Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

11 жовтня 2017 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO] Свої вимоги обгрунтовує тим, що донька проживає у Російській Федерації з нею, молодшою сестрою та вітчимом, який займається вихованням та утриманням дівчинки, а відповідач, будучи батьком, не цікавиться долею своєї доньки, не приймає участі у її вихованні та утриманні. 05.12.2017р. від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських прав, не спілкується з донькою, не займається її вихованням та утриманням, при цьому, представник позивача наголошує на тому, що позивач не чинить будь-яких перешкод у спілкуванні батька з донькою. Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник надав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи - відділу опіки та піклування Міністерства освіти Московської області по міському округу Чехов в судове засідання також не з'явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, до суду надійшла його нотаріально посвідчена заява, в якій він позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] /а.с. 16/. Як вбачається з копії заочного рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.08.2012р. у справі №2/1819/3978/12, шлюб між сторонами був розірваний /а.с. 17/. На даний час дитина сторін проживає з матір'ю, вітчимом та молодшою сестрою. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком відділу опіки та піклування Міністерства освіти Московської області по міському округу Чехов від 19.07.2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO], беручи до уваги той факт, що [PERSON] впродовж тривалого часу не цікавиться її моральним, фізичним і психічним розвитком, матеріально-побутовим забезпеченням, здоров'ям і вихованням та не вживає ніяких заходів для виправлення ситуації, що склалася, дає свою згоду на усиновлення його доньки /а.с. 100-102/. Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку відділу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2012р. у цивільній справі № 1815/3366/2012 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, позивач у своєму позові стверджує, що відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки, та останній визнаючи позов цього не спростовує. За даними Центру розвитку дитини «Бджілки» від 17.08.2017р. [PERSON] є вихованкою приватного дитячого садка з 2014 року. Дитина завжди чисто, охайно вдягнута, виховує її мати та вітчим. Мати завжди відвідує батьківські збори. До дитячого садка [PERSON] приводять мати або вітчим, а батько [PERSON] до дитячого садка ніколи не приходив, на батьківських зборах присутнім не був й інтересу до дитини не проявляв, при розмові про батька дівчинка згадує тільки вітчима /а.с. 26/. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 18.07.2018р. інспектора відділу опіки та піклування Міністерства освіти Московської області по міському округу Чехов дитина проживає з матір'ю і відчимом та сестрою в окремому будинку, в якому створені всі необхідні умови для її проживання і розвитку, матеріально-побутові потреби дитини забезпечені повністю. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] двічі надавав нотаріально засвідчені заяви, за змістом яких він не заперечував проти виїзду його доньки [PERSON] разом з позивачем за кордон на постійне місце проживання, при цьому він розумів, що може бути назавжди розлучений з донькою /а.с. 20, 21/. З довідок служби у справах дітей виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 12.10.2017р. №214, служби у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради від 11.10.2017р. №467, Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області від 13.10.2017р. №13-аз, Роменського ВП ГУНП в Сумській області від 26.10.2018р. №17156/69/03-17 вбачається, що [PERSON] з заявами про визначення його участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] та про чинення йому перешкод у спілкуванні з останньою не звертався /а.с.56, 59, 65, 68/. З урахуванням викладеного у сукупності та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи батьком малолітньої доньки, не цікавиться життям та розвитком доньки, не бере участь у її вихованні та утриманні. Судом не встановлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок відділу опіки та піклування Міністерства освіти Московської області по міському округу Чехов суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, а також зважаючи, що відповідач позов визнає, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved