Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

10 лютого 2021 року представник комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про примусове лікування в протитуберкульозному закладі. Заява мотивована тим, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: ВДТБ (25.09.2020) легень (дисемінований), Деструкція (+) МБТ (+) Мазок (+), МГ + РІФ -, Культура (+) Резистентність (І+Н) Гістологія (0) Категорія 1, Когорта 3 (2020). Вперше [PERSON] захворіла на туберкульоз легень 25.09.2020, та направлена на лікування в 1 легеневе відділення комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», де перебувала з 02.10.2020 по 27.10.2020 на лікуванні в інтенсивній фазі за схемою 2 місяці Ізоніазід-0,3, Рифампіцин 0,6 етамбутол 1,6 піразинамід 2,5. В інтенсивній фазі отримала 25 доз, і за проханням хворої була виписана для проходження лікування в амбулаторних умовах. Прийняла в інтенсивній фазі 60 доз (01.12.2020). Хворій було запропоновано обстеження мокротиння, оглядової рентгенограми ОГП та інші клінічні аналізи, однак вона відмовилася. Також було запропоновано обстеження ФБС (фібробронхоскопія), для взяття промивних вод із бронхів та подальше обстеження на мікробактерії туберкульозу, після чого планувалося переведення в підтримуючу фазу. ФБС в КП «Криворізька клінічна лікарня № 2» КМР, є платною послугою, тому хвора відмовилася від проведення процедури через брак коштів. 14 грудня 2020 року з дозволу адміністрації комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] була госпіталізована в легеневе відділення № 2 для стаціонарного лікування. Після отримання результатів посіву мокротиння і виявлення резистентності мікобактерії туберкульозу до ізоніазида, переведена на лікування за схемою 6 місяців ріфампіцин 0,6, піразинамід 2,5, етамбутол 1,6, лівофлоксацин 0,75. Хвора перебувала на стаціонарі до 05.01.2021, отримала 22 дози протитуберкульозних препаратів, після чого була виписана на амбулаторне лікування, однак на лікування не з`явилася. Згідно висновків лікарсько-консультативної комісії від 11.12.2020 хвора [PERSON] , з діагнозом ВДТБ (25.09.2020) легень (дисемінований), Деструкція (+), МБТ (+), Мазок (+), МГ+, РІФ-, Культура (+), Резистентність (І+Н) Гістологія (0) Категорія 1, Когорта 3 (2020), та за станом здоров`я повинна продовжити курс амбулаторного лікування до стійкого знебацилення, отримавши ще 158 доз протитуберкульозних препаратів, оскільки є епідеміологічно-небезпечною\~для оточуючих.\~ \~ Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», з діагнозом: ВДТБ (25.09.2020) легень (дисемінований), Деструкція (+), МБТ (+), Мазок (+), МГ+, РІФ-, Культура (+), Резистентність (І+Н) Гістологія (0) Категорія 1, Когорта 3 (2020), що підтверджується випискою із амбулаторної картки хворої № 89 та висновком лікарсько-консультативної комісії № 182 від 09.02.2021 (а.с.3-5). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Приписами частини 1, 2 статті 346 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Враховуючи те, що хвора [PERSON] є епідеміологічно-небезпечною для оточуючих, та ухиляється від лікування, суд вважає необхідним примусово її госпіталізувати до комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» до закінчення повного лікування, але не довше ніж на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. На підставі наведеного та

Outcome: approved