Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

12.04.2018 [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) в особі представника адвоката Момот О.В. звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Берегиня» (далі - відповідач 2, ТОВ «Медичний центр «Берегиня») про розірвання договору оренди нежилих приміщень № 1 (один), 2 (два) (групи приміщень № 32 (тридцять два) (в літ. А), які розташовані за адресом: [ADDRESS] , загальною площею 133,40 кв.м., укладений між орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Берегиня» та орендодавцями [PERSON] і [PERSON] . Позов обгрунтовано наступним. [PERSON] є власницею 1/2 частки нежилих приміщень за № 1 (один), 2 (два) (групи приміщень № 32 (тридцять два) (в літ. А), загальною площею 133,40 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування частки нежилих приміщень від 24.06.2016, який було зареєстровано в реєстрі за номером 307. Іншим співвласником нежилого приміщення є [PERSON] , якому належить 1/2 частка нежилого приміщення на підставі договору купівлі-продажу. Між відповідачем 1 та співвласником приміщення на той час [PERSON] (батько позивача) (орендодавці) з одного боку та відповідачем 2 (орендар) з іншого боку в 2007 році було укладено Договір оренди спірного нежилого приміщення зі строком дії Договору оренди 2 роки з автоматичною пролонгацією. Сума оренди приміщення була визначена в розмірі 1 000 грн. на місяць (на двох орендодавців). Така оплата була обумовлена тим, що орендодавці були співвласниками приміщення і одночасно власниками бізнесу орендаря. Планувалося спільне отримання дивідендів від провадження діяльності відповідача 2. Але в подальшому відповідачем 2 не сплачувалась не тільки орендна плата, але і дивіденди власному засновнику. Після набуття права власності на нежиле приміщення позивач не була ознайомлена з договором оренди. Позивачем було здійснено багато спроб провести переговори щодо порядку володіння та користування спільними приміщеннями, але жодні з них не завершилися успіхом. До теперішнього часу не досягнуто домовленості про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю позивача та відповідача 1. Позивач неодноразово спілкувалася з директором ТОВ «Медичний центр «Берегиня» з приводу продажу спірного об`єкту нерухомості, але згоди досягнуто не було. Крім того, при спробі власника увійти в приміщення відповідачем 2 були викликані співробітники правоохоронного органу на підставі «рейдерського захоплення майна». Жодні вимоги позивача, як співвласника спірного нежилого приміщення, виконані не були. Позивач жодного разу не отримував орендну плату від відповідача 2 за оренду спірних нежитлових приміщень. Попередній власник частки нежитлового приміщення також не отримував оренду плату. Відповідачі фактично заволоділи спільним приміщенням та безоплатно користуються ним з 2007 року. Враховуючи істотне порушення умов договору, щодо оплати орендної плати, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.06.2018 від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним. Договір оренди був укладений між сторонами із додержанням всіх вимог закону, які є необхідними для його чинності. Недійсність Договору оренди прямо не встановлена і жодним судом він не визнався недійсним. Тому, укладений Договір оренди відповідно до ст. ст. 11. 202, 509, 629 ЦК України є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, та є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 4.1 Договору оренди строк оренди складає 2 (два) роки з моменту прийняття приміщення за актом прийому-передачі. Якщо жодна із сторін у строк 30 днів до закінчення Договору оренди не заявить про намір його розірвати, даний договір продовжує свою дію на новий строк (п. 4.2 Договору оренди). З огляду на те, що нежилі приміщення були прийняті з боку ТОВ «Медичний центр берегиня» 20.09.2007, то строк оренди нежилих приміщень закінчувався 20.09.2009 відповідно. Проте, жодна зі сторін Договору оренди в термін 30 днів до закінчення строку дії договору не заявляла про намір його розірвати, тому даний договір продовжив свою дію на новий строк. Дані обставини не заперечуються позивачем та підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами.З огляду на те, що [PERSON] передав [PERSON] право власності на 1/2 частку нежилих приміщень, то 24.06.2016 до [PERSON] перейшли права та обов`язки [PERSON] за Договором оренди, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Разом з тим, ТОВ «Медичний центр «Берегиня» не було письмово повідомлено [PERSON] про перехід до останньої прав та обов`язків [PERSON] за Договором оренди. Посилаючись на те, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, відповідач 2 мав права не виконувати вимоги Договору в частині оплати оренди, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Ухвалою суду від 06.12.2019 витребувано у ТОВ «Медичний центр «Берегиня» оригіналу договору оренди, на підставі якого останній користується нежилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та який підписаний [PERSON] і [PERSON] з одного боку та ТОВ «Медичний центр «Берегиня» з іншого. Ухвалою суду від 06.12.2019 відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Берегиня», [PERSON] про відшкодування витрат на управління, утримання та збереження спільного майна. Ухвалою суду від 06.12.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про об`єднання цивільної справи № 753/6582/19, зі справою № 753/22195/17 у одне провадження. Ухвалою суду від 21.07.2021, що занесена до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи за відсутності [PERSON] та його представника, в задоволенні позову просив відмовити. Відповідач 2 свого представника в судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.09.2007 між [PERSON] , [PERSON] (Орендодавці), з однієї сторони, та ТОВ «Медичний Берегиня» (надалі - Орендар), з другої сторони, було укладено договір оренди нежилих приміщень № 1, 2 групи приміщень № 32, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (надалі - Договір оренди). За умовами Договору оренди Орендодавці, що є співвласниками предмету оренди в ідеальних частках, з однієї сторони, передали, а Орендар, з другої сторони, прийняв у тимчасове платне володіння нежилі приміщення № 1, 2 (група приміщень № 32), загальною 133.40 кв. м., в будинку за адресою: [ADDRESS] для використання під офісне приміщення, розміщення виконавчого персоналу, а також здійснення медичної практики та надання медичних послуг (п. п. 1.3. 2.1 Договору оренди). Згідно з п. 4.1 Договору строк оренди складає 2 (два) роки з моменту прийняття приміщення за актом прийому-передачі. Якщо жодна із сторін у строк 30 днів до закінчення Договору оренди не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично продовжує свою дію на новий строк (п. 4.2 Договору оренди). Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. розмір орендної плати складає 1000,00 грн. за місяць, орендна плата сплачується Орендарем не пізніше останнього числа кожного поточного місяця. Як вбачається з матеріалів справи, 31.06.2007, між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу приміщень, у відповідності до якого [PERSON] та [PERSON] набули у власність в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному, нежилі приміщення №№ 1,2 групи приміщень № 32 літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, 24.06.2016 укладено договір дарування частки нежилих приміщень, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галаган О.В., у відповідності до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар належну дарувальнику на праві приватної власності 1/2 частку нежилих приміщень №№1, 2 групи приміщень №3 2 літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно частини першої статті 262, статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Правила укладення договору оренди встановлені главою 58 ЦК України. Згідно частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Згідно статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Згідно частини першої статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно частини третьої статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Як зазначає позивач у позовній заяві, після прийняття нею у дар 1/2 частки нежилих приміщень №№1, 2 групи приміщень № 32 літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , вона жодного разу не отримувала орендної плати від орендодавця ТОВ «Медичний центр «Берегиня». Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку ТОВ «Медичний центр «Берегиня» є щомісячна сплата позивачу та відповідачу 1 орендної плати. Відповідно до змісту статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором. Систематичне порушення орендарем такої умови договору оренди майна, як своєчасне внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю. Враховуючи викладене, та, зважаючи, що відповідач 2 не виконує своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати, при цьому, заперечуючи проти позову, відповідачі у порушення вимог статей 77, 81 ЦПК України належних і допустимих доказів на спростування доводів позову не надали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання договору оренди нежитлових приміщень, у повному обсязі. Судовий збір відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в сумі 1057,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved