Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

11.05.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з 2012 року проживала з відповідачем [PERSON] однією сім`єю. За час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. 18.09.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Лоївської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Оскільки їхнє сімейне життя не склалося, тому їхній шлюб було розірвано в судовому порядку 06.10.2020 року. Після розірвання шлюбу відповідач знявся з реєстрації та переїхав проживати в м. Бережани, Тернопільської області. Зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у його вихованні. Вона на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за перестарілою особою, а тому допомога з боку відповідача є вкрай необхідною. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою людиною і як їй відомо, має офіційне працевлаштування в Польщі на фірмі «КіnG», отримує регулярний дохід, а тому на її думку, має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд\~ухвалити рішення,\~яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , українця, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу в її користь, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, натомість від нього поступила заява, в якій позов визнає та просить розглядати справу в його відсутності. Окрім того, зазначає, що на даний час він є безробітним і в жодній польській фірмі не має працевлаштування. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 18.09.2017 року проживали в зареєстрованому шлюбі, який 06.10.2020 року розірвано в судовому порядку, що стверджується копією рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с.4-5). \~ \~ \~ \~З`ясовано також, що за час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження, долученою до матеріалів справи (а.с.7). Судом доведено, що на даний час позивач разом з неповнолітньою дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом №234/2-18 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2021 року становить 1921 гривня, а для дітей віком від 6 до 18 років 2395 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дитини, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати свою дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і розмір аліментів може бути визначений судом у відсотковому відношенні по 1/3 частці всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячнодо досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст.191\~СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 11.05.2021 року. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За вказаних обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved