Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 24.11.2003 року. Від спільного шлюбу у них народилися діти: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на синів у твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила, зокрема, що вона з відповідачем проживає окремо, оскільки їх шлюб розірвано рішенням суду. Сини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею. Упродовж дев'яти місяців відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей, хоча має таку можливість, оскільки працює у Києві. Окрім того, позивач, з огляду на неявку відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність чи про відкладення розгляду справи не подав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що оскільки відповідач не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а позивач не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення, слід провести заочний розгляд справи. Розглянувши документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], проте рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.02.2014 року їх шлюб було розірвано (а.с.5,8). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, а матір'ю позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та Серія [NUMBER] (а.с.6,7). Сини проживають із матір'ю та знаходяться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих виконавчим комітетом Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 408 та № 409 від 05.03.2014 р. (а.с.9,10). Як пояснила у судовому засіданні позивач, відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає упродовж останніх дев'яти місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання синів [PERSON] та [PERSON]. Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, оскільки право позивача та її неповнолітніх дітей на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що як пояснила у судовому засіданні позивач, відповідач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. Доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров'я він не може працювати, відповідач суду не надав, а тому він має усі можливості матеріально утримувати своїх дітей, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України. При таких обставинах, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року, тобто, з часу пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Призначаючи аліменти у зазначеному вище розмірі, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалися обома батьками. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved