Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

10 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального вищого навчального закладу «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, в якому просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену стипендію за період з жовтня 2013 року по червень 2016 року включно в сумі 9023 грн. 89 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року він навчався на денній формі навчання медсестринського відділення за спеціальністю «Сестринська справа» в КВНЗ «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на пільгових умовах згідно ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». Отже при вступі до навчального закладу ним було надано довідку, яка підтверджує, що він є особою, батько якої є шахтарем і має стаж підземної роботи не менш ніж як 15 років. Відповідно до ст.5 ЗУ України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж роботи підземного роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або ІІ групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб становив, відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2013 рік» з 01 січня 2013 року - 1147 грн., з 01 грудня 2013 року - 1218 грн.; відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2014 рік» з 01 січня 2014 року - 1218 грн.; відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік» з 01 січня 2015 року - 1218 грн., з 01 вересня 2015 року - 1378 грн.; відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» з 01 січня 2016 року - 1378 грн., з 01 травня 2016 року - 1450 грн., з 01 грудня 2016 року - 1600 грн. Таким чином, за період навчання з вересня 2013 року по червень 2016 року йому повинна була виплачена стипендія на загальну суму 43243 грн., але виплачувалась стипендія в розмірі, меншому ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. За період з вересня 2013 року по червень 2016 року стипендія була виплачена на загальну суму 34219 грн. 11 коп., а отже йому було не донараховано та не доплачено грошові кошти в розмірі 9023 грн. 89 коп., у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 15 грудня 2017 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Отже, згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 04 грудня 2017 року від представника відповідача надійшло письмове заперечення на позов, в якому зазначено, що доводи викладенні у позовній заяві є безпідставними. Тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач бере за основу ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», якою передбачено гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Однак в період навчання позивача, при визначені стипендії вищі навчальні заклади керувалися Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженим постановою КМУ від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення» (в редакції до 01 січня 2017 року), якому категорія студентів, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, і мали право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не було зазначеного. Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» не були передбачені виплати відповідно до вимог ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». Таким чином їхні дії у виплаті стипендії у межах асигнувань є правильними. Крім того, відповідно до ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», 11 серпня 2013 року наказом по навчальному закладу № 98-с, позивача за особистим вибором спеціальності, було зараховано поза конкурсом до першого курсу денної форми навчання за державним замовленням до Павлоградського медичного училища. Позивач щомісячно отримував стипендію, що передбачено діючим на той час законодавством. Але, з того часу, як ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» було передбачено гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендію у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідні кошти не передбачалися в ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік». Згідно ч.5 ст.62 ЗУ «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Нарахування позивачу стипендії у коледжі під час його навчання відповідали нормам Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення», якою був затверджений Порядок призначення і виплати стипендій, а саме соціальних стипендій - на підставі нормативно-правових актів на отримання державних пільг і гарантій для окремих категорій громадян. Вказана постанова була чинною до 28 грудня 2016 року, і витрати на стипендіальне забезпечення дітей окремих категорій шахтарів у відповідності до вимог ст.5 ЗУ«Про підвищення престижності шахтарської праці» в ній не були передбачені. За період навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року включно позивачу була нарахована та виплачена стипендія на загальну суму 34219 грн. 11 коп. У відповідності до статті 2 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів - це бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету. Самостійних рахунків з власними коштами коледж не мав та не має. До 31 грудня 2016 року зміни, що враховують вимоги ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» у частині призначення студентам певних категорій стипендій у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб до вищезгаданого порядку не були внесені, тому виплата цих стипендій не була забезпечена коштами державного бюджету. Навчальни заклади керувалися положенням Порядку призначення і виплати стипендій, якими підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях. Такі видатки були забезпечені коштами державного бюджету у повному обсязі на 2016 рік. Таким чином, їхні дії в частині виплат стипендії позивачу в межах асигнувань є правильними. 13 березня 2018 року від представника відповідача надійшло письмове доповнення до заперечення, в якому зазначено, що 08 листопада 2013 року у зв'язку з особистою заявою студента 1 курсу [PERSON] та на підставі поданих до Стипендіальної комісії документів, що підтверджували право на отримання пільг та гарантій на стипендіальне забезпечення, були внесені зміни до наказу № 122-с від 01 вересня 2013 року «Про призначення стипендії студентам нового прийому на 1 семестр 2013-2014 навчального року». Згідно п.1.2 цього наказу цього наказу позивачу була призначена соціальна стипендія, як інваліду з дитинства ІІ групи по зору в розмірі 825 грн. Заяв від позивача щодо отримання соціальної стипендії, як дитині яка підпадає під дію ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» в Стипендіальну комісію не надходило. Отже, весь час навчання в Коледжі позивач отримував соціальну стипендію як інвалід з дитинства ІІ групи по зору. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Пояснив, що він з початку навчання у коледжі не знав про можливість отримувати соціальну стипендію, як дитині яка підпадає під дію ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», а лише у 2016 році дізнався про таку можливість і тому звернувся до суду. Представник відповідача - Комунального вищого навчального закладу «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] позов не визнала у повному обсязі та зазначила, що вимоги позивача є безпідставними, посилаючись на письмові заперечення, які були раніше надані нею. Також зазначила, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки позивач вступив до коледжу, як дитина шахтаря, і йому було відомо ще з 2013 року про можливість нарахування соціальної стипендії, як дитині шахтаря, однак не зрозуміло, чому він із належною заявою не звернувся, тому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши сторони вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO] дійсно навчався в Павлоградському медичному училищі, заснованому на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області на денній формі навчання медсестринського відділення, спеціальності «Сестринська справа» з 01 вересня 2013 року (наказ «Про зарахування» « 98-с від 11 серпня 2013 року) по 30 червня 2016 року (наказ «Про присвоєння кваліфікації» № 86-с від 30 червня 2016 року). Зарахованих на пільгових умовах згідно ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». По закінченню навчання виданий диплом серії [NUMBER] від 30 червня 2016 року, реєстраційний № 379/2016, та присвоєна кваліфікація «медична сестра» (арк.с.4). Відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради від 02 грудня 2016 року за № 143-7/VІІ назва Павлоградського медичного училища, заснованого на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області змінена на Комунальний вищий навчальний заклад «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (арк.с.9), батьком позивача є [PERSON], [INFO], який згідно довідки ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25 липня 2013 року № 426, працює в ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» підземним прохідником з 31 серпня 2000 року по теперішній час. Стаж роботи у вугільній промисловості складає 21 рік 03 місяці, на підземних роботах з повним робочим днем в шахті 21 рік 03 місяці. З копії довідки про доходи № 266 від 18 березня 2017 року, виданої Комунальним вищим навчальним закладом «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради (арк.с.10) вбачається, що з вересня 2013 року по червень 2016 року позивачем було отримано стипендію на загальну суму 34219 грн. 11 коп. На підставі наказу № 155-с від 08 листопада 2013 року (арк.с.34), позивачу, як інваліду дитинства ІІ групи по зору, студенту СС 14-13 з 08 листопада 2013 року по 31 січня 2014 року було призначено соціальну стипендію в розмірі 825 грн. Наказом № 1-с від 02 січня 2015 року (арк.с.39), призначено соціальну стипендію з 01 лютого 2015 року по 31 липня 2015 року, студенту інваліду з дитинства І групи (по зору) [PERSON], гр. СС 14-13, який за результатами екзаменаційної сесії за І семестр 2014-2015 навчального року має середній бал нижче ніж 4,0 в розмірі 825,00 грн. Наказом № 88-с від 26 червня 2015 року (арк.с.40,41), призначено стипендію з 01 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року, студенту інваліду з дитинства І групи (по зору) [PERSON], гр. СС 14-13, який за результатами екзаменаційної сесії за ІІ семестр 2014-2015 навчального року має середній бал нижче ніж 4,0 в розмірі 825,00 грн. Наказом № 172-с від 12 жовтня 2015 року (арк.с.42), внесено зміни до п.5 наказу № 88-с від 26 червня 2015 року та викладено в наступній редакції: «Призначити соціального стипендії з 01 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року студенту - інваліду з дитинства І групи (по зору) [PERSON], гр. СС 14-13, який за результатами екзаменаційної сесії за ІІ семестр 2014-2015 начального року має середній бал нижче ніж 4,0 в розмірі 933 грн. З наказу № 208-с від 31 грудня 2015 року (арк.с.43), призначено соціальну стипендію з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року, студенту інваліду з дитинства ІІ групи (по зору) [PERSON], гр. СС 14-13, який за результатами екзаменаційної сесії за І семестр 2015-2016 навчального року має середній бал нижче ніж 4,0 в розмірі 933,00 грн. Отже, з 08 листопада 2013 року по 30 червня 2016 року [PERSON] отримував соціальну стипендію, як інвалід з дитинства ІІ групи по зору, на підставі його особистої заяви від 08 листопада 2013 року (арк.с.35). Сума недоплаченої стипендії за період навчання позивача, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України» за період з жовтня 2013 року по червень 2016 року становить 9023 грн. 89 коп., згідно розрахунку зазначеного позивачем у позові. Відповідно до ст.51 ЗУ «Про освіту», студенти мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві, шахтарів-інвалідів І та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим бором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Позивач є сином особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому він мав право на призначення та виплату в період навчання у КВНЗ «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, стипендії в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт того, що позивач знав про можливість отримання соціальної стипендії, як дитині шахтаря, яка підпадає під дію ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», тому заперечення відповідача є безпідставними. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Заява відповідача щодо застосування до позовних вимог позивача наслідків пропуску позовної давності не може бути задоволена з наступних підстав. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252- 255 ЦК України. Враховуючи те, що з позивач з позовом звернувся до суду 10 листопада 2017 року, а про порушення свого право він дізнався лише на прикінці навчання, тобто в межах позовної давності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про застосування позовної давності. Таким чином, в суді позивачем були доведені обставини на які він посилається, а саме право на захист його законних прав та інтересів. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача недоплачену стипендію за період з жовтня 2013 року по червень 2016 року включно, у розмірі 9023 грн. 89 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 640 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються квитанцією (арк.с.1).

Outcome: approved