Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

1. 29 квітня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від лютого 2011 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. Взаємини з відповідачем розладилися. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо одне від одного. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер. Діти мешкають з позивачкою. Остання позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від належного виконання обов`язків з утримання дітей відповідач ухиляється. Позивачка просить суд шлюб розірвати, стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у сумі 5 000,00 грн щомісяця, але не менше 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача (а.с.а.с. 1 - 4). 2. Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 12.02.2011. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо одне від одного від 05.04.2021. Спору щодо спільного майна не існує. Строк на примирення не потрібний. Позивачка зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Діти мешкають з позивачкою, і вона позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від належного виконання обов`язків з утримання дітей відповідач ухиляється. 3. Відповідач у суді не заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що сторони дійсно не ведуть спільного господарства, мешкають окремо одне від одного від 05.04.2021. Спору щодо спільного майна не існує. Строк на примирення не потрібний. 4. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 5. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 6. Згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 7. За правилами, встановленими частиною 1 статті 21 СК, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 8. Частиною 1 статті 24 СК встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 9. За приписами частин 3, 4 статті 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. 10. Відповідно до статті 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. 11. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 12. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. 13. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. 14. Згідно з частиною 3 статті 105 СК шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. 15. За правилами, встановленими статтею 112 СК, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. 16. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 12.02.2011. Шлюб зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис - 86) (а.с. 6). 17. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні (а.с.а.с. 7, 8). 18. Від 05.04.2021 сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо одне від одного. 19. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами судом не встановлено. 20. За вказаних обставин суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу обґрунтована і підлягає задоволенню. 21. Підстав для надання сторонам строку для примирення судом також не встановлено. 22. Розв`язуючи спір у частині стягнення аліментів, суд виходить з такого. 23. Статтею 180 СК встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 24. За приписами частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я і матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. 25. Відповідно до частин 1 - 3 статті 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 26. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 27. У цій справі судом не було встановлено, що між сторонами існує домовленість про сплату аліментів. 28. Ураховуючи викладене, зважаючи на помірність заявленої вимоги, суд вважає за необхідне позов про стягнення аліментів також задовольнити. 29. Згідно зі статтею 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. 30. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути компенсацію її судових витрат у сумі 908,00 грн, а на користь держави - судовий збір у сумі 908,00 грн. 31.

Outcome: approved