Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

12.01.2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11566,28 грн. \~ В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 03.07.2014 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.09.2014 року 34,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.04.2015 року 43,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту, а також інших сум згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON] незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 27.12.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 11566,28 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 1156,8 грн.; -заборгованості за процентами у сумі 4628,2 грн.; -заборгованості за пенею у сумі 4754,31 грн. - штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 526,97 грн. (процентна складова). Ухвалою суду від 12.01.2018 року було відкрито провадження по цивільній справі за первісним позовом і розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01.02.2018 року у звязку із запереченнями представника відповідача [PERSON] розгляд справи визначено проводити у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 20.02.2018 року прийнято зустрічний позов [PERSON] в інтересах якого діє законний представник [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору від 03.07.2014 року та обєднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Відзив на первісну позовну заяву надійшов 12.02.2018 року (а.с. 51-53), відзив на зустрічну позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічну позовну заяву підтримав. Вислухавши пояснення представник відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічна позовна заява є обґрунтованою. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 03.07.2014 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.09.2014 року 34,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.04.2015 року 43,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту, а також інших сум згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом підтвердив повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] є недієздатною особою, має хронічне психічне захворювання помірна розумова відсталість, торпідний варіант, внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Вказане підтверджується: висновком судово-психіатричної експертизи № 544 від 19.11.2014 року, про те, що [PERSON] мав вказане захворювання на час складання вказаного висновку та в період вчинення кримінального правопорушення (1-3 декада липня 2014 року). висновком судово-психіатричної експертизи № 558 від 02.12.2015 року (справа №473/3540/15-ц), про те, що [PERSON] має хронічне психічне захворювання помірна розумова відсталість, торпідний варіант, внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 18.02.2016 року [PERSON] визнаний недієздатною особою та його опікуном призначено [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюється на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак в момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ним (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в момент укладання оспорюваної угоди 03.07.2014 року відповідач за первісним позовом [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тому спірний кредитний договір б\\н укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 03.07.2014 року належить визнати недійсним. При подачі зустрічної позовної заяви до суду судовий збір не справлявся, оскільки позивач звільнений від його сплати. Згідно зі ст.141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, з другої сторони стягуються судові витрати. Розмір судових витрат складається з судового збору у сумі 1762 грн.

Outcome: approved