Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

10 січня 2017 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної в м. Дніпрі ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що з 01.02.2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем, зареєстрованим виконкомом Ясинівської селищної ради Кіровського району м. Макіївки Донецької області, актовий запис №15. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та розвитку дитини не бере. Син хворіє психічними захворюваннями, для лікування та профілактики, необхідне періодичне перебування дитини в спеціалізованих закладах лікування. Періодичний виїзд за кордон сприятиме розширенню світогляду та добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку дитини. Відповідач добровільно згоду для виїзду дитини за кордон не надає. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Наразі його місце проживання не відоме. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за кордон та на тимчасово окуповані території України без дозволу батька дитини - [PERSON] з моменту набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною шістнадцяти річного віку; дозволити їй без згоди батька оформлювати проїзні документи для виїзду за межі України малолітнього [PERSON], [INFO] з дати набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною шістнадцяти річного віку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справі, у зв'язку з чим суд вважає за можливе застосувати положення ст.ст. 169, 224-225 ЦПК України та розглянути справу заочно. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Самарської районної в м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив прийняти рішення згідно чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини. Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 05 квітня 2013 року, актовий запис № 230 (а.с.8). Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, - за рішенням суду. Зі змісту зазначених положень випливає, що дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, надається кожного разу окремо (тобто на кожний виїзд), при цьому в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, на який дитина буде знаходитися за кордоном. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, з матеріалів справи, а також наданих позивачем медичних документів, не вбачається, обставин необхідності виїзду дитини для оздоровлення за межі України. Крім того, в обґрунтування своїх вимог позивачем не зазначено країна, місце перебування та строк, на який дитина буде знаходитися за кордоном, не надано відповідних доказів, як то дорожні квитки, договір на туристичне обслуговування, підтвердження замовлення тощо, не надано довідку про власні доходи, підтвердження того, що до звернення в суд позивач звертався до відповідача з проханням надати згоду добровільно. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про надання дозволу на виїзд дитини [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу батька до досягнення ним шістнадцятирічного віку та надання дозволу позивачу без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітнього за межі України, оскільки позивачем не доведено свої позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed