Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

11.04.2016 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка [PERSON], при судовому розгляді пояснила, що відповідачка являється її донькою та разом з її онукою проживала з нею. Донька навчалася у ПТУ №42 с.Андріївка Баштанського району. У травні 2015 року поїхала до м. Миколаєва та до цього часу не повернулася і не подає про себе будь-яких відомостей. Позивачкою було подано до Баштанського РВ УМВС заяву про зникнення доньки та вже 19.10.2015 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, в якій зазначено що місце проживання відповідачки [PERSON] в м.Миколаєві встановлено, але остання не бажає його розголошення рідним. З травня 2015 року до цього часу відповідачка жодного разу не відвідала дитину. Матеріальну допомогу на утримання не надає. Дитина проживає з позивачкою, яка забезпечує всі потреби дитини, тому посилаючись на висновок комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої доньки, просила задовольнити таку вимогу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причину своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їй судової повістки. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не направляла. Представник органу опіки та піклування Баштанської РДА Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 1ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO] згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.11.20014 року доводиться донькою позивачки [PERSON] (а.с.9) та матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2015 року (а.с.10) Батько дитини ([PERSON]), в силу вимог ч. 1 ст. 135 СК України, зазначений у свідоцтві за вказівкою матері, що підтверджується фотокопією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.29). Відповідно до довідки виданою Баштанською міською радою 20.11.2015 року за вих№6843, [PERSON] проживає в с.Зелений Яр Баштанського району та має наступний склад сім'ї: дочка - [PERSON], 1997 р.н., онука - [PERSON], [INFO].(а.с19). При обстеженні 20.10.2015 року матеріально-побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що остання зареєстрована в с.Трояни Новобузького району Миколаївської області, але з 10.06.2011 року фактично проживає по [ADDRESS] де має свій будинок та створила всі необхідні умови для виховання дитини (а.с.13, 14). З довідок про доходи виданих Баштанською міською радою та Баштанським РЦЗ встановлено, що [PERSON] зареєстрована як безробітна в Баштанському РЦЗ з листопада 2014 року та приймає участь в громадських роботах тимчасового характеру в Баштанській міській раді та отримує регулярний дохід (а.с.15-17). Згідно акту про встановлення факту не проживання складеного 19.11.2015 року депутатом Баштанської міської ради Миколаївської області відповідачка, [PERSON], 1997 року народження, за адресою [ADDRESS] не проживає з травня 2015 року, залишивши на руки своєї матері трьохмісячну доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.12). Позивачка зверталася до Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області з приводу розшуку її доньки, [PERSON], яка в травні 2015 року зібрала речі та поїхала на практику в м.Миколаїв та після того на зв'язок не виходила, про місце перебування не повідомляла, а також з приводу невиконання нею материнських обов'язків щодо своєї доньки [PERSON]. В ході перевірки Баштанським РВ УМВС України було встановлено, що [PERSON] проживає у м.Миколаїв, працює кур'єром ТЦ «Європа» і не бажає повідомляти своє місце проживання її матері. Крім того постійно працює та не має можливості з'являтися до своєї доньки (а.с.24-28). Згідно письмових пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON] долучених до матеріалів позовної заяви відповідачка з травня 2015 року за місцем проживання не з'являється та нарікань до бабусі [PERSON] з приводу виховання онуки немає (а.с.30-35). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають в с.Зелений Яр Баштанського району Миколаївської області по сусідству з позивачкою [PERSON] та підтвердили, що відповідачка, [PERSON], яка доводиться донькою позивачу, більше року не з'являється в селі. Свою малолітню дитину залишила на матір - [PERSON], її життям, вихованням, навчанням, здоров'ям, тощо, не цікавиться. Матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Також свідок [PERSON] додала, що її донька проживає в м.Миколаєві, та повідомила їй, що зустрічалася під час відпочинку з відповідачкою, але остання повідомила, що не хоче повертатися додомув село та займатися вихованням своєї доньки так як в неї своє окреме життя. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Баштанської РДА відповідачка повністю самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, які на даний час виконує бабуся дитини тому позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с.21-22). З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.18 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Тому суд, у виняткових випадках, з урахуванням поведінки того з батьків, відносно якого ставиться питання про позбавлення батьківських прав, його особи, а також інших обставин справи, може відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним свої батьківських обов'язків. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідачка [PERSON], яка являється матір'ю вищевказаної неповнолітньої дитини в порушення вимог ст.150 СК України протягом тривалого часу при наявності реальної можливості не виявляє щодо цієї дитини батьківського піклування, не вчиняє дій щодо участі у її вихованні, піклуванні про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved