Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

10.07.2020 року позивач звернулася в суд із вказаним позовом до відповідача, у якому просила: усунути перешкоди в користуванні нею житлом, що знаходиться «по [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з вищевказаного житла» (а.с.4). Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу покликається на те, що в грудні 2003 року їй було надано кімнату у гуртожитку ТзДВ «Рокитнівська пересувна механізована колона №180». Крім неї у вказаному житлі зареєстровані її з відповідачем діти - [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у наданій їй кімнаті без реєстрації проживає і відповідач, який до березня 2020 року перебував з нею у шлюбі. Цей шлюб був розірваний рішенням суду від 13.03.2020 року. Однак, після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у її житлі, хоча його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є [ADDRESS] . Жодних договорів щодо проживання у її кімнаті вона з відповідачем не укладала і він створює перешкоди для нормального користування нею таким житлом. Додатково повідомила, що [PERSON] не бере участі у підтриманні належного стану житла, а всі витрати щодо його утримання та оплаті комунальних послуг несе вона одноособово. Більше того, відповідач, як вказує позивач систематично порушує правила співжиття, вчиняючи у стані алкогольного сп`яніння домашнє насильство щодо неї, псуючи належне їй майно та тримаючи у постійній тривозі її та дітей. Зважаючи на вказані обставини, на підставі норм ст.ст.10, 47, 48, 50, 68, 116 ЖК України просила задовольнити позов. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23.07.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за такою та розпочато підготовче провадження (а.с.31). 17.08.2020 року від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рокитнівської селищної ради (а.с.36-37), яка ухвалою суду від 17.08.2020 року задоволена і Рокитнівську селищну раду залучено до участі у цій справі (а.с.44). 16.09.2020 року ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області підготовче провадження у справі закрито та призначено таку до судового розгляду по суті (а.с.55-56). 21.10.2020 року позивач подала до суду заяву, у якій просила долучити до матеріалів справи свідоцтво від 14.09.2020 року про право власності на кімнату № [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на цю кімнату від 06.10.2020 року (а.с.68-71). 06.11.2020 року від позивача надійшла заява, у якій вона просила суд «усунути перешкоди у користуванні нею житлом - кімнатою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з вищевказаного житла.». При цьому, додатково позивач повідомила суд, що 14.09.2020 року Рокитнівська селищна рада на підставі розпорядження органу приватизації від 27.08.2020 року №1288 видала їй свідоцтво про право власності на зазначену кімнату. У зв`язку з цим, просила змінити підстави її позовної вимоги на ст.ст.317, 319, 328, 383, 391 ЦК України (а.с.73-74). Позивач у судовому засіданні заявлену позовну вимогу підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову і просила суд задовольнити таку. Відповідач під час судового розгляду визнав, що шлюб між ним та позивачем розірвано і частково визнав позовну вимогу (в частині відсутності у нього підстав для проживання у згаданій кімнаті та невнесення ним будь-якої оплати за проживання чи невнесення ним будь-якої плати за комунальні послуги), однак просив суд «не виселяти його» у зв`язку з тим, що він хоче «бути поруч з дітьми». Представник третьої особи - Рокитнівської селищної ради у судове засідання не з`явилася, однак 16.09.2020 року подала до суду клопотання, у якому просила суд розглянути справу «згідно чинного законодавства» та додатково зазначила, що «заперечень проти позову» не має (а.с.53). Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Як встановлено судом, позивач є співвласником кімнати [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на цю кімнату від 14.09.2020 року та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2020 року (а.с.70-71). У зазначеній кімнаті зареєстровані [PERSON] (позивач), її дочка - [PERSON] та син - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району, Рівненської області від 21.05.2020 року №1689 (а.с.12). Як вбачається із копій дублікатів квитанцій витрати щодо утримання згаданої кімнати у гуртожитку несла та несе позивач. Вона ж оплачує надані комунальні послуги (а.с.15-24). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13.03.2020 року, що підтверджується копією цього рішення (а.с.11). Відповідач фактично зареєстрований, але не проживає у будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Томашгородської селищної ради (а.с.14). Крім того, на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, зважаючи на визнання цієї обставини відповідачем, судом встановлено, що відповідач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із своєю колишньою дружиною - позивачем та їхніми спільними дітьми. Будь-яких доказів наявності між сторонами договорів, які б давали відповідачу законні підстави проживати чи користуватися вказаним вище житлом судом під час розгляду справи не здобуто, а відповідачем, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України не подано. Відтак суд вважає, що відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: у будинку [ADDRESS] , проживав до 13.03.2020 року у кімнати [ADDRESS] як член сім`ї власника/наймача цієї кімнати. Однак, з моменту розірвання шлюбу він втратив таке право. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що [PERSON] фактично проживає у кімнаті [ADDRESS] без будь-яких правових підстав, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні власністю, а тому заявлену позовну вимогу слід задовольнити в повному обсязі. При цьому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути суму сплаченого нею судового збору у розмірі 840,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved