Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

11 грудня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради, яка була подана міським головою Філатовим Б.А. до [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння, припинення права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності. В обґрунтування позову зазначено, що 59/100 частин нежитлового приміщення № 53 розташованого за адресою [ADDRESS] було комунальною власністю територіальної громади міста Дніпра. Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив, що на цей час вказане майно належить іншій особі. Згідно інформації з Державного реєстру прав власності вказане майно зареєстроване за [PERSON] . Рішення на підставі яких вказане майно було вибуло з комунальної власності були скасовані, тому позивач просить суд витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради 59/100 частин нежитлового приміщення № 53 поз.1-4 на цокольному поверсі в житловому будинку літ. А-4, загальною площею 233,0 кв.м., приямки літ. а1, а2, ганок літ. а3, за адресою: [ADDRESS] , припинити право власності на нерухоме майно, а саме 59/100 частин нежитлового приміщення № 53 поз.1-4 на цокольному поверсі в житловому будинку літ. А-4, загальною площею 233,0 кв.м., приямки літ. а1, а2, ганок літ. а3, за адресою: [ADDRESS] , та скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за наступними особами: ТОВ «АССАФ» (код ЄДРПОУ 31965389), дата внесення запису від 02 серпня 2007 року, реєстраційний номер майна 19778791, [PERSON] , дата внесення запису від 04 квітня 2011 року, реєстраційний номер майна 19778791 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за наступними особами - [PERSON] , номер запису про право власності 1101110 від 02 вересня 2015 року, внесений державним реєстратором приватним нотаріусом ДМНО Кухтіною В.В., за [PERSON] номер запису про право власності 11011969 від 02 вересня 2015 року, внесений державним реєстратором приватним нотаріусом ДМНО Кухтіною В.В., судові витрати по справі покласти на відповідачів. (а.с.1-7) Одночасно з позовною заявою надійшла заява міського голови Філатова Б.А., діючого від імені Дніпровської міської ради, про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на 59/100 частин нежитлового приміщення № 53 за адресою: [ADDRESS] , а також заборони [PERSON] здійснювати вчиняти будь-які дії (купівлі-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) щодо відчуження, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів щодо вказаного майна. Також просить заборонити проведення будь-яких реєстраційних дій щодо цього майна, крім дій з виконання ухвали суду про забезпечення позову. (а.с.60-62) Ухвалою від 14 грудня 2020 року заява про забезпечення позову була частково задоволена. (а.с.65-66) В апеляційному порядку ухвала не оскаржувалась. Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 січня 2021 року було відкрито провадження у справі та у відповідності до норм ст.ст. 11, 19, 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку загального провадження в підготовчому судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с. а.с. 82- 83). Одночасно було вирішено питання щодо третіх осіб, залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «АССАФ», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Підберезну Наталію Віталіївну, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кухтін Вікторію Віталіївну, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур. (а.с.82-83) 27 січня 2021 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 02 лютого 2021 року у зв`язку із зайнятістю представника позивача. (а.с.89) Підготовче судове засідання 02 лютого 2021 року за участю представника третьої особи без самостійних вимог [PERSON] - адвоката Петушкова І.С., було відкладено для виклику учасників справи. Крім того, у зв`язку з надходженням відомостей про смерть [PERSON] [INFO] (а.с. 80), ухвалою суду в судовому засіданні його було виключено зі складу третіх осіб без самостійних вимог (а.с. 97, дія 12). 22 лютого 2021 р. від третьої особи без самостійних вимог - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіної В.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 118). 03 березня 2021 року відповідачем [PERSON] через канцелярію Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було подано заву, в якій останній зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, у задоволенні позову просить відмовити, розгляд справи провести без його участі. (а.с.124) 03 березня 2021 року відповідачем [PERSON] через канцелярію Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було подано заву про застосування строків позовної давності до вимог позивача, через те, що він зареєстрував право власності на спірний об`єкт нерухомості ще в 2015 році, з моменту винесення рішень інших судів минуло майже 9 років, а з моменту реєстрації майже 5, таким чином позивачем було пропущено строк позовної давності. (а.с.125-126) В підготовчому судовому засіданні 04 березня 2021 року за участю представника позивача та представника третьої особи Уварової А.В., було оголошено перерву до 25 березня 2021 року. Також судом в судовому засіданні було ухвалено продовжити строк підготовчого судового засідання на 30 днів. (а.с.138-139) Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду були виконані, в підготовчому судовому засіданні за участю представника позивача було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 квітня 2021 року (а.с.а.с. 149, 150, 155-156). 12 квітня 2021 року в судовому засіданні за участю представника позивача було розпочато розгляд справи по суті, вчинено необхідні дії та оголошено перерву до 11 травня 2021 року для надання часу підготовитись до судових дебатів. (а.с.161-162) В судовому засіданні 11 травня 2021 року за участю представника позивача було завершено розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з мотивів зазначених у позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу проживання судових повісток. Суд враховує, що відповідач обізнаний про місце, і розгляд даної справи а також те, що відповідачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] в підготовчих судових засіданнях пояснень по суті позовних вимог не надавав. В подальшому третя особа та її представник в засідання не з`являлись, про місце час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна в судові засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась шляхом направлення на її адресу судових повісток. 22 лютого 2021 року на адресу суду надійшов лист від приватного нотаріуса в якому вона просила розглянути справу без її участі. (а.с.118) Інші треті особи без самостійних вимог в судові засідання не з`явилась, повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на їх адресу та поштову адресу судових повісток. Згідно довідок про доставку електронного листа, повідомлення значаться доставленими, а конверти згідно поштових рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення значаться врученими. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що в власності територіальної громади міста Дніпропетровська перебував об`єкт нерухомого майна, будинок по [ADDRESS] . (а.с.36-46) Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2006 року по справі № 12/167, було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АССАФ» до Дніпропетровської міської ради, визнано ТОВ «АССАФ» співвласником нежитлових приміщень площею 213,55 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] . (а.с.48-49) 20 липня 2007 Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області було роз`яснено рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2006 року у справі № 12/167 щодо наступного: згідно рішення господарського суду від 28 березня 2006 року у справі № 12/167 частка ТОВ «АССАФ» у нежитлових приміщеннях площею 213,66 м2, що розташовані за адресою [ADDRESS] складає 59 %, що відповідає 126 кв.м., а частка Дніпропетровської міської ради складає 41%, що відповідає 87,55 кв.м. (а.с.50) Постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24 березня 2011 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2006 року у справі № 12/167 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2007 року у справі № 12/67 залишено без змін. 28 травня 2009 року між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АССАФ» (надалі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 1468/Н, який було посвідчено 28 травня 2009 року приватним нотаріусом ДМНО Якубою А.О. за реєстровим № 2122, за умовами якого продавець продав а покупець купив - в житловому будинку літ. А-4 в цокольному поверсі частину нежитлового приміщення № 53 поз. 1, 2, 3, 13, 14 ,15 площею 107,0 кв.м.; приямок літ. а1, за адресою [ADDRESS] , що є власністю територіальної громади міста Дніпропетровська на підставі свідоцтва про право власності від 16 квітня 09 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради згідно рішення № 46 від 27 листопада 1991 року. (а.с.52-53) 01 березня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АССАФ» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення який було посвідчено 01 березня 2011 року приватним нотаріусом ДМНО Підерезною Н.В. за реєстровим № 478, за умовами якого [PERSON] придбала нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з літ.А-4 в цокольному поверсі нежитлового приміщення № 53 поз.1-15, загально площею 233,0 кв.м., приямки літ. а1, а2, ганок літ. а3. (а.с.54) 08 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нежилого приміщення, який було посвідчено 08 березня 2011 року приватним нотаріусом ДМНО Підерезною Н.В. за реєстровим № 2552, за умовами якого [PERSON] придбав нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з літ.А-4 в цокольному поверсі нежитлового приміщення № 53 поз.1-15, загально площею 233,0 кв.м., приямки літ. а1, а2, ганок літ. а3. (а.с.55) 02 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування нежилого приміщення, який було посвідчено 02 вересня 2011 року приватним нотаріусом ДМНО Кухтіною В.В., за реєстровим № 2795, за умовами якого [PERSON] отримав в дарунок нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з літ.А-4 в цокольному поверсі нежитлового приміщення № 53 поз.1-15, загально площею 233,0 кв.м., приямки літ. а1, а2, ганок літ. а3. (а.с.56) Постановою Вищого Господарського суду України від 25 серпня 2011 року по справі № 12/167, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24 березня 2011 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2006 року у справі № 12/167 скасовано, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24 березня 2011 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2007 року справі № 12/167 скасовано, справу № 12/167 направлено на новий розгляд господарського суду Дніпропетровської області. (а.с.14-18) Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2012 року по справі № 1/5005/12094/2011 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АССАФ» до Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності було відмовлено. (а.с.19-27) Постановою Дніпропетровської апеляційного господарського суду від 24 квітня 2012 року, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2012 року по справі № 1/5005/12094/2011 залишено без змін. (а.с.28-32) Постановою Вищого господарського суду України від 19 липня 2012 року, постанову від 26 квітня 2012 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 1/5005/12094/2011 господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін. (а.с.33-34) На даний час власником нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з літ.А-4 в цокольному поверсі нежитлового приміщення № 53 поз.1-15, загально площею 233,0 кв.м., приямки літ. а1, а2, ганок літ. а3 є [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 211207162 сформованої 03 червня 2020 року. (а.с. 12-13) Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у цивільній справі № 6-2233цс16: «Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.» Згідно ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Таким чином, оскільки спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею - на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано, з ухваленням в подальшому нового рішення, яким у позовних вимогах було відмовлено, а нинішній власник цього майна придбав його за безвідплатним договором у особи, яка не мала права розпоряджатись цим майном, суд приходить до висновку, що позивач мав право витребувати це майно у відповідача. Разом з тим, згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд виходить з того, що перебіг строків позовної давності для Дніпровської міської ради розпочався з моменту, коли набрало законної сили рішення суду про відмову в позовних вимогах неї щодо права власності на спірне майно - 16 лютого 2012 року. Саме з цього часу Дніпровській (на той момент - Дніпропетровській) міській раді стало відомо, що майно вибуло з її володіння протиправно і не з її волі. Таким чином, позовні вимоги про витребування майна задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. З цих підстав не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо припинення права власності відповідача на спірне майно та щодо скасування записів про право власності. Щодо доводів представника позивача про те, що на вимоги, які розглядаються, не поширюється позовна давність, суд відзначає, що згідно правової позиції, зазначеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у цивільній справі № 362/44/17: «55. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). 56. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України). 57. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). 58. Відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) означає, що власник волю на відчуження не виявляв. 59. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). 60. На віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність. 61. Зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовна давність була застосована без дискримінації на користь держави, є несумісною з принципом правової визначеності. 62. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56 ЦПК України). 63. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). 64. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України)». Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх доводів про те, що на заявлені ним позовні вимоги не поширюється позовна давність. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, повну відмову в задоволенні позову, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed