Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

10.10.2019 р. до Бориспільського міськрайонного суду, направлений 08.10.2019р. поштою, надійшов позов АТ « Універсал Банк» від 04.10.2019 р., в якому просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» 3% річних та інфляційні втрати на загальну суму 4 852 грн.57 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн.( а.с.1-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.03.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL27738, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі - 6 000,00 доларів США зі щорічною процентною ставкою за користування кредитом 24 %, щорічною підвищеною процентною ставкою (у разі прострочення платежу) - 72%, строком кредиту 60 місяців, та кінцевою датою сплати останнього платежу - 20.03.2013. Станом на 15.11.2009 позичальником було прострочено повернення за Кредитним договором строкових платежів на суму 7 671,83 доларів США, внаслідок чого банк був змушений звернутися до суду з позовною заявою. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 березня 2010 року позов задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом у сумі 61 343 грн.. 95 коп. У подальшому, Банком було отримано виконавчий документ за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено його до виконання. Зазначають, що на теперішній час, заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2-1074/2010 від 22.03.2010 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором виконано в повному обсязі, проте виконання даного рішення суду відбулося несвоєчасно, боржником частково здійснювалося погашення заборгованості і рішення суду було виконано лише станом на 29.01.2018 року, що в свою чергу призвело до прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказують, що у АТ «Універсал Банк» виникло право на застосування наслідків порушення (невиконання) грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивачем проведено нарахування 3% річних, за останні три роки до останнього платежу відповідача, а саме починаючи з 16.09.2016 по 28.12.2017, розмір 3% річних становить 721 грн. 33 коп. Відповідно до розрахунку інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 16.09.2016 по 28.12.2017 становлять 4 131 грн. 24 коп. Ухвалою судді від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено спрощеного позовного провадження (а.с. 39). 18.02.2020р. представником відповідача - адвокатом Куксюк А.Л. подано заяву про застосування строків позовної давності. Згідно заяви зазначив, що АТ «Універсал Банк» просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період з 16.09.2012016р. по 28.12.2017р. Проте, звертає увагу суду, що позов АТ «Універсал Банк» до Бориспільського міськрайонного суду Київської області було подано 04.10.2019р. Вважають, що позивач неправомірно заявляє вимогу щодо стягнення інфля\-ційних втрат та 3 % річних за період з 16.09.2016р., і в даному випадку підлягають застосуванню строки позовної давності. Враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, нарахування трьох відсот\-ків річних та інфляційних втрат має здійснюватись за останні три роки, які передували зверненню позивача з позовом у справі, тобто з 04.10.2016р. Відтак, суми 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем з 16.09.2016р., стягненню не підлягають у зв 'язку зі спливом позовної давності. Ухвалою судді від 18 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті( а.с.67). Представник позивача, за довіреністю, Марач В.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача-адвокат Куксюк А.Л. позов визнав частково, зазначив, що сума 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем з 16.09.2016р. до 08.10.2016р., стягненню не підлягають у зв 'язку зі спливом позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, 24.03.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL27738, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі - 6 000,00 доларів США зі щорічною процентною ставкою за користування кредитом 24 %, щорічною підвищеною процентною ставкою(у разі прострочення платежу) - 72%, строком кредиту на 60 місяців, та кінцевою датою сплати останнього платежу - 20.03.2013( а.с.8-17). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2010 року у справі № 2-1074/2010 р.( а.с.18,19) позов ВАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом у сумі 61 343 грн. 95 коп., у тому числі: сума дострокового стягнення кредиту -39193,91 грн., відсотки за користування кредитом - 13781,99 грн., прострочену заборгованість по сумі кредиту - 5 710,10грн., підвищені відсотки -2657,95 грн., а також стягнуто витрати по сплаті державного мита в сумі 614 грн. 00 коп., та витрати по сплаті інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120,00 грн. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 22.03.2010 р. Бориспільським міськрайонним судом Київської області по вищевказаному рішенню було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання. 29.01.2018 р. постановою Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконавче провадження № 42068688 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1074 виданого 22.03.2010р. Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ « Універсал Банк» боргу 61 343,95 грн. закінчено. Як зазначено у постанові, борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій з боржника стягнуто у повному обсязі згідно звіту ДП «Міжнародний Аеропорт «Бориспіль» від 12.01.2010р. Судом безспірно встановлено, що заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2-1074/2010 від 22.03.2010 про стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором виконано в повному обсязі, проте виконання даного рішення суду відбулося несвоєчасно, боржником частково здійснювалося погашення заборгованості і рішення суду було виконано лише станом на 29.01.2018 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зобов`язання (у тому числі - сплачувати проценти) припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З наданого позивачем розрахунку заборгованості втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних (а.с. 24) вбачається, що три відсотка річних за час прострочення зобов`язання у період з 16.09.2016 по 28.12.2017 становить 721 гри.. 33 коп., а інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 16.09.2016 по 28.12.2017 становлять 4131 грн. 24 коп. Натомість, суд вважає обґрунтованою заяву представника відповідача, щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог щодо стягнення інфля\-ційних втрат та 3 % річних за період з 16.09.2016р., оскільки нарахування трьох відсот\-ків річних та інфляційних втрат має здійснюватись за останні три роки, які передували зверненню позивача з позовом у справі. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду викладеної в постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, в якій зокрема, зазначено, що зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки (стаття 257 ЦК Украї\-ни) Застосовуючи положення ст. 257 ЦПК України, з урахуванням позиції Великої палати Верховного Суду, суд застосовує до даних вимог позовну давність, обмежившись останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як встановлено, позивач АТ «Універсал банк» звернувся до суду з даним позовом, який було датовано та підписано - 04.10.2019 року (а.с. 1- 6), та який, згідно відмітки на конверті, було направлено до суду поштою 08.10.2019р. (а.с.33) А отже, нарахування трьох відсот\-ків річних та інфляційних втрат має здійснюватись за останні три роки, які передували зверненню позивача з позовом у справі, тобто з 08.10.2016р. Таким чином, суд дійшов висновку, що за період з 08.10.2016 по 28.12.2017 внаслідок невиконання відповідачем боргового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 4794 гривні, яка складається: з: 3% річних- 662 гривні 76 копійок ( в т.ч. за період з 08.10.по 12.10.2016 - 4 дні в сумі 10грн.65 коп. (32389,94:365х4х0,003), а в інші частині -відповідно до розрахунку позивача - а.с.24), та інфляційні втрати - 4131 гривня 24 копійки (відповідно до розрахунку позивача а.с.24). В задоволенні іншої частини позовних вимог, щодо стягнення 3% річних за період з 16.09.2016 по 07.10.2016 включно- слід відмовити. При цьому суд зазначає, що правильність наведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (а.с.24) перевірена судом та заперечень з боку відповідача не викликає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.(а.с.7). На підставі викладеного,

Outcome: partial