Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

11 січня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Шлюб цей знаходиться на стадії розірвання. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З грудня 2018 року позивач з донькою постійно мешкають в м . Шостка, де дитина відвідує дитячий садок. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача. Інших дітей відповідач не має, аліменти нікому не сплачує, є людиною працездатного віку, не має інвалідності, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини. 08 лютого 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 08 лютого 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання.(а.с.19) Станом на 01 липня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області 09 вересня 2015 року. Батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5) З копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області 18 квітня 2015 року, вбачається що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 18 квітня 2015 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис за №80 і прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . (а.с. 4) Згідно довідки від 10 січня 2019 року виданої ТОВ «Жилкомсервіс», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з нею за даною адресою проживає без реєстрації донька [PERSON] , [INFO] . (а.с.6) З довідки №4 від 10.01.2019 Комунальної організації (установа, заклад) «Шосткинський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №2 «Іскорка» Шосткинської міської ради Сумської області, вбачається, що дитина [PERSON] відвідує дошкільний заклад із 04.01.2019.(а.с.7) Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання малолітньої дитини. У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачем не надійшло, враховуючи вищенаведені обставини справи, та з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку що позовна заява підлягає до задоволення, оскільки відповідач маючи неповнолітню дитину, не належно виконує свої обов`язки щодо її утримання, тобто аліменти необхідно стягнути з відповідача примусово в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до виповнення дитиною повноліття. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved