Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

12.07.2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14471,43 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 08.10.2007 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 6400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою. В подальшому 03.06.2009 року був збільшений кредитний ліміт до 6450 грн., 10.08.2013 року був збільшений кредитний ліміт до 7700 грн., 31.08.2015 року був зменшений кредитний ліміт до 7220 грн. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON], незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 12.06.2016 року утворилася заборгованість по кредитному договору в 14471,43 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 8137,56 грн.; -заборгованості за процентами у сумі 3056,92 грн.; -заборгованості по пені у сумі 3131,64 грн.; - штрафів у сумі 850 грн., 500 грн. (фіксована частина), 665,31 грн. (процентна складова) з урахуванням внесення 1870 грн. на погашення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в розмірі тіла кредиту без відсотків, пені та штрафів, просить врахувати його стан здоров'я. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 08.10.2007 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 6400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. . В подальшому 03.06.2009 року був збільшений кредитний ліміт до 6450 грн., 10.08.2013 року був збільшений кредитний ліміт до 7700 грн., 31.08.2015 року був зменшений кредитний ліміт до 7220 грн. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом підтвердив повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також штрафи, проте свої зобов'язання не виконав. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з цим станом на 12.06.2016 року утворилася заборгованість по кредитному договору в 14471,43 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 8137,56 грн.; -заборгованості за процентами у сумі 3056,92 грн.; -заборгованості по пені у сумі 3131,64 грн.; - штрафів у сумі 850 грн., 500 грн. (фіксована частина), 665,31 грн. (процентна складова) з урахуванням внесення 1870 грн. на погашення заборгованості. Заперечення відповідача стосовно невизнання позову необґрунтовані і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved