Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

10 січня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , яку вона 24 лютого [INFO] року уточнила та остаточно просила стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 37\~826 грн. 40 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 31\~242 грн. 24 коп. В обґрунтування вимог зазначає, що її було прийнято на роботу до Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова» згідно з розпорядженням № 955 від 04.06.2003 року. На час подачі позову відповідач нарахував, але не виплатив їй заробітну плату у розмірі 37\~826 грн. 40 коп. Також, середня заробітна плата станом на 24.02.2020 року складає 31\~242 грн. 24 коп., а саме: з 08.10.2019 року по 24.02.2020 року = 96 днів х 325,44 грн/день = 31\~242,24 грн. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом. 25 лютого 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, та зазначає, що сума не виплаченої заробітної плати та остаточного розрахунку становить 24\~765 грн. 16 коп. Відповідач докладає усіх зусиль для виплати робітникам заробітної плати. Вказану суму підприємство після надходження грошових коштів виплатить належні звільненому працівникові [PERSON] грошові кошти, які і всім робітникам підприємства у лютому місяці. Причиною несвоєчасно виплати є те, що ДП «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова» перебуває в тяжкому економічному стані спричиненому фінансовою кризою в країні, розірвання контрактів з Російською Федерацією, які складали питому вагу у загальній кількості, великі фінансові збитки. У зв`язку з цим, вони не мали можливості сплатити своєчасно звільненому працівникові суму остаточного розрахунку. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що з 4 червня 2003 року [PERSON] , [INFO] , працювала у Державному підприємстві «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на різних посадах. 8 жовтня 2019 року позивачка була звільнена у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 1245вк. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом),\~але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені\~в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України,\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, у день звільнення відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Розмір заборгованості нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати при звільненні, за розрахунками позивача складає 37\~826 грн. 40 коп. Проте, згідно наданої Державним підприємством «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» довідки № 331 від 21 лютого 2020 року, сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати станом на 21.02.2020 року становить 24\~765 грн. 16 коп., а саме: за липень 2019 року 4\~296 грн., за серпень 2019 року 6\~019 грн., за вересень 2019 року 5\~807 грн., за жовтень 2019 року 6\~294 грн., за листопад 2019 року та остаточний розрахунок 2\~349 грн. 16 коп. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з\~Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 24\~765 грн. 16 коп. Що стосується вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку у сумі 31\~242 грн. 24 коп., то суд приходиться до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті 25 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Розрахунок середнього заробітку проведено судом у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок). Абзацом третім пункту 2 вказаної норми визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Абзацом четверти пункту 2 вказаної норми визначено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. За змістом абзацу першого пункту 8 Порядку обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно наданої довідки за № 331 від 21 лютого 2020 року, сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] складає: за липень 2019 року 4\~296 грн., за серпень 2019 року 6\~019 грн., за вересень 2019 року 5\~807 грн., за жовтень 2019 року 6\~294 грн., за листопад 2019 року та остаточний розрахунок 2\~349 грн. 16 коп. Як вбачається з табелю обліку робочого часу за вересень 2019 року, позивач з 27 серпня 2019 року по 4 вересня 2019 року перебувала у відпустці. Відповідно до табелю обліку робочого часу за серпень 2019 року, позивач з 24 серпня по 17 серпня 2019 року перебувала у відпустці. Отже, для обчислення середньомісячної заробітної плати необхідно брати до уваги виплат за останні два календарні місяці роботи, тобто липень та червень 2019 року. Таким чином, середньогодинна заробітна плата позивача за останні два відпрацьованих місяці становить: 10\~022 грн. 55 коп. сума нарахованої заробітної плати за 2 місяці, поділених на кількість відпрацьованих робочих годин за ці два місяці (184 + 143 = 327) = 30,65 грн. В свою чергу, середньоденна заробітна плата складатиме 30,65 грн. х 8 годин = 245,20 грн. Суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 9.10.2019 року і по день винесення рішення 31.03.2020 року. Кількість робочих днів за період з 9.10.2019 року по 31.03.2020 року включно складає 120 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 9.10.2019 року по 31.03.2020 року складає: 120 днів х 245,20 грн. = 29\~424 грн. За таких обставин з відповідача слід стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення в розмірі 29\~424 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Решта вимог про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні не підлягає задоволенню через невірно проведений розрахунок. Відповідно до\~вимог ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з позову, позивачкою заявлено дві вимоги, за однією з яких вона звільнена від сплати судового збору, а з другою вимогою нею сплачено 768 грн. 40 коп. Оскільки, вимоги позивачки задоволенні частково, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір сплачений за подачу позову у розмірі 768 грн. 40 коп., а також за вимогу про стягнення заробітної плати з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved