Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

11.05.2015 р. позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою в якій вказала, що [INFO]. померла її матір [PERSON], яка мешкала в смт Котельва, Полтавської області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,50 га., що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Бугруватської сільської ради, Охтирського району, Сумської області, та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Бугруватською сільською радою, Охтирського району, Сумської області, 28.03.2002 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 764. Також у неї є сестра [PERSON], яка не заперечує проти прийняття нею одноособово зазначеної спадщини після смерті матері. Своєчасно не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки на протязі усього життя хворіє, перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Котелевський центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу гіпертонічної хвороби з 13.11.2000 року, ожиріння III ступеня з 22.01.2002 року, цукрового діабету II типу з 24.02.2013 року, ІХС: стенокардії напруги стабільної II ф.к. Кардіосклерозу атеросклеротичного ГХ II з 22.07.2013 року, що підтверджується довідкою за № 17, виданою КЗ «Котелевський центр первинної медико - санітарної допомоги» 20.04.2017 року. З липня 1994 року її було призначено опікуном над недієздатним сином на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області № 149 від 31.08.1994 року. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтава від 29.10.2013 року її сина [PERSON] було визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено її, його матір, опікуном. З 28.05.1997 року й по теперішній час її син знаходиться на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева, що підтверджується довідкою за № 06-10/1706, наданою Полтавською обласною клінічною психіатричною лікарнею ім. О.Ф. Мальцева 20.04.2017 року. Майже кожних вихідних, вона змушена долати значну відстань до м. Полтава, щоб мати змогу провідати сина, надати йому материнську турботу, підтримку та матеріальну допомогу, яка йде на закупівлю лікарських препаратів. Понад 20 років вона та її син тяжко хворіють, постійно лікуються, а тому всі кошти йдуть на проведення обстежень та придбання ліків. Єдиним джерелом їхнього існування є її пенсія за віком в розмірі 1394,87 грн. та пенсія по інвалідності в розмірі 1409,35 грн., яку отримує її син, що підтверджується довідками за № 20/03-03 від 20.04.2017 року, № 21/03-03 від 20.04.2017 року, №322/03 від 19.04.2017 р., № 323/03 від 19.04.2017 року, наданими Чутівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області. А тому всі ці 20 років першочергово незначний дохід її родини витрачався на лікування членів сім'ї, у зв'язку з чим не мала матеріальної можливості оформити спадщину. У судовому засіданні позивачка повністю підтримала вимогу, із підстав викладених у позовній заяві, прохала позов задовольнити. Від Бугруватської сільської ради, Охтирського району, надійшов лист із проханням розглянути справу без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю. Третя особа по справі [PERSON] у судове засідання не з'явилась. На адресу суду надала письмову заяву, якою прохала розглянути справу без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. Приватний нотаріус Ковпак Віталій Іванович у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. про причини не явки д осуду не повідомив. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO]. Її матір'ю є [PERSON] (а.с. 11) [PERSON] є рідною сестрою позивачки, що підтверджується наданими до суду документами (а.с. 12) За життя у власності матері [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 3,50 га., що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Бугруватської сільської ради, Охтирського району, Сумської області, та належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Бугруватською сільською радою, Охтирського району, Сумської області, 28.03.2002 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 764.(а.с. 18). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.12.2016 р. (а.с. 17) Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради, Котелевського р-ну, [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. При цьому, на час відкриття спадщини ([INFO]) за вищевказаною адресою також були зареєстровані: онука - [PERSON], чоловік онуки - [PERSON], правнук - [PERSON], правнук - [PERSON]. (а.с. 25). За змістом п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п.1) при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, оскільки спадщина відкрилась [INFO], то до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР у редакції від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже позивачка, як донька, спадкодавця являється спадкоємцем першої черги на підставі ст. 529 ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 550 ЦК УРСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 24.06.83 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (із змінами та доповненнями від 25.12.92) передбачений ст. 549 ЦК Української РСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Ковпака Віталія Івановича з питанням щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті матері. Проте, їй було роз'яснено, що встановлений статтею 549 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини нею було пропущено, так як вона своєчасно не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном. А тому їй було рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про продовження строку на прийняття спадщини або із заявою, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном [PERSON], про що свідчить лист за № 307/01-16 від 18.04.2017 року. Згідно інформаційної довідки виданої зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., до нотаріальної контори не зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заповіт у нотаріальній конторі не посвідчувався (а.с. 38) Матеріалами справи підтверджується, що позивачка [PERSON] дійсно на протязі усього життя хворіє, перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Котелевський центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу гіпертонічної хвороби з 13.11.2000 року, ожиріння III ступеня з 22.01.2002 року, цукрового діабету II типу з 24.02.2013 року, ІХС: стенокардії напруги стабільної II ф.к. Кардіосклерозу атеросклеротичного ГХ II з 22.07.2013 року, що підтверджується довідкою за № 17, виданою КЗ «Котелевський центр первинної медико - санітарної допомоги» 20.04.2017 року. З липня 1994 року її було призначено опікуном над недієздатним сином на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області № 149 від 31.08.1994 року. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтава від 29.10.2013 року її сина [PERSON] було визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено її, його матір, опікуном. З 28.05.1997 року й по теперішній час її син знаходиться на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева, що підтверджується довідкою за № 06-10/1706, наданою Полтавською обласною клінічною психіатричною лікарнею ім. О.Ф. Мальцева 20.04.2017 року. Майже кожних вихідних, вона змушена долати значну відстань до м. Полтава, щоб мати змогу провідати сина, надати йому материнську турботу, підтримку та матеріальну допомогу, яка йде на закупівлю лікарських препаратів. Понад 20 років вона та її син тяжко хворіють, постійно лікуються, а тому всі кошти йдуть на проведення обстежень та придбання ліків. Єдиним джерелом їхнього існування є її пенсія за віком в розмірі 1394,87 грн. та пенсія по інвалідності в розмірі 1409,35 грн., яку отримує її син, що підтверджується довідками за № 20/03-03 від 20.04.2017 року, № 21/03-03 від 20.04.2017 року, №322/03 від 19.04.2017 р., № 323/03 від 19.04.2017 року, наданими Чутівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області. А тому всі ці 20 років першочергово незначний дохід її родини витрачався на лікування членів сім'ї(а.с. 19-37). Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд уважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили їй вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є поважними, інший спадкоємець першої черги (сестра позивачки) проти позову не заперечує, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 529, 548-550 ЦК України (у редакції 1963 р.),

Outcome: approved