overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

11 вересня 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 07 вересня 1985 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07 вересня 1985 року Калінінським відділом ЗАЦС м.Донецька, [PERSON] та [PERSON] 07 вересня 1985 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 837. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

11 грудня 2005 року в с.Пишківці Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шевченка,82 в с.Пишківці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Пишківської сільської ради Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 11 грудня 2005 року в с.Пишківці Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 24 листопада 2005 року і посвідчений секретарем Пишківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів позивачці; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

11 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 лютого 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12865,27 грн., заборгованність за кредитом - 951,07 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8213,47 грн, заборгованість за пенею та комісією -2850,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 600,73 грн., всього загальна сума забогованості склала 12865,27 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 грудня 2008 року в розмірі 12865,27 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 11 грудня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 лютого 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12865,27 грн., заборгованність за кредитом - 951,07 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8213,47 грн, заборгованість за пенею та комісією -2850,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 600,73 грн., всього загальна сума заборгованості склала 12865,27 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

11 грудня 2008 року померла [PERSON], свідоцтво про смерть серії І ЖД № 155784, яка до дня своєї смерті постійно проживала в [INFO] та склала заповіт посвідчений Новопетрівською сільською радою, Миколаївського району Одеської області 20 жовтня 2005 року, реєстровий номер 313. До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,09 гектарів, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, та належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І ОД № 012096, виданого Миколаївською районною радою Одеської області 03 листопада 1999 року, який зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 311. Під час звернення до нотаріуса, для прийняття спадщини, нотаріусом було пояснено що, він пропустив встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на звернення до нотаріуса про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 11 грудня 2008 року, оскільки він його пропустив з поважної причини, в звязку з тим, що не обізнаний в діючому законодавстві та вважав, що вже є власником земельної ділянки. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією заповіту посвідченого Новопетрівською сільською радою, згідно якого [PERSON], заповіла [PERSON], своє право на земельну ділянку ( а.с. 4 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 ), копією Державного акта на право приватної власності на землю на імя [PERSON] ( а.с. 6 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

11 грудня 2013 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17.03.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14093-170308, за яким боржнику відкрито кредитну лінію, ліміт якої розраховується Банком самостійно. Вказали, що боржник порушила свої зобов'язання по договору і станом на 30 жовтня 2013 р. існує заборгованість в сумі 4 124,98 грн, яку просили стягнути, а також судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин двічі, 30.12.2013 р. і 13.01.2014 р. не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14093-170308, за яким боржнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн і встановлено її ліміт в розмірі 1 000 грн, з процентною ставкою за користування кредитом відповідно до Правил та тарифів Банку. Судом з'ясовано, що відповідач користувалася наданою їй Банком кредитною лінією. У період з 18 березня 2008 р. по 23 вересня 2008 р. зняла з карткового рахунку 3 060 грн, а погасила лише 2 903 грн. Отже, свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30 жовтня 2013 р. складає - 4 124,98 грн, що складається з тіла кредиту в сумі 1 074,14 грн; заборгованості за відсотками - 907,84 грн і заборгованості за комісіями - 2 143 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

11 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові він вказав, що 15 червня 2002 року вступив в шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано Комсомольської селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №55. Від шлюбу мають дочку [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини з відповідачкою припинено. В лютому 2013 року [PERSON] зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак, у зв'язку з намаганням кожного примиритися та усунути причини непорозуміння, позов було залишено без розгляду. Однак, примиритись не вдалося. Тому він вважає, що необхідно розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка залишається проживати з відповідачкою. Спору про поділ майна не має. Позивач надав судові заяву в якій вказав, що наполягає на задоволенні позову, просиь розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] згодна на розірвання шлюбу та позовом, просила розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON]» За таких обставин, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 червня 2002 року, який було зареєстровано Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ( а.с.3) Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Шлюбні відносини припинено. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за причин відсутності взаєморозуміння, різності поглядів на життя. Причини припинення шлюбу, на які вказав позивач та погодилась відповідачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї [PERSON] є неможливим та суперечить інтересам кожного з подружжя. Спору про поділ майна сторін не має. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

11 грудня 2013 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В заяві вказав, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 1999 року. Від спільного проживання мають двох дітей, які знаходиться на його утриманні, мати дітей працездатні, інших утриманців не має. Але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 13 частини. В судове засідання позивач не з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, згодний на заочний розгляд справи про що повідомив в заяві. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач, працездатна, але не працює, інших утриманців не має та не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу дітей та разом з сім'єю не проживає. Суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволення на підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України. Згідно ст.89 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по оплаті на користь держави судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

11 грудня 2013 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що 07 вересня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів, внаслідок чого постійно виникають сварки, у зв'язку з чим з листопада 2013 року вони почали проживати окремо. Просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав і просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і не заперечував розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими докази, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2012 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Карасинською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 6). З листопада 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, протягом строку, наданого на примирення, не примирилися, і позивач [PERSON] зберегти сім'ю не бажає. За таких обставин, суд доходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним і тому шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд змінює їй шлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. За згодою позивача [PERSON] суд не стягує з відповідача понесені нею судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

11 грудня 2013 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17.11.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRХ11960030, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 5 400 грн, з процентною ставкою 12,00 % річних. Відповідач зобов'язана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. Вказали, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує. Станом на 15.04.2014 р. заборгованість за кредитним договором склала 17 148,12 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1054 ЦК України, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву про підтримання позову і його задоволення, а справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала, а справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRХ11960030, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 5 400 грн, з процентною ставкою 12 % на місяць на суму залишку кредиту, на строк 24 місяці, тобто з кінцевим терміном повернення до 17 листопада 2009 р. Відповідач зобов'язана була щомісячно у період з 10 по 5 число здійснювати погашення кредиту згідно графіку, а саме, не менш ніж 319,42 грн. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Судом з'ясовано, що боржник свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 15 квітня 2014 р. заборгованість склала - 17 148,12 грн, з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом - 341,93 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 036,80 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 14 714,72 грн; штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф (процентна складова) - 804,67 грн. За таких обставин, ураховуючи те, що відповідач не оспорює нараховану боргову суму, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення у безспірному порядку з неї заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

11 грудня 2013 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що 24 листопада 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] від якого мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча має офіційне місце роботи та заробіток. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку в особі матері до досягнення сином повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, дослідивши матеріали справи вважає що позовні вимоги слід задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні достовірно встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська 31 січня 2001 року відповідач [PERSON] записаний його батьком, а позивачка матір'ю (а.с.4). З'ясовано, що [PERSON] належного обов'язку щодо утримання сина [PERSON] не дотримується, тому з останнього слід стягнути аліменти на її утримання. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За положенням ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За довідкою виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області №6405 від 11 грудня 2013 року до складу сім'ї [PERSON] окрім відповідача входить син [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.5). Судові витрати покласти на рахунок відповідача.

Outcome: approved