Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

10 лютого 2005 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входило, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,27 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Урожай» с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, що посвідчувалося сертифікатом серії ВН № 053824. Після смерті [PERSON] спадщину, як спадкоємець за заповітом прийняла [PERSON]. 17 грудня 2009 року [PERSON] померла. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON]. Позивач прийняла спадщину, проте не може оформити спадкові права на право на земельний пай, який спадкодавець прийняла, але не оформила у нотаріуса після смерті [PERSON], а правовстановлюючий документ на спадкове право на прізвище [PERSON] відсутній (втрачений). За захистом своїх прав та інтересів, 06 червня 2018 року з відповідним позовом [PERSON] звернулася до суду. Ухвалою від 07 червня 2018 року (а.с. 24) відкрито підготовче провадження у справі. Позивач у підготовче засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява, а.с. 4). Представник відповідача сільський голова Курашовецької сільської ради у підготовче засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав і просив справу слухати за його відсутності (а.с. 26). \~ \~ \~ \~З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. \~ \~ \~ \~[PERSON] померла 10 лютого 2005 року в с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 28 від 17 січня 2018 року (а.с. 15), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Л-81/0-0.29-88/141-18 від 29 січня 2018 року (а.с. 16) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Урожай» с. Курашівці розміром 2,27 умовних кадастрових гектара. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 02 лютого 1998 року склала заповіт (а.с. 10), яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все, на що вона матиме право, заповіла [PERSON]. Наявність і чинність заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 4885670 від 10.05.2006 (а.с. 18) та витягом зі Спадкового реєстру по заповітах № 14296783 від 22.04.2008 (а.с. 44). Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Оглянутими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи № 320/2008, заведеної в Мурованокуриловецькій державній нотаріальній конторі (а.с. 40-45), доведено, що [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила свої спадкові права, зокрема, на право на земельну частку (пай). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Таким чином, з 10 лютого 2005 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 2,27 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Урожай» с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, що посвідчувалося сертифікатом серії ВН № 053824. 17 грудня 2009 року [PERSON] померла (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою суду від 26 червня 2018 року (а.с. 36) задоволено клопотання позивача (а.с. 32) і з канцелярії суду витребувано для огляду в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 139/916/17 за позовом [PERSON] до Курашовецької сільської ради, третя особа - відділ Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі, про визнання права власності на спадкове майно. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 139/916/17, зокрема, рішення суду від 28 листопада 2017 року, яке набрало чинності (не оскаржувало ся), слідує, що судом було встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] і прийняла спадщину у передбаченому законом порядку. Таким чином, у цій справі позивач довела факт смерті спадкодавця [PERSON], склад спадщини, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» (а.с. 13) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити спадкове право на земельний пай через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова державного нотаріуса [PERSON] № 210 від 18 травня 2018 року (а.с. 17)).

Outcome: approved