Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

10.08.2018 р. до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 30.08.2008 р. сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2021. Від даного шлюбу позивач з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO] народження. Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства. Більше двох років сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Примирення і збереження сім'ї та шлюбу позивач вважає неможливим. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. 17.08.2018 р. у даній справі відкрито провадження. В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. (а.с. 19, 22а, 26,38). Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.08.2008р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.08.2008р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2021 (а.с. 4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.07.2009року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2332 (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. За клопотанням позивача судові витрати слід залишити за ним На підставі викладеного та

Outcome: dismissed