Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

10.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги (а.с.23-26), просила стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики від 08.10.2014 року в розмірі 25600 грн., три відсотки річних за користування коштами в розмірі 1289 грн. 27 коп., інфляційні збитки в розмірі 6530 грн. 22 коп. та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 12156 грн. 87 коп., а всього в загальній сумі 45576 грн. 36 коп. Позов мотивовано тим, що відповідач під розписку позичив у неї грошову суму в розмірі 26100 грн., які зобовязувався повернути в строк до 08.10.2016 року за першою вимогою позивача. Відповідачем частково повернуто суму боргу у 2018 році в розмірі 500 грн., щодо повернення іншої частини боргу відповідач ухиляється та добровільно кошти не повертає, чим порушує взяті на себе зобовязання. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача. Позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити (а.с.57). Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.54). Відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 08.10.2014 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в борг у позивача кошти в сумі 26100 грн., з кінцевим терміном повернення 08.10.2016 року, що підтверджується розпискою, складеною відповідачем (а.с.58). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.ст.526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення боргу наступив 08.10.2016 року. У 2018 році відповідачем особисто повернуто позивачу 500 грн., інших платежів відповідачем не здійснювалося. Станом на час подання позову залишок боргу склав 25600 грн. Таким чином, у звязку із неналежним виконанням основного зобовязання за договором позики, грошова сума 25600 грн. підлягає примусовому стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що сума позики відповідачем не повернута в строк встановлений договором, тому відповідно до ст.625 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції і трьох відсотків річних нарахованих з часу виникнення прострочення боржника. Так, сума індексу інфляції від простроченої суми за період з 08.10.2016 року по 31.05.2018 року (в межах позовних вимог) становить 6530 грн. 22 коп., три проценти річних за період прострочення з 08.10.2016 року по 31.05.2018 року складають 1289 грн. 27 коп., що підтверджуються розрахунками позивача (а.с.27, 28). Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Із змісту ч.2 ст.551 ЦК України вбачається, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Неустойку (пеню)\~за невиконання\~грошового зобовязання\~слід вираховувати\~з 08.10.2016 року по 31.05.2018 року та в цілому розмір пені за цей період становить 12156 грн. 87 коп., що відповідає розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.29). Отже, загальна сума заборгованості за розпискою відповідача від 08.10.2014 року, з урахуванням 3% річних від простроченої суми, індексу інфляції та пені складає 45576 грн. 36 коп. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини щодо порушення відповідачем зобовязання за договором позики перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Outcome: approved