Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

11 січня 2020 року, [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з відповідачем по справі він до 08.04.2019 року перебував у шлюбі. Шлюб зареєстровано 18.01.2011 року департаментом цивільного стану та паспортів Міністерства внутрішніх справ Хашемітського Королівства Йорданії. За цей період часу у позивача з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження № [NUMBER] від 23.02.2012 року), батьком якого є позивач, [PERSON] , а матір`ю відповідач [PERSON] . Подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось. Відповідач самоусунулась від своєї участі у наповненні сімейного бюджету, вихованні дитини. [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, а ромір її дійсних доходів є достатнім для участі в утриманні дитини. У зв`язку з чим, [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивача адвокат Стадник О.І. позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду - http://rz.od.court.gov.ua/sud1524. Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; - відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання; про причини неявки суду не повідомив; у встановлений судом строк відзив до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача [PERSON] , пройшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Департаментом цивільного стану та паспортів [PERSON] Йорданії, між позивачем та відповідачем було укладено шлюб 18.01.2011 року (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, виданого Департаментом цивільного стану та паспортів [PERSON] , [INFO] у позивача та відповідача по справі народився син на ім`я [PERSON] (а.с. 5). 08 квітня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області задовольнив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Шлюб розірвано, рішення набрало законної сили 10.05.2019 року, справа №511/359/19 (а.с. 9-11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 19.09.2019 року, яка видана громадянину [PERSON] , 1981 року народження, він дійсно проживає в [ADDRESS] (без реєстрації) у складі сім`ї: дружина: [PERSON] , 1979 року народження, син - [PERSON] , 2012 року народження, пасинок - [PERSON] , 2010 року народження (а.с. 13). В матеріалах справи міститься характеристика [PERSON] , згідно якої за час проживання його в місті Роздільна, скарг та заяв від мешканців міста Роздільна до міської ради не надходило (а.с. 13). Відповідно до Розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації від 27 листопада 2019 року №613/А-2019, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . У вказаному Розпорядженні є посилка на те, що мати дитини [PERSON] , написала згоду на визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] відповідно до ст.160 СК України (а.с. 14-15). Згідно положень частини 1 статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічна правова позиція викладена у ч.1 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 2). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії № [NUMBER] від 23.02.2012 року, сину [PERSON] на час звернення до суду виповнилося 8 (вісім) років. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет» у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно положень статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Також, відповідно до частин 3, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він не має достовірних відомостей про те, де саме працює відповідач, однак йому відомо, що вона має нерегулярний, мінливий дохід, а розмір її дійсних доходів є достатнім для участі в утриманні дитини. Також, позивачем було вказано на те, що відповідач не має іншої родини, яка потребує обов`язкового утримання з її боку (а.с. 2). Суд позбавлений можливості підтвердити чи спростувати дані факти, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу з цього приводу. За таких умов, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки їх розмір, заявлений у позові, не виходить за межі розумності та справедливості, а відповідач проти стягнення аліментів у такому розмірі не заперечувала . На підставі статті 141 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 (зі змінами).

Outcome: approved