Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

12.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому зазначив, що відповідачка зареєстрована у належній йому квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачка будучи у вказаному житловому приміщенні, однак посилаючись на те, що остання не користується вказаним приміщенням понад встановлені строки і з серпня 2013 року вибула проживати за іншою адресою, при цьому не надає допомогу в утриманні вищевказаного житлового приміщення, у зв'язку з чим порушуються його права, як власника та відповідно утримувача цієї квартири, тому просив, з врахуванням положень ст.ст. 71 72 ЖК України, визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вищезгаданій квартирі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, пред'явлені до відповідачки позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходе наступного висновку. 13.12.1997 року сторони уклали між собою шлюб. В період шлюбу, 31.08.2000 року позивачем придбано за договором купівлі-продажу, посвідченого Вознесенською універсальною товарною біржею, квартиру [ADDRESS], де сторони і здійснили реєстрацію свого постійного місця проживання. Згідно рішення Новобузького районного суду від 02.12.2013 року, яке набрало чинності, зазначений правочин визнано дійсним, і позивач зареєстрував відповідну квартиру на своє ім'я, що видно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.02.2014 року № 17433413. З часом їх подружні відносини погіршилися, що стало наслідком розірвання шлюбу, що мало місце 15.11.2010 року. З акту обстеження, складеного депутатом Новобузької міської ради 29.01.2014 року, вбачається, що позивач проживає разом з своїм неповнолітнім сином [PERSON], 1999 року народження, у вищевказаній квартирі, в той час як його колишня дружина - відповідачка [PERSON] у спірному приміщенні не проживає з серпня 2013 року. Як видно зі змісту позовної заяви, відповідачка вибула проживати за іншою адресою - с. Інгульске Устинівського району Кіровоградської області. Згідно вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В силу вимог ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. В той же час, при розгляді вказаної справи судом встановлені правовідносини, які виникли саме між власником спірного житлового приміщення, яким є позивач [PERSON] та колишнім членом його сім'ї, якою є його колишня дружина відповідачка [PERSON], а не наймачем та членом його сім'ї, як помилково вважав позивач у своєму позові посилаючись на положення ст. 71 ЖК України. Так, частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що відповідачка не втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки станом на день розгляду вказаної справи, не спливли строки, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, які вказують на можливість припинення правового зв'язку відповідачки з займаним раніше нею житловим приміщенням. Крім цього, в провадженні Новобузького районного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, предметом поділу якого виступала саме спірна квартира [ADDRESS] (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.02.2014 року). У зв'язку задоволенням самовідводу судді, в провадженні якого перебувала ця справа, 28.04.2014 року відповідну цивільну справу направлено на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є передчасні, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати понесенні позивачкою у зв'язку з розглядом справи, слід віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed