Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

1. 28 грудня 2018 року прокурор звернувся в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивачеві належить будинок [ADDRESS] . У ході здійснення представницьких функцій прокуророві стало відомо, що у серпні 2017 року з володіння позивача у незаконний спосіб вибула квартира [ADDRESS] у вказаному будинку. Квартира була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2017, укладеного з [PERSON] , який не набував право власності на вказану квартиру. 01.09.2017 [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким продав спірне приміщення останній. 17.11.2017 [PERSON] подарувала квартиру відповідачеві. Викладені обставини стали причиною звернення прокурора до суду з позовом про витребування спірного майна з незаконного володіння відповідача (а.с.а.с. 2 12). 2. 26 червня 2019 року суд ухвалив заочне рішення про задоволення заявленого позову (а.с.а.с. 83, 84). 3. 25 лютого 2020 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська заочне рішення від 26.06.2019 було скасоване, а справу призначено до повторного розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 117). 4. 24 липня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 181). 5. Відзив на позов, поданий [PERSON] , судом повернуто без розгляду у зв`язку з порушенням порядку його подання (відсутні докази надіслання його копій на адреси позивача та третіх осіб) (а.с.а.с. 131 134). 6. У судовому засіданні прокурор підтримав позов, пояснивши, що спірна квартира до її продажу належала територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, отже відчуження без згоди власника було незаконним, як і подальший продаж на користь відповідача. 7. Представниця відповідача у суді заперечувала проти позову, пояснивши, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна, отже підстав для його витребування у позивача не має. Крім того, твердження позивача про сфальшованість правовстановлювальних документів на квартиру є лише припущенням. 12.10.2020 представниця відповідача до суду не з`явилася, була повідомлені належним чином. 8. Представник Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином. 9. Заслухавши пояснення прокурора, представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 10. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] на підставі рішення Виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 10.04.1990 №517 належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради (а.с. 18). 11. 11 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав квартиру [ADDRESS] . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю. (номер у реєстрі 600). Відповідно до договору відчужене майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1995, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3/1747-95 (а.с.а.с. 21 23) 12. 01 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала спірну квартиру. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. (номер у реєстрі 2879) (а.с.а.с. 48, 49). 13. 17 листопада 2017 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір дарування, за яким відповідач прийняв у дар спірну квартиру. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. (номер у реєстрі 1811) (а.с.а.с. 24, 25). 14. Відповідно до статей\~317,\~319 Цивільного кодексу України (далі ЦК) саме власникові належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. 15. Згідно зі статтею 387 ЦК\~за загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. 16. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1\~статті 388 ЦК. 17. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1\~статті 388 ЦК\~пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. 18. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.\~\~ 19. За правилами, встановленими\~статтею 388 ЦК, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. 20. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. 21. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1\~статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. 22. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності, на підставі якого [PERSON] нібито набув право власності на спірну квартиру [INFO] , органом приватизації не видавалося, про що свідчить лист Департаменту житлового\~господарства Дніпровської\~міської ради від 07.12.2018 №1/9-2348 (а.с. 16). \~ \~ \~ \~23. Цей висновок додатково підтверджується й тим, що інвентаризаційна справа будинку [ADDRESS] , що зберігається у КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, не містить відомостей про наявність такого свідоцтва (а.с. 17). 24. Більш того, матеріали справи свідчать про наявність ознак фальшування свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1995, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3/1747-95. 25. Так, вказаний документ містить відомості про дату його складання (17.06.1995) та про відновну вартість квартири на момент приватизації (7,43 грн) попри те, що 17.06.1995 це вихідний день (субота), а 1995 року на території України національною грошовою одиницею офіційно був український карбованець. 26. Викладене, безумовно, свідчить про те, що [PERSON] не набув право власності на спірну квартиру у спосіб та порядку, визначені законом. 27. Таким чином, з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, суд доходить висновку про те, що пред`явлення ним позову до добросовісного набувача (відповідача) про витребування цього майна на підставі\~статті 388 ЦК\~відповідає вимогам закону. 28. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявленого у справі позову. 29. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню компенсація судових витрат останньої у сумі 1\~762,00 грн (а.с. 1). 30.

Outcome: approved