнику. Строк дії вказаного договору аутсорсингу за пунктом 4.2 визначено сторонами до 01 листопада 2012р. Додатковою угодою № 2 від 01 листопада 2012 року до договору № 1.07 від 01.11.2007р., в пункт 4.2 внесені зміни та викладено у наступній редакції: «договір набирає чинності з дня його підписання сторонами на строк до 02 листопада 2013р. У випадку, якщо не пізніше 1 місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії другу сторону, він вважається продовженим на тих же умовах на строк, який встановлено при укладенні договору». Крім того, позивачем надана суду довіреність № 7245185 від 29 грудня 2015 року, яка видана від ПАТ «Акцент-Банк» як замовника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» як виконавцю за договором аутсорсингу. Згідно з вказаною довіреністю ПАТ «Акцент-Банк» уповноважує ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представників ПриватБанку представляти інтереси А-Банку за довіреністю від юридичної особи ПриватБанку у всіх органах державної влади і управління, зокрема, у всіх судах України з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, відповідача, кредитора, боржника, заявника, стягувача з усіма правами без обмеження. Таким чином, у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» маються всі повноваження на пред'явлення позовів від свого імені та за довіреністю ПриватБанку щодо заборгованості боржників [PERSON] з подальшим переданням отриманого боргу А-Банку, що додатково підтверджується Листом-роз'ясненням голови Правління А-Банку. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства . Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, суд не погоджується з доводами заявника [PERSON] і його представника про відсутність у ПАТ КБ «Приватбанк» підстав для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки це спростовується договором аутсорсингу № 1.07 від 01.11.2007 року з додатками і виданими на його виконання довіреностями. Стосовно доводів заявника, щодо створення умов для порушення його прав, шляхом отримання подвійного стягнення, суд зазначає наступне. Згідно з поясненнями представника банку в судовому засіданні, після укладення договору факторингу, [PERSON] був змінений поточний рахунок і всі отримані кошти зараховувались на рахунок ПАТ «Акцент-банк», відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». Примусове стягнення заборгованості з боку ПАТ КБ «Приватбанк» не проводилось. Крім того, частиною 2 ст. 516 ЦК України визначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за умови неповідомлення банком боржника про відступлення права вимоги, всі здійснені ним платежі в будь-якому випадку є належним виконанням, що виключає настання для [PERSON] несприятливих наслідків. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника, що рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року не стосувалось звернення стягнення або застосування будь-яких інших юридичних заходів щодо предмета іпотеки, а зазначеним рішенням лише вирішено питання про стягнення боргу за кредитним договором. За підставами даної заяви наявність заборгованості за кредитом і факт порушення умов кредитного договору заявником не спростовуються. Таким чином, обставини, наведені заявником як нововиявлені, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують фактів, покладених в основу рішення суду та зроблених судом висновків, а зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення заявником норм права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, заявлені судові витрати [PERSON] у виді судового збору, покласти на заявника.

Outcome: dismissed