Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

: 10 листопада 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] особою такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 22 жовтня 2020 року став власником нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 70,6 кв.м, що розташована на восьмому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку за адресою [ADDRESS] . На даний час, як зазначає позивач , у зазначеному приміщенні зареєстрована стороння особа, а саме - член колишньої власниці квартири [PERSON] , який не проживає за вищезазначеною адресою з квітня 2015 року. Місцезнаходження відповідача на даний час невідомо,тобто зняття з місця реєстрації за його власною заявою не є можливим, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати відповідача [PERSON] таким що втратив право користування квартирою. Ухвалою суду від 23.11.2020 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.(а.с.18) Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи за наявними у суду матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явився про дату та час судового засідання був повідомленим належним чином. Представник позивача [PERSON] , поза межами судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, про що в матеріалах справи є документальні підтвердження. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав відзиву на позов, не надав суду жодної заяви або клопотання про розгляд справи за його відсутністю або про відкладення справи. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача та його представника, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 22.10.2020 року трикімнатна квартира загальною площею 70,6 кв.м, розташована на восьмому поверсі 9-ти поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.9) Відповідач [PERSON] , зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає там з квітня 2015 року, що підтверджується довідкою голови ЖБК «Расвет-26» [PERSON] (а.с.10) та актом складеним мешканцями будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.11) Крім того, довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради № 13897 від 17.11.2020 року підтверджено, що в будинку [ADDRESS] залишається зареєстрованим відповідач [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визнано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки відповідач в квартирі не проживає з квітня 2015 року, будь-якої домовленості між сторонами щодо користування житлом немає, відповідно може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved