Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

12.05.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача суми банківського вкладу в розмірі 21000 грн, нарахованих процентів в розмірі 376 грн 27 коп., три проценти річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання з розрахунку 1 грн 75 коп. за кожний день прострочення, а також упущеної вигоди з розрахунку 14 грн 52 коп. за кожний день невиконання грошового зобов'язання. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх зобов'язань, що виникли з договору банківського вкладу, в частині повернення суми вкладу та нарахованих процентів на письмову вимогу вкладника, після закінчення терміну дії договору. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача не з'явився з неповажної причини. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 04.01.2014 року сторони уклали договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/29/151266 відповідно до якого позивач внесла на відкритий відповідачем депозитний рахунок грошові кошти в сумі 21000 грн, зі сплатою за користування грошовими коштами 21.8% річних (далі - Договір). Відповідно до пункту 1.2.3 Договору термін дії депозиту складає 120 календарних днів. 29.04.2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих процентів після закінчення терміну дії договору, тобто 05.05.2014 року. Втім, у порушення вимог Договору відповідач суму вкладу в розмірі 21000 грн і нараховані проценти в розмірі 376 грн 27 коп. позивачеві не повернув. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору сума вкладу та нараховані проценти, а всього 21376 грн 27 коп. підлягають стягненню з нього в судовому порядку. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 43 грн 75 коп. [21376.27 х 3% : 365 х 25, де: 25 - кількість календарних днів прострочення виконання грошового зобов'язання станом на 29.05.2014 року] є такою, що ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню. В силу положень частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень. В якості підстави для стягнення з відповідача упущеної вигоди позивач посилається на положення статті 22 ЦК України. Одночасно вона стверджує, що мала намір покласти на депозит відповідача суму вкладу в розмірі 21376 грн 27 коп. під 24.8% річних. Утім, вказане твердження нічим по справі не підтверджується, при цьому спростовується фактичними діями відповідача, спрямованими на припинення договірних відносин з відповідачем (а.с. 8, 9), а також поясненнями її представника, який в суді повідомив, що позивач не мала наміру продовжувати договірні відносини з відповідачем, через неналежне виконання останнім умов Договору. За таких обставин, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди з розрахунку 14 грн 52 коп. за кожний день прострочення виконання грошового зобов'язання, в зв'язку із недоведеністю зазначеної вимоги. Таким чином, всього з відповідача підлягає стягненню 21420 грн 02 коп. [21376.27 + 43.75].

Outcome: partial