Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

11 березня 2013 року публічне акціонерне товариство « Акціонерний «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 6 червня 2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 186 546 гривень 62 копійки на погашення заборгованості за іншим кредитним договором, на строк до 5 червня 2016 року із сплатою процентів у розмірі 16%. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов*язань, станом на 29 листопада 2012 року виникла заборгованість у розмірі 191 109 гривень 03 копійки, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту (строкова) - 169 801 гривень 62 копійки, заборгованості по тілу кредиту (прострочена) - 19 745 гривень, заборгованості по процентам (нарахованим) - 367 гривень 06 копійок, заборгованості про процентам (простроченим) - 1 195 гривень 35 копійок. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 16 грудня 2013 року було відмовлено у задоволенні позову. Не погодившись з рішенням суду, позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, а саме: - суд першої інстанції не врахував заяву відповідача про намір отримати кредит для погашення кредиту від 2008 року, рух коштів при надані кредиту у 2012 році та погашенні кредиту за 2008 рік, та довідку банку про небажання відповідача, в момент отримання та переказу готівки через касу, підписувати будь-які документи. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги і просила її відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню із ухваленням нового рішення з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до пункту 1.5 вказаного кредитного договору кредит надається банком позичальнику шляхом видачі готівки через касу банку. Оскільки відповідач не отримав гроші через касу і писав заяву про перерахунок йому грошей на інший рахунок, то відповідач не повинен нести відповідальність за вказаним кредитним договором. Однак, із таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав. 6 червня 2012 між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 186 546 гривень 62 копійки на погашення заборгованості за іншим кредитним договором на строк до 5 червня 2016 року із сплатою процентів у розмірі 16%. Вказаний договір був підписаний сторонами окремо на кожній сторінці без будь-яких зауважень і в подальшому не був оспорений відповідачем у встановленому законом порядку (а.с. 3-5). Відповідно до пункту 1.5 вказаного кредитного договору кредит надається банком позичальнику шляхом видачі готівки через касу банку. Разом з тим, із наданих банком суду першої інстанції документів вбачається, що підписанню кредитного договору передувала певна процедура, а саме: - 6 червня 2012 року [PERSON] звернувся до банку з заявою про реструктуризацію боргу і просив дозволити погасити йому борг по кредитному договору від 3 червня 2008 року щомісячно по 3 000 гривень, оскільки місячний платіж у розмірі 3 949 гривень, визначений у кредитному договорі від 6 червня 2012 року, через важкий матеріальний стан сплачувати не може (а.с. 49). - В цей же день ним була заповнена і підписана Анкета позичальника на отримання кредиту у розмірі 189 536 гривень 62 копійки (а.с. 50-52). - На а.с. 53 знаходиться заява позичальника - фізичної особи на отримання кредиту від 6 червня 2012 року. - Згідно із випискою із особового рахунку до кредитного договору від 6 червня 2012 року [PERSON] було зараховано на рахунок 189 536 гривень 62 копійки (а.с. 72-73). Таким чином, із наданих банком документів вбачається, що на підставі особистої заяви відповідача про видачу йому кредиту від 6 червня 2012 року, заповнення ним Анкети про отримання кредиту, між ним і банком був укладений кредитний договір від 6 червня 2012 року на отримання 189 536 гривень 62 копійки із цільовим призначенням - на погашення кредиту за 2008 рік. Позивач виконав свої зобов*язання і направив кошти у розмірі 189 536 гривень 62 копійки на погашення заборгованості за кредитним договору від 9 червня 2008 року, що підтверджується Довідкою позивача від 31 жовтня 2013 року (а.с. 71). Виходячи із наведених обставин, апеляційний суд не може погодитись із запереченнями відповідача щодо неотримання ним кредиту згідно із договором від 6 червня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Доказами по справі підтверджено, що банк надав відповідачу грошову суму, обумовлену кредитним договором, позичальник зобов'язався повертати щомісячно певні суми кредиту з процентами, проте порушив умови договору та не виконує зобов'язання за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. На час звернення до суду з вказаним позовом, відповідач не виконав свої зобов*язання за договором. Згідно із наданим позивачем розрахунком вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором складає 191 109 гривень 03 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (строкова) - 169 801 гривень 62 копійки, заборгованості по тілу кредиту (прострочена) - 19 745 гривень, заборгованості по процентам (нарахованим) - 367 гривень 06 копійок, заборгованості про процентам (простроченим) - 1 195 гривень 35 копійок. Апеляційний суд погоджується із розрахунком, приведеним у таблиці на а.с.9, який відповідає вимогам договору і нормам Цивільного Кодексу України. Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказі та вимог закону, суд першої інстанції неправильно відмовив позивачу у задоволенні позову, що свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи і відповідно до пункту 3 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Оскільки під час розгляду справи в апеляційній інстанції були встановлені всі фактичні обставини, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі з вище приведених підстав.

Outcome: approved