Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

12.02.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить суд: - збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на її користь на підставі рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року, цивільна справа № 175/2540/15, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Вони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . За поясненнями позивача, з 2015 року відповідач не надавав їй допомоги на утримання дитини, тому вона звернулась до суду. Так, 05.10.2015 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, справа № 175/2540/15, було вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26.06.2015 року і до її повноліття. Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження № 49300774 від 10.11.2015 року. Як зазначила позивач, з часу відкриття виконавчого провадження відповідач сплачує аліменти в розмірі 1000,00 грн, однак періодично та з пропуском строків, в сумі, що нижче від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2021 року становить 2395 гривень. Таким чином, за твердженнями позивача, відповідачем сплачуються аліменти в розмірі, визначеному законом, проте цих коштів їй не вистачає на належне утримання доньки. Позивач неспроможна одна матеріально забезпечити доньку. Відповідач має нести рівні батьківські обов`язки щодо її утримання, а всі її дії, в тому числі стягуваний розмір аліментів з батька дитини, спрямовані на належне виховання, утримання доньки, на забезпечення її інтересів. Як зазначила позивач, при сплаті відповідачем аліментів на утримання доньки у розмірі 3000,00 грн забезпечується рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Тому, позивач вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно на утримання малолітньої дитини у розмірі 3000,00 грн, що дозволить забезпечити більшу стабільність у житті та розвитку дитини. З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Відповідач, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, у встановлений законом та судом строк надав суду відзив на позовну заяву від 23.04.2021 року разом з доказами, в обґрунтування своєї позиції. Як зазначив відповідач, він сплачує аліменти на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року у розмірі 1000,00 грн. Відповідач, посилаючись на положення ст. 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України), Закон України «Про Державний бюджет на 2021 рік», зазначає, що 50% від прожиткового мінімуму становить 1197,50 грн до 01.07.2021 року. Він офіційно не працює, має мінливий та нерегулярний дохід. Також з 18.06.2016 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] , у них народився син [PERSON] . На сьогоднішній день дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду. Тобто на утриманні у відповідача перебувають дружина та малолітній син [PERSON] . Відповідач зазначив, що він не відмовляється від утримання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , однак сплачувати більше ніж 1500,00 грн на місяць він не має змоги. Тому відповідач просить суд частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн на місяць на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні 02.07.2021 року представник відповідача зазначила, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн на місяць та з огляду на його скрутне матеріальне становище, перебування на його утриманні дружини та сина, просить суд частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19.03.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач у судове засідання, призначене на 02.07.2021 року, не з`явилась, проте 02.06.2021 року надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд, заслухавши думку представника відповідача, на підставі ст.ст. 211, 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності позивача. У судовому засіданні 02.07.2021 року судом були заслухані пояснення представника відповідача, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.2006 року, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.2020 року (а.с.15, 16). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року, справа № 175/2540/15, було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26.06.2015 року до її повноліття; в решті позовних вимог - відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 16.10.2015 року (а.с.10-11). 19.10.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист (а.с.12). На підтвердження факту проживання разом з позивачем неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вона надала суду копії: - довідок про реєстрацію місця проживання особи від 18.09.2020 року № 4410 та від 01.12.2016 року щодо відомостей про реєстрацію її та доньки місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). Також на підтвердження фактів наявності у неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , дерматологічних захворювань та сплати комунальних послуг, позивач надала суду: - копію висновку лікаря Обласного шкірно-венерологічного диспансера Комунального підприємства «Обласний шкірно-венерологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 02.02.2021 року; - копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.17-18). Відповідач на підтвердження свого скрутного матеріального становища та того, що він офіційно не працевлаштований, має на утриманні дружину [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який, у свою чергу, потребує домашнього догляду та того, що він сплачував аліменти на виконання рішення суду надав суду копії: - свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ; - свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; - довідок про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді № 242 від 15.12.2020 року та № 84 від 09.06.2021 року; - наказів «Про надання відпустки [PERSON] » від 16.12.2020 року № 1175-в та від 15.06.2021 року № 476-в без збереження заробітної плати матері, дитина якої потребує домашнього догляду з 18.06.2020 року по 16.06.2021 року включно та з 17.06.2021 року по 16.12.2021 року включно; - квитанцій про сплату аліментів; - трудової книжки серії [NUMBER] , з останнім записом від 22.10.2012 року про звільнення з ТОВ «Компанії «Горностай» з посади комірника наказом № 12-к від 22.10.2016 року (а.с.42-50, 61-64). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивача [PERSON] на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року, цивільна справа № 175/2540/15, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі з розміру 500,00 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до розміру 3000,00 грн щомісяця. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей. Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частин 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд, зважаючи на те, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, враховуючи право дитини на утримання, конституційний обов`язок батьків утримувати її до повноліття, а також з урахуванням матеріального становища платника аліментів, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази у їх сукупності, того, що відповідач частково визнав позов, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме: в частини збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року, цивільна справа № 175/2540/15, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі з розміру 500,00 грн щомісяця, але не менше, ніж 30 % (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до розміру 1500,00 грн щомісяця, але не менше, ніж 50 % (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття - позовні вимоги підлягають задоволенню, а у задоволенні іншої частини позовних вимог - необхідно відмовити. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, а також того, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вирішує питання про розподіл судових витрат та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

Outcome: partial