Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

11.03.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та знаходиться на утриманні позивачки, оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги добровільно не надає посилаючись на те, що в нього немає грошей, однак, за твердженням позивачки, у відповідача вистачило коштів щоб купити новий автомобіль. За наведених обставин позивачка звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000,00 грн. на місяць до повноліття дитини посилаючись, зокрема на те, що дитина відвідує декілька дитячих гуртків за які позивачка сплачує по 750,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що їй не було відомо на кого зареєстровано придбаний автомобіль, але коли влітку відповідач приїздив на цьому автомобілі, то казав, що він купив цей автомобіль, при цьому, на звернення по матеріальну допомогу відповідач відповідає, що не має грошей, оскільки багато коштів йде на утримання автомобіля. Обґрунтовуючи заявлений розмір аліментів позивачка також посилається на те, що в неї багато коштів йде на оплату дитячого садочка для дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 500,00 грн. на місяць і пояснив суду, що автомобіль на який посилається позивачка не його, а його матері. Офіційно він не працює, лише підрядником за цивільно-правовими угодами та отримує невеликий дохід, оскільки роботи дуже мало, але раніше коли була можливість він допомагав, давав кошти на садочок та купляв дитині необхідні речі. Також відповідач посилається на те, що у зв'язку з тяжкими умовами праці на попередній роботі він тепер змушений раз на пів року лікуватись, що також вимагає коштів. Інших стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться, інших утриманців не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2013 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За нормою ч.1 ст. 184 СК України стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе у разі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого отримує в натурі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач на час розгляду справи проживає окремо, інших стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться, інших утриманців не має. При визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання доньки, суд враховує майновий стан відповідача, а також те що відповідач є особою працездатного віку, при цьому, має незадовільний стан здоров'я, стягнень за виконавчим листами з нього не проводиться, інших утриманців він не має. Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. На думку суду, такий розмір аліментів є не відповідним, враховуючи незадовільний майновий стан відповідача на що вказує відсутність його офіційного працевлаштування та стан його здоров'я, а також з огляду на те, що обидва з батьків повинні в рівній мірі дбати про матеріальне утримання дитини. Тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial