Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

11.02.2020 року представник Слов`янської міської ради звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у гуртожитку в кім. [ADDRESS] . Відповідно до рішення міської ради № 1267 від 29.05.2019 року будівля вказаного гуртожитку є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська та знаходиться на балансі житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради. До Слов`янської міської ради надійшло звернення від мешканців гуртожитку про те, що в кімнаті [ADDRESS] вказаного гуртожитку тривалий час не проживають [PERSON] та [PERSON] , їх місце проживання невідомо. Договір найму житлового приміщення між управлінням ЖКГ та відповідачами не укладався. У зв`язку з тривалим не проживанням відповідачів за вищевказаною адресою утворилась заборгованість зі сплати комунальних послуг. У відповідачів відсутні підстави для збереження житлового приміщення, а їх реєстрація в кімнаті створюють перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, Просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, кімнатою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.54, 58). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялися через оголошення на сайті суду (а.с.56), судові повістки, що направлялися на їх адресу, повернулися за закінченням строків зберігання (а.с.57). За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Згідно із ст. 71 ч. 1 Житлового Кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно рішення Виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 1267 від 29.05.2019 року гуртожиток, розташований по [ADDRESS] , перебуває на балансі житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради (а.с.26). З картки реєстрації [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останні зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 26.10.2004 року (а.с.44). Відсутність Згідно актів про фактичне не проживання особи в житловому приміщенні… від 06.02.2019 року, 23.08.2019 року, 15.01.2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 2016 року не проживають у спірному житловому приміщенні (а.с.28-30). Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57/цс-11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України). Тобто, умовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є не проживання особи протягом певного часу. Виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57/цс-11, вбачається, що звільнення особою з власної ініціативи спірного житлового приміщення та її відсутність без поважних причин за місцем реєстрації понад встановлений строк, є достатньою правовою підставою для визнання цієї особи такою, що втратила право користування житлом, а тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користуватися спірним житловим приміщенням. Звертаючись до суду з вказаним позовом представником позивача сплачено судовий збір у розмірі 4204 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ЗУ « Про державний бюджет України на 2020 рік», з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 2102 грн. Підстави для стягнення з відповідачів решти суми судового збору в розмірі 2102 грн., у суду відсутні, оскільки вказана сума є зайво сплаченою та ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачає інший порядок її повернення позивачеві. На підставі наведеного,

Outcome: approved