Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

11 серпня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки по аліментах, в обґрунтування якого зазначила, що 28.08.1999 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. 25.10.2010 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 09.02.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок невиконання рішення суду у відповідача мається заборгованість станом на 01.07.2015 року в розмірі 38 587,64 грн. (за період з січня 2011 року по червень 2015 року), що підтверджується розрахунком державного виконавця. Посилаючись на положення ст. 196 Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів в розмірі 309 367 гривень 89 коп. Судові витрати покласти на відповідача. У ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, зменшивши їх, просила стягнути на її користь неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів в розмірі 11 731,93 грн. Позивачка у судове засідання не зявилася подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивачки за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що представлені відповідачем платіжні доручення від 07.09.2014 року, 18.10.2014р. та 29.11.2014 року, платником за якими є [PERSON], та отримані за ними кошти на суму 500 грн., 100,00 грн., та 200,00 грн., позивач визнала як отримані нею аліменти. Кошти за чеками Укрпошти від 23.01.2014 р. на суму 400,00 грн. від 16.07.2011 року на суму 300,00 грн., від 19.04.2014 року на суму 400,00 грн., від 25.08.2011 року на суму 300,00 грн. позивач також визнала як отримані нею аліменти. Суми аліментів сплачені через Укрпошту увійшли до розрахунку боргу по аліментах проведеного державним виконавцем. Також повідомив, що надані відповідачем платіжні довідки із ПАТ «КБ «Приватбанк» за грошовими переказами від імені [PERSON] (мати відповідача) не підтверджують сплату аліментів відповідачем, оскільки грошові кошти [PERSON] сплачувала за власною ініціативою та вони не є аліментами відповідача. Крім того, позивач не визнала факт отримання нею коштів від ТОВ «СРЗ» за період з 01.09.2011 року по 09.12.2013 року. Відповідач позовні вимоги не визнав та у судовому засіданні пояснив, що майже кожний місяць сплачував аліменти, також за його дорученням аліменти сплачувала його мати та дружина. З 01.09.2011 року працював в ТОВ «СРЗ», де із заробітної плати на користь позивача утримувалися аліменти. З жовтня 2013 року відповідач був безробітний та отримував допомогу із міського центру зайнятості. Деякий час у звязку із воєнними діями виїжджав за межі міста та в цей час аліменти за проханням відповідача сплачувала його мати [PERSON], а також його нинішня дружина [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Судом встановлено, що 28 серпня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Згідно свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. 25 жовтня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії І-НО №197950, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно дублікату виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя 12 березня 2015 року, рішенням цього суду від 28 січня 2011 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи утримання з 17.01.2011 року. Позивачем в обґрунтування розміру заборгованості відповідача по аліментах представлено розрахунок державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції №11/536-2015, згідно якого борг по аліментах станом на 01.07.2015 року складає 38 587,64 грн. Виходячи із вказаного розрахунку боргу по аліментах позивачем було нараховано неустойку (пеню). Одночасно із цим, згідно іншого розрахунку боргу по аліментах Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції №В-11 від 29.10.2015 року борг по аліментах станом на 01.07.2015 року складає вже 17 801,82 грн., при цьому попередній розрахунок боргу по аліментах №11/536-2015 державним виконавцем вказано вважати недійсним. Згідно трьох звітів про здійснені відрахування та виплати підприємства ТОВ «СРЗ» від 20.10.2015 року №7970/1594, №7970/1593, №7970/1593 за період з 01.09.2011 року по 09.12.2013 року із заробітної плати відповідача [PERSON] за його письмовою заявою щомісячно працедавцем проводилися утримання та перерахування аліментів в розмірі 25% на користь [PERSON] Вказані суми відрахувань в загальному розмірі 15 671,94 грн. також були враховані державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ та відображені ним у останньому розрахунку №В-11 від 29.10.2015 року. Згідно довідки Маріупольського міського центру зайнятості №1299 [PERSON] в період з 12.12.2013 року по 22.10.2014 року перебував на обліку як безробітний та отримував відповідну допомогу по безробіттю, всього на загальну суму 13 689,87 грн. При цьому утримання аліментів не проводилися. Також згідно представлених відповідачем оригіналів чеків з Укрпошти від 16.07.2011 року на суму 300 грн., від 25.08.2011р. на суму 300,00 грн., від 23.01.2014р. на суму 400,00 грн., від 19.04.2014р. на суму 400,00 грн. [PERSON] перерахував позивачу аліменти у вказаному розмірі поштовим переказом. Зазначені суми аліментів також були враховані державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ та відображені ним у останньому розрахунку №В-11 від 29.10.2015 року. Згідно банківських виписок ПАТ «КБ «Приватбанк» від 21.10.2015 року з особового рахунку [PERSON] на рахунок позивача 08.09.2014 року було перераховано аліменти в розмірі 500,00 грн., 19.10.2014 року в розмірі 200,00 грн. та 29.11.2014 року в розмірі 100,00 грн. В судовому засіданні обидві сторони спору підтвердили, що вказані суми коштів перераховувалися як аліменти відповідача. Крім того, згідно банківських виписок ПАТ «КБ «Приватбанк» від 15.10.2015 року з особового рахунку [PERSON], яка є матірю відповідача, на рахунок позивача було перераховано наступні грошові кошти: 10.02.2015 року 500,00 грн.; 25.04.2015 року 200,00 грн. 19.05.2015 року 542,00 грн.; 25.06.2015 року 604,00 грн.; 11.07.2015 року 100,50 грн.; 07.08.2015 року 402,10 грн.; 11.09.2015 року 553,00 грн.; Представник позивача в судовому засіданні підтвердив факт отримання вказаних коштів, проте наполягав на тому, що вказані кошти [PERSON] перераховувала за своєю ініціативою як допомогу, а не як аліменти. Проте, суд не приймає до уваги доводи представника позивача, оскільки допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що наприкінці 2014 року її син [PERSON] внаслідок бойових дій в місті Маріуполі вимушений був поїхати до міста Нікополь. У зв'язку із перебуванням сина у важкому матеріальному становищі, вона за його дорученням зі свого банківського рахунку перераховувала аліменти позивачу. Наголосила, що перераховані нею кошти не були добровільною допомогою колишній невістці та онуці, а були саме аліменти від сина. У зв'язку із цим суд приходить до висновку, що перераховані [PERSON] кошти були за своїм призначенням аліментами сплаченими на користь позивача та повинні бути враховані під час розрахунку боргу по аліментах. За загальним правилом саме платник визначає призначення свого платежу. Отже до розрахунку боргу по аліментах №В-11, представленого державним виконавцем від 29.10.2015 року, мають увійти сплачені суми аліментів за лютий 2015 року 500 грн., квітень 2015 року 200,00 грн., травень 2015 року 542,00 грн., червень 2015 року 604,00 грн. З урахуванням зазначеного місячний розмір заборгованості відповідача по аліментах за період з вересня 2011 року по червень 2015 року становить: січень 2011 року 287,56 грн., лютий 2011 року 636,68 грн., березень 2011 року 636,68 грн., квітень 2011 року 636,68 грн., травень 2011 року 636,68 грн., червень 2011 року 636,68 грн., липень 2011 року 336,68 грн., серпень 2011 року 336,68 грн., за період з 01.09.2011 року по 09.12.2013 року аліменти утримувались ТОВ «СРЗ» в повному обсязі; грудень 2013 року 533,06 грн., січень 2014 року 327,22 грн., лютий 2014 року 727,22 грн., березень 2014 року 727,22 грн. квітень 2014 року 371,26 грн., травень 2014 року 771,26 грн., червень 2014 року 771,26 грн., липень 2014 року 775,64 грн., серпень 2014 року 775,64 грн., вересень 2014 року 275,64 грн., жовтень 2014 року 589,12 грн., листопад 2014 року 689,12 грн., грудень 2014 року 789,12 грн., січень 2015 року 789,12 грн., лютий 2015 року 289,12 грн., березень 2015 року 789,12 грн., квітень 2015 року 589,12 грн., травень 2015 року 247,12 грн., червень 2015 року 185,12 грн., а всього розмір заборгованості по аліментах за вказаний період становить 15 155,82 грн. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до положень п. 22 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду переконливих доказів відсутності його провини у заборгованості по аліментам за встановлений судом період. При проведені розрахунку неустойки (пені) за аліментами суд приймає до уваги правову позицію Верховного суду України від 01.07.2015 р. у справі № 6-94цс15. Так згідно даної правової позиції з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Приймаючи до уваги зазначені рекомендації та встановлену судом помісячну суму заборгованості, розмір нарахованої неустойки (пені) за аліментами має становити: Пеня за січень 2011 року 80,51 грн. (287,56 грн. х 1% х 28 дн.). Пеня за лютий 2011 року 197,37 грн. (636,68 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за березень 2011 року 191,00 грн. (636,68 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за квітень 2011 року 197,37 (636,68 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за травень 2011 року 191,00 грн. (636,68 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за червень 2011 року 197,37 грн. (636,68 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за липень 2011 року 104,37 грн. (336,68 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за серпень 2011 року 101,00 грн. (336,68 грн. х 1% х 30 дн.). за період з 01.09.2011 року по 09.12.2013 року аліменти утримувались ТОВ «СРЗ» в повному обсязі неустойка не нараховується; Пеня за грудень 2013 року 165,24 грн. (533,06 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за січень 2014 року 91,62грн. (327,22 грн. х 1% х 28 дн.). Пеня за лютий 2014 року 225,44 грн. (727,22 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за березень 2014 року 218,17 грн. (727,22 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за квітень 2014 року 115,09 грн. (371,26 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за травень 2014 року 231,38 грн. (771,26 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за червень 2014 року 239,09 грн. (771,26 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за липень 2014 року 240,45 грн. (775,64 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за серпень 2014 року 232,69 грн. (775,64 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за вересень 2014 року 85,44 грн. (275,64 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за жовтень 2014 року 176,73 грн. (589,12 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за листопад 2014 року 213,62 грн. (689,12 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за грудень 2014 року 244,63 грн. (789,12 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за січень 2015 року 220,95 грн. (789,12 грн. х 1% х 28 дн.). Пеня за лютий 2015 року 89,62 грн. (289,12 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за березень 2015 року 236,74 грн. (789,12 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за квітень 2015 року 182,62 грн. (589,12 грн. х 1% х 31 дн.). Пеня за травень 2015 року 74,13 грн. (247,12 грн. х 1% х 30 дн.). Пеня за червень 2015 року 57,38 грн. (185,12 грн. х 1% х 31 дн.). Всього загальна сума неустойки (пені) становить 4 601,02 грн. З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача слід задовольнити частково та стягнути неустойку (пеню) за несвоєчасну виплату аліментів за період з січня 2011 року по серпень 2011 року та з грудня 2013 року по червень 2015 року в сумі 4 601,02 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Розмір судового збору, сплаченого позивачем дорівнює 500,00 грн., Оскільки позовні вимоги задоволені частково, а частка задоволених вимог від первинно заявлених становить 39,21% (4 601,02 грн. х 100% / 11 731,93 грн.), тому відповідно до норм ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати також підлягають частковому відшкодуванню відповідачем пропорційно до задоволених вимог в сумі 196,05 грн. (39,21% х 500,00 грн. / 100%).

Outcome: partial