Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

10 червня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] та просить зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі, позов підтримала просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був сповіщені завчасно і належним чином, причини неявки до суду не повідомив, про відкладення розгляду справи не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/5 частини п'ятикімнатної квартири [ADDRESS]. Власником іншої частини квартири є донька позивача [PERSON]. 13.09.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення, згідно умов якого позивач зобов'язувалась надати у найм відповідачу належну їй кімнату у квартирі [ADDRESS], відповідач зареєструвався за вказаною адресою та зобов'язався сплачувати за користування займаним приміщенням. Договором найму житлового приміщення, укладеним між сторонами строк дії договору не було встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Договір найму житлового приміщення був укладений сторонами 13.09.2006 року, тобто строк його дії закінчився 13.09.2011 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.11.2013 року було зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном, а саме кімнатою [ADDRESS] шляхом звільнення її від речей. Також цим рішенням заборонено [PERSON] користуватися належним [PERSON] майном, а саме кімнатою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що вищезазначеним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.11.2013 року [PERSON] уже фактично усунутий від права користування спірним житлом, то в цій частині позов підлягає задоволенню. Вимога позивача в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку судом має бути відхилена через наступне. По-перше, згідно зі ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такий орган реєстрації не є відповідачем по даній цивільній справі. По-друге, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року саме рішення суду про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Частково задовольняючи позов, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial