Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

10 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24 листопада 2008 року померла його тітка [PERSON]. За життя остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Однак, внаслідок юридичної необізнаності в установлений законом строк він не прийняв спадщину за заповітом, у звязку з чим на даний час не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно користуватись спадковим майном. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після тітки, [PERSON], яка померла 24 листопада 2008 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник останнього за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Уточнив позовні вимоги і просив визначити додатковий строк тривалістю в два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. Представник відповідача Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 25). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи у відсутність їхнього представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. ). У звязку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). В силу ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що 24 листопада 2008 року в с. Червоне, Білопільського району, Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП №091806 (а. с. 6). Остання була рідною тіткою позивача [PERSON], [INFO] по лінії батька [PERSON] ( 7-9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,835 га в межах згідно з планом, розташована на території Кальченківської сільської ради, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ №014482, виданим Кальченківської сільською радою 17 грудня 1999 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №495 (а. с. 12). Відповідно до заповіту, посвідченого 14 березня 1987 року секретарем Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №14, [PERSON] заповіла все своє майно своєму племіннику [PERSON] (а. с. 10). З довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 23 травня 2017 року вбачається, що [PERSON], яка померла 24 листопада 2008 року була зареєстрована та проживала одна за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Червоне, вул. Набережна, 1. Заповіт від імені останньої посвідчувався виконавчим комітетом Кальченківської сільської ради 14 березня 1987 року за №14 та зареєстрований у Спадковому реєстрі за реєстраційним номером 40837287. Заповіт не змінювався та не відмінявся (а. с. 11). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 02.08.2017 року спадкова справа після [PERSON], яка померла 24 листопада 2008 року, не заведена (а. с.27 ). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину за заповітом після померлої 24 листопада 2008 року [PERSON], однак він не може реалізувати його у звязку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 24 листопада 2008 року внаслідок юридичної необізнаності, оскільки вважав, що за наявності заповіту має право на спадщину після рідної тітки. Вказану причину суд вважає поважною, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved