Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

11.10.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого, на підставі ст. 1174 ЦК України прохав стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 600 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Київського ВДВС міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи у суді. В обґрунтування позову позивачем [PERSON] зазначено, що він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію. У липні 2019 року він отримав пенсію нижчу, ніж завжди, у зв`язку з чим в усному порядку звернувся до органу Пенсійного фонду України де йому було повідомлено, що утримання проводяться на підставі постанови Київського ВДВС міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 12.06.2019 року ВП №58567784, розмір заборгованості складає 23 281,67 грн., стягувачем у зазначеному виконавчому провадженні є ПАТ «Полтаваобленерго». У подальшому, коли він, як боржник, сплатив ПАТ «Полтаваобленерго» наявну заборгованість, на його прохання 11.07.2019 року ПАТ «Полтаваобленерго» в особі ПФМЕ ПАТ «Полтаваобленерго» видало довідку № 1521-04/3406 на ім`я начальника Київського ВДВС міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, якою повідомило про те, що станом на 08.05.2019 р. він добровільно сплатив усю суму заборгованості у розмірі 23 281,67 грн. Зазначена довідка зареєстрована відповідачем та міститься у матеріалах виконавчого провадження № ВП 58567784. Незважаючи на це, у серпні 2019 року він знов таки отримав пенсію менше ніж зазвичай. 09.08.2019 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №58567784 та, виявивши порушення законодавства при примусовому виконанні, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2014 року по справі № 552/5633/17, залишеної частково в силі постановою Полтавського апеляційного суду від 02.10.2019 року, дії державного виконавця щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 58567784 від 28.03.2019 року рекомендованим поштовим відправленням, визнано такими, що не відповідають вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, у подальшому, а саме у вересні та жовтні 2019 року на підставі постанови державного виконавця від 12.06.2019 року у вказаному виконавчому провадженні було утримано з його пенсії 1 516,82 грн. Позивачем зазначено, що з липня 2019 року по жовтень 2019 р. з нього незаконно була утримана загальна сума коштів у розмірі 6067,28 грн. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року по справі № 440/3066/19 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 12.06.2019 ВП № 58567784 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору у розмірі 2 428,16 грн. Позивачем зазначено, що через протиправне стягнення з його пенсії грошових коштів в межах вказаного виконавчого провадження, що призвело до недоотримання ним власних грошових коштів, які він за станом свого здоров`я має витрачати на лікування, він зазнав душевних страждань, потерпав від обмежень, спричинених браком коштів на життя та лікування; відчував нервову напругу, втратив душевний спокій та рівновагу, сон та апетит через відчуття постійного дефіциту коштів. Розмір моральної шкоди оцінено позивачем у сумі 600 000,00 грн. Ухвалою суду від 16.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 07.11.2019 року, в межах строку, встановленого судом, до суду від представника відповідача Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній заперечував проти позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що рішення державного виконавця, на підставі якого здійснювались стягнення з доходу боржника не скасоване та не визнане недійсним у передбаченому законом порядку. Позивачем не доведено протиправності діяння, а також не доведено, причинно-наслідковий зв`язок з хворобами позивача. Також зазначено, що визнання судом дії державного виконавця щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 58567784 від 28.03.2019 року рекомендованим поштовим відправленням, не свідчить про незаконність відкриття виконавчого провадження та подальших примусових виконавчих дій. Разом із тим, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року у справі № 440/3066/19, яким визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 12.06.2019 ВП № 58567784 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору у розмірі 2 428,16 грн., оскаржене відділом ДВС до суду апеляційної інстанції, а тому не набрало законної сили. Щодо надлишково стягнутих з пенсії [PERSON] на рахунок стягувача коштів, зазначено, що станом на 17.12.2019 р. з пенсії [PERSON] протягом трьох місяців (липень, серпень, вересень 2019 року) стягнуто кошти на загальну суму 4 550,46 грн. (підтверджується листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 03.12.2019 № 543/047-54), з яких повернуто до ГУ ПФУ в Полтавській області 4 450,46 грн. Кошти у сумі 100,00 грн. (витрати виконавчого провадження) поверненню не підлягають, оскільки постанова про стягнення з боржника [PERSON] витрат виконавчого провадження від 05.08.2019 р. у сумі 100,00 грн. не оскаржувалась, не скасована, а тому є чинною. Стосовно витрат, заявлених позивачем до стягнення на правничу допомогу, зазначено про недоведеність належними доказами таких судових витрат. 12.11.2019 року від представника відповідача, Головного Управління державної казначейської служби України у Полтавській області, надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній заперечував проти позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що рішення суду, на які посилається позивач у позові, не є належними доказами неправомірності утримань з пенсії позивача, як боржника у виконавчому провадженні. Наявні у позивача хвороби та захворювання виникли у позивача задовго до часу звернення стягнення на його дохід в межах виконавчого провадження; позивачем не надано етапного епікризу із амбулаторної карти на підтвердження вказаного ним у позові переліку ліків, які він закуповує; ціни на медичні препарати взяті позивачем із сайту, що не є офіційним джерелом інформації. Відсутні належні та достатні докази завдання моральної шкоди. Позивачем не обґрунтовано та не надано розрахунку визначеного ним розміру моральної шкоди, яку ним оцінено у 600 000 грн., з яких саме міркувань він виходив визначаючи такий розмір. Стосовно витрат, заявлених позивачем до стягнення на правничу допомогу, зазначено про недоведеність належними доказами таких судових витрат. Інших заяв по суті справи, відповідно до ст. 174 КПК України, від учасників справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 16.12.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 30.01.2020 року адвоката позивача, Якименко О.Г., позовні вимоги підтримав, прохав суд позов задовольнити. У судовому засіданні 30.01.2020 року представник відповідача, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Приймак О.В. та Міщанін О.В. заперечували проти позову, прохали суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні 30.01.2020 року представник відповідач, Головного Управління державної казначейської служби України у Полтавській області, Ропавка А.В. заперечувала проти позову, прохала суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. На виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (на сьогодні - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)) перебувало виконавче провадження № 58567784 з примусового виконання виконавчого листа № 552/5633/17, виданого 29.01.2019 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Полтаваобленерго» боргу у сумі 23 281,67 грн. 28.03.2019 року постановою державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Огородньою А.М. відкрито виконавче провадження № 58567784. Копію постанови направлено боржнику [PERSON] супровідним листом від 28.03.2019 р. № 13421 на адресу [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2014 року у справі № 552/5633/17, залишеної частково в силі постановою Полтавського апеляційного суду від 02.10.2019 року, дії державного виконавця щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 58567784 від 28.03.2019 року простим, а не рекомендованим поштовим відправленням, визнано такими, що не відповідають вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалюючи вказане рішення суду судом першої та апеляційної інстанції констатовано, що відправлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження простим поштовим відправленням не впливає в цілому на правильність прийнятого державним виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження. В межах вказаного виконавчого провадження, а саме 12.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на дохід боржника [PERSON] (пенсію), яку направлено на виконання в Управління з координації та контролю за нарахуванням та виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області супровідним листом від 12.06.2019 року № 31495, а також боржнику [PERSON] до відома. 12.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 2 428,16 грн., копію якої направлено на виконання в Управління з координації та контролю за нарахуванням та виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області супровідним листом від 12.06.2019 року № 31488, а також боржнику [PERSON] до відома. 16.07.2019 року виконавчою службою отримано довідку за підписом представника стягувача, АТ «Полтаваобленерго», про сплату боржником [PERSON] станом на 08.05.2019 р. заборгованості перед «Полтаваобленерго» у сумі 23 281,67 грн. 05.08.2019 року на рахунок обліку депозитних сум відділу ДВС надійшли кошти, стягнуті з пенсії [PERSON] , у сумі 1 516,82 грн. 05.08.2019 року державним виконавцем, на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з боржника [PERSON] витрат виконавчого провадження у сумі 100 грн. Грошові кошти з доходу боржника, що надійшли 05.08.2019 року на рахунок ДВС у сумі 1 516,82 грн. розподілено державним виконавцем наступним чином: 1 288,02 грн. - зараховано стягувачу (платіжне доручення від 07.08.2019 № 8804, а.с. 70), 128,80 грн. - зараховано на рахунок виконавчого збору (платіжне доручення від 06.08.2019 № 8745, а.с. 65-66) 100,00 грн. - зараховано на погашення витрат виконавчого провадження (платіжні доручення від 06.08.2019 № 8746 (а.с.62-63) та від 07.08.2019 № 8805, а.с. 67). 20.08.2019 р. на рахунок обліку депозитних сум відділу ДВС надійшли кошти, стягнуті з пенсії [PERSON] , у сумі 1 516,82 грн. У зв`язку із погашенням [PERSON] боргу перед стягувачем, вказані кошти перераховано відділом ДВС у повному обсязі на рахунок виконавчого збору (платіжне доручення від 19.09.2019 № 10534), відповідно до постанови державного виконавця 12.06.2019 року про стягнення виконавчого збору. Постанова державного виконавця від 12.06.2019 року про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору у розмірі 2 428,16 грн. була оскаржена боржником [PERSON] до Полтавського окружного адміністративного суду, та, за результатом розгляду справи (№ 440/3066/19) 11.09.2019 року було ухвалено рішення, яким визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Огородньою А.М. від 12.06.2019 року ВП № 58567784 про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору у розмірі 2 428,16 грн. (рішення залишено в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду № 440/3066/19 за результатом апеляційного оскарження). Оскільки, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 № 440/3066/19 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця від 12.06.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору, державним виконавцем 25.09.2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області направлено лист щодо повернення без подальшого виконання постанови державного виконавця від 12.06.2019 про звернення стягнення на дохід боржника [PERSON] Загалом, станом на 17.12.2019 рік з пенсії [PERSON] протягом трьох місяців (липень, серпень, вересень 2019 року) було стягнуто кошти на загальну суму 4 550,46 грн. (підтверджується листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 03.12.2019 № 543/047-54), з яких державним виконавцем повернуто до ГУ ПФУ в Полтавській області 4 450,46 грн. для подальшого повернення їх боржнику [PERSON] : - 1 288,02 грн. - перераховано державним виконавцем до ГУ ПФУ в Полтавській області для повернення боржнику платіжним дорученням від 28.10.2019 № 12119 (а.с. 76), - 1 516,82 грн. - перераховано державним виконавцем до ГУ ПФУ в Полтавській області для повернення боржнику платіжним дорученням від 09.10.2019 № 11344 (а.с. 74), - 1 645,62 грн. - перераховано державним виконавцем до ГУ ПФУ в Полтавській області платіжним дорученням від 12.12.2019 № 14294 (а.с. 122). Таким чином, державним виконавцем своєчасно вжито передбачених чиним законодавством заходів, спрямованих на повернення надлишково стягнутих з доходу боржника коштів у виконавчому провадженні, у порядку визначеному п. 6 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що стягнуті з доходу боржника [PERSON] кошти у розмірі 100 грн., які зараховані на виконання постанови державного виконавця від 05.08.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 100 грн. (платіжні доручення від 06.08.2019 № 8746 (а.с.62-63) та від 07.08.2019 № 8805, а.с. 67), боржнику [PERSON] не повертались державним виконавцем, оскільки така постанова не оскаржувалась у передбаченому законом порядку, а тому є чинною. Відповідно до ст.ст. 1, 5, 10 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Державний виконавець зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для своєчасного та повного виконання рішення суду. Встановивши, що боржник у виконавчому провадженні отримує дохід, на який можливо звернути стягнення, державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених законом заходів щодо звернення стягнення на дохід боржника. На момент винесення державним виконавцем постанови від 12.06.2019 року про звернення стягнення на пенсію боржника [PERSON] у вказаному виконавчому провадженні, державного виконавця ще не було повідомлено про фактичну сплату боргу боржником [PERSON] безпосередньо на рахунок стягувача АТ «Полтаваобленерго». Постанова державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника від 12.06.2019 року не оскаржувалось у передбаченому законом порядку, а тому є чинною. Законність та правомірність такої постанови не були предметом розгляду у справах, на які посилається позивач, як на підстави своїх тверджень про протиправне стягнення коштів з пенсії в межах виконавчого провадження. Таким чином, позивачем не доведено протиправності рішення державного виконавця щодо звернення стягнення на дохід боржника належними та достатніми доказами у справі. Положення статті 1174 ЦК України є спеціальною нормою права, яка передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність посадових або службових осіб органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. За умовами даного делікту, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди органом державної влади, суду необхідно з`ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме встановити факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою. При вирішення спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування першочергово є факт неправомірності діяння (дій, бездіяльності або рішення) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, а, у наступному, настання негативних наслідків (у вигляді моральної або матеріальної шкоди) та причинно-наслідковий зв`язок між ними. При цьому, відповідальність наступає незалежно від вини посадової або службової особи органу. Доказування наявності неправомірності діяння державного виконавця, покладено на сторону позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Якщо позивач у справі посилається на незаконність стягнення з нього державною виконавчою службою грошових коштів з доходу, позивач повинен підтвердити належними, достатніми та законними доказами протиправність (неправомірність) рішення державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника. Належним доказом протиправності рішенння, дій чи бездіяльності державного виконавця є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Позивачем у справі не доведено протиправність та незаконність рішення державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника, тобто не доведено наявність головного елементу настання відповідальності за ст. ст. 1173, 1174 ЦПК України, самого делікту. За відсутності доведеного факту протиправності (незаконності) рішення державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника, вимоги позивача про спричинення йому моральної шкоди у вигляді страждань через брак коштів на лікування, - є безпідставними, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed