Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

10.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить зняти арешт та заборону на відчуження квартири [ADDRESS] накладені: 22.10.2013 р. - арешт нерухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40204690, яка прийнята Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 11.10.2013 р., запис про обтяження № 5634323 та № 2989296 (спеціального підрозділу); 28.05.2014 р. - арешт нерухомого майна на підставі Ухвали Київського районного суду м. Харкова № 640/1463/14-ц від 15.05.2014 р. про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним, запис про обтяження № 5818595; 16.09.2014 р. - арешт нерухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47748467, яка прийнята Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 15.09.2014 р., в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна», розмір заборгованості становить 2735833,95 грн., запис про обтяження № 7012940; 29.04.2014 р. - арешт нерухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43054902, яка прийнята Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 29.04.2014 р. в інтересах [PERSON], розмір заборгованості становить 1207587 грн., запис про обтяження № 5506327 (спеціального розділу); 25.03.2015 року - арешт нерухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46825348, яка прийнята Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11.03.2015 р. в інтересах ПАТ «Марфін Банк», розмір заборгованості становить 3\~075 878 грн., запис про обтяження №9168538; 29.05.2015 року - арешт нерухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46975170, в інтересах Держави з приводу стягнення заборгованості у розмірі 2079,40 грн.; 12.11.2015 р. - арешт нерухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49284120, яка прийнята Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 09.11.2015 р. в інтересах ТОВ «Даніка» сума заборгованості 11 936,40 грн. запис про обтяження № 12022443 (спеціального підрозділу). В своїх доводах посилається на те, що 22.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] ВОРОТА» укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та відступлення прав за іпотечним договором. Відповідно до зазначеного договору новий кредитор [PERSON] набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 330 та договором іпотеки № 05-126 укладеними між первісним кредитором ПАТ «[PERSON] ВОРОТА» та [PERSON] 15 квітня 2005 року. Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № 330 від 15.04.2005 року із змінами, строк основного зобовязання встановлений сторонами до 12 серпня 2014 року. Заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за кредитними зобовязаннями станом на 04 лютого 2016 року становить 1 994 370,11 грн. З моменту набрання чинності Договору про відступлення прав вимог від 22 травня 2014 року позивач набув статусу Іпотекодержателя за Іпотечним договором зі всіма правами та обовязками, що надані законодавством України Іпотекодержателю. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме спірна квартира трикімнатна [ADDRESS], яка належить [PERSON] Відповідно до пункту 1.3 Договору іпотеки ринкова вартість майна встановлена за згодою сторін та становить 480 000 грн. Оскільки [PERSON] до теперішнього дня заборгованість не погасив, позивач звертався 14 серпня 2014 року та 23 вересня 2014 року до боржника із заявами з вимогою про погашення боргу. Позивачу стало відомо, що майно, яке є предметом іпотеки, знаходиться під арештом та забороною. За умовами договору іпотеки у іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за рахунок предмет іпотеки у разі порушення позичальником умов договору кредиту, невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором. Враховуючи зазначене право позивача на звернення стягнення на заставлене майно та іпотечне майно виникає в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання та діє до повного виконання зобовязань за договором кредиту. Заборгованість відповідача за договором кредиту складає 1 994 370,11 грн. Звернення стягнення на предмет іпотеки і накладання арешту та заборони порушує право позивача, яке є пріоритетним. У звязку з цим, на підставі ст.ст. 54,60 ЗУ «Про виконавче провадження» іпотечне майно підлягає звільненню з під арешту. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] не зявився повторно, суд визнає причини неявки відповідача неповажними, тому вважає можливим розглянути справу у його відсутність. В ході судового розгляду відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проси задовольнити. Представник ПАТ «Марфін Банк» не зявився, надав письмові заперечення, просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що з поручителя [PERSON] в солідарному порядку стягнуто рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 року кредиту заборгованість за кредитним договором від 31.07.2008 року у розмірі 3\~075\~878,32 грн. Тому банк має намір отримати з поручителя [PERSON] погашення заборгованості за рахунок реалізації спірної квартири. Крім того, договір цесії від 22.05.2014 року є недійсним, оскільки позивач не може бути фактором, тому позивач не мав права придбавати права вимоги за кредитним договором. Представник ТОВ «Даніка» не зявився, надав письмові заперечення, просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що звільнення майна з під арешту порушить права ТОВ «Даніка» як стягувача. Крім того, права позивача не порушуються, він має пріоритет у задоволенні вимог, тому підстави для зняття арешту відсутні. Представник Київського ВДВС ХМУЮ не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не зявилися, повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частково задоволенню з наступних підстав. 15.04.2005 року між ПАТ АКБ «[PERSON] ворота» та [PERSON] укладено договір №330 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 45\~000 доларів США сплатою 18% річних за користування кредитом строком до 12.04.2007 року. Відповідно до п.4.1.2, 4.1.5 договору, у разі порушення порядку сплати процентів, повернення кредиту, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. До вказаного кредитного договору вносились зміни. 13.05.2014 року між сторонами укладеного договір про зміни №21 до Договору №330 про надання споживчого кредиту від 15.04.2005 року, згідно з яким з моменту підписання цього договору про зміни заборгованість позичальника становить: прострочена сума заборгованості за кредитом у розмірі 18600 доларів США та 78\~700 грн. Інші зобовязання позичальника за договором залишаються незмінними. Строк повернення кредитних коштів не пізніше 12.08.2014 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №330 від 15.04.2005 року(та всіма додатками до нього), між сторонами 15.04.2005 року укладено договір іпотеки №05-126 (зі змінами), предметом якого є квартира трикімнатна загальною площею 72,80 кв. метрів, житловою площею 45,30 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Як вбачається з договору іпотеки, відомості щодо предмету іпотеки станом на день укладання договору іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження, Державного реєстру застав обтяжень рухомого майна, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні. При укладенні договору іпотеки від 15.04.2005 року приватним нотаріусом були внесені відомості про державну реєстрацію іпотеки та заборони відчуження. Таким чином, будь-яких заборон щодо предмету іпотеки на день укладання договору іпотеки не існувало. 22.05.2014 року між ПАТ «[PERSON] Ворота» (первісним кредитором) та [PERSON] (новим кредитором) укладено нотаріально посвідчений договір цесії (відступлення права вимоги за кредитним договором та відступлення прав за іпотечним договором), відповідно до якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає в повному обсязі всі права вимоги Первісного кредитора до Боржника за Кредитним договором, у розмірі зазначеному в п. 2.2. Договору, а також всі права вимоги Первісного Іпотекодержателя до Боржника (Іпотекодавця) за Іпотечним договором та стає Кредитором в зобовязаннях за Кредитним договором та Іпотекодержателем за Іпотечним договором в обсязі та на умовах, визначених Договором. 22.05.2014 року після укладання договору цесії в запис № 5634367 18.04.2005 р. внесені зміни щодо іпотекодержателя змінено з ПАТ «Банк «[PERSON] ворота» на [PERSON]. Пунктом 2.2 Договору цесії зазначається, що станом на дату укладання договору сума вимог, що відступається становить: сума строкової заборгованості за кредитом 78 700,00 грн. та 18 600,00 дол. США; сума простроченої заборгованості за відсотками 6837,93 грн. та 1655,18 дол. США; сума строкової заборгованості за відсотками 145,54 грн. та 34,40 дол. США Згідно з п. 2.3 договору цесії, з моменту набрання чинності цим договором до нового кредитора переходять права Первісного кредитора за Кредитним Договором на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а також ті права, які виникатимуть із Кредитного договору в майбутньому, в тому числі право на повернення суми вимог, визначеної в п. 2.2 Договору цесії, права на стягнення неустойки та/або інших санкцій, а також збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань та витрат, пов'язаних з примусовим виконанням зобов'язань за Кредитним договором. Зміна первісного кредитора на нового кредитора по зобовязаннях здійснюється без згоди боржника (п. 2.8 договору) Відступлення права вимоги у рамках цього договору не тягне за собою жодних змін умов кредитного та іпотечного договорів (п. 6.6 договору). Листом № 2488 від 02 червня 2014 року ПАТ «[PERSON] ВОРОТА» повідомив позичальника [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором та відступлення прав за іпотечним договором [PERSON] [PERSON] звертався 14 серпня 2014 року та 23 вересня 2014 року до позичальника [PERSON] із заявами з вимогою про погашення боргу, у разі непогашення заборгованості почне звернення стягнення на предмет іпотеки, має намір продати предмет іпотеки. Згідно з розрахунком станом на 04 лютого 2016 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 15.04.2005 року становить 1 994 370 грн. 11 коп., що включає суму строкової заборгованості за кредитом 78 700,00 грн. та 18 600,00 доларів США, суму простроченої заборгованості за відсотками 6 837,93 грн. та 1 655,18 доларів США, суму заборгованості за відсотками 9 929,14 грн. та 2 344,42 доларів США, пеню 186 345,86 грн. та 44 041,08 доларів США. Враховуючи, що [PERSON] є також боржником в інших справах, то відносно нього відкритті виконавчі провадження, в ході яких державним виконавцем накладався арешт на майно боржника, в тому числі на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, а позивач іпотекодержателем. Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 29.04.2014 року ВП№ 43054902 в інтересах стягувача, яким є [PERSON] на підставі виконавчого листа №640/14745/13-п виданого 14.04.2014 року Київським районним судом м. Харкова, накладено арешт та заборону відчуження на майно боржника [PERSON], розмір заборгованості становить 1\~207\~587 грн. (а.с. 120), про що внесено запис про обтяження № 5506327 (спеціального розділу) від 29.04.2014 року (а.с. 135 зворот) Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 15.09.2014 року ВП№ 44748467 в інтересах стягувача, яким є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі виконавчого листа №2011/10699/12 виданого 18.08.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова, накладено арешт та заборону відчуження на майно боржника [PERSON], зокрема, на квартиру [ADDRESS], розмір заборгованості становить 2\~735\~833 грн. 95 коп. (а.с. 110), про що внесено запис про обтяження №7012940 від 16.09.2014 року (а.с. 134 зворот). Постановою державного виконавця ВП№46825348 від 11.03.2015 року в інтересах стягувача, яким є ПАТ «Марфін Банк» на підставі виконавчого листа №638/12598/13-ц виданого 10.02.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова, накладено арешт та заборону відчуження на майно боржника [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS], розмір заборгованості становить 3075878 грн. 00 коп. (а.с. 111). Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 29.05.2015 року ВП №46975170 накладено арешт в інтересах стягувача, яким є Держава в особі Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на підставі виконавчого листа №640/14745/13-ц виданого Київським районним судом м. Харкова, накладено арешт та заборону відчуження на майно боржника [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS], розмір заборгованості судового збору становить 2079 грн. 40 коп. (а.с. 126). Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 09.11.2015 року ВП№ 49284120 в інтересах стягувача, яким є ТОВ «Даніка» на підставі наказу №922/2402/14 виданого 18.06.2015 року Господарським судом Харківської області, накладено арешт на майно боржника [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS], розмір заборгованості становить 11\~936 грн. 40 коп. (а.с. 161), про що внесено запис про обтяження №12022443 (спеціальний розділ) від 12.11.2015 року (а.с. 159). За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»). Іпотекодержателю належить право на вибір способів звернення стягнення на предмет іпотеки: позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»); на підставі виконавчого напису нотаріуса; в судовому порядку шляхом предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно з ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право на Іпотеку на спірну квартиру боржника [PERSON] у іпотекодержателя ПАТ «[PERSON] ворота» виникло 18.05.2005 року (а з 22.05.2014 року права іпотекодержателя перейшли до [PERSON]Є.), в той час як рішення судів про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] винесені в 2013-2015 рр., та на виконання яких державними виконавцями були накладені арешти на спірну квартиру. Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки, ринкова вартість майна за згодою сторін становить 480\~000 грн. Згідно з розрахунком станом на 04 лютого 2016 року загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором від 15.04.2005 року становить 1 994 370 грн. 11 коп. Таким чином, вартість предмета іпотеки не перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю. Відповідно до ч 4 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Отже, у разі стягнення з боржника [PERSON] на користь інших стягувачів боргу за рахунок примусової реалізації іпотечного майна (спірної квартири), позивач як іпотекодержатель буде позбавлений можливості задовольнити свої вимоги щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок спірного іпотечного майна (шляхом звернення стягнення в судовому або позасудовому порядку). Тому накладені державними виконавцями арешти на спірну іпотечну квартиру у виконавчих провадженнях, за якими позивач не є стягувачем, а інші стягувачі не є іпотекодержателями, відсутні інші іпотекодержателі спірної квартири (крім єдиного іпотекодержателя в особі позивача), тому відсутній пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, що позбавляє права позивача як іпотекодержателя реалізувати за своїм вибором способи звернення стягнення на спірну іпотечну квартиру. Таким чином, позовні вимоги щодо зняття арешту та заборони на відчуження іпотечної квартири [ADDRESS] накладені в рамках вказаних виконавчих провадженнях підлягають задоволенню. Посилання представника ПАТ «Марфін Банк» на те, що з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість, договір цесії від 22.05.2014 року є недійсним, суд до уваги не приймає, оскільки ПАТ «Марфін Банк» не є іпотекодержателем спірної квартири, іпотека виникла раніше ніж ухвалено рішення про стягнення заборгованості, вартість іпотеки є нижчою ніж заборгованість боржника перед іпотекодержателем. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір цесії від 22.05.2014 року у встановленому порядку не визнаний недійсним, тому договір є правомірним. Крім того, Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2015 року в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Ворота», [PERSON] про визнання договору цесії (відступлення права вимоги) від 22.05.2014 року недійсним відмовлено (а.с.54-57). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.08.2015 року Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2015 року залишено без змін (а.с.97-99) Посилання представника ТОВ «Даніка» на те, що звільнення майна з під арешту порушить права ТОВ «Даніка» як стягувача, права позивача не порушуються, він має пріоритет у задоволенні вимог, тому підстави для зняття арешту відсутні суд до уваги не приймає, оскільки ТОВ «Даніка» не є іпотекодержателем та підстави для застосування ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні. Позивач є єдиним іпотекодердажетелем спірної квартири, тому виключно йому належить право обирати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки: в позасудовому чи судовому порядку, зокрема, шляхом продажу предмету іпотеки третій особі, визнання права власності за іпотекодердажетелем тощо. Тому реалізація іпотечної квартири виконавчою службою, за наявності незгоди іпотекодержателя, призводить до порушення його прав. Посилання відповідача [PERSON] щодо необхідності залучення у якості відповідачів інших стягнувачів, перед якими у нього є заборгованість, суд до уваги не приймає, оскільки при вирішення питання про зняття арешту з майна учасником справи є лише та сторона (стягувач), в інтересах якого накладений такий арешт, тому факт відкриття виконавчих проваджень в інтересах інших стягувачів (без накладання арешту на спірне майно в інтересах цих стягувачів) не тягне необхідність їх залучення. Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 11.10.2013 року ВП№ 40204690 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013 року №640/14745/13-ц накладено заборону на квартиру [ADDRESS], в інтересах [PERSON] (а.с. 108), про що внесено запис про обтяження №2989296 (спеціальний розділ) від 22.10.2013 року (а.с. 134). 09.04.2015 року Ухвалою Київського районного суду м. Харкова у справі №640/14745/13-ц скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013 року щодо заборони відчуження квартири [ADDRESS] (а.с. 64). Таким чином, підстава для існування заборони відчуження та арешту квартири, яка була винесена постановою державного виконавця від 11.10.2013 року, відпала, оскільки вже скасована та знята заборона відчуження судом, який приймав ухвалу про заходи забезпечення позову. Відповідно до п. 4.2.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеними виконавчими провадженнями державний виконавець відновлює виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду (у разі якщо завершене виконавче провадження знищено у звязку із закінченням строку його зберігання, державний виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження), після чого майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця без винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У звязку з цим, підстави для повторного зняття арешту з спірної квартири, який вже скасований судом 09.04.2015 року у справі №640/14745/13-ц, - відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Як вбачається з Єдиного реєстру про державну реєстрацію обтяження, на підставі Ухвали Київського районного суду м. Харкова № 640/1463/14-ц від 15.05.2014 року накладено арешт на квартиру № 44, розташованої по вул. Чернишевського, 88 в м. Харкові, про що зроблено запис про обтяження №5818595 від 28.05.2014 року (а.с. 155). Після чого, міститься запис «обтяження припинено» (арешт на вказану квартиру) 02.12.2014 року на підставі Ухвали Київського районного суду м. Харкова № 640/16050/14-ц від 18.11.2014 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17639286 від 02.12.2014 року) (а.с. 156) Таким чином, арешт на спірну квартиру вже знято, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial