Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

11.10.2021 [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Савранської селищної ради Одеської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначається, що [INFO] в смт. Саврань Одеської області помер батько позивачів [PERSON] , який по день своєї смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,4 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 6 від 16.05.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 23280536 від 16.05.2008. За життя [PERSON] заповіт не склав. 30 вересня 2021 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Любашівської районної державної нотаріальної контори Подільського району Одеської області з питанням щодо відкриття спадщини після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у відкритті спадкової справи позивачам було відмовлено, у зв`язку з пропущенням строків для прийняття спадщини, передбачених статтею 1269-1270 ЦК України і роз`яснено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачі зазначають, що причиною їх несвоєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] стала юридична необізнаність, неграмотність, відсутність заповіту. По друге, ми, як діти померлого батька, взагалі вважали єдиною спадкоємницею його дружину та їх мати - [PERSON] , яка фактично проживала біля батька, доглядала його під час хвороби. Лише при зверненні в нотаріальну контору позивачам стало відомо, що їх батьки розлучилися у 2013 році. У зв`язку з вищевикладеним позивачі звернулись до суду з позовною заявою. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 13.10.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.11.2021. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 02.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.11.2021. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладений у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте 27.10.2021 надав суду заяву про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути без участі представника Савранської селищної ради Одеської області (а.с. 33). Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 90536892 у справі № 759/3515/19. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2018 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,4 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 6 від 16.05.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 23280536 від 16.05.2008 (а.с.17,18) Позивачі є дітьми померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.02.1989 (а.с. 8) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.031984 (а.с.12). З листа Савранської селищної ради Одеської області від 29.09.2021 № 1889 вбачається, що [PERSON] [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO] (а.с.23). На день смерті [PERSON] за адресою, де він проживав ніхто не зареєстрований, що підтверджується довідкою Савранської селищної ради Одеської області від 29.09.2021 № 1890 (а.с.24). Після смерті [PERSON] позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте 30.09.2021 року отримали лист нотаріуса від 30.09.2021 № 1219/01-16 з рекомендацію звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини для подальшого оформлення спадщини (а.с.19). З листа Любашівської районної державної нотаріальної контори Подільського району Одеської області від 21.10.2021 №1302/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводились, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв не звертались (а.с.34). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: № 639/1883/16-ц від 11 липня 2018 року, № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, № 653/289/16-ц від 13 грудня 2018 року. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Позивачі в своїй позовній заяві зазначають, що своєчасно з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звернулись через свою юридичну необізнаність, неграмотність, відсутність заповіту померлого. По друге, вони, як діти померлого батька, взагалі вважали єдиною спадкоємницею його дружину та їх мати - [PERSON] , яка фактично проживала біля батька, доглядала його під час хвороби. Лише при зверненні в нотаріальну контору позивачам стало відомо, що їх батьки розлучилися у 2013 році. Отже, суд визнає причини пропуску звернення позивачів до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - поважними. При цьому суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також бере до уваги те, що інші спадкоємці [PERSON] , які б прийняли спадщину, відсутні, заперечень проти позову не надійшло. Відтак, суд вважає можливим визначити [PERSON] та [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд вважає достатнім тримісячний строк для подання позивачкою заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивачі не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved