overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 135. Від подружніх стосунків мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що сім'я розпалась, через відсутність взаєморозуміння. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати, оскільки позивач проживає з іншою жінкою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 05 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 135. (а.с.7) Сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини, ведення спільного господарства, втратили почуття одне до одного, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. З урахуванням інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.05.2010 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 173. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них є донька [PERSON], [ADDRESS] Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося, одружившись не змогли утворити міцної сім'ї, між ними постійно виникали сварки. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 29.05.2010 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 173 (а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачкою у них є донька [PERSON], [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку - [PERSON], [INFO], проте на даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 1031 (а.с. 3). Подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 05 жовтня 2006 року, актовий запис № 01. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 жовтня 2007 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинили своє існування. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Ухвалою суду від 13 червня 2016 року сторонам було надано строк в один місяць для примирення (а.с. 20). Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що протягом наданого судом строку примирення не відбулось. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, згідно приписів ст. 74 ЦПК України (а.с. 21). Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 жовтня 2006 року, про що було зроблено актовий запис № 01 (а.с. 3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Суд, приймаючи до уваги обставини справи, пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на навчання у розмірі 1/4 частини доходу мотивуючи тим, що 18 вересня 2003 року його батьки розірвали шлюб. Він народився [INFO]. До його повноліття за рішенням суду відповідач сплачує аліменти на його утримання у розмірі ? частини доходу. В теперішній час він навчається в 11 класі загальноосвітньої школи №14 м.Білозерська. Строк навчання закінчується 31 травня 2016 року і тому він просить стягнути з відповідача аліменти на навчання починаючи з 11 травня 2016 року по 31 травня 2016 року. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. В судовому засіданні відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячи зі змісту ст.199 СК України, право на подання позову на отримання аліментів у зв'язку з навчанням мають повнолітні дочка, син. В даному випадку позивач подав позов 10 травня 2016 року будучі неповнолітнім, що суперечить вимогам ст.199 СК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 червня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [INFO] Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, його представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач і судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, про що у справі наявна розписка про отримання нею судового повідомлення, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 21 червня 2008 року зареєстрували шлюб у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 303, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 9). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 10-11). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дітей між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судовий збір залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON]., в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дочка проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Позивачка в судовому засіданні відсутня, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні відсутній, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та заперечень до суду від нього не надходило. За таких підстав, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін, на підставі наявних письмових доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають одну малолітню дитину дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження виданого 04.07.2013 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво Святошинського району Київської області, актовий запис № 313, встановлено, що відповідач по справі дійсно є рідним батьком [PERSON]. Відповідач зобов'язаний утримувати дочку. Сама позивачка не в змозі повністю забезпечити матеріальні потреби дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та сторін, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. та на користь позивачки витрати в сумі 200 грн. за надання юридичної допомоги. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матірю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з батьком її сина, [PERSON], вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їхньою спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, відповідач визнав себе батьком [PERSON]. Пояснює, що відповідач проживає окремо, добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку згідно приписів ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 2), довідку про склад сімї (а.с. 3, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоровя дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 02 листопада 2012 року Мельницькою сільською радою Ковельського району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача та відповідача, актовий запис № 01. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не зявилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 листопада 2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Мельницької сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 01, і видано свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ № 077730 (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сімї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача їй прізвище залишити - «Ротанчук». Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551 гривня 20 копійок судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача донькою та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхнього неповнолітньої доньки. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 3) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved