Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] подав до суду позов Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції в м. Донецьку, Управління державного казначейства Калінінського району м. Донецька про відшкодування збитків. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 24 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Не погодившись з рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 24 лютого 2014 року [PERSON] подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду скасувати та прийняти нове. В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, таке,що є незаконним та необґрунтованим, а саме звертаючись до суду він не просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, але суд визнав такі дії неправомірними, та узяв до уваги його докази щодо понесених ним збитків. Також зазначає, що судом порушені строки розгляду справи. Судом першої інстанції встановлено наступне: Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 18.11.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 210041 грн. та судові витрати 6120 грн. Постановою старшого державного виконавця від 14.12.2011 року за вказаним виконавчим документом відкрито виконавче провадження, проте рішення не виконується., не дивлячись на те, що боржник має постійне місце роботи та має нерухоме майно. Позивач вважає, що з вини посадових осіб виконавчої служби йому спричинений збиток в сумі 43907 грн.,89 коп., який полягає в недотриманні процентної ставки, яку б він отримав при розміщенні грошових коштів на депозитному рахунку в ПАТ «Укрсиббанк» за період з 01.07.2012 року по 01.11.2013 року. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.Донецька від14.12.2011 року Виборнова Р.В. відкрито провадження за вказаним виконавчим листом, але у зв'язку з тим, що боржник працює у ТОВ «ГК Герц» за адресою: м.Київ, вул.Пирогова,2 в, що територіально відноситься до Шевченківського району м.Києва, згідно постанови державного виконавця Сокирської Ю.О., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа закінчено. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва від 25.12.2012 року Мороз Л.Є. відкрито провадження за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу в розмірі 216161, 93 коп., але у зв'язку з тим, що «ТОВ «КУБП Герц» по вул.Пирогова,2-в в м.Києві не розшукана, а представник стягувача просив направити виконавчий документ за місцем проживання боржника до ВДВС Калініннського РУЮ м.Донецька , постановою державного виконавця Андрійко В.Л. від 23.05.2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа закінчено. 13.06.2013 року на підставі заяви [PERSON] повторно відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу в розмірі 216161,93 коп. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції в м. Донецьку [PERSON] з виконання виконавчого листа, виданого Калінінським районним судом м. Донецька від 18.11.2011 року, оскільки державний виконавець не застосував всіх передбачених законом заходів, щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили та відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку на користь позивача збитків у сумі 43907 грн. 89 коп. Відмовив також у позові щодо зобов'язання Управління державного казначейства Калінінського району м. Донецька сплатити за рахунок Держави на користь позивача 43907 грн. 89 коп. збитків. Вислухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.28 Постанови № 6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Звертаючись з позовом до відповідачів, позивач звернувся до неналежних відповідачів, не надав суду належного доказу щодо протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця/ відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби/, звернувся до суду про стягнення з відповідачів не шкоди, а збитків. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку на користь позивача збитків у сумі 43907 грн. 89 коп. , та відмови у позові щодо зобов'язання Управління державного казначейства Калінінського району м. Донецька сплатити за рахунок Держави на користь позивача 43907 грн. 89 коп. збитків є правомірним. Рішення суду першої інстанції у частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції в м. Донецьку [PERSON] з виконання виконавчого листа, виданого Калінінським районним судом м. Донецька від 18.11.2011 року, підлягає скасуванню, а вимоги апеляції у цій частині задоволенню, бо позивач не заявляв у позові таких вимог. Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а вимоги апеляції у цій частині задоволенню, бо позивач не заявляв у позові таких вимог. Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на підставі п.2 ч.1,2 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції в м.Донецьку [PERSON] з виконання виконавчого листа, виданого Калінінським районним судом м.Донецька від 18.11.2011 року. Іншу частину рішення необхідно залишити без змін.

Outcome: partial