Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

12.12.2017р. [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], про визначення місця проживання дитини; третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської міської ради. Свій позов мотивував тим, що з 15.08.2014р. по 17.11.2017р. перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Від шлюбу з відповідачем має спільну дитину [PERSON], 08.09.2014р.н., який після розірвання шлюбу залишився проживати з ним. Шлюбні відносини були припинені ще з липня 2016р. Спочатку дитина проживала разом з матірю, яка зловживала спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя та не має постійного місця проживання, ніде не працює. [PERSON] проживала у матері, у своїх знайомих за невідомою адресою, при цьому у дитини також не було постійного місця мешкання, тому приходилось часто забирати дитину до себе. У вересні 2017р. відповідач сама залишила сина позивачу. Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Позивач вважає, що дитина повинна жити з ним, оскільки він має постійну роботу, дбає та піклується за сином, не вживає алкогольні напої, повністю забезпечує сина та має постійне місце мешкання з сучасним ремонтом та усім необхідним для розвитку дитини. Зазначив, що за рішенням суду сплачує на користь відповідача аліменти в розмірі 25% заробітку на утримання сина, які [PERSON] витрачає на себе. У звязку з чим просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON], 08.09.2014р.н., разом з батьком, тобто позивачем [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] були присутніми у підготовчому судовому засіданні, але 30.03.2018р. надіслали на адресу суду заяви відповідно до яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи, просили розглянути позов без їх присутності у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про день, місце та час розгляду справи в суді, як за допомогою поштових повідомлень так і за допомогою оголошень на офіційному сайті Судової влади України, але в судові засідання жодного разу не зявилась. Причини неявки суду невідомі, будь-які заяви, заперечення, клопотання від відповідача до суду не надходили. Представник третьої особи [PERSON] також була присутня у підготовчому судовому засіданні, 04.04.2018р. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також надала висновок голови Добропільської міської ради №03/0364-10/02 від 03.04.2018р., про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.247, 280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.08.2014р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №31 (а.с.10). Від шлюбу у сторін мається малолітня дитина [PERSON], 08.09.2014р.н., відповідно до копії свідоцтва про народження, серії І-НО №614085, виданого 17.09.2014р. відділом державної РАЦС Олександріського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №41 (а.с.11). Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.11.2017р. шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 28.11.2017 року (а.с.12). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], разом із своєю матірю [PERSON], 1972р.н. відповідно до довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області №17/3960 від 28.09.2017р. (а.с.13). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання родини позивача від 02.10.2017р. за адресою: м.Добропілля, пр-т Шевченка, 18/32 встановлено, що умови проживання добрі, санітарно-гігієнічні норми витримані; опалення, електроенергія, водопостачання централізоване; для дитини створені всі умови для проживання (а.с.14). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання родини відповідача від 02.10.2017р. за адресою: м.Добропілля, м-н Молодіжний, 34/3, встановлено, що умови проживання добрі, санітарно-гігієнічні норми витримані, для дитини створені всі умови. Зі слів хазяйки квартири, [PERSON] деякий час мешкала в зазначеній квартирі, але на даний час залишила місце проживання (а.с.15). Депутатом Олександрівської селищної ради було складено [PERSON] №413 від 29.09.2017р. про те, що за адресою: с.Софіївка, вул. Центральна, 112, дійсно не проживає [PERSON], 1992р.н., яка була зареєстрована там з 2014р.(а.с.16). Довідкою ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» №309 від 21.09.2017р. встановлено, що позивач [PERSON] працює у ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» ШУ «Добропільське», загальна сума доходу за період з березня 2017р. по серпень 2017р. за винятком аліментів становить 34529,91грн., сплачені аліменти становлять 8700,03грн. (а.с.17). Згідно виробничої характеристики на позивача [PERSON] вбачається, що він працює на шахті «Алмазна» на дільниці №2, працює по даний час гірничим підземним, за час праці зарекомендував себе з позитивної сторони, усі розпорядження виконує грамотно, якісно та в поставлений строк, порушень дисципліни немає, у вживанні спиртних або наркотичних засобів помічений не був (а.с.18). Відповідно до побутової характеристики, позивач [PERSON] мешкає за адресою: м.Добропілля, пр-т. Шевченко, 18/32 більш чотирьох років, за час мешкання зауважень та скарг не було, чуйний, доброзичливий, до старших відноситься з повагою (а.с.19). 04.04.2018р. до суду надійшов висновок виконавчого комітету Добропільської міської ради №03/0364-10/02 від 03.04.2018р., про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за підписом міського голови. Згідно зазначеного висновку підтверджуються наявні дані в матеріалах справи. Крім того питання щодо встановлення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON], розглядалось на засіданні комісії по захисту прав дитини при виконкомі Добропільської міської ради в березні 2018р. На комісії було прийнято одноголосне рішення щодо підготовки службою у справах дітей висновку від імені органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради про доцільність встановлення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON], 08.09.2014р.н. з батьком [PERSON] (а.с.43). Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ч.ч.1,2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч.ч.5,6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК(2947-14), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладені приписи законодавства, враховуючи те, що на даний час дитина проживає з батьком тривалий час, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви у повному обсязі, оскільки знайшли своє підтвердження неналежне виконання відповідачем батьківських обовязків, відсутність офіційного працевлаштування, місця мешкання та негативна соціальна поведінка.

Outcome: approved