Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

11 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Агрокомбінат «Слобожанський», про визнання недійсним договору оренди землі, в якій в якості третіх осіб на стороні позивача ним було зазначено: ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» та Реєстраційну службу Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, та Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області - в якості третьої особи на стороні відповідача. В своїй позовній заяві [PERSON] просив: визнати недійсним з моменту реєстрації Договір оренди землі № 1201-ЧК-3 від 07 червня 2011 року, який було зареєстровано 29 грудня 2011 року у Міськрайонному управлінні Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 632545674001039. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначав, що його батьку, нині померлому [PERSON], за життя на праві власності належала земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер: [NUMBER], площею 2,99 га, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Після смерті [PERSON] власником зазначеної земельної ділянки, як спадкоємець померлого, став позивач. Як законний власник земельної ділянки, позивач у 2012 році уклав договір оренди вищевказаної земельної ділянки з ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД», строком на десять років, та передав згідно з Актом прийому-передачі земельну ділянку орендарю ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД». 24.05.2013 р. право оренди ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» на підставі вказаного договору оренди земельної ділянки було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Про існування Договору оренди землі № 1201-ЧК-3 від 07 червня 2011 року, що нібито був укладений між його батьком - [PERSON] та ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» позивачу [PERSON] стало відомо з первісної позовної заяви, поданої до нього ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський». Також з вказаної позовної заяви він дізнався, що його батько нібито передав належну йому земельну ділянку ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 03 січня 2012 року до Договору оренди землі від 07.06.2011 р. Не погоджуючись з зазначеними обставинами, та посилаючись на той факт, що на момент укладання договору оренди земельної ділянки між ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» та [PERSON], останній вже помер, позивач вважає, що договір оренди землі № 1201-ЧК-3 від 07 червня 2011 року підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. В ході розгляду справи, позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, в подальшому до суду не з'являлись, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Від представників третіх осіб, а саме: реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Хаківської області, управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області, та ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача до зали судових засідань повторно не з'явився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить підпис представника ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» Солонець С.М. в явочному листі з зазначенням дати судового засідання призначеного на 15:00 год. 26 липня 2016 р. (а.с. 246 1-го тому мат. справи), та судове повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме повістки про виклик до суду на 18 серпня 2016 р. (а.с. 2 2-го тому мат. справи). Заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи без участі представника ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» до суду не надходило. Враховуючи, що представник відповідача надав усні пояснення по справі в попередніх судових засіданнях, суд, визнає причини неявки представника відповідача с судове засідання не поважними, та розцінює таку його поведінку, як зловживання своїми процесуальними правами та спробу затягування процесу розгляду справи. Спираючись на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] за життя належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER], площею 2,99 га, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Після смерті [PERSON] власником земельної ділянки, як спадкоємець померлого, став [PERSON] У 2012 році між ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» та [PERSON] було уклало Договір оренди земельної ділянки з строком на 10 років. Відповідно до вказаного договору ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» прийняло згідно з Актом приймання-передавання земельну ділянку від орендодавця [PERSON] 24.05.2013 року право оренди ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» на підставі вказаного Договору оренди земельної ділянки було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] представник ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» посилався на наявність Договору оренди землі № 1201-ЧК-3 від 07 червня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», відповідно до якого батько позивача [PERSON] передав а ВСАТ Агрокомбінат «Слобожанський», прийняв в строкове, оплатне володіння та користування земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER], площею 2,99 га, розташовану на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Вказаний договір було укладено строком на десять років. 29 грудня 2011 року договір оренди землі від 07.06.2011 р. було зареєстровано у міськрайонному управління Держкомзему у м. Чугуїв і Чугуївському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 632545674001039. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що батько позивача - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 січня 2009 року, виданого Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, серія [NUMBER] (а.с.107). Всупереч зазначеному, представник ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» стверджував, що [PERSON] підписав з ВСАТ Агрокомбінат «Слобожанський» Договір оренди землі № 1201-ЧК-3 07 червня 2011 року, а згодом і акт приймання - передачі земельної ділянки 03 січня 2012 року. З вищевказаного вбачається, що на договорі оренди земельної ділянки № 1201-ЧК-3 від 07 червня 2011 рокута на акті приймання-передачі земельної ділянки від 03 січня 2012 рокузроблено підпис від імені [PERSON] іншою особою більш ніж через два роки після його смерті. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно припиняється і її цивільна дієздатність. Тобто з моменту смерті померла особа не може вчиняти ніякі правочини, а також ніякі особи не вправі від її імені вчиняти правочини, бо зі смертю людина втрачає здатність мати цивільні права та обов'язки як особисто, так і через представників. У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, але зміст оспорюваного [PERSON] Договору суттєво суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а у відповідності до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Тобто при підписанні ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» Договору оренди земельної ділянки були порушені вимоги ст. 28 Цивільного кодексу України, згідно з якою фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Враховуючи, що Договір підписано не [PERSON], який помер, [PERSON] не набуто жодних прав та обов'язків за цим Договором, бо його правоздатність припинилася в момент його смерті, задовго до підписання Договору. Відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Але Договір ніяким чином не спрямований на реальне настання правових наслідків, бо було відсутнє волевиявлення давно померлого на момент укладення Договору [PERSON] на укладення цього Договору на умовах, викладених в ньому, як однієї із сторін Договору. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Законодавством встановлені вимоги щодо письмової форми правочину для договорів оренди землі з їх подальшою реєстрацією. Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. У оспорюваному Договорі від 07.06.2011 р.зазначено, що його підписав Генеральний директор ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» [PERSON]. Але у відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.07.2015 року станом на 07.06.2011 року (дата підписання Договору) зазначено, що керівником ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» був [PERSON]. (а.с. 108). Судом було з'ясовано, що [PERSON] був попереднім керівником зазначеного підприємства і на момент підписання Договору вже втратив повноваження керівника в зв'язку із звільненням. Як зазначено у Витягу, [PERSON] став керівником ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» з 01.03.2011 року, з цієї ж дати - він єдиний підписант підприємства. Отже, Договір від імені ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» підписала не уповноважена особа. У Акті приймання - передачі земельної ділянки від 03 січня 2012 рокудо оспорюваного Договору від 07.06.2011 р.зазначено, що його підписав Генеральний директор ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» [PERSON]. Але у відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.07.2015 року станом на 03.01.2012 року (дата підписання Акту) зазначено, що керівником ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» був [PERSON] (а.с.112). Як зазначено у Витягу, [PERSON] став керівником ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» з 30.11.2011 року, з цієї ж дати - він єдиний підписант підприємства. Отже, Акт приймання - передачі земельної ділянки від 03 січня 2012 рокувід імені ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» підписала не уповноважена особа. Допитаний судом в якості свідка гр.[PERSON] вказав, що підпис на Договорі оренди землі № 1201-ЧК-3 від 07 червня 2011 року та Акті приймання - передачі земельної ділянки від 03 січня 2012 року до оспорюваного Договору від 07.06.2011 р., укладеного між [PERSON] та ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», йому не належить. Крім того, як витікає з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.07.2015 року, ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» змінило свою назву на ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис 15.04.2011 року 14721050026000013 про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - зміна повного найменування, зміна скороченого найменування. Тобто на момент підписання і державної реєстрації Договору від 07.06.2011 р. такого підприємства як ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» взагалі не існувало. Відповідно, стороною Договору від 07.06.2011 р. є неіснуюче підприємство, яке не існувало на момент укладення цього Договору, а отже, і не може виступати стороною Договору. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 3 ст. 626 Цивільного кодексу України Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Виходячи з вищевикладеної інформації, яка підтверджена доказами, доданими до матеріалів судової справи, жодна із сторін, зазначена в Договорі, не набула ніяких прав та обов'язків за цим Договором. Право на оренду земельної ділянки відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідач після смерті [PERSON], який Договір не підписував, без згоди та відома спадкоємців померлого як нових законних власників земельної ділянки, здійснив державну реєстрацію оспорюваного Договору, який було зареєстровано 29 грудня 2011 року у Міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Чугуїв і Чугуївському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 632545674001039. Отже реєстрація цього договору підлягає анулюванню на підставі визнання судом Договору оренди недійсним. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог обґрунтовані. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved