Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

12.04.2018 [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у ПрАТ «Вищий навчальний заклад «[PERSON] управління персоналом», в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.03.2017 розірвано шлюб між сторонами; спільний син сторін [PERSON], [INFO], залишився на утриманні та вихованні позивача, навчається в м.Києві на контрактній основі, денна форма, та проживає в орендованій квартирі, вартість орендної плати щомісячно становить 4000,00 гривень. Позивач зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не створює умов для отримання ним освіти, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює на посаді водія в ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» та отримує постійний дохід. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові, зазначивши, що відповідач допомагає періодично, стабільності не має, вона та син вимушені просити у нього гроші на утримання останнього задля оплати його навчання та проживання в м.Києві. Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що він періодично надає матеріальну допомогу сину, він знає, що син навчається в м.Києві та тимчасово там проживає. Також відповідач показав, що він не має на утриманні непрацездатних осіб або неповнолітніх дітей, якихось обовязкових платежів не сплачує. Правом надання відзиву на позов відповідач не скористався. Третя особа, яка не заявляє самостійних осіб, [PERSON], будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю. Вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем до позовної заяви письмові докази, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, суд зазначає таке. Свідоцтвом про розірвання шлюбу підтверджується, що зареєстрований між сторонами шлюб розірваний 01.03.2017, про що складений відповідний актовий запис №4 (а.с.13). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.14), який 15.01.2016 досяг повноліття. Довідкою Новотроїцької сільської ради від 30.03.2018 №193 підтверджується, що [PERSON], [INFO], входить до складу сімї позивача, яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.6). Довідкою від 12.04.2018 №786 підтверджується, що [PERSON] є студентом 3 курсу Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «[PERSON] управління персоналом», денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2015 по 31.08.2018 (а.с.39). Між ПАТ «Вищий навчальний заклад «[PERSON] управління персоналом» Коледжем при Донецькому інституті та [PERSON] укладений контракт на навчання від 31.07.2015, за змістом якого строк навчання студента становить 3 роки, навчання розпочинається з 01.09.2015, оплата за семестр дорівнює 3 300 грн. (а.с.8). Згідно з договором оренди житлового приміщення від 01.02.2016 позивач орендує квартиру в м.Києві, плата за оренду якої дорівнює 4 000 грн. (а.с.9). Відповідач в судовому засіданні визнав, що син навчається в м.Києві та на період навчання проживає в орендованій позивачем квартирі. Квитанціями до прибуткового касового ордера від 09.06.2017 №1132 та від 16.01.2018 №1329 підтверджується, що [PERSON] внесена оплата за навчання у зазначеному вищому учбовому закладі в розмірі по 3 300 грн. відповідно (а.с.15). Відповідно до довідки про доходи від 19.03.2018 відповідач працює водієм в ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» з 25.05.2011, дохід відповідача за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року дорівнює 95 631,20 грн. (а.с.25). Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сину та його виконання визначені главою 16 СК України. За приписами ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2). За змістом ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Застосовуючи наведені норми права, оскільки син позивача та відповідача [PERSON] досягнув повноліття, але його вік є меншим 23 років, продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи матеріальне становище, стан здоровя відповідача та відсутність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на користь позивача. При цьому суд зазначає, що відповідачем не заперечувався та не спростований як факт проживання сина з позивачем, так і факт перебування сина на утриманні позивача. Доказів надання відповідачем постійно та систематично матеріальної допомоги сину, який навчається, не надано, про існування таких доказів відповідачем не зазначено, тому відповідні його доводи не дають підстави для висновку про необґрунтованість та безпідставність позову. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків; надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає їхня дитина. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач визнала в судовому засіданні, що вона працює секретарем виконкому Новотроїцької сільської ради, отримує заробітну плату, а отже, також має можливість надавати та надає утримання своєму повнолітньому сину, який навчається. За викладених обставин суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання їх повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 12.04.2018, на період навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогами п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial