Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

11 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 01 червня 2015 року померла його тітка [PERSON]. Остання за життя склала заповіт, яким заповіла йому своє майно, а саме земельну ділянку, що знаходиться в с. Василівщина Білопільського району Сумської області, яка належить померлій на підставі Державного акту серії І-СМ № 034397. Вказаний заповіт 11 вересня 2001 року було посвідчено завідуючою Білопільською державною нотаріальною конторою [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 1662 на імя «[PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку, загальною площею 4,65 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гуринівської сільської ради, яку заявник має намір прийняти. Однак, нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що у заповіті прізвище спадкоємця помилково записано як «Зарецький» замість «Заріцький». Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить встановити факт того, що заповіт від імені [PERSON] на імя «Зарецького» [PERSON], посвідчений 11 вересня 2001 року Білопільською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за № 1662, дійсно складений спадкодавцем на імя [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представники заінтересованих осіб Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявились, надіслали письмові листи про розгляд справи без участі представників. У звязку з неявкою заявника, заінтересованих осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце, час і народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з розясненнями, які містяться в абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами і доповненнями, суд може встановлювати також факти належності особі правовстановлюючих документів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії V-УР № 0898261, запис якого здійснено російською мовою вбачається, що заявник «Зарецкий Александр Николаевич» народився 05 травня 1965 року в м. Білопілля Сумської області (а. с. 6). Відповідно до паспорту серії МВ № 067866, виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 28 серпня 2002 року [PERSON] народився 05 травня 1965 року в м. Білопілля Сумської області (а. с. 4). На підставі заповіту, посвідченого 11 вересня 2001 року завідувачем Білопільської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1662, [PERSON], [INFO], заповіла своє майно, а саме належну їй земельну ділянку, що знаходиться в с. Василівщина Білопільського району Сумської області, яка належить їй згідно державного акту серії І-СМ № 034397 [PERSON] (а. с. 9). У відповідності до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 034397, виданого 29 вересня 1999 року на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Гуринівської сільської ради від 28 вересня 1999 року, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,65 га, з них: 3,84 га ріллі та 0,81 га кормових угідь, яка розташована на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 8). Згідно копії свідоцтва про смерть серії ІІІ-ЕР № 658448 [PERSON] померла 01 червня 2015 року в м. Тольятті Самарської області Росія (а. с. 7). Відповідно до копії спадкової справи № 62/2015 до майна померлої 01 червня 2015 року [PERSON], вбачається, що за заявою [PERSON] від 09.11.2015 року про прийняття спадщини за заповітом, приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] заведена спадкова справа № 62/2015, в матеріалах якої містяться два заповіти від імені [PERSON]. Перший- від 02.08.1994 року, посвідчений секретарем виконкому Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, котрим [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON]( сестрі та племіннику); другий- від 11.09.2001 року, посвідчений завідуючою Білопільською державною нотаріальною конторою [PERSON], котрим [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку, що знаходиться с. Василівщина Білопільського району Сумської області, яка належить їй згідно державного акту 1-СМ № 034397, заповіла [PERSON]. Згідно «Наследственного дела [PERSON]» № 190/2015 року, померлої 01.06.2015 року в.м. Тольятті Самарської області Росія, заведеного нотаріусом нотаріальної палати Самарської області РФ [PERSON], - племіннику померлої [PERSON]- [PERSON], 28 грудня 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману [PERSON] пенсію по старості за червень 2015 року. В спадковій справі знаходиться копія свідоцтва про смерть [PERSON], яка настала 15 травня 2005 року ( а.с.25-41). Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт допущення помилки при написанні прізвища спадкоємця при складанні заповіту [PERSON] на імя «Зарецького» [PERSON], (замість вірного «Заріцького»), посвідченого 11 вересня 2001 року завідувачем Білопільської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 1662. Заявник має право на спадщину за заповітом після [PERSON], але не може його реалізувати внаслідок помилки, допущеної при складанні та посвідченні зазначеного заповіту. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved