Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], як такої, що продовжує навчання, на період навчання в Харківському професійному ліцеї швейного і хутрового виробництва в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, посилаючись на таке: відповідач є батьком дитини, з яким вона прожила у зареєстрованому шлюбі до лютого 2002 року. Дочка зараз перебуває на утриманні матері. Батько сплачував на її утримання аліменти до 18 років. На даний час дитина досягла повноліття, але навчається в Харківському професійному ліцеї швейного і хутрового виробництва в м. Харкові на третьому курсі денної форми навчання, бюджет. Потребує допомоги на своє утримання, оскільки має платити 80 грн. щомісячно за проживання у гуртожитку, харчуватися, одягатися, купувати навчальне приладдя та витрачати гроші на переїзд щотижня до м. Харкова з Первомайського району. Термін навчання складає до 01.03.2016 року. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Також додала, що наразі має на утриманні ще неповнолітнього сина, 2012 р.н., зараз перебуває у відпустці по догляду за дитиною та самотужки вивчити старшу дочку не має можливості. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку. Послався на те, що на тепер також перебуває у іншому шлюбі, де має неповнолітнього пасинка, 2000 р.н., а також має непрацездатну мати в с. Берека Первомайського району, яка проживає самотньо та потребує його матеріальної допомоги. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] є батьком та матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження та укладення шлюбу (а.с.3-4). [PERSON] є студенткою першого курсу в Харківському професійному ліцеї швейного і хутрового виробництва в м. Харкові, що вбачається з наданої довідки (а.с.6). Зараз проживає з матір'ю. Проаналізувавши матеріальне становищє сторін та необхідність матеріальних витрат суд, згідно наданих доказів приходить до висновку, що [PERSON], дійсно, потребує матеріальної допомоги на її утримання, як така, що продовжує навчання, оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, у якої є потреба у оплаті за гуртожиток 80 грн. на місяць, проїзді транспортом до м. Харкова, а також у купівлі підручників, навчального приладдя, одягу та харчів. Такий обов'язок відповідача прямо передбачений ст. 199 СК України при наявності можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідач працює в ВП «Лозівська дистанція електропостачання» ДП «Південна залізниця» і отримує заробітну плату від 3000 до 5000 грн. на місяць (а.с.7, 30-32). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також береться до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема встановлено, що дочка сторін не працює, бо навчається на денній формі, а у позивачки є ще неповнолітній син на утриманні (а.с.5), а сама вона перебуває у відпустці по догляду за ним. Проте, суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою у позові, є завищеним і підлягає з урахуванням визнання відповідачем частини вимог, зменшенню до 1/6 частки всіх видів доходу, оскільки відповідач зараз має іншу, бо одружився (а.с.29), та має на утриманні неповнолітнього пасинка (а.с.28) та самотню непрацездатну мати-пенсіонерку (а.с.26-27), за якою здійснює нагляд. Тому, враховуючи викладене суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дочці саме в розмірі 1/6 частки доходів. Вимоги позивачки ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню, проте частково. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплачених витрат на правову допомогу в розмірі 250 грн., а також на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial