Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

10 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом про стягнення грошових коштів. 22 вересня 2016 року на адресу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла уточнена позовна заява позивача [PERSON] від 19 вересня 2016 року, в якій позивач зазначає, що 31 січня 2013 року [PERSON], уклав договір №500062 від 31.01.2013 року з ТОВ «АВТО ПРОСТО». Предметом договору було надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Іншими словами це послуги, які спрямовані на придбання автомобіля через систему придбання автомобілів у групах. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом певного періоду часу. Договір укладається шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку №1, який є невід'ємною частиною Договору. Позивач на виконання умов договору, регулярно (кожного місяця) сплачував всі обумовлені правочином періодичні платежі. На момент укладання договору вартість автомобіля «ZAZ Sens» складала 59 900 гривень 00 копійок. Розмір періодичних платежів та винагорода відповідача має прямий зв'язок, тобто чим більша вартість автомобіля, яка встановлюється кожного місяця, тим більший розмір платежу. З часу укладання договору та до кінця 2014 року позивачем було сплачено на користь відповідача 43434 гривень 66 копійок, що підтверджується наданими до позову квитанціями. Однак, з 2014 року ціна на автомобіль істотно зросла та зростає по сьогоднішній день, що вже є більше ніж трикратний розмір початкової ціни автомобіля. Відповідач почав істотно змінювати періодичні платежі та стало зрозуміло, що автомобіль позивач не отримає. Для того, щоб відбулось повернення сплачених коштів, позивач, намагаючись вирішити дану проблему, звернувся до відповідача з заявою, на яку отримав відповідь що договір розірвано, а періодичні платежі підлягають поверненню. Відповідач ніяких дій більш ніж на протязі року не здійснив, а отже вимоги позивача проігнорував та кошти не повернув. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму грошових коштів в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. Представник позивача - [PERSON], що діє на пісдтаві нотаріально посвідченої довіреності в попередніх судових засіданнях підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Для участі в судових дебатах представник позивача в судове засідання не з'явився. Представник відповідача ТОВ «Авто Просто» в судове засідання не заявився, надав суду пояснення та заперечення проти позову від 11 квітня 2016 року, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову та слухати справу за відсутністю представника відповідача Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.. 213 та ст. 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено представнику позивачу в судових засіданнях право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. В судовому засіданні судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір №500062 від 31 січня 2013 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач по справі підтверджують, що станом на 09 січня 2015 року Договір №500062 від 31 січня 2013 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, що укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» розірвано, що підтверджується матеріалами справи. Згідно із ст. 1 Договору ТОВ «Авто просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Товариство забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування. Одним з обов'язків фінансової установи, про який йдеться в ст. 2 Договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи. Відповідно до п. 19.2, п. 19.3 статті 19 Розділу II Договору, підписанням цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Учасник підтверджує, що ТзОВ «Авто просто» надало інформацію по суті фінансової послуги, що пропонується за цим договором із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомлено про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено Реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів. Як вбачається із матеріалів справи, у січні 2015 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про розірвання Договору та 12.01.2015 року на адресу позивача надіслано відповідь, в якій підтверджувалося, що Договір розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Поняття фінансової послуги наведено в п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким, це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 12.1.3 ст. 12 Договору: «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.2 не може перевищувати двох років з дня отримання «Авто просто» заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням банківських реквізитів, згідно яких повинні буди перераховані грошові кошти. Такий строк погоджений сторонами і зумовлений тим, що кошти, які підлягають поверненню учаснику, з яким розірвано договір, будуть повертатися із Фонду групи (ст. 4 Договору), який наповнюється поступово із внесків, які здійснюють учасники групи. За правилами положень Договору, а саме п.12.1.2 та п.12.1.3 ст. 12 у разі дострокового розірвання договору на підставі заяви учасника, останньому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та його представник [PERSON] не надали судові належних та допустимих доказів, що позивач [PERSON] звертався до відповідача ТОВ «Авто Просто» із заявою в якій зазначено банківській реквізити, згідно яких повинні перераховані грошові кошти. Враховуючи наданні докази суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» суми грошових коштів в розмірі 100000 гривень не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що позивач [PERSON] звертався до відповідача із заявою із значенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні буди перераховані грошові кошти, відповідно до пункту 12.1.3 статті 12 Договору № 500062 від 31 січня 2013 року, та також позовну вимогу заявлено 10 лютого 2016 року, тобто до спливу дворічного строку з дня отримання АВТО Просто заяви про дострокове розірвання Договору.

Outcome: dismissed