Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

11.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 19.11.1993 року з відповідачем по справі [PERSON] , вона уклала шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та інтереси, втрати один до одного почуття любові, довіри та взаємної поваги. Збереження шлюбу, на думку позивача, не можливе. Ухвалою судді від 01.08.2019 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 19.11.1993 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом загс Обухівської районної державної адміністрації Київської області, актовий запис № 263, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 230. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved