Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

12.04.2019 року позивачі звернулись до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просять визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як спадкоємцями п`ятої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в м. Миколаєві. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте, вони не мають можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] - відсутній. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 21.05.2019 року вищезазначений позов прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження по справі. Позивачі надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечуєють. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] в м. Миколаєві померла [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 27.05.2015 року, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, та про що складено відповідний актовий запис № 2343. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями після її смерті є: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 18.09.2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко І.В. з заявою про прийняття спадщини за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . На підставі її заяви було заведено спадкову справу за № 21/2015. 04.10.2017 [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , яке складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, та знаходиться за адресою [ADDRESS] , на який відсутній правовстановлюючий документ. 04 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко І.В. позивачу надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2018 року. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належний [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, як це вимагається ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або із істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивачі позбавлені можливості виготовити правовстановлюючий документ на ім`я померлого . На час будівлі будинку по [ADDRESS] (у 1949 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в господарській книзі про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в п.1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі того, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , позивачі по справі є спадкоємцями зазначеного будинку за законом.

Outcome: approved