Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

10 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «СГ «ТАС»), [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, вказуючи на те, що 13 квітня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під керуванням [PERSON] Останній був притягнутий до адміністративної відповідальності згідно постанови Костянтинівського міськрайонного суду від 03.05.2017 року. В результаті зіткнення його автомобілю [NUMBER], спричинені механічні ушкодження, вартість затрат на відновлювання, згідно акту оцінювача складає 46096,60 грн. Оскільки винуватець ДТП [PERSON] був застрахований у ПАТ «СГ «ТАС», останній відповідач сплатив йому страхове відшкодування частково в сумі 23276,03 грн., що значно менше суми страхування за полісом [PERSON] яка становить 100000 грн. Тому просив стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» у відшкодування матеріальної шкоди 22820,57 грн., а з відповідача [PERSON] просив стягнути у відшкодування матеріальної шкоди вартість послуг оцінювача в сумі 950,00 грн., та моральну шкоду, яку він зазнав внаслідок пошкодження його майна, в розмірі 10000 грн. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] уточнив позовні вимоги з урахуванням отриманих висновків авто-товарознавчої експертизи, просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 30537,58 грн., моральну шкоду 10000 грн., судові витрати у вигляді оплати послуг оцінювача в сумі 950,00 грн., а також витрати по оплаті експертизи. При цьому зазначив, що відповідач [PERSON] дійсно сплатив йому 1450,00 грн., яку він враховує у якості компенсації за спричинену моральну шкоду. У судове засідання 13.02.2019 року позивач [PERSON] та його представник не з'явились, надали заяву про закінчення розгляду справи у їх відсутність (а.с.241). Представник відповідача ПАТ «СГ «ТАС» у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі оскільки позивач вже отримав узгоджену з ним суму відшкодування матеріальної шкоди 23393,00 грн., просив також розглядати справу за відсутності представника (а.с.50-51,60-67). Представник відповідача [PERSON] адвокат Мішин М.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, оскільки [PERSON] частково погодився із сумою моральної шкоди в розмірі 1450,00 грн., яку вже передав представнику позивача [PERSON] Вважав, що інша спричинена позивачу матеріальна та моральна шкода підлягає стягненню виключно з ПАТ «СГ «ТАС», оскільки їх твердження щодо узгодження з [PERSON] суми страхового відшкодування - 23393,00 грн. не підтверджені ніякими доказами. З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені на ступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено та визнається сторонами, що 13 квітня 2017 року о 10 годині 45 хвилин в м. Костянтинівці на перехресті пр. Ломоносова - вул. Європейська, водій [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ 3302 418 СПГ, державний номер [NUMBER], перед зміною напрямку руху (поворот на ліво) при зеленому сигналі світлофору не переконався, що це буде безпечно та не надав перевагу транспортному засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем CHERY AMULET, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку по пр. Ломоносова м.Костянтинівки, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим було порушено п.п.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України. За скоєння вказаного правопорушення відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.6). Згідно Полісу №АК/2463151 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.03.2017 року [PERSON] забезпечив транспортний засіб ГАЗ 3302 418 СПГ, державний номер [NUMBER], за шкоду, заподіяну майну, на суму 100000 (сто тисяч) грн., франшиза дорівнює 0, у АТ «СГ «ТАС» (а.с.150). Відповідно до Заяви про страхове відшкодування від 15.06.2017 року розмір шкоди склав 23393,00 (двадцять три тисячі триста дев'яносто три) грн., дана заява підписана позивачем [PERSON] (а.с.68). Вказана сума перерахована на картковий рахунок позивача у повному обсязі, що підтверджено платіжним дорученням №24897 від 27.06.2017 року та випискою із карткового рахунку [PERSON] (а.с.91,30). Згідно до висновку експерта № 121/18 від 27.07.2018 року та додаткових письмових пояснення експерта вартість матеріального збитку склала 34977 грн. 96 коп., вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 53813 грн. 61 коп. (а.с.224). Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методики). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У відповідності до вищевказаного висновку експерта, вартість матеріальної шкоди становить 34977,96 грн., страхова компанія експертизи не проводила та провела виплату на ім'я позивача [PERSON] виплату в сумі 23393,00 грн., таким чином сума до стягнення становить 11584,96 грн. (34977,96 - 23393,00 грн.). Вартість попередньої оцінки шкоди в сумі 950 грн., як і вартість експертного дослідження в сумі 970 грн. підлягає стягненню із страхової компанії, квитанції про сплату 950 грн. та 970 за проведення експертизи знаходяться в матеріалах справи, оскільки ПАТ «СГ «ТАС» експертизу взагалі не проводила (а.с.7,132). Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди суд зазначає, наступне. Так, згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, з урахуванням конкретних обставин справи, суд врахував характер та тривалість страждань, яких зазнав позивач, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках та виходячи із засад розумності, виваженості і дійшов висновку про визначення такого розміру в сумі 1450,00 грн., які сплачені позивачу відповідачем [PERSON] у повному обсязі, що визнається сторонами. Доказів спричинення моральної шкоди у більшому розмірі суду не надано. Оскільки позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «СГ «ТАС» задовольняються частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 219,55 грн.. На підставі ст.ст. 22, 23, 1116, 1166, 1168, 1187 Цивільного кодексу,

Outcome: partial