Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

11 листопада 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача в свою користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача в свою користь аліменти на своє утримання як матері, з якою проживає дитина віком до трьох років. Позов обґрунтовується тим, що 21.04.2018 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу відносини з чоловіком погіршувались, що призвело до їх припинення, підтримування в подальшому сімейних відносин суперечить інтересам сторін. Відповідач неналежно виконує обов`язок утримувати та піклуватись про дитину, а позивач не має змоги самостійно її утримувати та забезпечувати належний матеріальний рівень проживання, оскільки на даний час не працює, отримує матеріальну допомогу при народженні дитини. Крім того позивач потребує допомоги від чоловіка на своє утримання, як матері, з якою проживає дитина віком до трьох років, оскільки не має власного заробітку. Відповідач в свою чергу має постійне місце роботи, задовільний стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позові, вказала, що заявлений розмір аліментів на утримання дитини та її, як матері, з якою проживає дитина віком до трьох років є обґрунтованим в конкретних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час, місце та дату проведення розгляду справи у судове засідання не з`явився та подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Також зазначив, що позовну вимогу про розірвання шлюбу визнає повністю, позовну вимогу про стягнення аліментів на сина [PERSON] визнає частково в розмірі 1/4 частки його заробітку, позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] визнає у розмірі 1000 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2018 року встановлено, що 21.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України\~визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2\~статті 112 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. За наведених вище обставин, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на сина [PERSON] суд виходив з такого. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є сторони. Син проживає з матір`ю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначальним в даному спорі про стягнення аліментів є законодавчо встановлений обов`язок обох батьків утримувати дітей. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я сторін та дитини, відсутність доказів щодо розміру заробітку відповідача, часткове визнання відповідачем позовної вимог. За таких обставин, позовна вимога про стягнення аліментів на сина [PERSON] підлягає задоволенню частково. \~ \~ \~ \~Позовна вимога про стягнення аліментів на [PERSON] , як матір, з якою проживає дитина віком до трьох років підлягає також частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Отже, законодавчо встановленою умовою стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина віком до трьох років, є наявність можливості у чоловіка надавати таку допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Позивачем не подано доказів, які б підтверджували можливість надання відповідачем допомоги на її утримання. Однак, вказана обставина не заперечується відповідачем, який визнає позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1000 грн. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача до Державного бюджету України за три позовні вимоги у розмірі 840 грн. 80 коп. за кожну позовну вимогу, що становить в сумі 2522 грн. 40 коп.

Outcome: partial