Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

1. 25 липня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 жовтня 2016 року в розмірі 40885 грн. 61 коп. 2. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 05 серпня 2019 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19 жовтня 2016 року в розмірі 40885 грн. 61 коп., прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 3. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 19 жовтня 2016 року договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 19 жовтня 2016 року. Проте, [PERSON] з липня 2017 року припинила повертати своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 19 жовтня 2016 року, внаслідок чого станом на 10 травня 2019 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 40885 грн. 61 коп., в тому числі: - заборгованість за тілом кредита - 0,00 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредита - 9142,91 грн.; - заборгованість за нарахованмим відсотками - 0,00 грн.; - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 27069,58 грн.; - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 2250,00 грн. - штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1923,12 грн. (процентна складова). 4. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 19 жовтня 2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом 1000 грн.; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 19 жовтня 2016 року з якого видно, що відповідач використовувала кредитні кошти та погашала заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 144,73 грн. здійснила 30 червня 2017 року. 5. Представник позивача, Гребенюк О .С . , надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позиція відповідача, [PERSON] : 6. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена за зареєстрованим місцем реєстрації належним чином, без поважних причин в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надала. 7. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомила. 8. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. 9. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 10. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. 11. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов належить задовольнити частково з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 12. 19 жовтня 2016 року [PERSON] уклала з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» їй надало, а вона отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 1000 грн. зі сплатою 35% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 13. На підставі вказаного договору, відповідач [PERSON] з жовтня 2016 року отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 144,73 грн. здійснила 30 червня 2017 року. 14. Після 30 червня 2017 року [PERSON] припинила надавати своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 19 жовтня 2016 року, в зв`язку з чим, станом на 10 травня 2019 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за простроченим тілом кредита в сумі 9142,91 грн. 15. В зв`язку з порушенням [PERSON] взятих за кредитним договором зобов`язань Банком нараховано відповідачу також: пеня за прострочене зобов`язання в сумі 27069,58 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 2250 грн., штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1923,12 грн. (процентна складова). 16. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 19 жовтня 2016 року року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. 17. 25 липня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 жовтня 2016 року року в загальному розмірі 40885 грн. 61 коп. 18. Відповідач, [PERSON] , відзиву на позовну заяву до суду не надіслала, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомила. Оцінка суду: 19. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. 20. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 21. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 22. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 23. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 24. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодаця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. 25. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості процентам за користування кредитом суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 26. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 27. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 28. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 29. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Висновок суду: 30. Відповідно до укладеного 19 жовтня 2016 року договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з жовтня 2016 року отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки за користування кредитом. Останній платіж щодо повернення боргу з кредиту та по відсоткам відповідач в сумі 144,73 грн. здійснила 30 червня 2017 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 10 травня 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить:заборгованість за простроченим тілом кредита в сумі 9142,91 грн. 31. На підставі викладеного позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 9142 грн. 91 коп. підлягає задоволенню. Оцінка суду: 32. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості за пенею, а також штрафів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня за своєю правовою природою є неустойкою. 33. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 34. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання) як зазначено в п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». 35. Слід зауважити, що умови споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013). Висновок суду: 36. Встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором спричинено позивачу збитки в розмірі сум заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 9142 грн. 91 коп., які даним рішенням вирішено стягнути. 37. Згідно розрахунку заборгованості станом на 10 травня 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: нарахована пеня за прострочене зобов`язання в сумі 27069,58 грн. та пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 2250 грн. 38. Враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити загальну суму пені до 10000 грн., оскільки на думку суду, саме такий розмір є справедливим, розумним та співмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин. 39. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 1923 грн. 12 коп. (процентна складова), то вони не підлягають задоволенню і суд прийшов до такого висновку виходячи з наступного. 40. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). 41. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). 42. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 43. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. 44. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку зі стягненням з відповідача заборгованості з пені, у стягненні штрафів слід відмовити. 45. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial