Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

10 травня 2009 року померла мати позивачів [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, що знаходиться на території Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], однак із обєктивних причин пропустили строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може прийняти від них заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] та [PERSON] 30 січня 2018 року звернулися до суду. Ухвалою від 30 січня 2018 року (а.с. 33) відкрито підготовче провадження у справі. Позивачі у підготовче засідання не зявилися, у п. 4 позовної вимоги просили розглядати справу за їх відсутності (а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Галайковецької сільської ради 06 лютого 2018 року подала до суду заяву (а.с. 32) про розгляд справи за її відсутності та про визнання позовних вимог. З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] померла 10 травня 2009 року в с. Галайківці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 11). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка, яка розташована на території Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 18). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Заповітом вчиненим 20 вересня 2001 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 13). За даними сільської ради (зворот а.с. 13) та Спадкового реєстру (інформаційна довідка № 46729850 від 11 лютого 2017 року (а.с. 43-45) заповіт від імені [PERSON] є чинним не зміненим і не скасованим. Спадкоємець за заповітом [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 067654 (а.с. 12), померла 11 лютого 2007 року в с. Галайківці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своїм розясненням від 11 лютого 2017 року (а.с. 29) відмовив [PERSON] і [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). З довідок Галайковецької сільської ради (а.с. 14, 15) слідує, що на день смерті разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має в продовж шести місяців з моменту відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує із позовної заяви, позивачі пропустили встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважали, що здійснюючи догляд за матірю, провівши її поховання та доглядаючи за спадковим майном набули повне право на спадок. Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с. 40-46) слідує, що лише позивачі 11 лютого 2017 року звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Суд вважає, що вказана позивачами причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, практику Верховного Суду України, зокрема, постанову від 15 вересня 2017 року у справі 315/765/14-ц, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] та [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved