Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

11 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автомобіля таким, що відбувся та визнання за собою право власності на вказаний автомобіль. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 серпня 2013 року придбав у [PERSON] автомобіль ВАЗ 2101, 1971 року випуску д.н.з. [NUMBER] за 6 тисяч гривень. Згідно розписки від 21.08.2013 року [PERSON] зобовязувався протягом одного місяця зняти автомобіль з обліку для подальшого нотаріального оформлення купівлі продажу. Автомобіль був переданий продавцем покупцю. В жовтні 2013 року позивач дізнався, що продавець [PERSON] помер 27 серпня 2013 року. Спадкоємцями померлого за законом є відповідачі [PERSON] та [PERSON], які визнають ту обставину, що автомобіль був проданий та не мають наміру його успадковувати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучі належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, шляхом видачі довіреностей уповноважили на представлення своїх інтересів [PERSON]. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала письмові заяви про визнання позову та розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову повноважним представником відповідачів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ІХС № 306278 від 10.04.2001 [PERSON] являється власником автомобіля ВАЗ 2101, 1971 року випуску, сірого кольору, № кузову 0089409, д.н.з. 53722СК (а.с.12). Як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується письмовою розпискою від 21 серпня 2013 року «Про отримання коштів за продане авто» [PERSON] здійснив продаж вказаного авто [PERSON] та отримав від останнього грошові кошти в сумі 6000 грн. Протягом одного місяця з дати написання відповідної розписки він зобовязувався зняти автомобіль з обліку та оформити нотаріально договір купівлі-продажу. Вказана розписка складена у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 247740, виданого Човно-Федорівською сільською радою Зіньківського району Полтавської області 28 серпня 2013 року, актовий запис № 16, [PERSON] помер 27 серпня 2013 року (а.с.8). Спадкоємцями померлого за законом є його сини [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину та оформили на своє імя частину спадкового нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, що встановлено судом із змісту Свідоцтва про право спадщину за законом від 22 жовтня 2014 року, реєстровий номер 255, бланк НАЕ 246404 (а.с.9) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 28461195 від 22.10.2014 (а.с.9-11). Відповідно до положень ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення (ч.4 ст. 639 ЦК). Нормами ЦК України не передбачено обовязку укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів у письмовій нотаріальній формі. В той же час зі змісту розписки між продавцем та покупцем судом встановлено, що сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, яке повинно було відбутись на протязі одного місяця з дня написання розписки, а отже в силу вимог ч.4 ст. 639 ЦК України вищевказаний договір є неукладеним оскільки його нотаріальне посвідчення не проводилось. Як вбачається зі змісту позовної заяви, розписки від 21.08.2013 року та не заперечується відповідачами, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору та відбулось часткове виконання умов договору, а саме автомобіль був переданий продавцем покупцю, а покупець сплатив продавцю його вартість у розмірі 6000 грн. Умова про зняття автомобіля з реєстраційного обліку та посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля нотаріусом не була вчасно виконана продавцем, який невдовзі після укладання договору помер. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Не зняття продавцем автомобіля з обліку та не проведення нотаріального посвідчення договору його купівлі-продажу у відповідності до взаємної домовленості сторін позбавляє покупця (позивача) можливості вільно розпоряджатись придбаним ним майном, а отже порушує його право власності. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля дійсним та визнання за позивачем права власності на вказаний автомобіль.

Outcome: approved