Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

12.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , оскільки на час народження та станом на сьогодні він досі перебуває у шлюбі з [PERSON] . Однак, біологічним батьком дитини визнає себе він, [PERSON] та сама мати дитини, яка може підтвердити це в особистих поясненнях, оскільки на момент зачаття дитини [PERSON] не проживала разом з відповідачем у справі. Відповідно до висновку експертного дослідження №104-2-2019, встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Він дізнався про своє можливе біологічне батьківство у грудні 2018 року зі слів [PERSON] , отже строк звернення до суду з вказаним позовом не пропущений. Тому, просив визнати його [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису № 3594 від 16.09.2016 року, складеного Соломянський районний у м. Києві відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком дитини - [PERSON] виключивши відомості про [PERSON] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 07.05.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.09.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити вимоги у повному обсязі та зазначив, що з [PERSON] вони знайомі з 2014 року, в період з червня 2017 року по грудень 2018 року вони не спілкувалися, а в грудні 2018 року [PERSON] повідомила йому про дитину, він приїхав до України, за його заявою експертна установа зробила висновок ДНК і встановила, що [PERSON] його син. Представник позивача, адвокат Фумельов Ілля Олександрович, в судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позов визнала, подала до суду відповідну заяву та зазначила, що з 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак вони не проживають разом вже п`ять років, відповідач не визнає сина та не бажає нести відповідальність за дитину. Відповідач працює в м. Києві за контрактом, робота пов`язана з очисними спорудами, та має можливість приймати участь у справі, однак ігнорує виклики до суду. З позивач вона знайома з 2014 року, у грудні 2018 року повідомила йому про те, що [PERSON] його син та приїзду до України вони з позивачем провели тест ДНК, який підтвердив його батьківство. Позивач є справжнім батьком [PERSON] і турботливо до нього ставиться. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа,Солом`янський районний в м. Києві відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в судове засідання представника не направив, 08.05.2019 року до суду подав заяву про розгляд справи згідно чинного законодавства без участі представника відділу. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] відповідач [PERSON] народила сина [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Солом`янським районним у місті Києві відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.12), батьком [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] . Згідно довідки №7293 від 16.11.2018 року (а.с.13), [PERSON] , [INFO] , рішенням УДМС України в Київській області від 16.11.2018 року набув громадянства України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 12.06.2016 року. Довідка видана до свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.09.2016 року і є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України. З висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103-208-2019 від 05.07.2019 року (а.с.75-78) та висновку експертного дослідження № 104-2-2019 від 28.02.2019 року ( а.с. 14-17), вбачається, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] доведено, що також визнає відповідач - [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ч.2 ст. 129 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Судом встановлено, що [PERSON] дізнався про своє можливе біологічне батьківство у грудні 2018 року, що не заперечується відповідачем, а до суду позивач звернувся 12.04.2019 року, отже позивач звернувся до суду з даним позовом у межах встановленого строку. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому слід визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати органи державної реєстрації актів цивільного стану України внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, а саме внести зміни до актового запису про народження №3594 від 16.09.2016 року, складеного Соломянський районний у м. Києві відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком дитини - [PERSON] виключивши відомості про [PERSON] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням зазначених змін. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1) та заявив клопотання про залишення за ним вказаних витрат без відповідного відшкодування.

Outcome: approved