Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

10 серпня 2017 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 30.08.2017 року отримання довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11 жовтня 2017 року. Сторонам роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року зупинене провадження у справі та сторонам наданий строк для примирення тривалістю в чотири місяці. Справа призначена до розгляду на 12.02.2018 року В судовому засіданні 12.02.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 11 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 11.10.2012 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 . Дітей від шлюбу вони не мають Шлюбні відносини між ними припинені приблизно дев'ять місяців тому. З 01 квітня 2017 вони проживають окремо одне від одного та спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність почуття на яких базується сім'я та будь-якого інтересу один до одного, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в минулому судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 11.10.2012 року позивач уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Дітей від шлюбу сторони не мають Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з квітня місяця 2017 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє почуття. На яких базується сім'я та інтерес одне до одного, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом надавався сторонам строк для примирення, враховуючи той факт, що розбіжності, які існували між сторонами могли бути усунені. Але протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Сторони не знайшли компромісу щодо вирішення проблеми, що виникла у їх сімейному житті, не пішли на уступки одне одному, не вжили заходів для збереження сім'ї. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Протягом встановленого судом строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось, чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати. Так як відповідач при реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище не змінювала дане питання сум не вирішується. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи вину обох із сторін у розірванні шлюбу, суд вважає, що витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, повинні бути покладені на сторони в рівних частинах, а витрати оп сплаті судового збору на позивача. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved