Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

11 червня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (далі квартира [ADDRESS] ). Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу та її дочці [PERSON] на праві приватної власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS] . Позивач постійно проживає у вказаній квартирі. Разом з тим у квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача. Шлюбні відносини сторін припинені з 2014 року. Відповідач вже з 2016 року не користується квартирою [ADDRESS] , його речі в ній відсутні. Відповідач добровільно виселився з квартири [ADDRESS] , однак добровільно не зняв себе з реєстраційного обліку. Місце перебування відповідача позивачу невідоме. Факт реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] порушує право позивача та [PERSON] на свій розсуд користуватись та розпоряджатись власним житлом. Крім того, нарахування житлово-комунальних послуг, які сплачує позивач, здійснюється також на відповідача. Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав наведених у позові та не заперечила щодо проведення заочного розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] у судовому засіданні вказала, що підтримує позовні вимоги позивача у повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином на офіційному веб-сайті Судова влада України, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується витягом з сайту, а поштові відправлення із судовими повістками надіслані судом на адресу відповідача повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата за адресою реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. За таких обставин, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши докази, надані на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 11.01.2005 року підтверджується, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] на праві спільної частково власності в рівних частках. \~ \~ \~ \~З довідки про зареєстрованих осіб № 1683-05-03 від 28.05.2020 року встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Копією рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.02.2016 року підтверджується, що шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 30.03.2016 року. \~ \~ \~ \~З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 21.10.2017 встановлено, що [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживають безпосередньо по сусідству з квартирою [ADDRESS] , вказали, що відповідач в спірній квартирі не проживає з 2016 року, квартиру він залишив добровільно, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72\~ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач з 2016 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, жодного зв`язку з того часу з даним житлом не підтримує, його речей там немає, однак йому ніхто не чинить перешкод в користуванні квартирою, отже позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved