Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 1078,08 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 квітня 2015 року по 29 березня 2016 року з розрахунку 91 грн. 44 коп. середньоденного заробітку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. При цьому позивач повідомила, що заборгованість по заробітній платі в сумі 1078 грн. 08 коп. відповідач сплатив 29.03.2016 року, а тому вимогу в частині стягнення заборгованості по заробітній платі позивач просила залишити без розгляду. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що підприємство не розрахувалося з позивачем через скрутне фінансове становище. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів». На підставі наказу № 96/к від 30 березня 2015 року позивач звільнена з роботи у звязку зі скороченням штату чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а/с 3). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторонами в судовому засіданні визнано, що за час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 02.04.2015 року по 29.03.2016 року минуло 193 робочих дня (на підприємстві 4 робочих дня), а тому з урахуванням середньоденного заробітку позивача в розмірі 91 грн. 44 коп. сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 17647 грн. 92 коп. (з даної суми не утримані податки і обовязкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена сума після відрахування з 17647 грн. 92 коп. податків і обовязкових платежів. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved