Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

12.04.2016 року представник позивача [PERSON] - [PERSON], згідно довіреності, звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 38 960,94 грн. та судовий збір в розмірі 551,21 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 23.12.2015 року [PERSON] під розписку позичив у гр. [PERSON] 1 500 доларів США, строком до 05.03.2016 року. Однак, у визначений написаною Відповідачем розпискою строк, борг Позивачу повернуто не було. Відтак, Відповідачем не вчинено жодних дій на повернення боргу і до сьогодні, чим Він ухиляється від взятого на себе зобов'язання за Договором Позики. На даний час у Відповідача існує заборгованість в розмірі 38 960 грн., з яких: 38 445 грн. - сума боргу, 122,79 - загальна сума трьох процентів річних та 393,15 грн. - індекс інфляції. З огляду на наведене вимушена звернутись в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився довіривши представлення своїх інтересів [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.04.2016 року, копія якої міститься в матеріалах справи. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши думку представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2015 року [PERSON] під розписку позичив у гр. [PERSON] 1 500 доларів США, строком до 05.03.2016 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 1 500 доларів США [PERSON] видав розписку від 23.12.2015 року. Розпискою було встановлено, що Відповідач зобов'язується повернути грошові кошти в сумі 1 500 дол. США до 05.03.2016 року. У визначений строк - 05.03.2016 року Відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Дані обставини стверджуються поясненнями представника позивача в судовому засіданні та долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 23.12.2015 року. У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розпискою було встановлено, що Відповідач зобов'язується повернути грошові кошти в сумі 1 500 дол. США до 05.03.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У визначений строк - 05.03.2016 Відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином вимоги про стягнення з відповідача три проценти річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання є обґрунтованим. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved