Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

10 березня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 17552 грн 16 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 23 листопада 2011 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н (надалі Договір), який складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. За умовами Договору, позивач надав кредит у розмірі 7300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплачувати проценти, виходячи з 30% річних на суму залишку заборгованості, комісію за користування кредитом, та штрафи за порушення позичальником зобовязань за договором. Відповідач порушив умови кредитного договору та має заборгованість на загальну суму 17552 грн 16 коп., з яких 6793 грн заборгованість за кредитом; 8147 грн 15 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина) та 812 грн 01 коп. штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу за відсутності представника банку, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 38). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений за адресою реєстрації місця проживання. До суду відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 47). Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається із Анкети-Заяви від 23 листопада 2011 року; Умов надання банківських послуг; Правил користування платіжною карткою; Тарифів банку. Вказані обставини підтверджуються самим змістом Анкети-Заяви, в якій зазначено, що відповідач із вищевказаними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, з 01 вересня 2014 року щомісячну процентну ставку збільшено з 2,5% до 2,9%, що складає, відповідно, 30 % та 34,8% річних, а з 01 квітня 2015 року щомісячну процентну ставку збільшено з 2, 9% до 3,6%, що складає, відповідно, 34,8 % та 43,2% річних (а.с. 5-6). Станом на 30 грудня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом у сумі 17552 грн 16 коп., з яких 6793 грн заборгованість за кредитом; 8147 грн 15 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина) та 812 грн 01 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 23 листопада 2011 року (а.с. 3-4). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 601, 604 609 ЦК. Відповідно до п. 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених Наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, строк погашення кредиту за платіжними картками без встановленого мінімального обовязкового платежу здійснюється в такому порядку: строк погашення процентів за кредитом та комісії щомісяця за попередній місяць; строк повернення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі «MONTH»). Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на тридцять днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, банк зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9 договору (а.с. 13). За змістом п. 2.1.1.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунку (а.с. 26). Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобовязання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобовязання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку та необхідність їх задоволення. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378 грн, що підтверджується платіжним дорученням доданим до матеріалів справи (а.с.37). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved