Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

11 серпня 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53113495500В на суму 8 000 гривень на строк до 02 грудня 2016 року. 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №071114нв у відповідності до умов якого, ПАТ «ВТБ Банк» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ВТБ Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 8 992,26 гривень. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, тому відповідач має заборгованість у розмірі 8 992,26 гривень. У зв'язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача надав заяву з проханням справу розглядати без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53113495500В на суму 8 000 гривень на строк до 02 грудня 2016 року. 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №071114нв у відповідності до умов якого, ПАТ «ВТБ Банк» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ВТБ Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 8 992,26 гривень. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, тому відповідач має заборгованість у розмірі 8 992,26 гривень. У зв'язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Позивачем було направлено відповідачу повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних Відповідача до бази персональних даних. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачені цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов'язку та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, тому сума заборгованості відповідача складає 8 992,26 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7 396,09 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 379,37 гривень; заборгованість за комісійною винагороди - 1 216,8 грн. Відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 992,26 гривень. Обговорюючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 243,60 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с. 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved