Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

11 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що 6 вересня 1997 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №12. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , неповнолітній, [INFO] . З вересня 2017 року в шлюбі сторони не живуть. Позивач залишив сім`ю та переїхав на постійне місце проживання до своїх родичів в с. Березівка Радехівського району Львівської області. Вони не знаходили в шлюбі взаєморозуміння, систематично сварилися, що призвело до відчуження між ними. Втратили один до одного почуття любові і поваги. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, [PERSON] , який зареєстрований 06.09.1997 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис №12. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задоволити, щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с.31). Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подала та в судове засідання не з`явилася, хоч про місце, час розгляду судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с.20,43). Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив позивач. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06.09.1997 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 07 вересня 2018 року (а.с.5). Від даного шлюбу народилося двоє дітей. Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Outcome: approved