overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

12.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 28.04.2012 року між нею та відповідачем. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально, на примирення не згодна. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає та залишиться проживати з нею. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити, фактичні шлюбні відносини припинені у вересні 2015 року, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, шлюбні відносини припинені у вересні 2015 року, погодився, що донька після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір'ю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 28 квітня 2012 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №254. Відповідно до Свідоцтва про народження, подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з заяв сторін, сторони погодили, що малолітня донька [PERSON] проживає та залишиться проживати з позивачкою. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені у вересні 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

12.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26.11.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 94. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у звязку з різністю характерів та морально-етичними поглядами на життя. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище «Куприянчик». Відповідач в судове засідання не зявився, телефонограмою наданою через канцелярію суду повідомив, що за станом здоровя зявитися до суду не може, вказавши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 26.11.2013 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 94 (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 192444). Від даного шлюбу дітей не має. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність спільних інтересів та різність характерів. Розірвати шлюб у добровільному порядку через органи ДРАЦС відмовляється. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

12.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 302. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син Нікіта, [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших аліментних зобовязань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення сином повноліття. У судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені. Заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 10, 11, 12, 13, 16). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає ( а.с. 15 заява). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що сторони з 25.08.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 302 ( а.с. 7 копія свідоцтва про одруження). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] ( а.с. 2 копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матірю ( а.с. 5 довідка). [PERSON] працює у ДВНЗ «КНУ» її заробітна плата за березень-серпень 2016 складає 11\~003,16 гривень ( а.с. 6 довідка). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення сином повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

12.09.2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. За час проживання в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний момент навчається в Вищому професійному училищі №41 м. Тульчина і повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач сплачував аліменти, але після досягнення сином повноліття виплати припинилися. Добровільно відповідач сплачувати аліменти на період навчання сина відмовляється. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина, якому потрібні кошти на навчання. Вкзані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить суд, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення ним навчання - до 30.01.2018. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій вказав, що позов визнає, справу просить розглядати без його участі. В судовому засіданні судом встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ №003268, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 07.10.2005 року (а.с. 7). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно з довідкою №1116 від 07.09.2016 року, виданою Вищим професійним училищем №41 м. Тульчина, [PERSON], навчається на четвертому курсі за спеціальністю «Облік і оподаткування», на денній формі навчання; термін навчання передбачено до 30.01.2018 року (а.с. 8). Син проживає з позивачем в одній сімї і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з Тульчинської міської ради №2611 від 08.09.2016 (а.с. 9). Відповідно до ст.199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач позов визнав і згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, то суд приходить до висновку, що в такому випадку з нього слід стягувати аліменти. Згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає також стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

12.09.2016 року головний лікар КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2» [PERSON] звернувся до суду із заявою щодо підтвердження доцільності госпіталізації недієздатної особи [PERSON] для обстеження та лікування в умовах стаціонару у звязку з погіршенням психічного стану. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.12.2010 року справа №2-о-114/10р. [PERSON] визнано недієздатним. Згідно висновку комісії-лікарів психіатрів Одеської обласної психіатричної лікарні № 2 від 08.09.2016 року, [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання, неодноразово перебував на лікуванні в КУ «ОПЛ №2», на теперішній час стан хворого погіршився, у звязку з чим лікарі зробили висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди, для подальшого обстеження та лікування у зв'язку з наявністю тяжкого психічного розладу, який обумовлює неможливість самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Представник психіатричного закладу [PERSON], у судовому засіданні суду пояснила, що після особистого огляду [PERSON], лікарями було зроблено висновок про необхідність примусової госпіталізації хворого у психіатричний стаціонар у звязку з погіршенням його психічного стану. Підтримує заяву головного лікаря психіатричної лікарні про госпіталізацію в психіатричну установу та просить її задовольнити. Прокурор Карцев О.А. у судовому засіданні підтримав вимоги головного лікаря про госпіталізацію [PERSON] Народні засідателі Ліпчей Т.О., Мацеплюк І.І., не заперечували щодо задоволення заяви головного лікаря про госпіталізацію хворого. Вислухавши доводи представника лікарні, думку прокурора та сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів психіатрів [PERSON], [INFO], потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар без його згоди, для подальшого обстеження та лікування у зв'язку з наявністю тяжкого психічного розладу, який обумовлює неможливість самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає\~\~ на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,\~\~якщо її обстеження або лікування можливі\~\~лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок\~\~чого вона: вчиняє чи\~\~виявляє\~\~реальні\~\~наміри\~\~вчинити дії,\~\~що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. При таких обставинах, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» маються всі підстави для госпіталізації хворого у психіатричний стаціонар без його згоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

12.09.2016 року до Казанківського районного суду Миколаївської області звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просила стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця селище Босколь, Комсомольського району, Кустанайської області , працюючого листоношею у відділенні зв»язку, проживаючого [INFO] на її користь аліменти на утримання дітей : сина [PERSON] [INFO] і доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] 10.12.2005 року народженняв розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2016 року і до досягнення ними повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності . Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.\~\~\~\~ Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками сина [PERSON] [INFO] і доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Договір про утримання дітей не укладено, сторони проживають окремо. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/2 частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

12.09.2016 року до Роменського міськрайонного суду надійшла заява лікаря-психіатра КЗ СОР Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни Розової Н.В. про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] без його усвідомленої згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON] 09.09.2016 року о 09 год. 30 хв. був госпіталізований до КЗ СОР І ОСЛ на підставі направлення лікаря-психіатра Омельченко К.І. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром», за своїм психічним станом не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Потребує госпіталізації до 1 ОСЛ в примусовому порядку без його усвідомленої згоди. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни Розова Н.В. заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим, до суду не з'явився, надавши заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, вимоги заяви прохає задовольнити. Захисник не заперечував проти задоволення заяви. Прокурор висловив думку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2011 року [PERSON] було визнано недієздатним, а рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2015 року його опікуном призначено [PERSON] Вислухавши пояснення лікаря-психіатра та дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.14, ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як особа страждає тяжким психічним розладом, внаслідок чого неспроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує його життєдіяльність. Висновок комісії лікарів-психіатрів не викликає будь-яких сумнівів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

12.09.2016 року до суду звернулася [PERSON], [INFO] з заявою, в якій просить суд надати їй право на шлюб з громадянином [PERSON], [INFO], жителем [INFO]. Заявниця підтримала подану до суду заяву та просить суд задовольнити заявлені вимоги із підстав викладених у ній та розглянути справу у її відсутності. Особа, з якою неповнолітня [PERSON], має намір зареєструвати шлюб [PERSON], заяву заявниці підтримав повністю та надав до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Мати заявниці [PERSON] та вітчим заявиці [PERSON] заяву заявниці підтримали повністю та надали до суду заяву щодо розгляду справи у їх відсутність Представник органу опіки та піклування Юрівської сільської ради Олевського району Житомирської області надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу окремого провадження та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO] та громадянин [PERSON], [INFO] дійсно проживають спільно як подружжя за адресою вул.Центральна, 108, с.Юрово Олевського району Житомирської області, що стверджується довідкою Юрівської сільської ради (а.с.8). Зареєструвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану заявниця не має можливості, оскільки має на день розгляду справи 17 років, в звязку з чим не досягнула шлюбного віку, визначеного ст.22 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.22 СК України, з якої слідує, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Разом з тим статтею 23 СК України передбачено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Так судом встановлено, що дійсно на день розгляду справи у суді заявниця [PERSON], [INFO], має 17 років, що стверджується копією паспорта виданого на імя [PERSON] (а.с.4), що надає їй право на звернення до суду у відповідності до ч.2 ст.23 СК України із заявою про надання права на шлюб. Враховуючи вищенаведене суд, приходить до висновку, що надання заявниці права на шлюб відповідає її інтересам, так як у неї та [PERSON], фактично вже створена сімя, заявниця проживає разом з [PERSON], за якого має намір вийти заміж, ними ведеться спільне господарство. Відповідно до ст.234 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

12.09.2016 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним його батька [PERSON], [INFO], встановити над ним опіку та призначити його опікуном, посилаючись на те, що його батько за станом здоров'я не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Обґрунтовуючи свою заяву, заявник зазначає, що його батько [PERSON] відповідно до свідоцтва про хворобу № 70, виданого Воєнно - лікарською комісією Фрунзенською гарнізонною воєнно - лікарською комісією від 20.03.1949 р., хворіє на невиліковну хворобу - шизофренію. Даний діагноз підтверджується епікризом РКЛ ЛОО при КМ України, відповідно до якого [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділі у період з 03.05.1995 р. по 23.05.1995 р.. Крім того, заявник зазначає, що з кожним роком стан психічного здоров'я його батька погіршується. Таким чином, вважає, що його батько [PERSON] має бути визнаним недієздатним та потребує встановлення над ним опіки. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник заявника - [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явився. Просив розглядати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 18 квітня 2017р. № 232, складеного експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, [PERSON] страждає на органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія) з ивираженим інтелектуально - мнестичним зниженням. [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на викладене, суд вважає, що існують законні підстави для визнання [PERSON], [INFO], недієздатним. Згідно зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки Печерська районна у м. Києві державна адміністрація, як органу опіки та піклування не надала суду подання про необхідність призначення опікуном заявника [PERSON] над недієздатним [PERSON], суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Слід зазначити, що [PERSON] має право звернутися до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення опіки над недієздатним [PERSON]. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial