Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

11.02.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва разом з ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2019 року про передачу справи на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 1755473,66 грн., та стягнути понесені судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 23 березня 2012 року між ПАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] було укладено Договір №1F0083/00914491204 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки, відповідно до п. 1.1 якого, Банк відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжних засобів Клієнту №262550001/00914491204 у гривнях для проведення розрахунків з використанням платіжної картки на підставі отриманої заяви та інших документів, наданих Клієнтом відповідно до діючого законодавства України, та видає Клієнту платіжну картку, що є власністю Банку. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору, станом на 01.11.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 1755473,66 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 610946,49 грн.; заборгованості за процентами за кредитом у розмірі 516099,30 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 200658,25 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 132436,03 грн., інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості у розмірі 241735,02 грн.; та 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 53598,57 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, процесуальним правом подати відзив на позов не скористалась. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] укладений Договір №1F0083/00914491204 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки, відповідно до п. 1.1 якого, Банк відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжних засобів Клієнту №262550001/00914491204 у гривнях для проведення розрахунків з використанням платіжної картки на підставі отриманої заяви та інших документів, наданих Клієнтом відповідно до діючого законодавства України, та видає Клієнту платіжну картку, що є власністю Банку (а.с. 5-6) Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Клієнту Картку протягом 7 (семи) робочих днів з моменту надання Клієнтом заяви і необхідних для розрахунку документів, а також сплати всіх комісій згідно з Тарифами Банку. Згідно п. 2.2.1 Кредитного договору, Клієнт зобов`язується отримати картку протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання клієнтом відповідної заяви, Дотримуватись Правил користування Карткою, викладених в Додатку 2 до цього Договору. Згідно п.п. 2.2.2, 2.2.3 Кредитного договору, Клієнт зобов`язується оплачувати відповідно до діючих тарифів Банку по проведенню розрахунків з використанням картки, а також суми комісій, інших платежів, що є наслідком або виникли в результаті використання картки відповідно до діючих тарифів Банку; відшкодувати суми збитків Банку, понесених у результаті використання картки у порушення умов Кредитного договору. Відповідно до п. 2.2.4 Кредитного договору, гранична сума коштів, що доступна позичальнику протягом певного періоду для здійснення операцій із застосуванням платіжної картки становить поточний витратний ліміт Клієнта і обчислюється як сума залишку на рахунку за мінусом суми заблокованих, але не списаних коштів. Клієнт зобов`язаний проводити витрати по поточному рахунку в сумах, які не перевищують поточного витратного ліміту. У разі перевищення витратного ліміту при відсутності діючого Кредитного договору вважається, що у Клієнта виникла заборгованість без достатньої правової підстави у сумі коштів, яка перевищує тариф. Згідно п. 2.2.5 Кредитного договору, Відповідач зобов`язується при виникненні несанкціонованої заборгованості та безпідставного набуття клієнтом коштів банку, Клієнт зобов`язаний відшкодувати Банку суму несанкціонованої заборгованості, а також сплатити відсотки за користування несанкціонованою заборгованістю відповідно до діючих тарифів Банку. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Термін дії карток вказані на титульній сторінці картки. Якщо картка пере випускається на новий термін дії або випускаються нові картки до поточного рахунку, то термін дії Договору автоматично продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за операціями, здійсненими за цими картками. Закінчення терміну дії картки не означає закінчення терміну дії Договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦПК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від суми простроченої позики нараховується від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у гривні. 08 листопада 2018 року (вих. №3/5029) ПАТ КБ «Хрещатик» надсилало на адресу позичальника [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором №1F0083/00914491204 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки, а саме 1269213,84 грн, яка утворилась станом на 01 серпня 2018 року, однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку позичальника [PERSON] (а.с. 28) Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, як підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору №1F0083/00914491204 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки, тому позовні вимоги ПАТ КБ «Хрещатик» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1755473,66 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 610946,49 грн.; заборгованості за процентами за кредитом у розмірі 516099,30 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 200658,25 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 132436,03 грн., інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості у розмірі 241735,02 грн.; та 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 53598,57 грн. - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії Кредитного договору. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 26332,10 грн., оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved