Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

11 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який 14.02.2003 року зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №49. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 лютого 2003 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 2016 року відповідач з позивачем не проживає. З вказаного часу фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство та бюджет не ведеться, таким чином сім`я існує лише формально. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб. Ухвалою суду від 14.06.2021 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, поза межами судового засідання надав заяву відповідно до якої він просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. \~ \~ Відповідач до початку розгляду справи надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі\~ з 14 лютого 2003 року. Шлюб зареєстровано Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №49. Після державної реєстрації шлюбу, прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.4). Від сумісного проживання мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). У сторін спору про розподіл майна на даний час немає. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. За змістом частини третьої\~статті 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач в заяві вказав, що сторони шлюбні відносини фактично припинили, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., а інші 50 відсотків судового збору стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved