overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначила, що в [ADDRESS] знаходиться належний їй житловий будинок. В 2014 році за її згодою в будинку був зареєстрований відповідач [PERSON] з яким в 2014 році її дочка зареєстрував шлюб. 14 червня 2016 року шлюб між її дочкою та [PERSON] було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, а саме з червня 2015 року відповідач не проживав в належному їй житловому будинку. Жодних його речей в ньому немає, даним житлом він не цікавиться , а тому просить суд [PERSON] визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS], оскільки реєстрація відповідача створює для неї певні незручності в користуванні власністю. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5-7). В будинку значиться зареєстрованим [PERSON] (а.с.13). З актів голови вуличного комітету вбачається, що відповідач [PERSON] з червня 2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що проживають по сусідству з позивачкою, особисто знали відповідача, а тому стверджують, що відповідач не проживає в будинку з 2015 року, жодних його речей в будинку немає. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача в житловому будинку належному позивачеві призводить до порушення права власності позивача на житло. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному жилому будинку з червня 2015 року, то його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням-будинком [ADDRESS]. В той же час, вимога позивачки про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку до задоволення не підлягає, оскільки рішення суду про визнання відповідача утративши право на користування житлом є правовою підставою для знаття його з реєстраційного обліку та не потребує прийняття рішення про примусове зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки пропорційно до задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1995 року. Син повнолітній. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Наполягав на розірванні шлюбу та не вбачав підстав в наданні строку для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1995 року(а.с. 3). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надали,шлюб підлягає до розірвання. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2002 року. Мають трьох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Бойко». Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. З клопотаннями про надання строку для примирення до суду не звернувся. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2002 року, мають трьох спільних дітей: дочку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] (а.с.3-6). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надали,шлюб підлягає до розірвання. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2011 року. Мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, пояснивши, що в наданий судом строк до примирення вони не прийшли. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Кулик». Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Пояснив, що в наданий судом строк до примирення вони не прийшли. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року, мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] (а.с. 4-5). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.09.1998року в Червонодонецькій селищній раді Балаклійського районуХарківської області, актовий запис №58. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх синів [PERSON], 19.02.2000р.н. та Матвія, 22.08.2013р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.09.1998 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів [PERSON], 19.02.2000р.н. та Матвія, 22.08.2013р.н. /а.с.9-10/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог зазначила, що її батько [PERSON] помер 06.01.2016 року. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, оскільки пропустила встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через вагітність, яка проходила з ускладненнями. Вона неодноразово знаходилась на зберіганні в Балтській ЦРЛ. Посилаючись на викладене, просила суд ухвалити рішення про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що позов підтримує. Відповідач - представник Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 06.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть(а.с.-5). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 6). Позивачка є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.- 4). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Згідно довідок Кодимської державної нотаріальної контори, приватних нотаріусів Балтського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] спадкоємці після смерті [PERSON], померлого 06.01.2016 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка пропустила встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через вагітність, яка проходила з ускладненнями. Вона неодноразово знаходилась на зберіганні в Балтській ЦРЛ. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачкою терміну для прийняття спадщини та визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

11.08.2017 року до Вінницького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обгрунтовано тим, що 14.05.2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб в Виконавчому комітеті Степанівської сільської ради Вінницького району. Вказує, що від шлюб у в сторін народилось четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтереси, погляди на життя, уподобання, вони не розуміють один одного. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам, в звязку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання двічі не зявився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.05.2000 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Степанівської Вінницького району Вінницької області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилось четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей (а.с.7-10). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватись прізвищем «Гелевер», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

11.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Нововолинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON] та відкрилася спадщина на її майно, в тому числі на легковий автомобіль. На час відкриття спадщини позивач проживав разом із матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], хоча його місце реєстрації за адресою [ADDRESS]. Частиною свого майна [PERSON] розпорядилась за життя, подарувавши на позивача налужну їй житлову квартиру по [ADDRESS]. Однак у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини, так як вважав, що фактично проживаючи зі спадкодавцем йому не потрібно вчиняти дії для прийняття спадщини, крмі того в період з 26.02.2017 року по 28.06.2017 року перебував за межами України. Вважає ці причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними і просить визначити йому додатковий строк. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Суд, враховуючи визнання відподачем позову, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. У відповідності до ст. 1272 ЦК України суд може визначити спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що позивач у визначений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини, є спадкоємцем за законом, суд позов задовольняє та визначає [PERSON]. додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

11.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 04.02.2012 року помер його батько [PERSON], на день смерті якого залишилася спадщина, що складається зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Сухе, пров. Медовий, 2, Кобеляцького району Полтавської області, що належав йому на праві власності. Спадкоємцем першої черги є позивач, який прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Кобеляцької державної нотаріальної контори. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі [PERSON] не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить суд розглянути справу в його відсутність, задовольнивши позов. Представник відповідача, Лебединської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області - сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 04.02.2012 року помер [PERSON], який доводився батьком [PERSON] (а.с.13,16), на день смерті якого залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Сухе, пров. Медовий,2, Кобеляцького району Полтавської області, що належав йому на праві власності ( а.с.7). Спадкоємцем за законом після [PERSON] є його син [PERSON], який в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок (а.с.14, 25). Оскільки, позивач внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на спадковий будинок, не може оформити спадщину, належність цього майна, [PERSON], який помер 04.02.2012 року, підтверджується відповідними документами (а.с.7), відповідач не заперечував проти задоволення позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

11.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстровано 12.07.2009 року, виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської області. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припиненні близько року тому. Шлюб розпався через погіршення між ними відносин. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] та [PERSON], які проживають разом із матірю. Спору про місце проживання дитини немає, після розлучення діти залишиться проживати разом з матірю. В судове засідання позивач не зявився надавши суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Згідно ст.247\~\~ЦПК\~\~України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.07.2009 року, виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №04. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЖД №091370. Від шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110\~ цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Виходячи із позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, ще рік тому та на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам позивача, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved