Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

11 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначила, що вона разом з дочкою [PERSON] та онуками [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі крім позивача зареєстрована її донька - [PERSON] , однак остання з 1999 року у вказаній квартирі не проживає, її особистих речей в житлі не має, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, квартирою не цікавиться. Збереження реєстрації відповідача у вказаній квартирі змушує позивачку нести додаткові витрати по оплати комунальних послуг, тому вона просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про день, час і місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті суду, але в судове засідання жодного разу не з`явилась, про причину своєї неявки суд не повідомила, клопотань, про розгляд справи у її відсутності не надавала. Відзив на позовну заяву та заперечення на позовну заяву до суду не надавала. Зважаючи на вказане суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Шосткинського міськрайонного бюро технічної інвентаризації від 19 листопада 2007 року підтверджується, що [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають на праві приватної спільної часткової власності по 1/4 частині кожний квартиру [ADDRESS] . (а.с. 6,7) З довідки, виданої ТОВ «Жилкомсервіс» від 10 грудня 2018 року, та довідки Сектору реєстрації виконкому вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані позивачка та її донька (відповідач по справі) - [PERSON] (а.с. 8,15) Згідно акту від 10 грудня 2018 року, складеного ПП «ЖЕД-1», на підставі пояснень сусідів позивачки, дочка останньої - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 1999 року. (а.с. 9) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи, що дослідженими доказами, доведено, що відповідач не проживає в належній позивачу квартирі більше 10 років, а її реєстрація створює позивачу перешкоди у реалізації права власності, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved