Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1) та [PERSON] (далі відповідач-2) про поновлення строку позовної давності для звернення до суду з позовом та про стягнення з відповідачів солідарно на його користь заборгованості за договором позики в сумі 260\~610 гривень та витрат повязаних з розглядом справи, а саме: судового збору у розмірі 2606 гривень 10 копійок; транспортних витрат на пальне у розмірі 300 гривень 03 копійки; на правову допомогу у розмірі 6000 гривень. Мотивуючи його тим, що між ним та відповідачами 20.09.2012 року був укладений договір позики, згідно якого він передав відповідачам грошові кошти в розмірі 11500 доларів США, на підтвердження чого відповідачами була написана розписка та складений графік погашення боргу. Позивач свої зобовязання перед відповідачами за вказаним договором виконав передав вказану суму, а відповідачі в свою чергу тривалий час понад строки встановлені в графіку погашення боргу, борг не сплачували, постійно вводили його в оману, користуючись дружніми стосунками, запевняли в скорому поверненні боргу, тягнули час (було заведено кримінальне провадження) у звязку з чим позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення до суду. Однак до теперішнього часу вказаний борг не погашений у звязку з чим позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на попередньому судовому засіданні не заперечували проти взяття в борг (розписка) грошей у позивача, але вважають, що вони їх відпрацювали та нічого не винні йому. В судове засідання, яке відбулося 04.10.2016 року відповідачі не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та наголосили про застосування до позовних вимог на загальну суму 9\~000 доларів США строків позовної давності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи сторін судом встановлено наступне. 20 вересня 2012 року [PERSON] та [PERSON], [PERSON]\~уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] позичив, а [PERSON] та [PERSON]\~отримали 11500 доларів США в борг, про що була складена розписка (а.с. 9 оригінал якої знаходиться у позивача), відповідно до якої відповідачі повинні погасити борг починаючи з 01.01.2013 року 3000 доларів США, 01.04.2013 року 3000 доларів США, 01.07.2013 року 3000 доларів США, 01.09.2013 року 2500 доларів США. Проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини суд дійшов висновку про таке. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Частиною 1, якої встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до умов договору повернення позики повинно було виконуватися рівними частками, а саме: 01.01.2013 року 3000 доларів США, 01.04.2013 року 3000 доларів США, 01.07.2013 року 3000 доларів США, 01.09.2013 року 2500 доларів США. Тобто, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржниками окремих зобовязань ( щомісячне повернення позики рівними частками), що входять зі змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3\~ст.254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, відповідно до вимог\~ст.256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. У справі за №6-116 цс 13 Верховний Суд України виклав правову позицію з питання застосування строків позовної давності. Так, ВСУ зазначив «відповідно до\~ст.261 ЦК\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Також відповідно до п. 4.2. Постанови пленуму вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. У даному випадку порушення прав позивач почалося з: по першому платежу 02.01.2016 року, по другому 02.04.2016 року, по третьому 02.07.2016 року. Позивач звернувся з позовом лише 11.07.2016 року. Таким чином, оскільки позивач звернувся з позовом лише 11.07.2016 року, позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до договору позики (за розпискою) лише в частині стягнення грошових коштів в розмірі 2500 доларів США за період 01.09.2013 року, що стосується інших зобовязань відповідно до графіку, то до них слід застосувати строк позовної давності, оскільки позивач знав про порушення його прав. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до матеріалів справи суд вважає, що позивач не надав жодних належних доказів щодо поважності причин порушення строків позовної давності. Відповідно до частин 3,4\~ст. 267 ЦК\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до матеріалів справи відповідачі надали до суду заяву про застосування строків позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України в частині стягнення грошових коштів за договором позики (розпискою) в період часу з 01.01.2013 року по 01.09.2013 року на загальну суму 11500 доларів США. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial