Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

11 липня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненський міський центр зайнятості про встановлення факту розірвання трудових відносин. В обґрунтування позову вказує, що між нею та відповідачем - ФОП [PERSON], було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою від 01 грудня 2002 року, який зареєстровано у Рівненському міському центрі зайнятості за № 7588. У вищевказаному договорі відповідачем помилково, з опискою вказано її дані «по-батькові» [PERSON] , однак РНОКПП за № [NUMBER] зазначено вірно. Вказує, що станом на день подання позовної заяви до суду умови трудового договору між працівником і фізичною особою від 01.12.2002 р. відповідачем не виконуються. Так, згідно п. 3 Договору відповідач зобов`язаний: оплачувати працю, забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці, обладнати робоче місце відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці, надавати необхідний інвентар, робочий одяг. Починаючи з 31 січня 2003 року, відповідач [PERSON] припинив здійснювати підприємницьку діяльність з продажу продовольчих товарів у м. Рівне, однак Договір з нею не розірвав, а тому офіційно вона продовжує рахуватись найманим працівником у відповідача, у той час як жодної роботи не виконую саме з вини відповідача. У зв`язку з цим вона звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась. Подала суду заяву, в якій позов підтримує та не заперечує проти заочного рішення у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду, був повідомлений належним чином.. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Третя особа в судове засідання не зявилась, подали суду клопотання пояснення з приводу позовних вимог. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , (згідно паспортних даних паспорту серії [NUMBER] від 02 вересня 1997 року), та відповідачем - ФОП [PERSON], було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою від 01 грудня 2002 року, який зареєстровано у Рівненському міському центрі зайнятості за № 7588. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно п. 2 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою та порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.06.2001 р. за № 554/5745 - контроль за додержанням законодавства про працю України фізичною особою, яка використовує найману працю здійснює Міністерство праці та соціальної політики України. П. п. 6, 7, 8 «Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» встановлено, що у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка реєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України у третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається у центрі зайнятості і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення договору в третьому примірнику. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору відповідний запис про зняття з реєстрації трудового договору. За відсутності однієї зі сторін трудових відносин зняття з реєстрації трудового договору можливе лише за умови, якщо до центру зайнятості буде подано рішення суду, яке набрало законної сили щодо припинення дії договору або визнання його таким, що втратив силу. Ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Ст. 38 КЗпП України встановлено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. На підставі викладено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позовну заяву слід задовільнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved