Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

12.11.2018 року [PERSON] звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2018 року цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2019 року відкрито провадження у справі. Уточнивши позовні вимоги в редакції від 13.03.2019 року, позивач посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу в 2016 році позивачем та її сином була набута у власність в рівних частках квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № 870 про право власності на житло від 11.01.2016 року. Також у 2017 році позивачем була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2017 року. З 2017 року позивач разом з сином проживають у м. Дніпрі, а утримання нерухомості у м. Кривий Ріг вимагає значних коштів та є обтяжливим для сімейного бюджету, тому позивач вирішила продати квартиру в м . Кривому Розі . Рішенням Саксаганської районної у місті ради від 20.12.2017 року надано згоду на відчуження належної [PERSON] Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] , та дарування [PERSON] у власність його матір`ю Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки загальна площа квартири у м . Кривий Ріг складає 29,6 кв.м., а площа квартири у м. Дніпрі - 65,8 кв.м., то відчуження нерухомого майна у м . Кривий Ріг та придбання нерухомого майна у м. Дніпрі не призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини або порушення її охоронюваних законом інтересів. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати нотаріальну згоду на відчуження належної сину частки квартири в м. Кривий Ріг , проте відповіді не отримала. Позивач просила суд надати їй дозвіл на укладення нею як законним представником від імені [PERSON] договору дарування на ім`я [PERSON] Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] ; надати їй дозвіл на укладення нею як законним представником від імені [PERSON] договору купівлі-продажу належної [PERSON] Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1409,60 грн. Позивач [PERSON] письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі та постановити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.11.2012 року по 14.04.2015 року (а.с. 6, 7). Від сумісного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). В 2016 році [PERSON] та [PERSON] набули у власність в рівних частках, по Ѕ частці, квартиру загальною площею 29,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № 870 про право власності на житло від 11.01.2016 року (а.с. 9). Крім того, у 2017 році позивачем була придбана квартира загальною площею 65,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.09.2017 року приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. за реєстровим № 13789 (а.с. 12-13). З 2017 року позивач разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15), а утримання нерухомості у м. Кривий Ріг вимагає значних коштів та є обтяжливим для сімейного бюджету, тому позивач вирішила продати квартиру в м . Кривому Розі . Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 20.12.2017 року № 511 надано згоду на відчуження належної [PERSON] Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] , та дарування [PERSON] у власність Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно з абзацом другим частини другої статті 32 ЦК України на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати нотаріальну згоду на відчуження належної їх сину [PERSON] частки квартири в м. Кривий Ріг , проте відповіді не отримала. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. На підставі ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1-4, 6, 7 ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. При вчиненні одним із батьків правочинів щодо майна малолітньої дитини вважається, що він діє за згодою другого з батьків. Другий з батьків має право звернутися до суду з вимогою про визнання правочину недійсним як укладеного без його згоди, якщо цей правочин виходить за межі дрібного побутового. На вчинення одним із батьків правочинів щодо транспортних засобів та нерухомого майна малолітньої дитини повинна бути письмова нотаріально засвідчена згода другого з батьків. Якщо той з батьків, хто проживає окремо від дитини протягом не менш як шість місяців, не бере участі у вихованні та утриманні дитини або якщо місце його проживання невідоме, правочини, зазначені в абзаці другому цієї частини, можуть бути вчинені без його згоди. Батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Спори, які виникають між батьками щодо управління майном дитини, можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу та її спільному з відповідачем сину по Ѕ частці кожному, має загальну площу 29,6 кв.м., а квартира за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частку якої позивач має намір подарувати сину [PERSON] має загальну площу 65,8 кв.м., забезпечена усіма зручностями (а.с. 27), то суд приходить до висновку, що надання позивачу дозволу на укладення нею як законним представником від імені [PERSON] договору дарування на ім`я [PERSON] Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] та надання позивачу дозволу на укладення нею як законним представником від імені [PERSON] договору купівлі-продажу належної [PERSON] Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] , не спричинить зменшення чи порушення прав та інтересів дитини, а навпаки - сприятиме істотному покращенню житлових умов дитини, а тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. За змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved