Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

10 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середньомісячного заробітку за час затримку розрахунку. В обґрунтування своїх вимог пояснив, що 22 липня 2014 року був звільнений з посади машиніста навантажувача філії «Шишацький райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). В подальшому вказану філію було ліквідовано. На день звільнення підприємство заборгувало йому заробітну плату в сумі 6900,67 грн. та відмовлялось здійснити вказані виплати, мотивуючи це відсутністю коштів. З урахуванням виплат проведених в серпні та вересні поточного року сума заборгованості зменшилась та на день його звернення до суду становить 3786,04 грн. Вважаючи дії відповідача незаконними, посилаючи на вимоги ст. 116, 117, 232 КЗпП України позивач просив суд стягнути з відповідача нараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 3786,04 грн. і середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку за період з 23 липня по 10 жовтня 2014 року в сумі 6554,43 грн., наводячи відповідний розрахунок. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, а саме відмовився від вимог в частині стягнення невиплаченої заробітної плати, оскільки після його звернення до суду її було виплачено відповідачем в повному обсязі. Просив стягнути середньомісячний заробіток у сумі 6554,43 грн. за час затримки розрахунку за період з 23 липня 2014 року по день його звернення до суду тобто по 10 жовтня 2014 року включно. Уточнені позовні вимоги позивач та його представник підтримали, прохали їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Іщенко В.В. в судове засідання не з'явився, надіслав письмовий відзив в якому зазначив, що не заперечує проти позовних вимог та просив розглянути справу за наявними у ній матеріалами без його участі. Допитавши відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України позивача [PERSON] в якості свідка, заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні юридичні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Як встановлено судом з трудової книжки позивача серії [NUMBER] (а.с. 5-6) 07.06.2012 року позивача було прийнято на роботу машиністом навантажувача 5-го розряду до філії Шишацький «райавтодор» дочірнього підприємства «Полтавський облаавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України». 31.05.2013 року назву посади змінено на «водій навантажувача» відповідно до Національного класифікатора професій. Наказом 25-к від 22.07.2014 позивача звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням. Згідно розрахункового листа за липень 2014 року до виплати позивачу належить сума у розмірі 6900,67 грн. (а.с.7). Згідно розрахункових листів за серпень та вересень 2014 року борг підприємства перед позивачем по заробітній платі становить 5528,03 грн. у серпні та 5159,04 грн. у вересні. Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень [PERSON] у день звільнення він перебував на роботі та отримав трудову книжку, роботодавець відмовився виплатити наявну заборгованість по заробітній платі мотивуючи це відсутністю коштів, при цьому розмір належних [PERSON] виплат роботодавцем не оспорювався. Відповідач поступово виплатив наявну заборгованість по заробітній платі, провівши остаточний розрахунок в кінці жовтня вже після звернення позивача до суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року визначено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Виходячи з того, що відповідач не заперечує проти позовних вимог та враховуючи те, що ним не зазначено про наявність спору між сторонами про розміри належних позивачу на день звільнення сум, не доведено відсутності своєї вини у непроведенні повного розрахунку з позивачем у день його звільнення, суд розглядаючи справу у межах позовних вимог, приходе до висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку за період з 23 липня 2014 року по 10 жовтня 2014 року включно. В той же час суд не погоджується з порядком обрахування позивачем розміру його середнього заробітку, який проведено без дотримання вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі за текстом Порядок). Так згідно п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Як вбачається з довідки ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» від 30 вересня 2014 року № 77 заробітна плата позивача за квітень 2014 року склала 1142,11 грн. при 11-ти відпрацьованих робочих днях, а за травень - 1683,01 грн. при 13-ти відпрацьованих робочих днях. Відомості про зарплату у червні в довідці не наведені (а.с.9). Таким чином середньоденна заробітна плата позивача становить 113,55 грн. (1142,11+1583,01 грн.)/ (11+13 днів), а отже стягненню за час затримки розрахунку підлягає середній заробіток у сумі 6472,35 грн. (113,55 грн. х (7 робочих днів в липні +20 робочих днів в серпні +22 робочих дні в вересні+8 робочих днів в жовтні 2014 року). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, судовій збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial