Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

12.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на двох спільних дітей щомісячно у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 09.11.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, фактично самоусунувся від забезпечення необхідних умов життя та виховання дітей. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 18.03.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено перше судове засідання на 14.04.2020 року. 14.04.2020 року справу було знято з розгляду та призначено на 15.05.2020 року у зв`язку із відрядженням судді на навчання. 15.05.2020 року розгляд справи було відкладено на 24.06.2020 року у зв`язку із неявкою сторін по справі. Судові повістки повернулися до суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. При цьому позивачем та відповідачем отримано судову повістку у вигляді смс-повідомлення, однак відзив на позов останнім не подано, про причини неявки сторони не повідомили. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. 24.06.2020 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2\~ст. 183 СК України, якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач є батьком дітей, які проживають з позивачем матір`ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що згідно зі ст. 180 СК України є підставою для стягнення аліментів, розмір яких суд визначає відповідно до ст. ст. 182, 183 СК України у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивачка наполягає на позовних вимогах, а відповідач не заперечує проти цього та визнає позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд при розподілі судових витрат застосовує ч. 1 ст. 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позивача при поданні позову від сплати судового збору було звільнено, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved