Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

11.05.2021 [PERSON] звернулася до суду та просила видати обмежувальний припис [PERSON] на строк шість місяців з заборонами щодо: - наближення на 50 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; - особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву обґрунтовує тим, що з 01.09.2001 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного подружнього життя чоловік систематично бив, словесно ображав [PERSON] , внаслідок чого вона неодноразово зверталась до органів поліції. З 2018 року [PERSON] почав вживати алкогольні напої та вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого посилися агресія. З 25.03.2021 [PERSON] не проживає з чоловіком, знаходиться разом з дітьми у реабілітаційному центрі «Софія». Проте чоловік продовжує моральну аргесію в телефонному режимі, в яких містяться погрози. Звернення [PERSON] до органів поліції не дали результату. Оскільки вона тривалий час терпіла аргесію з боку чоловіка, зазнавали фізичного насильства, вирішила покинути дім в якому проживала з ним, так як побоююється за своє життя та моральний стан. В судовому засіданні представник [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні визнав, що застосовував агресію відносно дружини. На даний конфліктів з [PERSON] не має, припинив вживати алкоголь, оскільки хоче стати на шлях виправлення, розлучатися з дружиною не бажає. Суд, дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи дійшов наступного висновку. 01.09.2001 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 2019 році [PERSON] неодноразово зверталась до органів поліції з приводу вчинення насильства з боку чоловіка. Так, зокрема, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності у справ №501/4154/19 зазначено: «14 жовтня 2019 року, біля 23.00 год., [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи у збудженому стані, образив брутальною лайкою дружину [PERSON] , чим вчинив психологічне домашнє насильство (протокол серії АПР18 №234399). 18 жовтня 2019 року, о 23.00 год., [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи у збудженому стані, образив брутальною лайкою дружину [PERSON] , чим вчинив психологічне домашнє насильство (протокол серії АПР18 №234398). 19 жовтня 2019 року, о 19.00 год., [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку із дружиною [PERSON] , штовхав її не завдавши фізичного болю, чим вчинив психологічне домашнє насильство (протокол серії АПР18 №234396). 19 жовтня 2019 року, біля 08.00 год., [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи у збудженому стані, образив брутальною лайкою дружину [PERSON] , чим вчинив психологічне домашнє насильство (протокол серії АПР18 №234397)». Постановою від 28.01.2020 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. З 25.03.2021 [PERSON] разом з [PERSON] , [INFO] , проживає у реабілітаційному центрі «Софія», що надає допомогу жінкам, постраждалим від домашнього насильства. Вирішуючи справу суд виходить із наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що: домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 756/2072/18, постанова від 04.12.2019 у справі № 607/10122/19). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. З огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами та поясненнями заявниці щодо наявності психологічного, морального та фізичного насильства з боку [PERSON] , що виражається в постійних погрозах, неодноразовому застосуванні фізичної сили відносно неї, у зв`язку з чим вона також зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій чоловіка, але це не дало результату. Отже, [PERSON] , як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У той же час, беручи до уваги характер та тривалість поведінки [PERSON] відносно [PERSON] , суд приходить до висновку про видачу обмежувального припису на строк, який просила заявник, цей строк буде достатнім із наданням зацікавленій особі можливості виправитися.

Outcome: approved