Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

11 жовтня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» через свого представника [PERSON], з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем 11 грудня 2015 року був укладений договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] своїх зобовязань за договором не виконує, має заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, яка станом на 19\~вересня 2016\~року становить 12\~226,17 грн., яка складається з 8\~317,80 грн. заборгованість за кредитом, 1\~181,12\~грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1\~828,97 грн. заборгованість за пенею та комісією, 898 грн. штраф, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~378 грн. (а.с.3-6) Представник позивача у судові засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачем у позовній заяві було зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с.5). Відповідачка у судові засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то розгляд справи відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України проведено без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав. 06 вересня 2012 року [PERSON] звернулась до позивача із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку №\~б/н, в якій виявила намір оформити на своє імя карту «Универсальна» з кредитним лімітом по платіжній картці в розмірі 1\~000\~грн. (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписана банком та відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в спільно з відповідними Умовами і Правилами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.8). До позову була надана Генеральна угода від 11 грудня 2015 року укладена між позивачем та відповідачем, в якій сторони домовились про реструктуризацію заборгованості, а саме зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання замовнику кредиту, а саме відсотки до 269,47 грн., комісію на 84,53 грн., штраф на 544,28\~грн., заборгованість по договору з дати підписання генеральної угоди становить 9117,5 грн. В п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг визначено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.47). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.\~Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При вирішенні позовних вимог по суті суд виходить з того, що єдиним документом щодо проведення розрахунків за договором (внесення платежів відповідачем) є розрахунок заборгованості за договором, підписаний представником позивача (а.с. 6) проте вказаний розрахунок не містить інформації чи вносились відповідачем платежі по погашенню боргу, а є лише документом яким позивач обґрунтовує суму заявлених вимог, за таких обставин суд не має підстав розглядати вказаний документ як допустимий доказ наявності чи відсутності у відповідача заборгованості за договором. Жодних інших документів з яких можливо б було встановити наявність у відповідача заборгованості за договором у справі не має. З огляду на викладене, та приймаючи до уваги, що вирішення питання щодо стягнення суми боргу за відсутності доказів наявності такої неможливо, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. У звязку з відмовою в позові, на підставі ст.\~88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed