Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

10 грудня 2010 р. [PERSON] заявила позов до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку площею 1000 кв.м.0.10 га в [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, жилого будинку з господарськими будівлями за цією ж адресою та автомобіль марки «Хюндай Н 20» д.н. [NUMBER] та провести поділ цього майна подружжя, виділивши їй на праві власності 12 частину земельної ділянки, 12 частину жилого будинку з господарськими будівлями та 12 частину автомобіля. В судовому розгляді позивачка зменшила позовні вимоги та просила визнати право спільної сумісної власності на земельну ділянку та жилий будинок з господарськими будівлями і провести поділ лише земельної ділянки. Відповідач [PERSON] заявив зустрічний позов до [PERSON] про поділ майна подружжя, виділивши йому у власність всю земельну ділянку, а відповідачці - торговий зал магазину площею 22.9 кв.м. вартістю 2440 грн. в [ADDRESS]. В судовому розгляді [PERSON] зменшив позовні вимоги та просив виділити йому у власність 12 частину нежитлової будівлі магазину в [ADDRESS] вартістю 67200 грн. відповідно до поділу магазину між співвласниками. [PERSON] позов [PERSON] не визнав, оскільки земельна ділянка є лише його власністю, оскільки придбав її за кошти жилий будинок є незакінчений будівництвом і він будується за кошти його батьків та за кошти, які він позичив. [PERSON] зустрічний позов [PERSON] також не визнала, так як торговий зал магазину після розлучення вона значно добудувала сама, а також [PERSON] пропустив строк звернення до суду про поділ майна подружжя. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають до задоволення частково. Сторони перебували у шлюбі з 12.09.2002 р., який ними був розірваний 25.12.2007 р. 26.10.2004 р. [PERSON] відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 1000 кв.м. 0.10га в [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА № 051037 від 5.04.2005 р., належить [PERSON] Сторони не заперечили, що під час шлюбу був збудований, однак не завершений, жилий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], дозвіл на будівництво якого був наданий рішенням Сарненської міської ради 20.09.2006 р. № 829. [PERSON] посилається на нотаріально не посвідчений договір дарування йому грошей в сумі 65 000 грн. батьком [PERSON] 5.05.2005 р. на будівництво жилого будинку, накладну і квитанцію від 21.05.2005 р. про придбання батьком, [PERSON] будівельних матеріалів, договір позики 151500 грн. у [PERSON] 26.03.2007 р., на договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.2004 р., як доказ того, що жилий будинок збудований на кошти, подаровані йому, за кошти батька та за кошти, які він позичив, він особисто придбав земельну ділянку, а тому житло та земельна ділянка не є спільним сумісним майном подружжя. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є поряд з іншим майном земельна ділянка, набута за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у користуванні чоловіка або дружини або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок підприємств, установ, або одержана із земель державної і комунальної власності, майно, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування. Однак, вказуючи, що подаровані кошти він витратив саме на будівництво житла, [PERSON] цей факт в судовому розгляді не доказав, крім того, відповідно до ст. 719 ЦК України такий договір дарування підлягає нотаріальному посвідченню і на підставі ст. 220 ЦК України є нікчемним; придбання батьком будівельних матеріалів лише вказує на витрати батька на будівельні матеріали, навіть, якщо на вказане житло, то це не є кошти, які належали [PERSON] особисто; також не надав [PERSON] і доказів, що позичив кошти саме на будівництво цього житла, а також, що повернув позикодавцю кошти, які належали йому особисто; також земельна ділянка площею 0.1000 га набута ним на підставі договору купівлі-продажу; на те, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя вказує і первинний зустрічний позов [PERSON], в якому він просив поділити їхнє спільне майно та виділити йому земельну ділянку. Таким чином, суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 0.1000 га відповідно до державного акту та жилий будинок з господарськими будівлями є спільною сумісною власністю подружжя. 19.03.2003 р. [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] торговий зал площею 22.9 кв.м., що складає 18100 частини магазину в [ADDRESS], що є в спільній частковій власності осіб, а 15.09.2008 р. відповідно до договору про поділ майна проведений його поділ та визначена його вартість та вартість кожної частки співвласників і за цим договором [PERSON] виділено в натурі приміщення будівлі магазину - п»ятий торговий зал загальною площею 21.3 кв.м., що становить 18100 частки будівлі вартістю 67200 грн. Доказів того, що вона придбала це майно за кошти, які належали їй особисто, [PERSON] на надала. Рішенням Сарненської міської ради № 531 від 25.12.2009 р. магазину ПП [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS] присвоєна поштова адреса [ADDRESS]. Таким чином, земельна ділянка, жилий будинок з господарськими будівлями та торговий зал є спільним сумісним майном сторін, як подружжя. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду із зустрічним позовом про поділ торгового залу, є безпідставним, оскільки зустрічний позов поданий ним 2.08.2011 р., а про придбання [PERSON] торгового залу та про набуття нею на нього власності він дізнався під час розгляду позову [PERSON], за яким ухвалено перше рішення, що стало підставою для зустрічного позову. Про те, що вона придбала торговий зал в 2003 р. [PERSON] не повідомляла, про що [PERSON] вказала в судовому засіданні. В зустрічному позові [PERSON] просив виділити йому 12 частину торгового залу площею 22.9 кв.м., однак відповідно до договору про поділ майна площа його становить 21.3 кв.м., що і підлягає поділу. Оскільки частки майна подружжя є рівними, поділу по 12 частинам підлягає земельна ділянка та торговий зал кожному із сторін. На підставі ст.ст. 60,61,68-72 Сімейного кодексу України, ст. 89 Земельного кодексу України,

Outcome: partial