Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

1. 13 липня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстровано відповідачку (колишня невістка), яка у ній не мешкає від 2009 року без поважної причини. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою (а.с.а.с. 3 - 6, 22, 26 - 29). 2. 18 грудня 2018 року суд ухвалив заочне рішення, яким позов задовольнив (а.с. 58). 3. 20 лютого 2019 року суд за заявою відповідачки постановив ухвалу про скасування заочного рішення, призначення справи до повторного розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 77). 4. 22 травня 2019 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 100). 5. У судовому засіданні представниця позивачки заявлені позовні вимоги підтримала, пояснивши, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстровано відповідачку (колишня дружина третьої особи), яка у ній не мешкає від 2009 року без поважної причини. 6. Відповідачка до суду повторно не з`явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 7. За клопотанням відповідачки розгляд справи відбувався у режимі відеоконференції із залученням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, проте до суду з`явився її представник, що не мав документів, передбачених статтею 62 ЦПК (не адвокат). 8. Третя особа до суду також не з`явилася, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за її відсутності (а.с.а.с. 43, 88). 9. 26 липня 2019 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 10. Заслухавши пояснення представниці позивачки, показання свідка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 11. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] (а.с. 10). 12. У квартирі з дозволу позивачки від 28.11.2006 року було зареєстровано відповідачку (колишня дружина третьої особи - сина позивачки) (а.с. 21). 13. Відповідачка за вказаною адресою не мешкає без поважної причини понад один рік, про що свідчать відповідні акти про непроживання від 09.12.2017 року та 04.07.2018 року, а також показання свідка [PERSON] (а.с.а.с. 16, 17). 14. Так, у судовому засіданні свідок повідомив, що є подругою та сусідкою позивачки, постійно з нею спілкується. Вона особисто знайома з членами сім`ї позивачки, у тому числі з третьою особою та його колишньою дружиною - відповідачкою. Відповідачка за місцем реєстрації відсутня близько 10 років. 15. Факт непроживання відповідачки у вказаній квартирі та її проживання в іншому населеному пункті додатково підтверджується письмовими доказами, що містяться у справі. 16. Так, згідно із змістом заяви про перегляд заочного рішення відповідачка постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62). 17. Крім того, за клопотанням представниці позивачки до матеріалів справи було долучено копію довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «88» від 07.02.2019 року, за якою відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] і від жовтня 2012 року мешкає у ній (а.с. 94). 18. Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. 19. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. 20. У відповідності зі статтею 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. 21. За правилами, встановленими частиною 2 статті 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 22. Судом встановлено, що відповідачка не мешкає у квартирі, що належить позивачці на праві власності, понад рік, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому н аявність домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки судом не встановлено. 23. Таким чином, факт реєстрації відповідачки у спірній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачки у користуванні власністю, отже позов підлягає задоволенню. 24. При цьому суд зважає й на те, що після скасування заочного рішення відповідачка (її представник) до суду не з`являлася, відзив на позов не подала, жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що підтвердив би поважність причин непроживання у спірній квартирі, не надала. 25.

Outcome: approved