Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

12 березня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ПАТ «Укргазбанк» про визнання права, розірвання та припинення договору, визнання окремих положень правочину недійсними, визнання бездіяльності протиправною та незаконною, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 27 листопада 2015 року між ним та відповідачем укладено депозитний договір № 090/11/15/0060. Він виходив з добросовісного, але помилкового припущення, що договір було укладено на 2 повні календарні роки, а не на 5 днів менше (725 днів), тому термін повернення вкладу по ньому, за його припущенням і підрахунком, мав припадати не раніше ніж на 27 листопада 2017 року. 24 листопада 2017 року він зателефонував і замовив суму для видачі через касу на 27 листопада 2017 року. Як виявилось вже 27 листопада 2017 року договір було укладено строком на неповних два роки - не на 730, а на 725 днів. Внаслідок цього сторона відповідача заявила, що договір є таким, що «автоматично» продовжений на новий строк. Жодного офіційного повідомлення (листа), телефонного дзвінка чи SMS з інформаційним повідомленням про наближення закінчення строку дії договору та пов'язаної з цим необхідності з'ясування його позиції як вкладника щодо можливості його подальшої пролонгації на нових (змінених) умовах від відповідача не надходило. 27 листопада 2017 року він належних йому коштів так і не отримав та був повідомлений, що з 22 листопада 2017 року банк одноосібно змінив умови договору, здійснив автоматичну пролонгацію договору, на яку він своєї згоди не надавав. 27 листопада 2017 року він ініціював розірвання договору як такого, що безпідставно продовжений на нових (одноосібно змінених) умовах у частині зменшення розміру процентної ставки, на новий строк. 28 листопада 2017 року ним додатково подано претензію-вимогу щодо розірвання договору з 27 листопада 2017 року та негайного повернення (видачі через касу) належних йому коштів, але суми вкладу (свій депозит) він так і не отримав. Таким чином, з 27 листопада 2017 року відповідач як банк-боржник, який не видав вклад на вимогу вкладника, вважається таким, що прострочив своє грошове зобов'язання. 22 грудня 2017 року він повторно звернувся з новою заявою щодо видачі належної суми грошових коштів через касу, проте сам вклад так і не отримав, а отримав лише нараховані проценти. Вважає, що ПАТ «Укргазбанк» неодноразово та протиправно було відмовлено йому у видачі суми вкладу (депозиту) як шляхом видачі з каси, так і переведенням (безготівковим переказом), що є грубим порушенням відповідних норм чинного законодавства України та умов договору. Оскільки відповідач як виконавець/надавач фінансових (банківських) послуг не зміг своєчасно виконати/надати передбачену договором послугу, і цим самим прострочив виконання/надання послуги (грошового зобов'язання), він на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» зобов'язаний сплатити неустойку (пеню) у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Крім того, незаконними винними діями (бездіяльністю) відповідача шляхом неодноразового ухиленням банку від виконання взятих на себе договірних зобов'язань йому була завдана моральна шкода, яку він оцінив у 10000 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким: -визнати за ним як вкладником і споживачем безумовне/безспірне право на відмову від договору шляхом його припинення (розірвання) в односторонньому порядку (за заявою вкладника), а також визнати сам договір таким, що є/був припиненим (розірваним) з 27 листопада 2017 року згідно з заявою від 27 листопада 2017; -визнати окремі положення (частини) двостороннього правочину, а саме: умови абзаців першого-третього пункту 1.3. розділу 1 та пункту 2.2. розділу 2 договору, які суперечать вимогам чинного законодавства України, дискримінаційними (несправедливими) та такими, що є недійсними (нікчемні) з моменту укладення договору; -визнати бездіяльність відповідача в частині невизнання його права на розірвання договору в зв'язку зі зміною зобов'язання, і неодноразовим невиконанням ним його заяв-вимог про видачу вкладу (депозиту) протиправною та незаконною, а також зобов'язати його негайно видати суму вкладу (депозиту) в валюті вкладу через касу; -стягнути з відповідача неустойку у вигляді пені (3 %) за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 6690 Євро; -відшкодувати моральну (немайнову) шкоди в розмірі 10000 гривень, зобов'язавши відповідача зарахувати стягнуті кошти на його рахунок, для видачі через касу. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ПАТ «Укргазбанк» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачем ПАТ «Укргазбанк» подано відзив на позовну заяву, в якому банк просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 31-36). Посилається на те, що договором встановлений термін для повідомлення банку про намір повернення депозиту - не раніше сьомого банківського дня (фактично 9 календарних) та не пізніше другого банківського дня до закінчення строку зберігання коштів або до дня закінчення продовженого строку зберігання коштів. Цей термін є достатнім проміжком часу і ніяким чином не порушує право вкладника. Спосіб повідомлення - за телефоном контакт-центру або письмово у відділенні банку теж надає вкладнику можливість обрати зручний спосіб повідомити банк про свої наміри. У визначений договором строк - не раніше сьомого банківського дня та не пізніше другого банківського дня до дня закінчення строку зберігання коштів, заяв від вкладника щодо припинення строку дії договору та не подовження його на новий строк до банку не надходила, тому 21 листопада 2017 року договір було продовжено на наступні 725 календарних днів. З 28 листопада 2017 року по 27 грудня 2017 року у банку діяла короткострокова депозитна акція для фізичних осіб-вкладників та умовами акції було передбачено, що для всіх учасників акції, в разі їх бажання, надається можливість достроково повернути депозити, розміщені в національній та іноземних валютах, за умови перерахунку раніше нарахованих процентів за неповний строк зберігання коштів, що починається з першого дня продовженого строку зберігання коштів та закінчується в день, який передує дню дострокового повернення депозиту за процентною ставкою із розрахунку 0,01 % річних. Умовою для участі в акції є підписання клієнтом додаткової угоди до депозитного договору (строковий банківський вклад), що достроково розривається. Натомість, при зверненні вкладника до банку, останній категорично відмовився підписувати додаткову угоду до договору. За таких обставин, враховуючи умови договору, у банка були відсутні правові підстави для дострокового повернення вкладу. Позивач направив до суду відповідь на відзив (а.с. 49-53). Зазначає, що він як кредитор у зобов'язанні мав право вимагати його виконання у будь-який час, а банк як боржник (зважаючи на наявність необхідної суми грошових коштів у касі) повинен був виконати такий обов'язок негайного у день його звернення - 27 листопада 2017 року, але в будь-якому випадку не пізніше 28 листопада 2017 року, проте відповідач цього не зробив, допустивши цим самим прострочення зобов'язання. Відповідач не подавав до суду заперечення. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 листопада 2015 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено депозитний договір № 090/11/15/0060, за умовами якого вкладник розміщує тимчасово вільні грошові кошти в сумі 2230 Євро на депозитний рахунок № [NUMBER] в АБ «Укргазбанк» на умовах цього договору на строк 725 календарних днів з дати зарахування коштів на депозитний рахунок з 27 листопада 2015 року по 21 листопада 2017 року зі сплатою банком вкладнику процентів із розрахунку 10 % річних за зазначений строк (а.с. 11). Позивачем отримано примірник договору в день підписання, про що свідчить його підпис в договорі та ця обставина не оспорюється [PERSON] у позовній заяві. 27 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Укргазбанк» з заявою про дострокове повернення депозиту (частини депозиту) в сумі 2230 Євро (а.с. 38). 28 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою, в якій пропонував вважати депозитний договір таким, що припинив свою дію з 27 листопада 2017 року та вимагав негайно виплатити йому суму вкладу та нараховані відсотки в повному обсязі (а.с. 12). Листом від 12 грудня 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомило [PERSON] про те, що можливість дострокового повернення банківського вкладу погоджена та роз'яснено, що для отримання коштів йому необхідно звернутися до відділення банку (а.с. 13). 22 грудня 2017 року позивач подав заяву в якій просив видати належну йому суму. (а.с. 15). 28 грудня 2017 року [PERSON] подав заяву, в якій вимагав або вважати договір таким, що був розірваний 27 листопада 2017 року, що має наслідком повернення йому суми вкладу зі сплатою процентів за користування грошовими коштами та встановленої законом неустойки (пені) у розмірі 3 % за кожен день прострочення, починаючи з 27 листопада 2017 року по дату видачі вкладу (включно), або вважати договір таким, що продовжений на попередніх умовах, тобто на новий дворічний (725 днів) строк під 10 % річних (а.с. 17-18). У листі від 17 січня 2018 року, адресованому банком [PERSON], зазначено, що банком було погоджено дострокове припинення строку дії договору та 07 грудня 2017 року [PERSON] пропонувалось у відповідності до п. 8.4. договору укласти додаткову угоду, проте він відмовився (а.с. 40). З матеріалів справи вбачається, що з 28 листопада 2017 по 27 грудня 2017 в АБ «Укргазбанк» діяла короткострокова депозитна акція для фізичних осіб-вкладників АБ «Укргазбанк», умовами якої було передбачено, що для всіх учасників акції, в разі їх бажання, надається можливість достроково повернути депозити, розміщені в національній та іноземних валютах, за умови перерахунку раніше нарахованих процентів за неповний строк зберігання коштів, що починається з першого дня продовженого строку зберігання коштів та закінчується в день, який передує дню дострокового повернення депозиту за процентною ставкою із розрахунку 0,01 % річних. Умовою для участі в акції є підписання клієнтом додаткової угоди до депозитного договору (строковий банківський вклад), що достроково розривається. Позивачем у відповіді на відзиві не оспорювалось, що він отримав пропозицію на підписання додаткової угоди на визначених нею умовами та відмовився підписувати додаткову угоду до договору, умови якої передбачали можливість дострокового повернення депозиту з перерахунком процентів за процентною ставкою 0,01 % річних за неповний строк зберігання коштів, що починається з першого дня продовженого строку зберігання коштів та закінчується в день, який передує дню дострокового повернення депозиту. 27 грудня 2017 року банком виплачені проценти за договором від 27 листопада 2015 року в сумі 355,17 Євро, що підтверджується заявою на видачу готівки від 27 грудня 2017 року та випискою з особового рахунку (а.с. 43, 44). Позивач просить визнати умови абзаців першого-третього пункту 1.3. розділу 1 та пункту 2.2. розділу 2 договору, які суперечать вимогам чинного законодавства України, дискримінаційними (несправедливими) та такими, що є недійсними (нікчемними) з моменту укладення договору. Відповідно до абзаців 1-3 п.1.3. договору у випадку не витребування вкладником свого депозиту не раніше 7 (сьомого) банківського дня та не пізніше 2 (другого) банківського дня до дня закінчення строку зберігання коштів, вважати договір щоразу продовженими на визначену в п. 1.1. договору кількість календарних днів. Останній продовжений строк зберігання коштів вважати кінцевим продовженим строком зберігання коштів. Розмір процентної ставки на продовжений строк зберігання коштів встановлюється з першого дня продовженого строку зберігання коштів. Процентна ставка встановлюється на рівні діючої процентної ставки у банку у перший день продовженого строку зберігання коштів, для відповідного виду депозитного вкладу та строку. Згідно з п. 2.2. договору вкладник зобов'язався повідомити банк про намір повернення депозиту не раніше 7 (сьомого) банківського дня та не пізніше 2 (другого) банківського дня до закінчення строку зберігання коштів або до дня закінчення продовженого строку зберігання коштів, визначених у п. 1.1. або 1.3. договору за телефоном контакт-центру 0-800-309-00-0 або письмово у відділенні банку. Позивач зазначає, що такі умови мають бути визнані недійсними, оскільки є несправедливими через встановлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, оскільки він не висловив відповідного наміру. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлюються частинами першою - третьою, п'ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу. У ст. 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Частиною 1 цієї статті передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. У ч. 2 визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Вбачається, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Суд вважає, що підписавши договір, позивач ознайомився з його змістом та не висловив будь-яких зауважень щодо умов договору, тобто в повній мірі погодився з умовами договору, викладеними в ньому. Також суд погоджується з доводами відповідача про те, що встановлений договором термін для повідомлення банку про намір повернення депозиту - не раніше (сьомого) банківського дня та не пізніше другого банківського дня до закінчення строку зберігання коштів або до дня закінчення продовженого строку зберігання коштів є достатнім проміжком часу і не порушує право вкладника. Спосіб повідомлення, а саме: за телефоном контакт-центру або письмово у відділенні банку надає вкладнику можливість обрати зручний спосіб повідомити банк про свої наміри щодо закінчення дії договору та відмови в пролонгації його дії. За таких обставин, вимога позивача про визнання недійсними умови абзаців першого-третього пункту 1.3. розділу 1 та пункту 2.2. розділу 2 договору не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Суд вважає, що відсутні підстави й для задоволення вимог позивача про: -визнання за позивачем право на відмову від договору шляхом його припинення (розірвання) односторонньому порядку (за заявою вкладника), а також визнання договору таким, що є/був припиненим (розірваним) з 27 листопада 2017 року згідно з заяви від 27 листопада 2017 року; -визнання бездіяльність відповідача в частині невизнання його права на розірвання договору в зв'язку зі зміною зобов'язання, і неодноразовим невиконанням ним його заяв-вимог про видачу вкладу (депозиту) протиправною та незаконною, а також зобов'язати його негайно видати суму вкладу (депозиту) в валюті вкладу через касу. Відповідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Вбачається, що повернення вкладникові банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку можливе виключно у випадках коли це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Депозитним договором № 090/11/15/0060 від 27 листопада 2015 року не передбачено повернення вкладникові банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку, тобто укладений договір не передбачає можливості дострокового повернення вкладу та нарахованих процентів. Передбачене п. 1.3. договору положення про те, що якщо вкладник не погоджується з новим розміром процентної ставки, сторони вважають цей договір розірваним із виплатою вкладнику процентів згідно з умовами цього договору застосовується до початку продовженого строку зберігання коштів. У всіх інших випадках питання розірвання договору та дострокового повернення коштів вирішується банком за визначеними у банку процедурами та оформлюється шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору, як те визначено п. 8.4. договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Оспорюваний договір був укладений на строк 725 календарних днів з дати зарахування коштів на депозитний рахунок з 27 листопада 2015 року по 21 листопада 2017 року. У п. 1.3. договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку не витребування вкладником свого депозиту, не раніше сьомого банківського дня та не пізніше другого банківського дня до дня закінчення строку зберігання коштів, вважати договір щоразу продовженими на визначену в п. 1.1. договору кількість календарних днів. Останнім днем строку дії договору було 21 листопада 2017 року, тому позивач у разі небажання пролонгувати дію договору мав право витребувати вклад, повідомивши за телефоном контакт-центру або письмово у відділенні банку, в період з 09 листопада 2017 року по 17 листопада 2017 року включно. У цей строк відповідних заяв від позивача до банку не надходило. Позивач вперше звернувся з заявою про повернення вкладу лише 27 листопада 2017 року, тобто після закінчення строку, визначеного умовами договору, тому відповідач правомірно відмовив у достроковому поверненні вкладу. За таких обставин, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення неустойку в розмірі 6690 Євро та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень. Зазначені вимоги є похідними від первісних вимоги позивача. З огляду на наведене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed