Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

11 січня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, в якій просила суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON], [INFO], за місцем її проживання та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2018 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 24 липня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №322. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач разом із донькою проживають за адресою: [ADDRESS]. В будинку є все необхідне для проживання дитини. [PERSON] відвідує школу за місцем проживання та гуртки. Відповідач разом з дитиною та позивачем не проживає, не турбується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі. У зв'язку з викладеним позивач вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом із нею, що і вимусило її звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Призначено підготовче судове засідання. 22 січня 2019 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі посилаючись на наступне. Так, з моменту розірвання шлюбу відповідач завжди своєчасно сплачує аліменти. З донькою проводить час тільки тоді, коли це дозволяє позивач. На думку відповідача, умови в яких на теперішній час проживає дитина є неналежними, оскільки в будинку прописано сім осіб, а сама позивач працює швачкою на дому, що відноситься до шкідливої роботи, чим може завдати шкоду дитині. Окрім того, [PERSON] просив суд направити позов до Державної митної служби України на заборону вивозу його доньки [PERSON] за кордон та просив суд зобов'язати [PERSON] представляти йому вільне спілкування з донькою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/650/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивач в судовому засіданні заявлений нею позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом із матір'ю. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 01 листопада 2018 року. (а.с. 11) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 24 липня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 322. (а.с. 14-16) Позивач зазначає, що на після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із нею. На теперішній час вони проживають за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належить на праві власності матері позивача. (а.с. 17, 18, 19-21) Згідно довідки про склад сім'ї від 21.11.2018 року №4225, виданої Солоницівською селищною радою Дергачівського району [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 22) Зазначена обставина також підтверджується Актом депутата Солоницівської селищної ради від 12.12.2018 року. У вказаному Акті також зазначено що батько дитини, [PERSON] за цією адресою не проживає та ніколи не проживав. Вихованням та опікою дитини, [PERSON], займається тільки матір, [PERSON] (а.с. 25) В матеріалах справи також міститься Довідка про склад сім'ї від 21.11.2018 року №4227, видана Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської обл., відповідно до якої за адресою [ADDRESS] зареєстровано 7 осіб. (а.с. 23) Відповідач зазначає, що в зв'язку з тим, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано 7 осіб, то умови проживання його доньки є неналежними. Однак, суд критично відноситься до вказаних тверджень оскільки, згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.12.2018 року будинок у задовільному стані з усіма зручностями. Для проживання дитини є окрема кімната з робочим місцем, окрема шафа для зберігання речей, іграшки, книжки. Дитина має все для повноцінного розвитку. (а.с. 26) Згідно Акту Депутата Солоницівської селищної ради від 12.12.2018 року, [PERSON], зареєстрована за адресою [ADDRESS], на даний час виконую роботу надомної швеї. В будинку є окрема кімната, яка обладнана під робоче місце, а саме дві машини та оверлок. (а.с.24) Згідно довідки від 13.12.2018 року №1044 моя донька, [PERSON], навчається в 2-Б класі Харківської гімназії №65 Харківської міської ради Харківської області. (а.с. 27) Згідно Характеристики учениці 2-Б класу Харківської гімназії №65 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] від 22.11.2018 року, [PERSON] навчається у гімназії з 1 вересня 2017 року. За час навчання вона виявила себе як старанна, охайна та відповідальна дівчинка. [PERSON] працьовита, уважна, старанна. Вільно спілкується з усіма учнями класу. Дівчинка сором'язлива. З першого класу [PERSON] відвідує різні гуртки. На даний час [PERSON] відвідує художній гурток, залюбки бере участь у різноманітних конкурсах та виставках. Дівчинка завжди охайно вдягнена та зачесана. Забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. Мама бере активну участь у шкільному житті дитини. (а.с. 28) Як вбачається з Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] від 22.02.2019 року № 01-49/630, складеним Службою у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, вони вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю, громадянкою [PERSON], яка мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 58-60) Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Отже, положення Сімейного кодексу України захищають права та інтереси дитини шляхом визначення місця проживання дитини з одним з батьків лише у разі наявності спору між батьками щодо того з ким буде проживати дитина. Як пояснила позивач у судовому засіданні, між нею та відповідачем відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. Батько не має нічого проти того, щоб дитина проживала разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулась до суду з метою захисту прав дитини на майбутнє. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Тобто, положеннями діючого законодавства України передбачений лише захист вже порушених прав особи, однак не передбачено захисту прав на майбутнє. Враховуючи те, що між сторонами не існує спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], то суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини слід відмовити. Відповідач в своєму відзиві, зокрема, просив суд направити позов до Державної митної служби України на заборону вивозу його доньки [PERSON] за кордон та просив суд зобов'язати [PERSON] представляти йому вільне спілкування з донькою, при цьому з зустрічною позовною заявою відповідач у встановлені законом строки до суду не звернувся, а тому суд роз'яснює [PERSON] його право на звернення до суду з відповідною позовною заявою у встановленому ЦПК України порядку. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір залишається за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed