Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

10 лютого 2016 позивач [PERSON], який діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання договору найму житлового приміщення від 20 серпня 2014 року недійсним (нікчемним). Свої вимоги обґрунтовує тим, що є батьком двох неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що малолітні діти з народження до даного часу прописані та проживають разом з позивачем в с. Драниця, по вул. Федьковича 8, Новоселицького району Чернівецької області. Після припинення між мною та відповідачем, [PERSON] подружніх відносин, наші малолітні доньки проживають разом зі мною і знаходяться на моєму повному утриманні, а відповідачка з квітня 2014 року проживає окремо та не приймає ніякої участі у вихованні та утримуванні наших дітей, тому в червні 2014 року я звернувся до органу опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації із заявою щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Рішенням органу опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації вказано, що слід вважати за доцільне проживання малолітніх дітей разом з позивачем, їхнім батьком в с. Драниця, по вул. Федьковича 8, Новоселицького району Чернівецької області. Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області було оскаржено відповідачкою та під час розгляду даного спору в апеляційній інстанції. Відповідачкою та її представником був наданий, як доказ по справі, оригінал договору найму житлового приміщення від 20 серпня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] про те, що останній надано у володінні й користуванні вільне ізольоване приміщення, що розташоване за адресою: с. Шилівці, вул. Островського 68, Хотинського району Чернівецької області. Наданий стороною договір найму житлового приміщення судом був прийнятий як належний доказ та на підставі нього було прийнято рішення апеляційного суду Чернівецької області, яким визначено місце проживання малолітніх дітей разом з матір'ю у с. Шилівці, вул. Островського 68, Хотинського району Чернівецької області. Проте, вказує, що з акту обстеження матеріально побутових умов, слідує, що голова двору надав відповідачці дозвіл інколи гостювати в його будинку, залишитись на вихідні дні, при цьому дозволив використати одну житлову кімнату площею 10 кв.м. Додатково пояснив, що ніяких документів з приводу оренди житлового будинку у с. Шилівці, вул. Островського 68, Хотинського району він не підписував, а відповідачка разом зі своїм співмешканцем проживають в [INFO]. Даний акт був підписаний всіма особами які були присутні під час обстеження в тому числі самим головою двору [PERSON] У спірному договорі найму житлового будинку, [PERSON] зазначений як власник житлового приміщення. Натомість, як вбачається із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 52318019 від 29.01.2016 року на нерухоме майно за адресою с. Шилівці, вул. Островського 68, Хотинського району, відомості, щодо права власності відсутні. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати договір найму житлового приміщення від 20 серпня 2014 року за адресою с. Шилівці, вул. Островського, 68, Хотинського району Чернівецької області укладений між [PERSON]. як наймодавець та [PERSON], як наймача - недійсним. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання двічі не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не надали, доводів позивача не спростували, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-МИ №111523 та серії І-МИ №170184 (а.с.8, 9). Також судом встановлено, згідно рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO] в с. Драниця, вул. Федьковича, 8 новоселицького району Чернівецької області (а.с.10-12). Проте, рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області було скасовано, що підтверджується копією рішення апеляційного суду Чернівецької області від 29.04.2015 року (а.с.13-16). Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення від 20 серпня 2014 року, що підтверджується копією цього договору (а.с.18). Згідно довідки № 34-02-20 від 15.01.2016 року виданої Бочковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] дійсно проживає без реєстрації за адресою с. Бочківці по вул. І.Миколайчука,10 Хотинскього району Чернівецької області (а.с.17). Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сімї від 30 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] періодично гостювали в будинку [PERSON] за адресою с. Шилівці вул. Островського, 68 Хотинського району Чернівецької області та дозволив використовувати одну житлову кімнату площею 10 кв.м. (а.с.20). Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не можу суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219,частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222,частина друга статті 223,частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно до ч.1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Відповідно до ст. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно наданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 52318019 від 29.01.2016 року вбачається, що на нерухоме майно за адресою с. Шилівці, вул. Островського, 68 Хотинського району Чернівецької області відомості щодо права власності відсутні (а.с.21). За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] не мав права надавати у найм житловий будинок, оскільки вказаний житловий будинок не належить йому, що вбачається із витягу із реєстру. Відповідачі не надали спростування встановленому судом факту. Відповідно до положень ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, відповідачами не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦК України із відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved