Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

11 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділу ДРАЦС Ржищівського МУЮ у Київській області за актовим записом № 15, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.06.2011 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору про поділ спільного майна на час звернення з позовом до суду між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2019 року, сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведуть. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, в результаті чого виникають сварки та непорозуміння. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити набуте у шлюбі прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву про визнання позову, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у підготовчому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору. На підставі зазначеного та

Outcome: approved