overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 06 серпня 1982 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили понад дванадцять років тому та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо, відповідач створив нову сім'ю, де і проживає. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 1982 року, про що виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 20 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що з 12 жовтня 2002 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 жовтня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 2, 3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], та малолітній [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 4), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст. 182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров'я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сімї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких, є несумісність характерів. У судове засідання позивач надала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує. Судові витрати просить стягнути з відповідача. В позові вказує, що після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «Малиш». У судове засідання відповідач надав заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі, строк на примирення не потрібен, проти стягнення з нього сукдових витрат не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Судом встановлено, що сторони 10 серпня 2014 року у виконкомі Березнянської селищної ради, Менського району Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №16, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕЛ №085332. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але спроби давали результат тільки на незначний час. Вищевказана поведінка обох привела до того, що вони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Проживають за різними адресами. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сімї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється і позивач просить стягнути з відповідача судовий збір сплачений нею при зверненні з позовом до суду так як з нею залишаються дві неповнолітні дитини, тому ці її витрати слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.09.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому згідно актового запису № 136, мотивуючи її тим, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, що призвело до припинення спільного проживання, ведення спільного господарства та втрати всіх фізичних та духовних звязків, однак відповідач не бажає в позасудовому порядку оформити розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач просила задовольнити позов та розірвати шлюб, підтвердивши відповідність змісту позовної заяви дійсним взаємовідносинам сторін. Відповідач позов визнав і заявив про свою згоду на розірвання шлюбу. З матеріалів справи зясовано, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії I-БК № 335047, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, [PERSON], який народився 12 травня 1971 року в м. Каменськ-Уральський Свердловської області і [PERSON], яка народилася 28 червня 1971 року в с. Варенівка Неклинівського району Ростовської області, уклали шлюб 19 серпня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 136. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові Титов; дружині [PERSON]. Місце реєстрації відділ реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За правилом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову у судовому засіданні не встановлено, у звязку з чим позов про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір на суму 551 гривня 20 копійок, від сплати якого позивач звільнена відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 лютого 1982 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 лютого 1982 року, актовий запис № 189 (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], у розмірі 1/3 частини від всіх видів щомісячного заробітку чи доходу відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, починаючи з 12 вересня 2016 року і до повноліття дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що батько в добровільному порядку свого обовязку щодо утримання малолітніх дітей не виконує. Відповідач в ході судового засідання з позовними вимогами не погодився та пояснив, що не проти надавати кошти на утримання дітей, однак позивач уникає з ним зустрічей. Третя особа до суду не з'явилась, пояснень з приводу позову не надала. Вислухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 4, 5) Діти проживають з [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Зазначене підтверджується свідченнями свідків [PERSON], [PERSON], які були допитані в ході судового засідання, та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тому відповідач повинен брати участь у витратах на утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьком обовязку по утриманню неповнолітніх дітей, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються від дня предявлення позову. З підстав ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, у звязку з його навчанням. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 24 жовтня 2002 року, про що Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 1129 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] навчається в Чернігівському національному технологічному університеті на 2 курсі, термін навчання - з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою № 1801/695 від 02 вересня 2016 року (а/с 5). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

12 вересня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 червня 2006 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, мають двох малолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час спілкування припинено з 2016р. Просить розірвати шлюб з відповідачем, дітей залишити на її утриманні та вихованні,стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати, прізвище їй після розірвання шлюбу залишити «Головко». В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності згідно яких позивач свої вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, дослідивши матеріали справи на підставі наявних у справі письмових доказів, з урахуванням думок сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 03 червня 2006 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та Черевишник (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO] (актовий запис № 115), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №023790 (а.с.5). У шлюбі сторони мають двох малолітніх синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно свідоцтв про народження серії 1-ОК №049025 та 1-КЕ №105194 (а.с.6,7). Спільне життя сторін не склалося. На даний час спілкування сторін припинено з 2016 року. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини,… та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Відповідно до ст.ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

12 вересня 2016 року позивачка [PERSON], купила у [PERSON], житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: А - житловий будинок, а - веранда, Б - літня кухня, В - погріб, № 1 - хвіртка, № 2 - огорожа в [ADDRESS]. За будинок позивачка заплатила [PERSON] гроші в сумі 20 000 ( двадцять тисяч ) гривень. Про отримання грошей [PERSON],написала їй розписку. При цьому вона передала позивачці в користування будинок з господарськими будівлями та присадибною ділянкою. Після цього [PERSON], забрала свої речі і виїхала проживати в інше місце до своїх родичів, оскільки вона була вже похилого віку, хворіла і потребувала стороннього догляду. При від'їзді сторони обговорювали питання оформлення купівлі - продажі будинку в нотаріальній конторі і вона обіцяла позивачці підготувати всю необхідну для цього документацію. Після цього вона стала по мірі необхідності робити ремонт в будинку, доглядає за будинком та садибою, обробляє город. Згодом позивачка дізналася, що [INFO] [PERSON] померла і до цього часу вона не може оформити своє право власності на куплений нею будинок. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі - продажу житлового будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією Зведеного акту вартості будівель ( а.с. 4 - 7 ), випискою - довідкою ( а.с. 8 ), копією розписки [PERSON], кошти отримала в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 9 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 10 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 11 - 12 ). Позивачка володіє придбаним житловим будинком та користується, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved