Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

11.06.2018 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути в порядку регресу понесені витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 3004,84 грн., та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.08.2015 о 13.45 хв. [PERSON] по вул. Байковій - Боженко у м. Києві, керуючи автомобілем ИЖ д.н. [NUMBER], не витримавши безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо- транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вказує, що на момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність водія автомобіля ИЖ д.н. [NUMBER] була застрахована ТОВ «АРГО -2010» в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом № АІ/7435124. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 10.08.2015, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. В зв'язку із зазначеним, в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі калькуляції від 20.08.2015 та згідно страхового акту № UA2015081800014/ L01/01 від 21.10.2015 сплатила страхове відшкодування потерпілій стороні у розмірі 3004,84 грн. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 11.06.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 05.07.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 06.07.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою суду від 08.10.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, однак останньою було подано заяву в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялись на його адресу за місцем реєстрації, не були отримані відповідачем та повернуті на адресу суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.08.2015 о 13.45 хв. [PERSON] по вул. Байковій - Боженко у м. Києві керуючи автомобілем ИЖ д.н. [NUMBER], не витримавши безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що підтверджується довідкою про дорожньо - транспортну пригоду № 71779795. (а.с.32). Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 10.08.2015, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.30) Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника ИЖ д.н. [NUMBER] була застрахована ТОВ «АРГО -2010» в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом № АІ/7435124. Розмір завданих збитків власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER], згідно калькуляції від 20.08.2015, становить 3504,84 грн.(а.с.34). Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля 18.08.2015 з метою отримання відшкодування, звернулася до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з відповідною заявою (а.с.24-26). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи. Відповідно до страхового акту та розрахунку ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила на користь потерілої страхове відшкодування в сумі 3004,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 36511 від 21.10.2015 (а.с.36). Згідно п. г) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Доказів того, що відповідачем виконано вказані вище вимоги закону, останнім суду не надано. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 3004,84 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягає задоволенню.

Outcome: approved