Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

12.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи стягнення з 12.06.2015 року до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.11.2008 року по 15.08.2013 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто. На думку позивача, відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 СК України обовязку по утриманню дитини. Посилаючись на те, що відповідач немає постійної роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, позивач вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти у визначеному нею розмірі, посилаючись на те, що не має змоги працювати через необхідність догляду за дитиною, яка часто хворіє, та ведення домашнього господарства, оскільки проживає разом з батьками і бабусею - пенсіонерами. При цьому вказала, що витрати на утримання доньки щомісяця складаються із витрат на оплату дитячого садка 400-500 грн. в залежності від того, чи не хворіє дитина, на ліки 800 грн., на одяг - в залежності від сезону від 300 грн. до 1500 грн., на харчування 6 разів у день - на загальну суму 70 грн. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на дитину. За рік лише 3-4 рази забирав доньку до себе, купував їй одяг, в минулому році купив велосипед. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, підтримав думку позивача та пояснив, що призначення аліментів в твердій грошовій сумі, саме в розмірі 1000 грн., застрахує позивача від перерахунку суми аліментів в подальшому з урахуванням інфляції та витрат, що виникнуть в майбутньому. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки, але не погодився із заявленим позивачем розміром аліментів, оскільки не в змозі виплачувати заявлену позивачем суму. Пояснив, що бажає брати участь у житті доньки, виховувати її та надавати допомогу в утриманні. Кожного року 3-4 рази на рік забирає доньку до себе, купує їй необхідний одяг та подарунки, при можливості постійно допомагає їй матеріально. Останнім часом перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний. На даний час влаштовується на роботу, де працює не офіційно, так як проходить період стажування та отримує заробіток в сумі 1000 грн. З серпня 2015 року буде працювати офіційно із заробітною платою 1500 грн. Інших утриманців немає, оскільки батько помер, а мати - пенсіонерка проживає окремо. Просив визначити розмір аліментів у відповідності до вимог закону, а саме в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2008 року по 15.08.2013 року, що визнано сторонами в судовому засіданні та у відповідності до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Від спільного життя в сім'ї росте неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 192375, виданого 05.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 43, в якому батьками дитини значаться сторони у справі: [PERSON] та [PERSON]. Ст.180 СК України зобовязує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. Як вбачається зі змісту довідки № 14-08/02-24 від 08.06.2015 року, наданої виконавчим комітетом Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю - позивачем у справі, у будинку батьків позивача за адресою: вул. А.Холодного, 57А, в с. Огульці Валківського району Харківської області, без реєстрації місця проживання. За даними [PERSON] України в Харківській області станом на 19.06.2015 року зареєстроване місцезнаходження [PERSON] значиться за місцем проживання відповідача у справі, а саме [ADDRESS]. Проте, згідно наданої відповідачем довідки № 2365 від 10.07.2015 року, виданої виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області, за вказаною адресою він проживає один. В судовому засіданні позивач підтвердила, що після реєстрації шлюбу дійсно проживала із відповідачем в квартирі, що йому належить, але після розлучення в 2013 році переїхала разом з дитиною на постійне місце проживання до своїх батьків, де вони проживають і на даний час. Не заперечила той факт, що відповідач купує регулярно доньці одяг та інші необхідні речі, бере активну участь у її вихованні. Зазначені обставини не заперечував в судовому засіданні відповідач. Крім того, пояснив, що позивач не зверталася до нього з будь-якою пропозицією чи домовленістю щодо утримання доньки. Вказав, що ніколи не відмовлявся від доньки, має бажання брати участь в її житті та надавати допомогу в її утриманні, постійно підтримує доньку матеріально, що не заперечувала в судовому засіданні позивач. Отже, судом встановлено, що відповідач, який проживає окремо від дитини, як батько, безперечно, виконує свій обовязок щодо дитини, але без домовленості з матірю щодо першочергових витрат на дитину, тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із пояснень позивача слідує, що вона не працює, проживає разом зі своїми батьками та бабусею, які отримують пенсію по інвалідності, має дохід з утримання домашнього господарства, проте цих коштів не вистачає, щоб повністю забезпечити матеріальні потреби дитини. Згідно наданої відповідачем фотокопії трудової книжки серії АА № 344041 він має стаж роботи з 03.12.2004 року, з лютого 2015 року по травень 2015 року перебував на обліку у Богодухівському центрі зайнятості, як безробітний, та отримував допомогу по безробіттю. Зі слів знятий з обліку, оскільки влаштовується на роботу, де на даний час проходить стажування. Матеріали справи свідчать про те, що інших доходів окрім тимчасових заробітків відповідач не має, родичів чи знайомих, які б допомагали йому матеріально не має. Зі слів відповідача інших утриманців він не має. Проживає один, оскільки його батько [PERSON] помер 26.03.1989 року, мати, хоча отримує пенсію, але проживає окремо. Стан його здоровя задовільний. Доказів, які б свідчили про стан здоровя дитини та які б надавали можливість суду врахувати цю обставину при визначенні розміру аліментів, суду не надано. Інших обставин, що мають істотне значення при визначені розміру аліментів, судом не встановлено. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд,

Outcome: partial