Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

11 вересня 2017 року позивач звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно померлого батька [PERSON] у вигляді належної йому на день смерті земельної ділянки. В обґрунтування позивних вимог зазначив, що являється спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька [PERSON] До складу спадкового майна померлої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В звязку з втратою оригіналу Державного акту на вказану земельну ділянку державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про спадщину щодо даного майна. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 07 червня 20014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КЕ № 030798 виданим 10 січня 2006 року Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області (а.с.29). При вивченні спадкової справи № 47/2014 щодо майна померлого [PERSON] встановлено, що заповіту він не залишив, а його єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину є донька [PERSON]. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину або претендують на неї відсутні (а.с. 34-36). Наявність вказаних родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується свідоцтвами про народження та одруження позивача (а.с.7-8). До складу спадкового майна померлої поміж іншого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,61га, що розташована на території колишньої Воскобійницької сільської ради, кадастровий номер 5325781200:00:015:0097 та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 083310 виданого 14 січня 2003 року Шишацькою районною державною адміністрацією та Шишацьким районним відділом земельних ресурсів, за реєстровим номером 808 (а.с.12-14, 32). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст. 1267 ЦК України). Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (відмова від спадщини). Відповідно до судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах даної категорії при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою [PERSON] від 21.04.2017 № 212/02-14 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку на імя померлого (а.с.17). Факт втрати Державного акту на спірну земельну ділянку підтверджується зверненням позивача з відповідним оголошенням до місцевого друкованого видання «Сільське Життя» (від 01 вересня 2017 року) (а.с.18). Таким чином, фактично успадкувавши після смерті батька [PERSON] належну йому земельну ділянку позивач позбавлена можливості оформити її на своє імя та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо неї через втрату оригіналу Державного акту на землю, виданого на імя спадкодавця. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved