Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

11 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0GA0000000003, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 39 075,00 доларів США строком до 23 лютого 2023 року. В забезпечення умов кредитного договору22 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, виникла заборгованість в сумі 228 175,96 грн. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2010 року були задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення, суд вирішив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNN0GA0000000003 від 22 лютого 2008 року в розмірі 228 175,96 грн. звернути стягнення на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Позивач зазначив, що у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд висилити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити його позовні вимоги, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0GA0000000003, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 39 075,00 доларів США строком до 23 лютого 2023 року. В забезпечення умов кредитного договору22 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, виникла заборгованість в сумі 228 175,96 грн. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2010 року були задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення, суд вирішив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNN0GA0000000003 від 22 лютого 2008 року в розмірі 228 175,96 грн. звернути стягнення на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Крім того, згідно вимог ст. 40Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на ім'я відповідача [PERSON] направлена вимога від 08,12.2014 року про виселення в тридцяти денний термін із спірного житлового приміщення, але зазначена вимога не була виконана. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині виселення [PERSON] із спірного житлового приміщення обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності до ст..ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона надати докази тим обставинам, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог. Позивачем не надано суду доказів того, що в спірному житловому приміщенні зареєстровані або проживають інші особи. В зв'язку з наведеним, позовні вимоги в частині виселення інших осіб, не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 121,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial