Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

11.06.2019 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою щодо якої встановлений земельний сервітут. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.09.2008 року у справі №2- 3992/08 було виділено земельну ділянку площею 30 кв.м в користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та встановлено безстроковий земельний сервітут для [PERSON] , який полягає в праві проходу та проїзду через вказану земельну ділянку. Також вказаним рішенням зобов`язано виконавчий комітет Полтавської міської ради присвоїти окрему поштову адресу на належну [PERSON] 3/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами. У подальшому вказаній частині будинку з надвірними спорудами присвоєно окрему адресу: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу від 29.08.2011 року позивачем було придбано у [PERSON] 7/8 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] . Протягом 2011-2014 років позивачем було знесено належну їй частину житлового будинку, побудовано нову частину будинку, літню кухню та гараж. Вказане будівництво було введено в експлуатацію 19.03.2014 року та зареєстровано в державному реєстрі. Перед проведенням будівельних робіт, позивачем були отримані згоди всіх співвласників, у тому числі й відповідача [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташовані належні позивачу частина житлового будинку та господарських споруд, передана позивачу в оренду Шевченківською районною у м. Полтаві ради на підставі договору оренди землі від 24.10.2012 року. Починаючи з 2018 року відповідач [PERSON] почала чинити позивачу перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою площею 30 кв.м., а саме: не давала можливості вільно проїхати до належної позивачу земельної ділянки, вчиняючи сварки, загороджуючи проїзд камінням та будівельним сміттям, самовільно встановила дерев`яну огорожу впродовж паркану домоволодіння позивача, що призвело до неможливості вільного проїзду через земельну ділянку спільного користування до домоволодіння позивача. З метою усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою та відновленні існуючого земельного сервітуту на право вільного проходу та проїзду через вказану земельну ділянку позивач звернулася до Шевченківської районної у м. Полтаві ради, однак їй було повідомлено про необхідність звернення до суду за захистом свого порушеного права на користування земельною ділянкою площею 30 кв.м. Позивач вважає, що на даний час співкористувач земельної ділянки площею 30 кв.м., розташованої по [ADDRESS] - відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою, нерухомим майном, яке належить позивачу на праві приватної власності, а також грубо порушує належне позивачу право земельного сервітуту. Позивач просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 30 кв.м., розташованою між домоволодіннями [ADDRESS] , шляхом знесення самовільно влаштованого на ній відповідачем дерев`яного паркану для відновлення права проходу та проїзду до домоволодіння по [ADDRESS] , яке належить їй, [PERSON] , на підставі встановленого земельного сервітуту. Ухвалою від 02.07.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 01.08.2019 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачам строк для надання відзиву на позовну заяву. 13.09.2019 року представником відповідача наданий суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач жодним чином не забороняє і не перешкоджає користуватись земельною ділянкою у межах, встановлених вказаним рішенням суду та відображеним на плані земельної ділянки. Будь-які твердження позивача про перешкоджання йому у користуванні майном є завідома безпідставним і сформована через неприязні відносини до відповідача та на її думку через бажання захопити як можна більшу частину її земельної ділянки. Ухвалою від 01.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 09.12.2019 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направши до суду заяву про розгляд справу у його відсутність, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.09.2008 року у справі №2-3992/08 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано право власності на самочинно реконструйовані 2/5 частин житлового будинку в домоволодінні по [ADDRESS] ; поділено домоволодіння по [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , зобов`язано виконавчий комітет Полтавської міської ради присвоїти окрему поштову адресу на належну [PERSON] 3/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами; визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] ; виділено в користування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 192 кв.м., що зафарбовано на плані земельної ділянки в зелений колір відповідно до висновку спеціаліста [PERSON] № 206-08 від 05.08.2008 року; виділено в користування [PERSON] земельну ділянку 243 кв.м., що зафарбовано на плані земельної ділянки в синій колір; земельну ділянку, площею 30 кв.м. виділено в користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та встановлено безстроковий земельний сервітут для [PERSON] , який полягає в праві проходу та проїзду через земельну ділянку. У подальшому вказаній 3/5 частині будинку [PERSON] з надвірними спорудами присвоєно окрему адресу: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу від 29.08.2011 року [PERSON] було придбано у [PERSON] 7/8 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2 ст. 395 Цивільного кодексу України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут). Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким способом. В силу ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; право прогону худоби по наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; інші земельні сервітути. Частина 3 ст. 402 ЦК України передбачає, що у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Таким чином, встановлення земельного сервітуту відбувається, коли неможливо задовольнити потреби особи іншим засобом, окрім, як шляхом встановлення сервітуту. Рішенням суду від 11.09.2008 року позивачу встановлений безстроковий земельний сервітут щодо земельної ділянки відповідача, площею 30 кв.м., який полягає в праві проходу та проїзду через земельну ділянку. Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що відповідач порушує право наданого позивачу сервітуту щодо земельної ділянки відповідача площею 30 кв.м. шляхом самовільного встановлення на ній дерев`яного паркану з метою неможливості права проходу та проїзду до домоволодіння позивача по [ADDRESS] . Однак, порядок користування вказаною земельною ділянкою, на підставі якого був встановлений дерев`яний паркан, був встановлений сторонам рішенням суду від 11.09.2008 року й з того часу не змінювався. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною позивача не надано суду належних і допустимих доказів неможливості використання нею через встановлення дерев`яного паркану земельної ділянки відповідача, щодо якої встановлений безстроковий земельний сервітут, з метою проходу та проїзду до власного домоволодіння по [ADDRESS] . З огляду викладеного підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed