Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

11.07.2018 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки, у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 26.02.2018 р. на утримання дочки у розмірі 1/4 частини його доходів. В обґрунтування позову зазначив, що має мінливі періодичні доходи та має на утриманні батька й матір похилого віку. Вважає, що його матеріальний і сімейний стан дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки його доходів. 14.08.2018 р. відповідачка подала зустрічний позов, у якому просить позбавити позивача батьківських прав відносно їх дочки та збільшити розмір аліментів на дитину з 1/4 частки доходів позивача на тверду грошову суму у розмірі 2000 грн. щомісячно. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що через сімейні конфлікти проживає з дитиною окремо від позивача. Вказала, що останній ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки не спілкується з дитиною, не приймає участі у її вихованні. Також зазначила, що перебуває у декретній відпустці, у зв`язку з чим не може працювати, а соціальних виплат та аліментів, що стягуються з позивача, не достатньо для належного утримання дитини (а.с. 31-35). 02.10.2018 р. позивач подав відзив на зустрічний позов, у якому просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. В обґрунтування цього зазначив, що наведені відповідачкою аргументи не відповідають дійсності, оскільки регулярно здійснює виплату аліментів та намагається додатково допомагати дитині, висилаючи відповідачці посилки, проте остання їх не приймає. Також пояснив, що проживає в іншій області, що об`єктивно перешкоджає йому безпосередньо приймати участь у вихованні дочки. 16.10.2019 р. сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 154). Представник відповідачки подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 140). Представник служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 159). Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області також подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 135). У відповідності положень ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 37). 26.02.2018 р. Червоноградський міський суд Львівської області видав судовий наказ у справі за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, яким вирішено стягувати з останнього аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). 07.03.2018 р. Мукачівським РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження № 55951396 з приводу виконання вище вказаного судового наказу (а.с. 17). Як видно з копій паспорта серії [NUMBER] , [NUMBER], посвідчень серії [NUMBER] , № [NUMBER], довідкок від 02.07.2018 р. №№ 426-427, позивач проживає разом з батьками-пенсіонерами у Закарпатський області (а.с. 11-16) Згідно з копією паспорта відповідачки, довідки від 08.08.2018 р. № 1333, остання мешкає у м. Соснівка Львівської області разом з трьома дітьми (а.с. 36, 39). За місцем проживання відповідачки остання характеризується позитивно (а.с. 40, 47-48). Як видно з копій довідок від 21.08.2018 р., у лютому-липні 2019 р. відповідачка отримувала щомісячну допомогу по народженні дитини у розмірі 860 грн. та допомогу малозабезпеченим сім`ям протягом квітня-липня 2018 р. на загальну суму 6808,46 грн. (а.с 49). Копії чеків та квитанцій, що надані відповідачкою та датовані 2017 роком, свідчать про купівлю нею продуктів харчування, ліків та дитячого одягу (а.с. 51-58). Копії експрес-накладних, що надані позивачем та датовані 2017 роком, свідчать про відправку останнім на ім`я відповідачки речей, одягу і продуктів харчування (а.с. 81-84). Як видно з копій квитанцій, що датовані березнем-вереснем 2018 року, позивач сплачував аліменти на утримання дочки (а.с. 85-91). Згідно висновку органу опіки і піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 08.10.2018 р. № 02-26/824, позбавлення батьківських прав позивача відносно дочки є недоцільним (а.с. 98-99). Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 19.02.2019 р. № 33 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про недоцільність позбавлення позивача батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с. 133). Як видно з розрахунку заборгованості від 05.04.2019 р., позивач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 10316,22 грн. станом на 05.04.2019 р. (а.с. 143). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень дають підстави для висновку про те, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів з позивача у останнього не відбулася зміна його матеріального чи сімейного стану. У зв`язку з цим суд вважає непереконливими доводи позивача про те, що такі аліментні зобов`язання ставлять його у скрутне матеріальне становище. Заявлений позивачем до стягнення новий розмір аліментів суд вважає необґрунтованим і таким, що не відповідає засадам справедливості й розумності. Відтак у задоволенні первісного позову слід відмовити. Окрім цього, встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки періодично сплачує аліменти на утримання дочки та дбає про її матеріальне забезпечення. Тому суд вважає позовну вимогу про позбавлення його батьківських прав необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Поряд з цим, виходячи з фактичних обставин справи, аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги про збільшення розміру аліментів та відсутність підстав для їх задоволення. За таких обставин та міркувань зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed