Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] - позивач\~звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області - відповідач про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що з 19.09.1994 року зареєстрована та проживає у садибному (індивідуальному) житловому будинку, що розташований в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області по вул. Кантемирівській,18А. Даний будинок належить на праві приватної власності гр. [PERSON], [INFO], на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.1982 року за №54, посвідченого Чоповицькою селищною радою. На початку 1994 року мати позивача [PERSON] мала намір придбати для позивача житловий будинок у смт. Чоповичі Малинського району. Вона зустрілася з гр. [PERSON], яка мала намір продати будинок. Під час зустрічі вони обумовили ціну та умови, на яких мати заявника мала придбати будинок. 24.01.1994 року [PERSON] склала на гр. [PERSON] доручення, посвідчене секретарем виконкому Чоповицької селищної Ради народних депутатів Малинського району Житомирської області та зареєстроване за №1, за яким уповноважила її продати за ціну і на умовах на її розсуд належний [PERSON] будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області по вул. Кантемирівській,18-А. Довіреність була видана на три роки. У день складення доручення мати заявника повністю розрахувалася із гр. [PERSON] та передала їй грошові кошти. У подальшому мати позивача повинна була укласти договір купівлі-продажу на позивача, так як [PERSON] через похилий вік не мала змоги приїжджати та виконувати будь-які дії, які стосуються укладення договору купівлі-продажу. Після розрахунку з [PERSON] позивач з родиною переїхала у житловий будинок по вул. Кантемирівська,18-А в смт. Чоповичі Малинського району. Однак з невідомих причин договір купівлі-продажу так і не був укладений. З 24.01.1994 року [PERSON] виїхала у невідомому для позивача напрямку. З того часу будь-який зв'язок з нею втрачено. Будь-яких родичів, спадкоємців, які могли б претендувати на даний будинок, немає. Отже, [PERSON] просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 54,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: прибудова, ганок з козирком, сарай, вбиральня, криниця, огорожа, що розташовані за адресою: Житомирська область, Малинський район, смт. Чоповичі по вул. Кантемирівській, буд.18А. В судове засідання позивач не зявилася, 13.09.2018 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, 30.07.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.\~\~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та зареєстрована разом з чоловіком [PERSON] у будинку в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області по вул. Кантемирівській,18А, що підтверджується довідкою про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги (а.с.19). Також, згідно цієї довідки загальна площа житла становить 54,8 кв.м. Даний будинок належить на праві приватної власності гр. [PERSON], [INFO], на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.1982 року за №54, посвідченого Чоповицькою селищною радою, що підтверджується довідкою № 81 від 12.06.2018 року. Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено на замовлення позивача 12.06.2018 року (а.с.30-34). Відповідно до довідки №774 від 15.06.2018 року, виданої Малинським районом електричних мереж (а.с.29) та договору про користування електричною енергією №3200021 від 24.10.2013 року (а.с.35-40), [PERSON], що проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії Малинського РЕМ з 2006 року на підставі договору про користування електричною мережею. Дана довідка підтверджує факт утримання позивачем житлового будинку в смт. Чоповичі по вул. Кантемирівській,18А. Згідно з довідкою №1333, виданою 06.06.2018 року виконкомом Чоповицької селищної ради, [PERSON] користується більше десяти років земельною ділянкою, розміром 0,05га, що розташована за адресою: Житомирська область, Малинський район, смт. Чоповичі, вул. Кантемирівська,18А (а.с.17). Згідно даних Будинкової книги, в будинку, що розташований по вул.Кантемирівській,18А в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, проживала [PERSON], а потім [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.43-46). З листа Малинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Житомирській області №1079/8.12-23 від 10.08.2018 року вбачається, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть №10 від 06.02.2003 року, складений виконавчим комітетом Новоастраханської сільської ради Кремінського району Луганської області на [PERSON], [INFO] (а.с.55). Під час розгляду справи, суд вживав заходи щодо встановлення правонаступників [PERSON], проте, як вбачається із листа Малинської державної нотаріальної контори від 31.08.2018 року № 02-14/619, спадкова справа після смерті [PERSON](актовий запис про смерть № 10) не була заведена, отже відсутні правонаступники. Відповідно до протоколу №7 від 22 травня 2018 року свідки [PERSON],10.03.1962 року та [PERSON], 02.01.1949 року підтвердили, що гр. [PERSON] не проживає [INFO] з 24.01.1994 року (а.с.14). На сьогоднішній день позивач продовжує проживати в даному спірному будинку, а також нести витрати на його утримання. Протягом всього строку володіння та користування вказаним майном до позивача жодних претензій від третіх осіб не надходило. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п. 14 Постанови). Приймаючи до уваги те, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, після того як у 1994 році добросовісно ним заволоділа, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому [PERSON] правомірно набула право власності за набувальною давністю на будинок, що розташований по вул. Кантемирівській,18А в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, На підставі викладеного,

Outcome: approved