Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

11 травня 2016 року [PERSON], який діяв в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що з 10.11.2000 року до 27.07.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] від якого народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу він із згоди колишньої дружини подарував неповнолітньому сину [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON], яка є матірю його колишньої дружини, зареєстрована у цій квартирі з 02.09.2009 року по теперішній час, але з серпня 2015 року фактично у цій квартирі не проживає, так як виїхала на постійне місце проживання до Росії, що підтверджується сусідами. Особистих речей [PERSON] у квартирі немає. Реєстрація [PERSON] у цій квартирі перешкоджає сину позивача здійснювати право власності у повному обсязі. У звязку з цими обставинами, просив визнати відповідачку такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що і позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. Про це свідчать повернуті поштою три судові повістки на адресу відповідачки, які були направлені рекомендованими відправленнями, із відмітками «за спливом терміну зберігання». У звязку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи також те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з законний представник неповнолітнього позивача [PERSON] з 10.11.2000 року до 27.07.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с. 7). У цьому шлюбі 21.03.2001 року народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] із згоди колишньої дружини [PERSON] подарував неповнолітньому сину [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS], згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 27.07.2015 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1828 (а.с. 8-9). Право власності неповнолітнього [PERSON] на вказану квартиру також зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 41295433 від 27.07.2015 року (а.с. 10). Відповідачка [PERSON], яка є матірю його колишньої дружини, зареєстрована у цій квартирі з 02.09.2009 року по теперішній час згідно довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» від 21.07.2016 року № 1074 (а.с.11). Але, [PERSON] з серпня 2015 року фактично у цій квартирі не проживає, її особистих речей у квартирі немає, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму від 22.04.2016 року та 29.07.2016 року, складеними представниками житлово-експлуатаційної організації за участі сусідів [PERSON] та [PERSON] - мешканців квартир №№ 51, 53. Реєстрація [PERSON] у цій квартирі перешкоджає сину позивача здійснювати право власності у повному обсязі.. Суд вважає встановленим, що з серпня 2015 року відповідачка у квартирі не мешкає без поважних причин, не є власником будинку або членом сімї власника, не бере участі у сплаті платежів по утриманню квартири, де вона зареєстрована, що перешкоджає [PERSON] у користуванні належною йому власністю, порушує право власності позивача на вказану квартиру. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження майном. У звязку з наведеним порушене право власності позивача [PERSON] підлягає захисту і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідачку [PERSON] такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Outcome: approved