Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

11 жовтня 2018 року подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначено, що з 01 жовтня 2011 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинено з червня 2016 року, з цього часу проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Дитина проживає спільно із матірю. Подружжя дійшло згоди про розірвання шлюбу, а також про визначення місця проживання дитини. Аліменти на утримання дитини стягуються на підставі судового рішення. Спір майнового характеру між ними відсутній. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно і примирення між ними бути не може, просили його розірвати. [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність, вимоги заяви підтримали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно із ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей Матеріалами справи встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 01 жовтня 2011 року, актовий запис № 731. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У принципі 6, сформульованому у Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада1959 року, наголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю. Як вбачається з довідки, виданої КСН «Східний» від 01.10.2018, неповнолітній [PERSON] проживає спішно із матірю, [PERSON] Крім того, заявниками надано для огляду примірник договору, укладеного між ними у простій письмовій формі від 11.10.2018, згідно із якою останні погодили, що дитина буде постійно проживати спільно із матірю, яка гарантує [PERSON] право вільно спілкуватися із дитиною, регулярно бачитися із нею, брати участь у її вихованні. Батьки дитини зобовязалися піклуватися про фізичне та психічне здоровя дитини, брати участь у її вихованні та духовному розвитку, забезпечувати достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін. Батько дитини, [PERSON], проживаючи окремо, зобовязався брати фізичну участь за проханням матері у відвідуванні дитиною медичних закладів через наявність вродженого захворювання; сприяти фізичному інтелектуальному та особистому розвитку дитини, допомагати, за проханням матері, відводити та забирати дитину до дитячого садка, школи, гуртків, секцій та інших дитячих закладів; своєчасно надавати матері оформлену у встановленому законодавством України порядку згоду та тимчасовий виїзд з дитиною за кордон України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганням, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах, конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку, у тому числі у складі організованої групи. Батьки зобовязалися не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати дитину проти батька чи матері. Умови вказаного договору сторін, на переконання суду, не суперечать положенням чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушують прав і законних інтересів третіх осіб та, насамперед, відповідають інтересам неповнолітнього [PERSON] Також встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.12.2016, яке набрало чинності 16.01.2017, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.10.2016 і до повноліття дитини. Згідно із ч. 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Підсумовуючи наведене, приймаючи до уваги те, що протягом місяця від дня подання заяви подружжя не скористалося правом на її відкликання та вимоги заяви підтримало, між подружжям на сьогодення погоджено істотні умови щодо забезпечення умов життя, виховання та утримання неповнолітнього сина, суд приходить до висновку про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу між ними, а тому вважає можливим його розірвати, тим самим задовольнивши предявлену заяву по суті. На підставі ст.ст. 109, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved