Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

11.03.2015 [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 грудня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 312. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, в результаті чого між ними виникають суперечки. Чоловік не розуміє її як дружину, не рахується з її думкою, проблемами сім'ї не переймається. Вони втратили почуття любові та поваги, з жовтня 2014 року шлюбно-сімейних відносин не підтримують, проживають окремо. Їх шлюб носить формальний характер. Відповідач заперечував проти задоволення позову. За його клопотанням 08.05.2015 суд надав сторонам строк для примирення. В судовому засіданні 10.08.2015 позивачка вимоги підтримала, пояснивши, що примирення між подружжям не досягнуто. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з»явився, не повідомивши суд про причини неприбуття. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 грудня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області. Вказані обставини підтверджуються повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом ДРАЦС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] в них народився син [PERSON]. Позивачка разом з дитиною зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Сторони визнали, що відповідач фактично проживає в м. Києві. До жовтня 2014 року подружжя та малолітня дитина проживали разом в м. Києві. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Допитана в якості свідка позивачка показала, що чоловік під час їхнього сумісного проживання грав в азартні ігри, програючи зароблені кошти. На її вимогу давати кошти для утримання дитини влаштовував скандали, в ході яких застосовував до неї фізичне насилля. У зв»язку з цими обставинами вона з дитиною у жовтні 2014 року переїхала проживати до своїх батьків, які допомагають їй виховувати та утримувати дитину. За наданий на примирення час чоловік жодного разу не приїхав до них. До дитини він ставиться байдуже. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов до висновку, що шлюб розривається з вини відповідача, в результаті чого шлюбно-сімейні відносини фактично розпалися. За таких обставин примирення між подружжям і збереження шлюбу суд вважає неможливим, оскільки протягом наданого судом строку взаємовідносини між ними не покращилися, чоловіком та дружиною не вжито жодних заходів для примирення. Виходячи з принципу добровільності шлюбу, закладеного в ст. 24 СК України, позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.110 Сімейного кодексу України, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дружини. Приймаючи до уваги, що шлюб розривається з вини відповідача, з нього на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved