Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

12.02.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов вказаний позов від [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком. Позивач вказав, що він є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок, яке видане 29.10.1987 року. Також, 29.10.1987 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації було зареєстроване право власності позивача на зазначений будинок та записано до реєстрової книги № 1 за № 126. Позивачем додано копію технічного паспорту на вказаний будинок. У вказаному будинку зареєстрована також дочка позивача [PERSON], яка у 2009 році познайомилась з відповідачем [PERSON], з яким почала проживати однією сім'єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За вказаних обставин, за проханням дочки, через деякий час позивач зареєстрував відповідача у своєму будинку, так, як вважав його зятем. Наразі відповідач не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців, а саме з 2011 року, на доказ чого надано акт обстеження проживання від 31.01.2018 року. [PERSON] не має у будинку власних речей, не сплачує комунальних платежів, не несе інших витрат на утримання будинку, при цьому будь-яких перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить. З реєстрації відповідач не знімається. Вказані обставини перешкоджають власнику житла вільно розпоряджатися своїм майном. На основі викладеного позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. У разі задоволення позовних вимог просить не застосовувати положення ст. 141 ЦПК України щодо стягнення судового збору з відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву у якій просить суд підготовче судове засідання проводити без його участі, призначити справу до судового розгляду, яке проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено поштовим відправленням, яке було повернуто до суду з довідкою «за місцем обслуговування» та поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки суду невідомі, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відзиву не подано. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до суду не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі через довіру до суду, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк письмових пояснень щодо позову не подано. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. З огляду на викладене вище та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували зазначені вище обставини, відповідачем до суду не надано. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Належність позивачу [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] підтверджено копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 29.10.1987 року на підставі рішення виконкому Царичанської районної ради народних депутатів № 430 від 15.10.1987 року. Згідно реєстраційного напису на документі на право приватної власності, Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації 29.10.1987 року зареєстровано право приватної власності на зазначений будинок за [PERSON], що записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 126. Також, позивачем додано копію технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], складеного станом на 25.08.1987 року, де власником будинку записано [PERSON] Згідно інформаційної довідки, виданої секретарем Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 12.02.2018 року, на підставі Постанови ВРУ за № 1037-УІІІ від 17.03.2016 року відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 85 Конституції України, п. 8 ст. 7 ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», с. Червонопартизанське Петриківської селищної ради Петриківського району перейменовано на с. Мала Петриківка. Розпорядженням № 07-р селищного голови Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 15.02.2016 року про перейменування вулиць та провулків в населених пунктах Петриківської селищної ради,

Outcome: approved