Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

11 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначає, що 28 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір LVRDGR0000000001. Відповідно до умов договору позивач зобов»язувався надати [PERSON] кредит у розмірі 20 600 гривень на термін до 27.08.2011 року. Відповідач станом на 6.04.2016 року порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 87 458 гривень 32 копійки, яка складається із 19472 гривні 41 копійка заборгованості за кредитом, 8244 гривні 80 копійок заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1689 гривень 81 копійка заборгованість по комісії за користування кредитом та 53 648 гривень 52 копійки пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, а також 250 гривень штрафу (фіксована частина) та 4 152 гривні 78 копійок штраф (процентна складова), що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 5 жовтня 2016 року закрито провадження у справі в частині позовних ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] у звязку із його смертю (а.с.70-72). Представник позивача у судове засідання не зявився, в позовній заяві звернувся до суду із клопотанням, в якому просить розглядати справу у його відсутності проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.3 зворот). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені, подали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності з врахуванням їх заяви про застосування строків позовної давності та зменшення нарахованих відсотків (а.с.92). Оскільки сторони у справі в судове засідання не зявились, тому відповідно до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд з врахуванням положень ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що 27 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір LVRDGR0000000001 (а.с.14-17). Відповідно до умов договору позивач зобов'язувався надати [PERSON] кредит у розмірі 20 600 гривень на термін до 27.08.2011 року включно у виді строкового кредиту (п.8.1 Договору), а відповідач повернути суму боргу та відсотки й комісії за користування кредитом (п.5-5.4, 6.4). З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором 27.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]; ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договори поруки LVRDGR0000000001-П, відповідно до якого останні зобов'язалися нести солідарну відповідальність перед позивачем за своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань у повному обсязі за договором кредиту (а.с.17-18). Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строки та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім цього, відповідно до п.1.3 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктами п.5-5.4, 6.4 договору LVRDGR0000000001 від 27.08.2008 року передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочки, проценти за користування кредитом та штрафи за порушення строків платежів (а.с.15 зворот). Суд встановив, що позичальник своїх обов'язків за договором не виконав, заборгованість не погасив, на вимогу банку про погашення заборгованості та виконання умов договору належним чином не реагував. Суд не погоджується із доводами відповідача в частині спливу строку позовної давності в частині пені з наступних підстав. Так дійсно, відповідно до положень ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін у договорі. Відповідно до умов договору, п.5.5. до всіх вимог, що випливають з кредитного договору, встановлюється позовна давність у 5 років включаючи вимоги. Таким чином, оскільки сторонами при укладенні договору було погоджено збільшений строк позовної давності - 5 років, тому в суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності до основного зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд встановив, що у зв'язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, позивачем надсилалися вимоги поручителям надсилались вимоги від 19.08.2015 року №30.1.0.0/2 -88SLVLFZ16F49 про необхідність погашення заборгованості (а.с.8-10). Однак вони були залишені без належного реагування, заборгованість погашена не була. Поручитель [PERSON] 10 серпня 2010 року помер (а.с.44). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимоги і до поручителя [PERSON], оскільки у зв'язку із невиконання основного зобов'язання у банку виникло право вимоги до поручителя як солідарного із позичальником боржника. При цьому суд враховує, що у відповідності до вимог ч.3 ст.551 ЦК України, розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені, оскільки розмір пені, визначений позивачем, значно перевищує проценти, які має сплатити позичальник за користування позикою, а тому суд вважає, що в цій частині вимоги необхідно задовольнити частково і зменшити пені до 19 472 гривень 41 копійки. Таким чином, із врахуванням зменшенням розміру пені, у відповідності до положень договору, суд вважає, що необхідно стягнути з позичальника та поручителя як солідарного з ним боржника заборгованість за кредитним договором у розмірі 19472 гривні 41 копійка заборгованості за кредитом, 8244 гривні 80 копійок заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1689 гривень 81 копійка заборгованість по комісіях за користування кредитом та 19472 гривні 41 копійка пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також 250 гривень штрафу (фіксована частина) та 4 152 гривні 78 копійок (процентна складова), всього 53 282 гривні 21 копійка. Крім цього, задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України неохідно стягнути з відповідачів в на користь позивача сплачений ним та документально підтверджений судовий збір в розмірі 1378 гривень (а.с.26).

Outcome: partial