Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

11.02.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «РЕГІОН» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі та на виконання умов договору позики № 20/Н від 15.12.2010 року, в редакції додаткових угод № 1 від 01.07.2011 року, № 2 від 20.04.2012 року та № 3 від 14.12.2013 року до договору, позивачем були перераховані [PERSON] грошові кошти під позику у розмірі 120000,00 грн. на картковий рахунок відповідача 17.12.2010 року, строком до 31.12.2014 року. Згідно з умовами договору позики, [PERSON] зобовязалась повернути позивачу позику у розмірі 120000,00 грн. відповідно до графіку погашення позики, що є невідємною частиною вказаного договору, в строк до 31.12.2013 року. Однак, в порушення умов договору відповідач погасла суму позики частково у розмірі 64470,00 грн. в період з січня 2011 року по лютий 2013 року. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 54530,00 грн. 20.12.2013 року позивач звертався до відповідача з листом за вих. № 3220 від 17.12.2013 року щодо погашення позики, що залишилась несплаченою, однак, станом на сьогоднішній день заборгованість відповідачем погашена не була. Позивач свої зобовязання за договором позики виконав належним чином, надав відповідачу зазначену суму позики, проте, відповідач свої обовязки за договором не виконала, чим порушила умови договору. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики № 20/Н від 15.12.2010 року у розмірі 54530,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник позивача ТОВ «РЕГІОН» в судове засідання не зявився, відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи у її відсутність не надала. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 15.12.2010 року [PERSON] звернулась до директора ТОВ «РЕГІОН» із заявою про виділення позики в розмірі 120000,00 грн. строком на три роки. (а. с. 11) 15.12.2010 року між ТОВ «РЕГІОН» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений договір позики № 20/Н, згідно з яким позикодавець передає позичальнику 120000,00 грн. строком до 31.12.2014 року, та позичальник зобовязується повернути зазначену суму в повному обсязі. Погашення позики здійснюється відповідно до графіку погашення, який є невідємною частиною даного договору. Договір діє до 18.12.2013 року. (а. с. 5-9) Відповідно до наказу № 278/1 від 15.12.2010 року «За основною діяльністю» наказано виділити позику в розмірі 120000,00 грн. інженеру виробничого відділу [PERSON] строком на три роки. (а. с. 10) Відповідно до реєстру на банкомат за грудень 2010 року від 17.12.2010 року, на рахунок [PERSON] було перераховано суму 120000,00 грн. (а. с. 13) Згідно з розпискою [PERSON] від 17.12.2010 року, остання отримала за договором позики № 20/Н від 15.12.2010 року грошові кошти в сумі 120000,00 грн. Претензій до позикодавця [PERSON] не має. (а. с. 12) 20.12.2013 року відповідачем було отримано лист позивача за вих. № 3220 від 17.12.2013 року, згідно з яким позивач нагадує, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «РЕГІОН» за договором позики № 20/Н від 15.12.2010 року становить 54530,00 грн. та підлягає погашенню. (а. с. 14, 15) Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України встановлено обовязок позичальника повернути позику, тобто позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом з достовірністю встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору позики № 20/Н від 15.12.2010 року, позивач отримала від відповідача суму позики в розмірі 120000,00 грн., яку зобовязалась повернути в строк до 31.12.2014 року. Отримання відповідачем зазначеної суми позики підтверджується розпискою відповідача (а. с. 12) та реєстром на банкомат за грудень 2010 року від 17.12.2010 року, згідно з яким на рахунок [PERSON] було перераховано суму 120000,00 грн. (а. с. 13) З наведеного слідує, що позивач свої зобовязання за договором позики виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач [PERSON] взяті на себе обовязки у вигляді своєчасного повернення суми позики згідно з умовами договору № 20/Н від 15.12.2010 року належним чином не виконала, на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем за вищевказаним договором становить 54530,00 грн. На звернення та нагадування ТОВ «РЕГІОН» про необхідність погашення суми заборгованості за договором [PERSON] не реагує, жодних дій, які б свідчили про намір відповідача погасити існуючу заборгованість, відповідач не вчиняє. Отже, добровільно умови договору відповідач не виконує, та як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «РЕГІОН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «РЕГІОН» потрібно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., а також понесені позивачем витрати з оплати вартості оголошення про виклик до суду відповідача в сумі 420,00 грн.

Outcome: approved