Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

11 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивований тим, що з 01 червня 2014 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Вказуючи, що [PERSON] у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, син проживає разом з нею та знаходиться повністю на її забезпеченні, домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення сином трьох років. Позивач у судовому засіданні позов підтримала із викладених у ньому підстав, просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно або в розмірі 1/10 частки його заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною трьох років. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та вказував, що має можливість сплачувати аліменти на дружину в розмірі 5% (1/20 частки) свого заробітку щомісячно, оскільки має на утриманні матір та зобовязання по сплаті аліментів на дитину в розмірі 1/5 частки заробітку щомісячно. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Права та обовязки подружжя по утриманню врегульовано у главі 9 Сімейного кодексу України. За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 вказаної статті дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання чоловіка (батька дитини) по утриманню дружини з передбачених ст. 84 СК України підстав можуть мати місце за наявності і доведеності факту проживання дружини із дитиною, батьком якої є відповідач, та за умови, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони з 01 червня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Турійського районного суду від 04 травня 2016 року, що набрало законної сили, розірвано (а.с. 6, 35). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, батьком в якому записаний відповідач [PERSON] (а.с. 7, 41, 43, 46-49). Позивач проживає разом із дитиною окремо від відповідача (а.с. 8). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Турійської районної державної адміністрації № 765 від 06 квітня 2016 року позивач отримує допомогу у розмірі 860 гривень щомісяця (а.с. 9). У судовому засіданні позивач вказувала, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у звязку з чим працювати не має можливості, дитина часто хворіє (а.с. 53-59), отримуваної допомоги їй не вистачає для належного забезпечення життєво необхідних потреб. У ході розгляду справи встановлено, що відповідач є здоровою працездатною особою молодого віку, інших дітей на утриманні не має, працює на посаді інженера-технолога на Державному підприємстві «Луцький ремонтний завод «Мотор» та отримує заробітну плату (а.с. 65), розмір якої, виходячи із загальної суми доходу за останні шість місяців без відрахування податків, становить в середньому близько 9000 гривень (54266,79 грн / 6 міс. = 9044,46 грн). З огляду на вказане суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, яку слід визначити у частці від його заробітку. При визначенні розміру аліментів судом також враховується встановлена в ході розгляду цієї справи із пояснень сторін обставина про те, що на даний час судовим рішенням ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на дитину в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісячно. За таких обставин справи та відповідно до зазначених вище норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає справедливим та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дружину в розмірі 1/15 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Покликання відповідача на те, що на час розгляду цієї справи шлюб між ним і позивачем розірвано, у звязку з чим вона не є йому дружиною і згідно з положеннями ч. 2 ст. 76 СК України на нього може бути покладено обовязок по сплаті аліментів виключно на період одного року від дня розірвання шлюбу, тобто до 04 травня 2017 року, є нічим іншим, як субєктивним тлумаченням норм закону, і на увагу не заслуговують, оскільки зазначена стаття не врегульовує спірні правовідносини, а встановлює підстави й умови, що надають особі право на утримання після розірвання шлюбу у випадку, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом року після розірвання шлюбу. Більше того факт розірвання шлюбу в контексті положень ч. 6 ст. 84 СК України, на яку посилалася позивач звертаючись до суду, не має правового значення для вирішення цієї справи, оскільки вказаною нормою передбачено, що дружина (колишня дружина), з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка (колишнього чоловіка) до досягнення дитиною трьох років також і в разі розірвання шлюбу, а тому відповідний обовязок відповідача з таких підстав не припиняється. Посилання відповідача на те, що позивач не позбавлена можливості працевлаштуватися з метою отримання доходів для забезпечення своїх потреб, не ґрунтуються на вимогах закону і спростовуються положеннями ч. 4 ст. 84 СК України, відповідно до якої право дружини, з якою проживає дитина, не залежить від того чи вона працює та від її матеріального становища. Інші доводи відповідача є безпідставними і на увагу не заслуговують. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що в даному випадку позов задоволено частково на 66,7 %, позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, виходячи із встановленої процесуальним законом вимоги пропорційності присудження судових витрат, то з відповідача в дохід держави слід стягнути 367 гривень 65 копійок судового збору (551,2 грн * 66,7% / 100% = 367,65 грн). На підставі викладеного, ст.ст. 79, 80, 84 СК України та

Outcome: partial