Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

10 серпня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказував, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка при житті залишила заповіт на його ім`я, в якому заповіла йому належний їй житловий будинок і все її майно, в тому числі розташоване в [ADDRESS] як онукові. Звернувшись до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно не отримав, оскільки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) відсутня дата реєстрації в книзі реєстрації сертифікатів, а також сертифікат виданий після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 15 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року замінено первісного відповідача Вітовську районну раду Вітовського району Миколаївської області на належного відповідача - Шевченківську сільську раду Вітовського району Миколаївської області та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вітовську районну державну адміністрацію Миколаївської області. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, від представника [PERSON] надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 25 квітня 2019 року. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Спадкові правовідносини виникли в 1999 році, а тому судом при вирішені справи застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 червня 1999 року, виданого Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.3). 09 лютого 2000 року [PERSON] як члену ВАТ «Восток» видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну ділянку розміром 8,44 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.6). Указаний сертифікат видано на підставі розпорядження голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 14 січня 2000 року №8-р «Про затвердження розрахунків вартості і розмірів в умовних кадастрових гектарах земельних ділянок (паїв) відкритого акціонерного товариства «Восток» (а.с.10). Судом установлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] видано після смерті спадкодавця [PERSON] . Разом з цим, згідно пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами вищевказаного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. [PERSON] значиться у списку громадян, які повинні одержати земельні акти в ВАТ «Восток», який сформований за життя спадкодавця (а.с.46-59). Відповідно до довідки відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 24 липня 2018 року №312/139-18, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) дійсно зареєстрований сертифікат серії [NUMBER] (а.с.12). Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спадкодавцю [PERSON] на день її смерті належало право на земельну частку (пай) у розмірі 8,44 умовних кадастрових гектарів із земель ВАТ «Восток», що включається до складу спадщини. Згідно статей 524, 527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За життя, 18 травня 1995 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Вєрьовкою Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №24, яким заповіла онуку [PERSON] належний їй житловий будинок і все її майно, в тому числі розташоване в [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження від 24 лютого 1970 року, виданого Котляревською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, [INFO] народився позивач [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] , що об`єктивно підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , матір`ю якої є [PERSON] (а.с.68); - свідоцтвом про одруження щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15 грудня 1968 року, згідно якого [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.69). Отже, позивач [PERSON] є онуком померлої [PERSON] по лінії матері та в силу статей 524, 527 ЦК УРСР є спадкоємцем майна померлої за заповітом. З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається зі спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] 26 серпня 1999 року звернувся до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . Згідно довідки Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 29 серпня 2005 року №680 на момент смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , з нею за однією адресою ніхто не був зареєстрований (а.с.65). Вказані обставини, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, підтверджують факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті [PERSON] , як спадкоємця за заповітом. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що свідчать про наявність спадкоємців майна померлої [PERSON] за законом, з огляду на приписи статті 535 ЦК УРСР, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 10 липня 2018 року щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.7). Вартість спірної земельної частки (паю) розміром 8,44 умовних кадастрових гектарів, згідно довідки відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 24 липня 2018 року №312/139-18 складає 15328,48 грн (а.с.12). У відповідності до частини 3 статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини 1 передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В заяві від 16 квітня 2019 року представник Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області визнав позов повністю. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вказане визнання позову судом приймається. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Outcome: approved