Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

11.07.2016 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить : стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 15080 гривень та три відсотки річних від вищевказаної суми, а саме 425 гривень, а всього : 15505 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 10 червня 2014 року [PERSON] під розписку позичив у неї 10000 гривень, які зобовязався повернути 31 грудня 2014 року. До вказаного строку відповідач не повернув кошти та ухиляється від їх повернення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити їй суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 15080 гривень, 3 % річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 425 гривень. У судове засідання сторони не зявились. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність, а також будь-яких заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст.ст.\~169,\~224 Цивільного процесуального кодексу України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши подану заяву, письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем складена розписка про отримання коштів в сумі 10\~000 гривень, які він зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року (а.с. 3). Оригінал зазначеної розписки знаходиться у позивача. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2\~ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої\~ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з твердженнями позивача, відповідач не виконав зобовязання щодо повернення позики, будь-яких доказів, які б спростовували ці твердження суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Про це свідчить також та обставина, що оригінал розписки знаходиться у кредитора. За змістом ч.1 та 2\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припиненнязобов'язаннявнаслідокодносторонньоївідмовивідзобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань, 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 15 080 гривень та три відсотки річних - 425 гривень, а всього на загальну суму 15 505 гривень. При цьому суд також враховує, що будь-яких заперечень щодо нарахованих позивачем сум, відповідачем надано не було. Правильність розрахунку, долученого до позовної заяви (а.с.2) судом перевірена: 10000грн.(сума боргу)х 1,508 (сукупний індекс інфляції за період з січня 2015 по травень 2016 року включно)=15080 (сума боргу з урахуванням інфляції); 10000грн.(сума боргу)х517днів(з 01.01.2015 по 31.05.2016 включно)х3/100=15510грн. (яка підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України). Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved