Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

12.09.2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» плату за користування кредитом за період з 27.08.2015 року - 16.03.2017 року в сумі: 27445,96 грн., 3% річних за період з 27.08.2015 року - 16.03.2017 року в сумі 8203,03 грн., що разом складає 35648,99 грн., а також судові витрати. При цьому представник позивача посилається на те, що 09.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №50003831, за яким відповідач отримав кредит у сумі 275390,10 грн. для придбання автомобіля марки VW Passat, 2012 року випуску, а також 17.04.2013 року Додаткова угода, за якою відповідач отримав додатковий кредит у сумі 80397,47 грн. з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору. Також поручителем відповідача [PERSON] виступила відповідач [PERSON], яка підтвердила ознайомлення з умовами Договору шляхом його підписання. Крім того, сторонами 12.04.2012 року було укладено Договір застави автомобіля. В зв'язку з неналежним виконанням умов Договору відповідачем [PERSON] рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2017 року по справі №520/12463/15-ц були задоволені позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення заборгованості та збитків на суму 183342,20 грн. В період з 16.03.2017 року по 04.04.2017 року відповідачем добровільно виконане рішення суду. В межах розгляду цивільної справи №520/12463/15-ц не розглядалося питання щодо стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитними коштами та 3% річних за період з 27.08.2015 року по 16.03.2017 року. На підставі викладеного позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 26.09.2017 року провадження у справі відкрито. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Стороною відповідачів до суду 17.04.2018 року було подано відзив, в якому представник відповідача посилається на те, що проти задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами з 27.08.2015 року по 16.03.2017 року відповідачі не заперечують. Однак, з урахуванням того, що з відповідачів рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року вже стягнуто 3% річних, то позивач вже реалізував своє право на стягнення 3% річних. При цьому представник відповідачів також зазначає, що не підлягають задоволенню і вимоги щодо відшкодування судових витрат в розмірі 6000,00 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а містить лише перелік доказів, що підтверджує факт виникнення правовідносин щодо надання юридичних послуг. На підставі викладеного сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та витрат на правову допомогу. До судового засідання сторони та їх представники не з'явились. Представник позивача 16.07.2018 року надав до суду заяву, в якій просить про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 16.07.2018 року представник відповідачів [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що в повному обсязі підтримує обставини, викладені у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 09.04.2012 року ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] за участю [PERSON], уклали Кредитний договір №50003831 /а.с.8/, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 275 390,10 гривень, що еквівалентно на дату укладання Договору 34 252, 50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Раssаt, кузов [NUMBER], 2012 року випуску, які зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути в повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору. Також, відповідно до Додаткової угоди від 17 квітня 2013 року до Кредитного договору від 09 квітня 2012 року позивач зобов'язався надати відповідачу [PERSON] додатковий кредит у сумі 80 397,47 гривень, що є еквівалентом 9864,72 доларів США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною (надалі за текстом - «Додатковий кредит») з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору. Сторони також домовились про надання відповідачем [PERSON] додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за Договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем відповідача [PERSON] за Договором виступила відповідачка [PERSON], яка підтвердила ознайомлення з умовами Договору шляхом його підписання та, відповідно до умов поруки, передбачених Договором несе повну солідарну відповідальність за зобов'язаннями відповідача [PERSON], згідно із положеннями Договору. Також, згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов'язання [PERSON] за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами Договору застави автомобіля від 12 квітня 2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором, відповідачем [PERSON] було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Раssаt, кузов [NUMBER], 2012 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], заставною вартістю 367 186, 80 гривень. Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування (надалі - «Умови кредитування»), що становлять невід'ємну частину Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем [PERSON] у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на день укладення Договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Договору (надалі за текстом - «Графік погашення»). В подальшому відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у Договорі (ПАТ «Креді Агріколь Банк»). Згідно з п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення Кредиту/Додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування у випадку порушення відповідачем [PERSON] терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволені частково та стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] основну суму заборгованості за Кредитним договором №50003831 від 09 квітня 2012 у розмірі 176966,71 грн., збитки в розмірі 6000 грн. та 3% річних у розмірі 375,49 грн., що разом складає 183342,20 грн. Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Положеннями ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, відповідно до ч. 2. ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, з урахуванням того, що при ухваленні рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року були розглянуті вимоги, які не охоплювали період з 27.08.2015 року по 16.03.2017 року, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» щодо стягнення процентів за вказаний період. При цьому суд також погоджується з доводами сторони позивача щодо правомірності стягнення 3% річних, оскільки сума 3% річних, стягнута рішенням суду від 26.01.2017 року, також була розрахована поза межами вказаного періоду, в зв'язку з чим доводи сторони відповідача про недоведеність позовних вимог в цій частині суд не приймає. Стосовно вимог щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Положеннями ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження судових витрат стороною позивача суду надано: договір про надання юридичних послуг та додаткові угоди до нього, заявка, платіжне доручення, акт та рахунок-фактура. Вказані докази підтверджують лише наявність правовідносин між сторонами щодо надання юридичних послуг, однак не доводять обсяг проведених робіт та факт їх виконання, в зв'язку з чим суд приймає до уваги доводи сторони відповідача та приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial