Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

11 січня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 165044 від 23 липня 2012 року, у сумі 38767 гривень 58 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 29853 гривні 89 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 7998 гривень 69 копійок, заборгованість за комісією у сумі 15 гривень, штраф,пеня у сумі 900 гривень (а. с. 2-3). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 23 липня 2012 року між ПАТ «Актабанк» та відповідачкою укладено кредитний договір № 165044. 23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Актабанк» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які повинні виконати обов`язки боржника за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них. Відповідно до додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 38767 гривень 58 копійок, яка складається: із заборгованості за основним боргом у сумі 29853 гривні 89 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 7998 гривень 69 копійок, заборгованості за комісією у сумі 15 гривень, штрафу, пені у сумі 900 гривень, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 2102 гривні (а. с. 2-3). 15 лютого 2021 року вказана справа надійшла до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 10 годину 10 хвилин 26 квітня 2021 року (а. с. 48), копія якої надіслана відповідачці за вихідним № 9011/21-вих/2/204/1005/21 від 02 березня 2021 року (а. с. 50). 15 травня 2021 року на адресу суду з відміткою «по истечению срока хранения» повернуто конверт, яким відповідачці направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 54). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 51, 58-59), в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення на офіційному сайті «Судова влада» оголошення про її виклик (а. с. 56), про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 23 липня 2012 року між ПАТ «Актабанк» та відповідачкою укладено кредитний договір № 165044 (а. с. 4-16). 23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Актабанк» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які повинні виконати обов`язки боржника за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них (а. с. 25-26). За вказаним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено 3160375 гривень, що підтверджує набуття права вимоги за вказаним договором до боржників (а. с. 24). З додатку № 1 до Договору вбачається, що позивач набув право вимоги за кредитним договором № 165044 від 25 липня 2012 року (а. с. 27). Судом встановлено, що [PERSON] отримала кошти у розмірі 30000 гривень та користувалася ними, що підтверджується наданими розрахунками заборгованості та матеріалами справи в їх сукупності. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 38767 гривень 58 копійок, яка складається: із заборгованості за основним боргом у сумі 29853 гривні 89 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 7998 гривень 69 копійок, заборгованість за комісією у сумі 15 гривень, штраф, пеня у сумі 900 гривень. Згідно з вимогами ст. ст. 12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. На підтвердження того, що між банком і відповідачкою було укладено договір про надання кредиту, позивачем надано в якості письмового доказу договір № 165044 від 23 липня 2012 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту (а. с. 8-10). Вказаний договір підписаний 23 липня 2012 року від імені [PERSON] (а. с. 8-10). Відповідно до\~статті 549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір, право вимоги за яким перейшло позивачу. Позичальниця умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості [PERSON] , яке він реалізував, звернувшись до суду. Натомість відповідачка не скористалася правом на надання суду відзиву на позов та не спростувала заявлені позивачем вимоги. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачка на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved