Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

10.10.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» поштою звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 19.04.2007 року у розмірі 344 145,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2014 року становить 4621873 грн. 39 коп., стягнути судовий збір 3654 грн. В своїх доводах посилається на те, що 19.04.2007 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 399650 доларів США строком до 18.04.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує. Ухвалою суду від 03.03.2015 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій просить розірвати кредитний договір від 18.04.2007 року з додатковими угодами до нього між нею та ПАТ КБ «Приват Банк». В своїх доводах посилається на те, що між нею та банком був укладений кредитний договір від 18.04.2007р. В забезпечення даного кредитного договору укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS], власницею якої вона була на момент підписання кредитного та іпотечного договору. Постановою Господарського суду Харківської області від 17 серпня 2011 року ФОП [PERSON] була визнана банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, зобов'язано здійснити продаж майна та до 17 лютого 2011 року виконати ліквідаційну процедуру. На виконання вимог постанови господарського суду Харківської області, 13.10.2011 року між ліквідатором банкрута - ФОП [PERSON] - арбітражним керуючим (продавець) та ТОВ «БАБАЇВСЬК -ІНВЕСТ» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 10 квітня 2012 року постановою ВГСУ постанову Господарського суду Харківської області скасовано, провадження по справі № 5023/5991/11 припинено. Спірне майно було відчужене в період ліквідаційної процедури на виконання рішення суду, в час, коли Постанова про визнання боржника банкрутом була чинною. Таким чином, на даний час у неї відсутнє майно, яке забезпечувало вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Не зрозуміло, чому Банк не звернувся до Страхової компанії за відшкодуванням збитків від втрати іпотечного майна, і чому вона повинна за це сплачувати повну суму заборгованості за кредитом. В момент підписання кредитного договору вона не могла передбачити, що буде визнана банкрутом та як наслідком майно, яким забезпечувалися кредитні зобов'язання за Договором, буде відчужено. Якби вона могла це передбачити, то не підписувала б кредитний договір від 18.04.2007р. В момент підписання кредитного договору сторони виходили з того, що така зміна обставин, як визнання ФОП [PERSON] банкрутом не настане. При всій турботливості та обачності ні вона, ні Банк не могли усунути причину (банкрутство), та продаж іпотечного майна, якою була зумовлена зміна обставин. Виконання кредитного договору порушить співвідношення майнових інтересів сторін, і насамперед її, оскільки на неї буде покладений обов'язок по погашенню кредиту у повному обсязі без забезпечення погашення за рахунок іпотечного майна та страхових виплат. Ні із суті кредитного договору, ні із звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни таких обставин, які сталися в даному випадку, повинна нести вона. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, зазначила, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Представник відповідача первісний позов не визнала, просила застосувати позовну давність до позовних вимог та відмовити у задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримала. Зазначила, оскільки банком позовні вимоги щодо пені уточнені та заявлені в межах річного строку, то від заяви про застосування строків позовної давності до пені - відмовилась. Також зазначила, що законодавством встановлено, що пеня не може нараховуватись більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, тому просила стягнути пеню з урахуванням вказаних обмежень. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору №HAG7GA00000006 від 18.04.2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], банк надає позичальникові кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 399 650 доларів США зі строком повернення 18.04.2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Щомісячно в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з п.п. 2.2, 3,7, 6.5 кредитного договору, позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом, винагороду в розмірі й строки, визначені в п. 7.1 договору, комісію, неустойку, суму кредиту. Позичальник сплачує банку винагороду. Згідно з п. 7.4 договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 4.1 договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 3,00% від суми простроченого кредиту, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. В листопаді 2011 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] кредитної заборгованості. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2012 року (справа 2018/4154/12) стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18.04.2007 року станом на 18.08.2011 року у розмірі 4992276 грн. 81 коп., що включає: 355 983,96 доларів США - заборгованість за кредитом; 117 639,77 доларів США - заборгованість за відсотками; 44009,65 доларів США - комісію; 108750,16 доларів США - пеню (а.с. 3). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи, що позовом до суду позивач звернувся поштою 10.10.2014 року, то стягненню підлягає пеня в межах річного строку за період з 10.10.2013 року по 19.09.2014 року. Як вбачається з уточнених вимог, пеня за вказаний період нарахована позивачем у розмірі 161 246,50 доларів США, що в еквіваленті станом на 19.09.2014 року (1 долар США = 13,43 грн.) становить 2 165 540 грн. 50 коп. З довідки заборгованості (а.с. 6 зворот) вбачається, що пеня за вказаний період нараховувалась за ставкою 0,15, тобто за ставкою 15%. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року, розмір пені, що встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже, якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Облікова ставка НБУ за період: з 13.08.2013 року становить 6,5%; з 15.04.2014 року - 9,5%; з 17.07.2014 року - 12,5%; з 13.11.2014 року - 14,0%. У зв'язку з цим, з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності суд вважає необхідним зменшити розмір пені за період з 10.10.2013 року по 15.04.2014 року та здійснити нарахування пені за вказаний період в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той період, а саме за ставкою 0,13 (6,5х2=13%). Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості (а.с. 6 зворот), за період з 10 по 15 жовтня 2013 року за 5 днів нараховано пеню у розмірі 2175,09 доларів США (435,018 х 5 = 2175,09). Отже, за період з 10.10.2013 року по 15.04.2014 року розмір пені нарахований за ставкою 0,15 - становить 84744,88 доларів США (458 531,85 - 375 962,06 + 2175,09 = 84 744,88) Розмір пені за період з 10.10.2013 року по 15.04.2014 року за ставкою 0,13 складатиме - 73 445,56 доларів США (84744,88 х 0,13 / 0,15 = 73 445,56) Таким чином, розмір пені за з 10.10.2013 року по 19.09.2014 року становить 149 947,18 доларів США, що станом на 19.09.2014 року за курсом НБУ становить 2 013 790 грн. 63 коп. (73 445,56 + 1412,13 +2353,55 +10486,01 +3336,46 +11577,61 +4341,60 +10255,54 +3418,51 +11859 +3458,87 +12002,01 +2000,33 = 149 947,18; 149 947,18 х 13,43 = 2 013 790,63). Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором №HAG7GA00000006 від 18.04.2007 року загальна заборгованість за період з 19.08.2011 року по 19.09.2014 року становить 332846,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2014 року (1долар США = 13,43 грн.) в еквіваленті становить 4 470 123 грн. 53 коп., що включає заборгованість за: кредитом - 6674,49 доларів США (362658,45-355983,96 = 6674,49) процентами - 143193,60 доларів США (260833,37 - 117262,43 - (3х125,78) = 143193,60) комісією - 33030,86 доларів США (77040,51-44009,65 = 33030,86) пенею за період з 10.10.2013 року по 19.09.2014 року - 149947,18 доларів США. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача загальна заборгованість за кредитним договором №HAG7GA00000006 від 18.04.2007 року у розмірі 344 145,45 доларів США. Посилання представника відповідача як на підставу для відмови у позові на те, що вже ухвалювалось рішення щодо стягнення заборгованості за цим же кредитним договором зі [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Всупереч вимог ст. 60 ЦПК України представником [PERSON] не надано належних та допустимих доказів щодо погашення стягнутої кредитної заборгованості. Як на підставу задоволення зустрічного позову представник посилається на те, що наступили істотні зміни обставин, що відповідно до ст. 652 ЦК України, є підставою для розірвання кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно з ч. 2 вказаної статті, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Посилання [PERSON] на те, що в момент підписання кредитного договору сторони виходили з того, що така зміна обставин, як визнання ФОП [PERSON] банкрутом, не настане, - суд до уваги не приймає, оскільки кредит [PERSON] отримувала як фізична особа, а не як ФОП, тому такі доводи є безпідставними. А неможливість виконання грошового зобов'язання є обставиною, яку можливо передбачити та допустити. Посилання на те, що, укладаючи кредитний договір від 18.04.2007 р., [PERSON] керувалася тим, що у випадку непогашення кредиту таке погашення буде здійснено за рахунок квартири, яку вона передала в іпотеку, - не є істотною зміною обставин, оскільки, отримуючи кредит, позивальник зобов'язується повернути кредитні кошти, а укладений між сторонами договір іпотеки є лише одним із видів забезпечення виконання основного зобов'язання. Посилання позивальника на продаж іпотечного майна також не може вважатися істотною зміною обставин. Відсутність звернення банку з вимогами про відшкодування збитків від втрати іпотечного майна не звільняє позичальника від виконання кредитних зобов'язань. У зв'язку з цим, підстави для розірвання спірного кредитного договору від 18.04.2007 року з додатковими угодами у зв'язку з істотною зміною обставин - відсутні. На підстави викладеного, зустрічний позов про розірвання кредитного договору задоволенню не підлягає. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено, то судовий збір у розмірі 243,60 грн. стягненню з банку не підлягає. Оскільки первісний позов задоволений частково, то зі [PERSON] на користь банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3534 грн. 03 коп. (332 846,13 х 3654 / 344145,45 = 3534,03) Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial