Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

11.09.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача, в якому він просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстровано 30.04.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №143, та стягнути з відповідача судовий збір, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через несумісність характерів. Позивач зазначає, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені через втрату поваги один до одного, останні півроку проживають окремо, позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Спору у сторін щодо поділу спільного майна не має. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримав, позовну вимогу про стягнення з відповідача судових витрат просив суд не розглядати, розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, подала на адресу суду заяву про розгляд за її відсутності, в якій позовні вимоги визнає, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 30.04.2011 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований 30.04.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №143. (а.с.5). Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка проживає з відповідачем. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved