Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

10 березня 2016 року кредитна спілка «Інтеграл» звернулася до суду з позовом, після уточнення якого просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 513/4/С від 25.04.2013 року в сумі 1 903 грн.77 коп., заборгованість за відсотками в сумі 77 037 грн. 27 коп., та 3% річних у сумі 1843 грн. 66 коп., та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн., посилаючись на те, що між спілкою та її членом [PERSON] 25 квітня 2013 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит у сумі 7000 грн. строком на 6 місяців по 25 жовтня 2013 року зі сплатою 75% річних. На підставі договору поруки від 25.04.2013 року [PERSON] поручився перед кредитною спілкою за виконання зобовязань [PERSON] Проте умови кредитного договору належним чином не виконуються, внаслідок чого утворилася заборгованість. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2016 року у задоволені позову КС «Інтеграл» відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та недостатньо повне дослідження письмових доказів та дійсних обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що суд безпідставно відмовив у задоволені позову, оскільки починаючи з 7 серпня 2013 року умови договору не виконуються, сума за кредитним договором у розмірі 5067,20 грн., яка була стягнута згідно заочного рішення суду від 07 квітня 2014 року, примусово була стягнута з відповідачів у солідарному порядку у період з 07.07.2015 року по 05.01.2016 року. В добровільному порядку відповідачі заборгованість не погашають. Поточні рахунки кредитної спілки як в Донецькому відділенні № 48 ПАТ АКБ «Капітал», так і в АТ «Укрсиббанк» м. Харків було переведено на контрольовану Україною територію восени 2014 року, ці рахунки є дійсними і ніщо не перешкоджало відповідачам вносити суми на погашення кредиту. Представник позивача до апеляційного суду не зявився, від голови правління КС «Інтеграл» [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. В апеляційному суді [PERSON] заперечувала проти скарги, просила рішення суду залишити без змін. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення. Суд першої інстанції встановив, що 25 квітня 2013 року між КС «Інтеграл» та членом спілки [PERSON] був укладений кредитний договір № 513/4/С, за умовами якого [PERSON] отримала 7000 грн., кредитних коштів строком на 6 місяців з 25 квітня 2013 року по 25 жовтня 2013 року зі сплатою за користування кредитом із розрахунку 75% річних. Відповідно до п.п. 3.3., 3.4 кредитного договору, боржник повинен сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця не пізніше останнього банківського дня поточного місяця, а також сплачувати кредит відповідно до графіку розрахунків, який є невідємною частиною договору. Відповідно до договору поруки від 25 квітня 2013 року [PERSON] поручився перед Кредитною спілкою за виконання обовязків [PERSON], відповідальність вказана в договорі як солідарна. Відповідачем [PERSON] було порушено умови договору і у встановлений строк не погашено суму кредиту та процентів за користування кредитом. Рішенням Кредитного комітету КС «Інтеграл» від 07 серпня 2013 року відповідно до п.п. 8.2 та 8.3 кредитного договору, у звязку із ненадходженням платежів від [PERSON] та [PERSON] з 07 серпня 2013 року вказаний кредит був визнаний кредитом із підвищенним рівнем ризику та по ньому з 07 серпня 2013 року встановлено процентну ставку 150% річних. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2014 року позов КС «Інтеграл» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено і стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 513/4/С від 25.04.2013 року, а саме: заборгованість за кредитом 1903,77 грн., заборгованість за відсотками 2974,68 грн., 3% річних в сумі 66,92 грн., а всього: 4945 грн. 37 коп. На підставі рішення суду було видано виконавчі листи та постановою державного виконаця ВДВС Артемівського МРУЮ від 24.06.2015 року було звернено стягнення на заробітну плату [PERSON] та [PERSON] за місцем їх роботи, сума заборгованості стягнута в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що заборгованість у період з 07.04.2014 року по день ухвалення рішення у суді була не сплачена з вини відповідачів. Позивач скористався виниклою ситуацією у зоні АТО, зазначив свої реквізити по м. Донецьку та не повідомив відповідачів про свої нові банківські реквізити на території, яка контролюється Україною, не врахував, що заборгованість було сплачено ще в 2015 році. Проте, з такими висновками суду не можна погодитись, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до п. 4 ч.1ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення і ухвалення нового рішення в апеляційному порядку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Щодо позовних вимог, заявлених КС «Інтеграл», то вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість по кредиту у сумі 1903,77 грн., проценти у розмірі 82 104,47 грн., за відрахуванням 5067,20 грн., які стягнуті заочним рішенням від 07.04.2014 року та 3 % річних у розмірі 1843,66 грн., а всього 80 784 грн. 70 коп. Апеляційним судом Донецької області було витребувано з Артемівського міськрайонного суду та досліджено цивільну справу № 219/566/2014-ц за позовом КС «Інтеграл» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, по якій 7 квітня 2014 року було ухвалено заочне рішення. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом 29 січня 2014 року позивач КС «Інтеграл» просив стягнути заборгованість по кредиту у сумі 1903,77 грн., відсотки та 3% річних, що утворилися станом на 06 квітня 2014 року. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 серпня 2016 року рішення Артемівського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитом у розмірі 1903,77 грн. (тіло кредиту) скасовано і провадження у цивільній справі в цій частині закрито, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Заборгованість по кредиту (тіло кредиту) у розмірі 1903,77 грн. вже було стягнуто солідарно з відповідачів заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду від 07 квітня 2014 року і згідно довідок ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» із заробітної плати відповідачів за період з 07 липня 2015 року по 06 січня 2016 року проведено утримання заборгованості по виконавчим листам. Вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам та 3% річних підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору № 513/4/С від 25 квітня 2013 року (а.с.4) для розрахунку процентів за цим Договором використовується календарний рік. Плата за користування кредитом справляється у вигляді процентів, які сплачуються щомісячно у визначені цим Договором строки, із розрахунку 75% річних від суми залишку кредиту із фактичного строку користування кредитом, починається з дня отримання суми кредиту, припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Пунктом 8.2 кредитного договору зазначено, що за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, або із запізненням більш ніж на 7 банківських днів за рішенням Кредитного комітету Кредитодавця цей кредит визнається кредитом із підвищеним рівнем ризику. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у подвійному розмірі (п.8.3). Відповідно до протоколу засідання кредитного комітету КС «Інтеграл» від 07 серпня 2013 року (а.с.12) кредит за кредитним договором № 513/4/С від 25.04.2013 року, виданий члену спілки [PERSON], визнаний кредитом з підвищеним рівнем ризику та встановлено процентну ставку за цим договором у подвійному розмірі - 150 процентів річних до виконання зобовязань за цим кредитним договором у повному обсязі. З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивач розраховував заборгованість за відсотками не на залишок по тілу кредиту, а на тіло кредиту + відсотки за кожний місяць прострочки, збільшуючи таким чином щомісяця тіло кредиту на суму відсотків. Проте кредитний договір не містить домовленості сторін про нарахування відсотків на прострочені відсотки, тому апеляційний суд не може прийняти розрахунок позивача як вірний. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору. До такої правової позиції прийшов Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Висновки суду про те, що позивачем не враховано погашення заборгованості у 2015 році є безпідставними з огляду на наведені норми права та правову позицію Верховного Суду України. Оскільки заборгованість по кредиту, що була визначена заочним рішенням суду від 07.04.2014 року остаточно була погашена 06 січня 2016 року, то з відповідачів підлягають стягненню проценти та 3% річних солідарно за період з 7 квітня 2014 року по 06 січня 2016 року у розмірі 4355 грн. 96 коп. При цьому розрахунок процентів (150% річних) за період з 7 квітня 2014 року по 05 листопада 2015 року зроблено на заборгованість по кредиту (тіло кредиту) у сумі 1903,77 грн., оскільки в даний період погашення тіла кредиту не відбувалося; з 6 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року на суму тіла кредиту 1721,13 грн., та з 07 грудня 2015 року по 05 січня 2016 року на залишок суми тіла кредиту 802,07 грн., оскільки із заробітної плати відповідачів проводилися відрахування на підставі виконавчих листів. Таким чином заборгованість по процентам складе: 07.04.2014 06.05.2014 (30 днів) = 234грн. 71 коп.(1903,77х1,5:365 днів х кіл. днів); 07.05.2014 -06.06.2014 (31 день) = 242,54 грн.; 07.06.2014 06.07.2014 (30 днів) = 234,71 грн.; 07.07.2014 -06.08.2014 (31 день) = 242,54 грн.; 07.08.2014 -06.09.2014 (31 день) = 242,54 грн.; 07.09.2014 -06.10.2014 (30 днів) = 234,71 грн.; 07.10.2014 06.11.2014 (31 день) = 242,54 грн.; 07.11.2014 -06.12.2014 (30 днів) = 234,71 грн.; 07.12.2014 -06.01.2015 (31 день) = 242,54 грн.; 07.01.2015 -06.02.2015 (31 день) = 242,54 грн.; 07.02.2015 -06.03.2015 (28 днів) = 219,06 грн.; 07.03.2015 06.04.2015 (31 день) = 242,54 грн.; 07.04.2015 06.05.2015 (30 днів) = 234,71 грн.; 07.05.2015 06.06.2015 (31 день) = 242,54 грн.; 07.07.2015 04.08.2015 (29 днів) = 226,89 грн.; 05.08.2015 -06.09.2015 (33 дні) = 258,18 грн.; 07.09.2015-06.10.2015 (30 днів) = 234,71 грн.; 07.10.2015 05.11.2015 (30 днів) = 234,71 грн.; 06.11.2015 06.12.2015 (30 днів) = 212,19 грн.( 1721,13 грн. х1,5 : 365 днів х на кіл. днів); 07.12.2015 05.01.2016 (30 днів) = 98,89 грн. (802,07 грн. х 1,5 : 365 днів х кіл. днів). Сума 3% річних, що підлягає стягненню складе 154 грн. 08 коп. Також апеляційний суд вважає необгрунтованим висновок суду стосовно приховування позивачем нових банківських реквізитів на території, підконтрольній Україні, оскільки як при поданні позову в січні 2014 року про стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів, так і при поданні позову в березні 2016 року зазначено рахунок в АТ «УкрСиббанк» в м. Харків. Згідно довідки Державної фіскальної служби України Київське районне у м. Донецьку відділення Маріупольської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області станом на 10.06.2016 року у Кредитної спілки «Інтеграл» в наявності два рахунки ПАТ «АКБ «Капітал» та один рахунок АТ «УкрСиббанк» (а.с.95). Відповідно до наказу КС «Інтеграл» від 11 вересня 2014 року № 110 «Про тимчасове припинення діяльності підприємства» у звязку з неможливістю здійснювати поточну діяльність на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, КС «Інтеграл» припиняє свою діяльність на період проведення антитерористичної операції. Виконання статутних завдань Кредитної спілки «Інтеграл» покладено на голову правління [PERSON].(а.с.94). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб КС «Інтеграл» пройшла державну реєстрацію юридичної особи 14.09.2006 року, вид діяльності «інше кредитування» (а.с.62). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено 1378 грн. судового збору. Вимоги були заявлені на суму 80 784 грн. 70 коп. Враховуючи, що позовні вимоги кредитної спілки підлягають задоволенню частково на суму 4510 грн. 04 коп., то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору за подання позову у сумі 76 грн. 89 коп., з кожного. Ухвалою апеляційного суду від 04 серпня 2016 року КС «Інтеграл» було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1515 грн. 80 коп. до ухвалення судового рішення. Таким образом з урахуванням пропорційності задоволених вимог з відповідачів підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги по 42 грн. 28 коп. з кожного, а з позивача 1431 грн. 22 коп.

Outcome: partial