Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

11.06.2020 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з 1979 року проживає у житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуюсь даним нерухомим майном більше 10 років, доглядає за будинком та утримує його. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Від представника Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області сільського голови Патея І.В. до суду надійшов відзив, у якому зазначено, що сільська рада позов визнає повністю, просить справу розглядати без участі представника сільської ради. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Судом встановлено, що позивач добросовісно заволодів, продовжує відкрито та безперервно понад 10 років володіти житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на даний будинок, немає. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Враховуючи факт добросовісного заволодіння та відкритого і безперервного володіння позивачем понад десять років житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказаний будинок за набувальною давністю. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: approved