Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

10.12.2013 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 24.12.2013 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеними позовами, в яких, зокрема зазначили, що кожен із них, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, є власником земельної ділянки ( паю). Ухвалою Оржицького районного суду від 10.01.2014 року вказані позови об»єднано в одне провадження. Відповідно до змісту позовних вимог позивачі вказали, що 25.05.2007 року, 02.11.2011 року та 11.11.2011 року між кожним із них окремо та товариством з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро» (далі ТОВ «Яромир-Агро») були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок. 22.10.2011 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали додаткові угоди з відповідачем, якими продовжили термін оренди земельних ділянок до 31.12.2016 року та домовились про урегулювання інших взаємовідносин між сторонами. При укладанні договорів, було допущено порушення вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року. Вказаний закон, зокрема, ст. 15 закріплює вимоги щодо умов договору оренди землі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. По позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначено, що всупереч п.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в договорах про оренду земельної ділянки та додаткових угодах не тільки не погоджені в двохсторонньому порядку всі істотні умови договору, а й відсутня інформація про умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Крім того, договора оренди не містять невід»ємних частин договору, а саме, відсутні плани або схеми земельних ділянок, якти визначення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) та акти приймання-передачі об»єктів оренди, що також є підставою для визнання договорів недійсними відповідно до закону. По позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначено, що при укладанні договорів, було допущено порушення вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року. Вказаний закон, зокрема, ст. 15 закріплює вимоги щодо умов договору оренди землі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. У спірних угодах не відображено істотної умови, як умови збереження стану об»єкта оренди, що є обов»язковим відповідно до п.5 ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, договора оренди не містять невід»ємних частин договору, а саме, відсутні плани або схеми земельних ділянок, акти визначення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) та акти приймання-передачі об»єктів оренди, що також є підставою для визнання договорів недійсними відповідно до закону. Окрім того, відповідач порушив положення абз. 1-4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки за 30 днів до закінчення строку дії договору не звертався до позивачів з письмовим повідомленням про намір продовжити термін дії договору. За таких обставин договори оренди припинилися. Додаткові угоди від 22 жовтня 2011 року мають ознаки недійсності, оскільки порушено вищевказаний порядок їх укладання, вказані спірні угоди не містять будь-яких положень про поновлення спірних договорів. Прохають визнати вказані договори недійсними, так як при їх укладанні було порушено вимоги Закону України «Про оренду землі». 29.01.2014 року позивачі подали заяву про уточнення позовних вимог та вказали, що у п. 5 додаткових угод до договорів оренди землі зазначено наступне: «Доповнити договір оренди землі пунктом 39.1 Умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. П. 39.1.1. викладено в слідуючій редакції: «Передача в заставу та внесення до статутного фонду прав оренди земельної ділянки не допускається». Вказаний пункт викладено кульковою ручкою, а не за допомогою розруковування на принтері. Вказані пункти договору не містять посилань як необхідно «виправденому вірити». Вказане дописування умов здійснено не у тому розділі додаткової угоди. Отже, позивачі вважають, що вказані пункти договорів з ними не погоджені. 19.02.2014 року позивачі направили до суду додаткові обґрунтування позовних вимог в яких вказали, що не дотримання орендарем норм ст. 15 Закону України «Про оренду землі» порушується право власності позивачів, оскільки відсутня умова умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди землі, що заважає позивачам правомірно розпоряджатися своїми земельними ділянками у майбутньому. Позивачі вважають, що таким чином порушено їх право передбачене ч.1 ст. 15 ЦК України та як результат згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України мають право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні представник позивачів заявлені позови підтримала з тих же підстав. Відповідач до суду не направив свого представника, причин неявки до суду не повідомив. За згоди представника позивачів, суд проводить відповідно до пложень ст.. 224 ЦПК України заочний розгляд справи. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на розгляд справи не з»явились, у поданих до суду заявах прохають справу розглядати без їх участі. Заслухавши представника позивачів, дослідивши докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 листопада 2011 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 634429 від 28.03.2011 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,72 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2012 року за №532368644006110. 11 листопада 2011 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія РЗ № 642429 від 07.04.2003 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,72 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2012 року за №532368644006128. 11 листопада 2011 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія РЗ № 642432 від 07.04.2003 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,72 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2012 року за №532368644006127. 11 листопада 2011 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія РЗ № 683626 від 30.10.2007 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,72 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2012 року за №532368644005122. 25 травня 2007 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія РЗ № 642383 від 16.09.2003 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,77 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у Оржицькому виїзному офісі ПРФ ДПЦ ДЗК Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.07.2007 року за №040755900343. 22 жовтня 2011 року між даними сторонами укладено додаткову угоду, яка зареєстрована у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.06.2012 року за №532368644003450. 25 травня 2007 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія РЗ № 689091 від 29.09.2003 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,76 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у Оржицькому виїзному офісі ПРФ ДПЦ ДЗК Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.07.2007 року за №040755900431. 22 жовтня 2011 року між даними сторонами укладено додаткову угоду, яка зареєстрована у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.06.2012 року за №532368644003304. 25 травня 2007 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія РЗ № 689090 від 11.09.2003 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,76 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у Оржицькому виїзному офісі ПРФ ДПЦ ДЗК Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.07.2007 року за №040755900430. 22 жовтня 2011 року між даними сторонами укладено додаткову угоду, яка зареєстрована у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.06.2012 року за №532368644003303. 25 травня 2007 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець (власник земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія РЗ № 642387 від 16.09.2003 р.) надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,77 га, яка знаходиться на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Договір зареєстрований у Оржицькому виїзному офісі ПРФ ДПЦ ДЗК Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.07.2007 року за №040755900344. 22 жовтня 2011 року між даними сторонами укладено додаткову угоду, яка зареєстрована у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.06.2012 року за №532368644003449. Як убачається з матеріалів справи між сторонами у справі укладено договора оренди земельних ділянок, за умовами яких позивачі передали в оренду відповідачу належну кожному з них на праві власності земельні ділянки, що розміщуються на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області, усі договори оренди зареєстровані у відділі Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель зроблені відповідні записи. У оспорюваних договорах укладених 02.11.2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] всупереч ч.1 п. 11 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутня умова: умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В оспорюваних договорах від 25.05.2007 року укладених позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] всупереч п.5 ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі відсутня істотна умова: умови збереження стану об»єкта оренди. У додаткових угодах від 22 жовтня 2011 року укладених з позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] міститься посилання на доповнення договору оренди землі пунктом 39.1 Умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. П. 39.1.1. передбачено, що передача в заставу та внесення до статутного фонду прав оренди земельної ділянки не допускається. Вказані норми зазначено прописом, без застосування комп»ютерної техніки. Взаємовідносини, що склалися урегульовані слідуючими нормами законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6,27 ЦК України). Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч..1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. За статтею 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на час укладення між сторонами договорів, істотними умовами договору оренди землі є серед іншого умови збереження стану об'єкта оренди та умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Разом із тим, згідно Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України» від 20.11.2012 року, п.14 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України викладено в наступній редакції: «до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, забороняється внесення права на земельну частку (пай) до статутних капіталів господарських товариств». Постановою КМУ від 3 березня 2004 р. N220 затверджено Типовий договір оренди землі, яким умова про передачу у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не передбачена і договори оренди належних позивачам земельних ділянок укладені у повній відповідності до вказаного Типового договору і повністю відповідають як йому, так і змісту п.14 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання по змісту позовних вимог. У постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справах № 6-78цс13 та №6-94цс13, які, відповідно до ч.2 ст.214 і ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для усіх судів України, сформульована наступна правова позиція: виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161- XIV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що вимоги позовів слугують лише формальним приводом для припинення договірних відносин, тому підстав для задоволення позовів не вбачається. Позивачі не довели належними та допустими доказами у у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. З наведених доповнень до позову від 19.02.2014 року суд не вбачає в них належного обґрунтування позову у розумінні положень ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України. Дописування певних умов договору у додаткових угодах не слугує підставою для визнання договорів недійсними, не отримання на руки додатків до договорів орендодавцями також не дає суду підстав для задоволення позовних вимог. Навпаки на момент звернення до суду відповідач уклавши додаткові угоди від 22.10.2011 року та угоди від 02.11.2011 року усунув порушення положень ст. 15 Закону України «Про оренду землі», доповнивши угоди пунктом 39.1.1. таким чином врегулювавши питання передачі в заставу та внесення до статутного фонду прав оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed