Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

11.01.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути на його користь з [PERSON], [INFO], аліменти на період її навчання в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до дня відрахування з навчального закладу: 30.06.2020 року (включно). Свій позов позивач мотивує тим, що з 27.11.1993 по 04.08.2015 мати позивача, [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2015 шлюб було розірвано. Від спільного шлюбу з [PERSON] [PERSON] має двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З моменту досягнення повноліття позивачем, а саме з [INFO] відповідач не бере участі у розвитку своєї дитини. Не приділяє час для спілкування з позивачем, а також не допомагає матеріально для продуктів харчування, одягу, ліків, компенсації проїзду. 28.08.2017 відповідно до наказу № 2827-5 позивач була зарахована на денну форму навчання (бюджет) на факультет цивільної та господарської юстиції на спеціальність 081 «Право» до Національного університету «Одеська юридична академія». Термін навчання - з 01.09.2017 до 30.06.2020. Наразі позивач потребує значної матеріальної допомоги на навчання, а відповідач їй нічим не допомагає. Так, позивач неодноразово у телефонній розмові зверталась до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу, наполягала на зустрічі, проте отримала відмову. Також, відомо, що відповідач приховує свої регулярні доходи, оскільки офіційно не працевлаштований на території України та працює за кордоном. У позивача відсутня можливість самостійного матеріального забезпечення, оскільки вона є студенткою денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія», тому звертається до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 17.01.2019 було відкрите провадження по справі. Вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно його дочка [PERSON], [INFO], навчається в Одеській юридичній академії, є студенткою 3 курсу, факультету цивільної та господарської юстиції, з терміном навчання до 30.06.2020, навчається на бюджетній основі. Договір про надання освітніх послуг наданий йому лише на 1 аркуші без визначення вартості навчання, тому належних доказів про те, яка вартість навчання позивачкою не надано. В період з 12 травня 2015 року по 26 травня 2017 року, відповідач вчасно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]. Навіть здійснено переплату в розмірі 9 149,51 грн. Крім цього систематично в добровільному порядку надавав належну матеріальну допомогу дочці [PERSON], через її матір зокрема: 13 вересня 2016 року було перераховано на рахунок [PERSON] 2300,00 грн., з січня по травень 2017 року - 8 658,00 грн., з червня по листопад - 2100,00 грн., з січня по березень 2018 року - 3000,00 грн. На даний час відповідач ніде не працює, тому не має змоги надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів. У зв'язку з викладеним вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, такими, що не можуть бути задоволені, тому просив повністю відмовити у задоволенні позову. Позивач надав відповідь на відзив в якій зазначив, що навчається на денній формі навчання, що підтверджується відповідною довідкою, тому відповідно не маю можливості працювати, а отже потребую матеріальної допомоги від своїх батьків насамперед на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, засобів гігієни, проїзд тощо. Просить суд при визначенні розміру аліментів врахувати незадовільний стан здоров'я, позивача оскільки він має маю ряд хронічних захворювань: підшлункової залози (хронічний холецистопанкреатит), травної системи (хронічний ерозивний гастродуоденіт), суглобів (реактивний артрит), нервової системи (цереброастенічний синдром), нирок (кіста лівої нирки) та крім цього страждає на алергію (поліноз з клінічними проявами риніту і коньюктевіту), в зв'язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, яке в наш час є недешевим «задоволенням», тому зважаючи на ту обставину, що мій батько не зацікавлений самостійно допомогти позивачу коштами на лікування, тому вимушена звернутися до суду з цим позовом оскільки дійсно перебуває в критичному стані. Одночасно «незацікавленість» батька позивача у її підтримці підтверджується тим, що він надавав їй фінансову допомогу лише до березня 2018 року після чого припинив не лише спілкуватися з позивачем, а й допомагати матеріально. Вважає, що така поведінка відповідача пов'язана з тим, що Шполянським районним судом Черкаської області від 02.07.2018 у справі № 710/1347/17 за позовом її матері [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та витрат на навчання дочки (надалі-Позов) було відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому останній усвідомлюючи, що відсутні підстави, які змусять його в обов'язковому порядку сплачувати обов'язкові платежі вирішив ігнорувати будь-яку участь у житті позивача. Крім цього не може бути безробіття відповідача підставою неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу, враховуючи, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про причини безробіття та взагалі і про сам факт безробіття, то в даному випадку безробіття відповідача можна розцінювати лише, як небажання останнього працювати, та надавати матеріальну допомогу позивачу. Разом з тим, просила суд врахувати, що відповідач володіє квартирою № 39, яка розташована в будинку № 10 по вул. Таранця в м. Шпола Черкаської області, що підтверджується договором дарування № 11 від 09.01.2004, посвідченого Шполянською державною нотаріальною конторою, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2643551 від 23.01.2004 та обставинами встановленими у рішенні Шполянського районного суду Черкаської області від 25 січня 2019 року у справі № 710/1467/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з квартири. Одночасно [PERSON] є власником транспортного засобу: автомобіля марки ВАЗ 21114, 2007 року випуску, що підтверджується Витягом з ЄДР МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів № 139 від 28 березня 2019 року. В судове засідання позивач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не з'явився надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказав що позовні вимоги не визнає і просив відмовити у їх задоволенні Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.1999, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №94 (а.с.6). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2015 розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 27.11.1993 відділом реєстрам актів громадянського стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №204 (а.с.10). Згідно з довідкою №ВК-5 від 14.12.2018, виданою Національним університетом «Одеська юридична академія», [PERSON] є студентом 3 курсу факультету цивільної та господарської юстиції (бюджет) денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія». Термін навчання - з 01.09.2017 до 30.06.2020. (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №144 від 10.01.2019, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради Об'єднаної територіальної громади Черкаської області, до складу сім'ї зареєстрованих за адресою [ADDRESS], входять: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON], -донька (а.с.12). Згідно довідки розрахунку від 19.06.2017 №2473/14-24-36 виданої Шполянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 607,00 грн., щомісячно починаючи з 12.05.2015 і до повноліття дитини, згідно виконавчого листа №2/710/456/2015 виданого 22.05.2015 Шполянським районним судом, станом на [INFO] відсутня. Різниця між сумою нарахованою та сплаченою становить (- 9 149,51) грн. (а.с.35) Згідно до копії касового ордеру №157 від 13.09.2016 [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] 2300 рублів (а.с.36) Відповідно до чеків ПАТ КБ «Приватбанк» платник [PERSON] перерахував аліменти на [PERSON] в розмірі : 1000,00 грн.,- 10.02.2017; 758,00 грн., - 10.05.2017; 4500,00 грн., - 25.05.2017. (а.с.39). Згідно копій чеків ПАТ КБ «Приватбанк» платник [PERSON] перерахував аліменти на [PERSON] в розмірі: 200 грн., -20.03.2017; 400 грн -21.04.2017; та перерахував кошти в розмірі 1000,00 грн. - 22.05.2017. (а.с.37). Відповідно до чеків АТ КБ «Приватбанк» платник [PERSON] отримувач [PERSON], було здійснено переказ грошових коштів, а саме: 22.01.2018 - 1000,00 грн., 05.03.2018 - 1000,00 грн., 23.05.2018 - 1000,00 грн. (а.с.40). Відповідно до чеку АТ КБ «Приватбанк» від 15.06.2017, платник [PERSON] отримувач [PERSON], було здійснено грошовий переказ коштів, на суму 205 грн., призначення платежу - надходження готівки за платіжними кратками [PERSON], аліменти (а.с.38). Згідно чеку АТ КБ «Приватбанк» від 08.06.2018, платник [PERSON] отримувач [PERSON], було здійснено грошовий переказ, на суму 3905,00 грн., призначення платежу надходження готівки за платіжними картками, платник . (а.с.41). Згідно чеку АТ КБ «Приватбанк» від 25.05.2018, платник [PERSON] отримувач [PERSON], було здійснено грошовий переказ, на суму 2750,00 грн., призначення платежу надходження готівки за платіжними картками. (а.с.41). Згідно з чеком ПАТ КБ «Приватбанк» було здійснено переказ грошових коштів, а саме: 05.01.2017 на суму 808,00 грн., платник і отримувач не відомі (а.с.37). Згідно з чеком ПАТ КБ «Приватбанк» 23.10.2017 -було здійснено грошовий переказ на суму 400,00 грн., отримувач не відомий, платник [PERSON] (а.с.38). Згідно з чеком ПАТ КБ «Приватбанк» 10.11.2017 - було здійснено грошовий переказ на суму 500,00 грн., платник [PERSON], отримувач [PERSON], призначення платежу - надходження готівки за платіжними картками аліменти [PERSON] (а.с.38). Згідно з чеком ПАТ КБ «Приватбанк» 20.10.2017 - було здійснено грошовий переказ на суму 600,00 грн., платник [PERSON], отримувач [PERSON], призначення платежу - надходження готівки за платіжними картками аліменти (а.с.38). Суд не бере до уваги чеки на аркушах справи 38, 42, так як зміст документів не є читабельним. Згідно довідки виданої [PERSON] №139 від 25.03.2019 Шполянським центром первинної медико - санітарної допомоги Шполянської міської ради Об'єднаної територіальної громади, встановлено діагноз: хронічний холецестит, панкреотит, хронічний ерозивний гастродуоденіт МСД. Реактивний артрит. Церебро астенічний синдром. Поліноз з клінічними проявами, реніт і кон'юктивіт, кіста лівої нирки. Згідно форми 025/о за станом здоров'я потребує постійного медикаментозного лікування. (а.с.59). Згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 02.07.2018 справа 710/1347/17, яке набрало законної сили 25.10.2018 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, про стягнення аліментів та витрат на навчання дочки, було відмовлено. (а.с.60-65). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.01.2004 № 2643551 виданого Комунальним підприємством Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації, [PERSON], на підставі договору дарування /11/ від 09.01.2004 /Шполянська державна нотаріальна контора, є власником квартири за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер:4278057, номер запису 5949 в книзі 30. (а.с.68). Згідно договору дарування від 09.01.2004 [PERSON] та [PERSON] (дарувателі) подарували кожний по Ѕ частці, а обдарований прийняв у дар квартиру [ADDRESS] (а.с. 67). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 28.03.2019 б/н , прізвище запитувача [PERSON], за [PERSON], 08.12.1969 рахується автомобіль ВАЗ 21114, легковий універсал - В 2007 року випуску, дата державної реєстрації 13.01.2007 року. (а.с.75). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 199, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічний висновок міститься і у рішенні ВС №583/664/17 від 21 листопада 2018 року. Аліментні зобов'язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно зі статтею 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. До такого висновку прийшов ВС у справі № 642/36/16-ц від 29.03.2018 року, предметом розгляду якої було стягнення аліментів на повнолітню дитину та додаткових витрат.» Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що [PERSON] - позивачка по справі досягла повноліття [INFO], є студенткою 3 курсу факультету цивільної та господарської юстиції (бюджет) денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія», термін навчання з 01.09.2017 до 30.06.2020, відповідач сплачував аліменти в розмірі 607,00 грн. щомісячно з 12.05.2015 року і до повноліття дитини, сума аліментів станом на [INFO] була переплачена на 9149,51 грн. Позивач зазначає, що вона потребує значної матеріальної допомоги на навчання, а відповідач їй нічим не допомагає, після [INFO], в тому числі на лікування, харчування, проїзд та на одяг. В подальшому позивач уточнила свої вимоги і зазначила, по відповідач допомагав матеріально лише до березня 2018 року. Дане твердження позивачки не відповідає дійсності оскільки відповідно до чеків АТ КБ «Приватбанк», платником в яких вказано [PERSON] на користь отримувача [PERSON] було здійснено переказ грошових коштів, а саме: 22.01.2018 - 1000,00 грн., 05.03.2018 - 1000,00 грн., 23.05.2018 - 1000,00 грн. (а.с.40), 15.06.2017 -200 грн., 20.10.2017 - 600 грн., 10.11.2017 - 500 грн., (а.с.38). Суд не бере до уваги чеки від 25.05.2018 - 2745,00 грн., 08.06.2018 - 3900,00 грн., (а.с.41), оскільки в них платником та отримувачем вказана одна і та ж сама особа - [PERSON], також чек від 23.10.2017 - 400,00 грн., оскільки отримувач не відомий, платником є [PERSON]; чек від квітня 2018 на суму 1500,00 грн., від 20.09.17 на суму 400 грн., оскільки не можливо їх прочитати, та відповідно ідентифікувати осіб відправника та отримувача. Суд не бере до уваги докази сплати аліментів на дитину які були сплачені до повноліття дитини тобто до [INFO], оскільки це не є предметом доказування у даній справі. Позивач в своєму позові зазначає, що відповідач саме з [INFO] року не допомагає матеріально позивачу, отже предмет доказування є саме надання матеріальної допомоги після [INFO]. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином суд встановив, що сума переплати за аліменти які сплачувалися до [INFO] становить - 9149,51 грн., сума переказаних коштів у 2017 - 2018 році після [INFO] становить - 4300,00 грн. Більше того судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Дана квартира належить на праві власності відповідачу, згідно договору дарування від 09.01.2004, тобто позивач фактично користується житлом яке йому надане саме відповідачем. Суд вважає, що матеріали справи містять докази того, що відповідач надає матеріальну допомогу своїй дочці [PERSON], і після досягнення нею повноліття тобто після [INFO], це зокрема надання матеріальної допомоги у грошовій формі, так і формі надання свого житла для проживання позивача, а тому суд критично ставиться до тверджень позивача, що відповідач не допомагає позивачу матеріально. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач також зазначила, що має хронічні захворювання і перебуває в критичному стані. На підтвердження даного твердження надала довідку №139 від 25.03.2019 видану Шполянським центром первинної медико - санітарної допомоги Шполянської міської ради Об'єднаної територіальної громади, де встановлено діагноз: хронічний холецестит, панкреотит, хронічний ерозивний гастродуоденіт МСД. Реактивний артрит. Церебро астенічний синдром. Поліноз з клінічними проявами, реніт і кон'юктивіт, кіста лівої нирки. Згідно форми 025/о за станом здоров'я потребує постійного медикаментозного лікування Суд зазначає, що витрати на лікування це є додатковими витратами не пов'язаним з навчанням, а викликані особливими обставинами - хворобою. В той же час суд зазначає, що позивачем не було надано інших доказів наявності зазначених хвороб, зокрема медична карта амбулаторного хворого за формою № 025/о. Згідно п.2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого№__» Затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.02.2012 №110, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 28 квітня 2012 р., за №669/20982, форма № 025/о є основним первинним медичним документом хворого, який лікується амбулаторно або вдома, і заповнюється на усіх хворих при зверненні у заклад охорони здоров'я, який надає амбулаторно - поліклінічну допомогу. Так, згадана довідка №139 видана 25.03.2019, проте вона не містить інформації щодо періоду виникнення захворювань , призначеного лікування, результатів лікувань. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі № 750/9883/16-ц від 05 липня 2018 року. Позивач в своїй позовній заяві не вказав які суми на лікування ним було фактично витрачено, на підтвердження цього не було надано жодних доказів, крім того позивач не обґрунтував які передбачувані витрати, на лікування він має понести враховуючи перелічені в довідці діагнози. Позивач в свій позовній заяві обмежився лише тим, що він потребує постійного медикаментозного лікування, яке в наш час є недешевим «задоволенням». Суд вважає таке твердження припущенням, адже не містить жодний конкретних сум, які потрібно витратити на лікування. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач крім того не надав до суду також жодних доказів того, що він справді має потребу у значній матеріальній допомозі на навчання, в заявленому розмірі 2000,00 грн. на місяць, для продовження навчання, покупку ліків, продуктів харчування, та те, що відповідач не надає такої матеріальної допомоги, зокрема доказів витрат на лікування, харчування, проїзду, жодних надано не було. Саме навчання здійснюється за рахунок державних коштів, про що наголошує у своїй відповіді на відзив сам позивач, тобто безкоштовно, витрат на проживання в гуртожитку позивач не надав. Більше того батьки мають рівні обов'язки щодо дитини. Позивачкою не надано доказів, що мати надає їй матеріальну допомогу пов'язану з навчанням, лікуванням, харчуванням хоча б на рівні, який було надано батьком. СК України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018 року, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини. В той же час суд критично оцінює твердження відповідача, що він на даний час не працює, тому не має змоги надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів повнолітній дочці. Таке твердження є безпідставними, оскільки зазначене не може свідчити про наявність об'єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині. При цьому судом враховується той факт, що відповідач є чоловіком працездатного віку, є власником як рухомого так і нерухомого майна, добровільно брав участь в утриманні дочки за період 2017 -2018 роки, тобто після [INFO], та надав їй своє житло для проживання, в той же час не надав доказів, що він вживав заходів для працевлаштування, зокрема звернення до Державної служби зайнятості. Крім цього не надав доказів про свій стан здоров'я,зокрема який впливає на працездатність, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини яка навчається. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об'єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно. Суд, враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, та виходячи з рівності прав та обов'язків обох батьків, приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON]. Таке рішення відповідає, як інтересам доньки, так і засадам розумності, виваженості і справедливості, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задовольняється частково, судовий збір з відповідача стягується на користь держави в розмірі 384,20 грн. На підставі ст.ст. 6, 179, 181, 182, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: partial