Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

11 грудня 2015 року до суду із позовною заявою звернувся [PERSON], відповідно до вимог якої просить визнати за ним право власності на самочинно збудовані одноповерховий будинок з прибудовою та на господарські будівлі, що знаходяться по вулиці Зелена,2-а у с.Павлів Радехівського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,27 га, що розташована у с.Павлів по вулиці Зелена,2-а Радехівського району та виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку із господарськими будівлями, а також для ведення підсобного господарства. На протязі 2004-2005 років, на зазначеній вище земельній ділянці позивачем було зведено одноповерховий житловий будинок із господарськими будівлями. А, оскільки будівлі зведені особою без отримання відповідного дозволу та проектної документації, наведене унеможливлює позивачу на даний час реалізувати своє право власності в повній мірі. Сторони, надавши письмові заяви, просять суд розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Відповідно до позицій, викладених у поданих до суду заявах, на задоволенні позову [PERSON] настоює, а представник відповідача позовні вимоги визнає та просять визнати право власності на самочинне будівництво за ініціатором заяви (а.с.31-32). Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та застосування фіксування судового засідання технічними засобами і на підставі представлених суду доказів. У відповідності до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 38 ЗК України визначається, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування. Так, судом констатовано, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,27 га, що розташована у с.Павлів по вулиці Зелена,2-а Радехівського району і, яка передана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства (а.с.5). Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі по вулиці Зелена,2-а у с.Павлів Радехівського району, хоча і зведені без належного на це дозволу, однак такі споруди можливо надійно і безпечно експлуатувати (а.с.14), тобто суд вважає, що конструктивні елементи в цілому придатні до експлуатації, відповідно порушень державних будівельних норм, стандартів і правил не виявлено. Таким чином, із врахуванням вищенаведеного та рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» №6 від 30.03.2012 року, на підставі аналізу представлених суду доказів щодо розташування будівлі та позиції органу місцевого самоврядування, викладеної у листі за №570 від 22.12.2015 року, суд приходить до висновку, що самовільно зведені позивачем житлова та господарська будівлі не порушують прав суміжних землекористувачів чи прав інших осіб, в тому числі і сільської ради, а тому суд у відповідності до п.5 ст.376 ЦК України вважає вимогу [PERSON] правомірною, тобто наявні підстави для задоволення обґрунтованого позову в повному обсязі.

Outcome: approved