Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна» в якому просив стягнути з відповідача 6932,95 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та вирішити питання судових витрат. Позов обґрунтовував тим, що в наслідок ДТП, винним за яке є відповідач, його автомобіль зазнав ушкоджень, матеріальні збитки за які, відповідно до звіту №0701 від 02.02.2017 року, оцінює в розмірі 11005,49 грн. Страховою компанією йому було виплачено 4072,54 грн. відшкодування відновлювального ремонту автомобіля, тому прохає стягнути з відповідача різницю між матеріальною шкодою та страховою виплатою. Також зазначає, що зазнав моральних страждань у звязку з пережитими почуттями викликаними протиправним посяганням на його здоровя та у звязку з пошкодженням автомобіля, які оцінює в розмірі 5000 грн. Прохав вирішити питання судових витрат, а саме витрат на надання правової допомоги в розмірі 800 грн. та 673,60 грн. судового збору. Позивач в судовому засіданні позов підтримав прохав задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник проти позову заперечували, наполягали на тому, що позивач уже отримав відшкодування від страхової компанії, а вимоги про завдання моральної шкоди безпідставні. Представник третьої особи, ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна», в судове засідання не зявився, надав пояснення в яких прохав в задоволенні позову відмовити та слухати справу за їх відсутності. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 січня 2017 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушень правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за наступних обставин. 05.12.2016 року близько 11-10 год. по вул. Шевченка в смт. Нові Санжари Полтавської області [PERSON], керуючи автомобілем Mercedes-Benz, державний номер [NUMBER], перед початком руху заднім ходом не переконався в безпеці свого маневру та допустив наїзд на стоячий автомобіль КІА RІО, номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 7). Відповідно до п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» згідно полісу №АЕ/7246831 з терміном дії з 06.03.2016 року по 05.03.2017 року (а.с. 50). [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» 05 грудня 2016 року із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що бажає отримати відшкодування по калькуляції складеній спеціалістом Страховика у відповідності до вимог ст.36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком Страховика погодився (а.с.51). На підставі заяви представником ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» було складено акт огляду транспортного засобу, здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в сумі 4550,05 грн. та проведено виплату страхового відшкодування 4050,05 грн., за вирахуванням 500 грн. франшизи, згідно умов полісу страхування (а.с. 52-55, 11). Позивач звернувся до оцінювача [PERSON], який 02 лютого 2017 року склав звіт №0701 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля КІА RIO реєстраційний номер ВІ 7238СН, яким вартість матеріального збитку внаслідок ДТП встановив у розмірі 10405,49 грн. (а.с. 13-18). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди на підставі ст. 1194 ЦК України винна особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 26 жовтня 2016 року № 6-954цс16 потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Позивач стверджує, що його право на звернення з вимогами про відшкодування шкоди до заподіювача шкоди є абсолютним, не залежно від того звертався він до страхової компанії чи ні. Судом встановлено, що позивачем реалізовано своє право на захист свого порушеного права шляхом звернення до страховика та отримання страхової виплати. Таким чином, позивач добровільно обрав спосіб захисту свого права саме за рахунок страхової компанії, погодився на спосіб визначення та розмір страхового відшкодування, який не перевищує страхової суми, яка відповідно до полісу №АЕ/7246831 становить за шкоду заподіяну майну 100\~000 грн. Право на додаткове звернення до заподіювача шкоди мало б місце лише при недостатності страхової виплати. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. Частина 1 ст. 1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд ставиться критично до тверджень позивача, що йому було завдано ушкодження здоровя, оскільки в момент ДТП [PERSON] в автомобілі не перебував, тому відповідно ніяких ушкоджень не отримував, доказів не надав. Тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з відмовою у позові, судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed