Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

11\~грудня 2021\~року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме диплому [NUMBER] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому не було враховано період навчання в ПТУ №98 у м. Шахтарську Донецької області з 01.09.1980 року по 13.07.1983 року, оскільки були виявлені розбіжності у написанні його прізвища, а саме у дипломі його прізвище зазначено « [PERSON] » замість вірного - [PERSON] . На підставі переліченого просить суд встановити факт того, що диплом серії [NUMBER] , виданий 15.07.1983 року ПТУ №98 в м. Шахтарську Донецької області належить йому [PERSON] . [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин. Про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У\~ст. 46 Конституції України\~закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст.\~315\~ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З гідно п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] , яке заповнене російською мовою, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у місті Чернівці Чернівецької області. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01 червня 2000 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, вбачається, що він виданий на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Чернівці Чернівецької області. З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 09 січня 2007 року ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя вбачається, що [PERSON] отримав ідентифікаційний номер - [NUMBER] . З копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що вона заповнена 01 серпня 1983 року російською мовою на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , [INFO] . Також у трудовій книжці міститься запис з печаткою Приватного акціонерного товариства « Металургійний комбінат «Азовсталь» про те, що прізвище змінено на [PERSON] на підставі паспорту [NUMBER] від 01.06.2000 року Орджонікідзевським РВ ММУ УМВС. Суд зауважує, що згідно із пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, змiна записiв у трудових книжках про прiзвище, iм`я, по батьковi i дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнiм мiсцем роботи на пiдставi документiв (паспорта, свiдоцтва про народження, про шлюб, про розiрвання шлюбу, про змiну прiзвища, iм`я та по батьковi тощо) i з посиланням на номер i дату цих документiв. Зазначенi змiни вносяться на першiй сторiнцi (титульному аркуші) трудової книжки. Однiєю рискою закреслюється, наприклад, колишнє прiзвище або iм`я, по батьковi, дата народження i записуються новi данi з посиланням на вiдповiднi документи на внутрiшньому боцi обкладинки i завiряються пiдписом керiвника пiдприємства або спецiально уповноваженої ним особи i печаткою пiдприємства або печаткою вiддiлу кадрiв. З копії диплому [NUMBER] , виданого 15 липня 1983 року, вбачається, що [PERSON] 01 вересня 1980 року вступив до професійно-технічного училища №98 м. Шахтарська Донецької області, та 13 липня 1983 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією слюсар-сантехник електрогазозварник. Рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] присвоєно кваліфікацію слюсар-сантехник 4 розряду, електрогазозварник 4 розряду. З відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що [PERSON] не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 13.07.1983 рік до загального стажу, оскільки не надавався документ, підтверджуючий вищевказаний період навчання (диплом, довідка про навчання) Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст.95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що диплом [NUMBER] виданий на прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , про що свідчить відповідність у наданих документах. При цьому наявність помилки при написанні анкетних даних заявника у дипломі позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вказаного,

Outcome: approved