Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

11 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про скасування арешту зі спадкового майна. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є сином та спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом ЗАЦС міста Шимкент Південно-Казахстанської області Республіки Казахстан від [INFO] . Після смерті батька відкрилась спадщина. До спадкової маси відноситься 453/1000 кватири за адресою: [ADDRESS] , що належала батьку. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андріадісом В.Ю. відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] та позивача було повідомлено, що оформленню права власності в порядку спадкування на 453/1000 квартири перешкоджає арешт, накладений Першою Одеською державною нотаріальною конторою Одеського міського нотаріального округу (архівний запис (перенесено з Феміди) реєстр №1503-2000 від 10.11.2000 р.), що був накладений на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2000 р. Листом Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 р. на вх. №79257/20 повідомлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2001 р. позову заяву [PERSON] залишено без розгляду, а ухвала про забезпечення позову та інші документи в матеріалах справи не збереглись. Вказану цивільну справу знищено за строками зберігання. Борг батька перед позивачем [PERSON] погашено, що може бути підтверджено особисто [PERSON] в судовому засіданні. З огляду на те, що цивільний спір на даний час відсутній, а борг погашений добровільно, раніше вжиті заходи забезпечення позову (арешт) є штучною перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно (частку на квартиру). В зв`язку з чим, позивач просить скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2000 р. на 453/1000 квартири за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] , внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 8324433 від 24.12.2008 р. реєстратором Першої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу (архівний запис (перенесено з Феміди) реєстр №1503-2000 від 10.11.2000 р.). Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не прийшла, про дату час та місце проведення була повідомлена належним чином та завчасно. 15 лютого 2021 року до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за її відсутності, в якій відповідач позовні вимоги визнала повністю, оскільки батько позивача [PERSON] виконав усі свої зобов`язання перед нею в 2000-2001 роках. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши обставини справи, додані до матеріалів справи документи, суд встановив: Суд встановив, що позивач під час звернення звернувся до нотаріуса щодо роз`яснення можливості прийняти спадщину після померлого батька [PERSON] , дізнався що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 240808150 від 18.01.2020 року) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про реєстрацію арешту на квартиру [ADDRESS] , номер запису про обтяження 6940789, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 449588651101. Зазначений арешт нерухомого майна було зареєстровано на підставі Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2000 року б/н. В матеріалах справи знаходиться копія роз`яснення приватного нотаріуса Андріадіс В.Ю. від 18.01.2021 № 4/02-14 (а.с. 8). З листа заступника голови Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2020 року вбачається, що ухвалою суду від 19.12.2001 року по справ № 2-2358/01 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було залишено без розгляду. Матеріали цивільної справи були знищені за строками зберігання, проте оригінал ухвали вилучений з неї для постійного зберігання. Інформація про вжиття заходів забезпечення позову в суді відсутня. Копію зазначеної ухвали позивач надав суду разом з позовною заявою (а.с. 13). Судом встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є власником 453/1000 частини квартири [ADDRESS] та на цю частку квартири накладено арешт, згідно ухвали Приморського районого суду м. Одеси від 10.11.2000 б/н, що підтверджується інформаційною довідкою з від 18.01.2021. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2018 року (а.с.11). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 03.04.2010 року, тобто спадкоємцем першої черги та арешт накладений у 2000 році може створити перешкоди у отримані свідоцтва про права про спадщину. Таким чином суд вважає, що [PERSON] є належним позивачем щодо вимоги про зняття арешту з майна його покійного батька, оскільки існування даного обтяження обмежує його в реалізації права на спадщину. Щодо підстав для зняття арешту накладеного ухвалою Приморського районого суду м. Одеси від 10.11.2000 року. Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України 1963 р. у редакції, що діяла на момент винесення ухвали про забезпечення позову суд чи суддя на просьбу осіб, які беруть участь у справі, або за своєю ініціативою може вжити заходів до\~забезпечення\~позову.\~Забезпечення\~позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів\~забезпечення\~може утруднити чи зробити неможливим виконання\~. Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2001 року по справ № 2-2358/01 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було залишено без розгляду. Таким чином на момент розгляду справи не існує рішення суду виконання якого може бути утрудненим чи не можливим, а отже не має жодних підстав для збереження заходів забезпечення позову. Положення ч. 1 ст. 158 чинного ЦПК України говорять, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням\~учасника справи. Згідно ч. 9 ст. 158 чинного ЦПК України у випадку\~залишення позову без розгляду,\~закриття провадження у справі\~або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Проте позивач не є учасником справи при розгляді якої було накладено арешт на 453/1000 кватири за адресою: [ADDRESS] , а цивільно-процесуальне законодавство України станом на 19.12. 2001 року, а тому не може звернутися з відповідною заявою. Крім того на момент залишення позову без розгляду не містило прямої вказівки щодо обов`язкового скасування заходів забезпечення тією ж ухвалою. В постанові Великої палати Верховного суду від 08.11.2019 р. по справі №643/3614/17 вказано, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин і можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вище викладене суд вважає, що збереження арешту частини квартири є недоцільним, оскільки не існує рішення виконання якого б забезпечувалось, а сам арешт перешкоджає позивачу [PERSON] в реалізації його права на спадщину, що є підставою для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного

Outcome: approved