Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

10 липня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.1993 року помер його дід [PERSON], а 09.02.2007 року померла його баба [PERSON] в с. Корніїв Козелецького району Чернігівської області. Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Корніїв, вул. Кузнечна, буд. № 6 Козелецького району Чернігівської області, а також земельні ділянки, що належать [PERSON] площею 2,5163 гектари, площею 0,9128 гектари, належні на підставі державного акту серії ІІІ-ЧН № 032517 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 26.07.2006 року секретарем виконкому Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, в реєстрі за № 60, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] Мати позивача [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Позивач, як спадкоємець за заповітом дану спадщину прийняв, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт про право власності на земельні ділянки виготовлений на імя [PERSON] був втрачений, а видати свідоцтво про право власності на домоволодіння не можливо у звязку зі смертю та припиненням цивільної правоздатності. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 8 від 10.01.2014 року виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Кузнечній, 6 в с. Корніїв Козелецького району Чернігівської області відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 01.07.1990 року входили [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 17.04.1993 року [PERSON] помер (а.с. 6). Згідно довідки № 10 від 10.01.2014 року виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с. 16) спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] 09.02.2007 року [PERSON] померла (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Корніїв, вул. Кузнечна, буд. № 6 Козелецького району Чернігівської області, а також земельні ділянки площею 2,5163 гектари та площею 0,9128 гектари, належні на підставі державного акту серії ІІІ-ЧН № 032517 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 26.07.2006 року секретарем виконкому Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, в реєстрі за № 60, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] (а.с. 14). Позивач, як спадкоємець за заповітом дану спадщину прийняв, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 39-40). Згідно довідки № 58 від 25.04.2014 року, виданої ФОП [PERSON], право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Корніїв вул. Кузнечна, 6 не зареєстровано (а.с. 22). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved