Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

10 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 16 серпня 2017 року він надав відповідачеві [PERSON] у борг 300 доларів США до 16 листопада 2017 року зі сплатою 5% від суми позики за кожен місяць до повного погашення боргу, про що було складено відповідну розписку. Також 16 серпня 2017 року з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, яким остання зобов`язалася відповідати перед позивачем солідарно з позичальником за виконання нею своїх зобов`язань. Свої зобов`язання щодо надання грошових коштів позивач виконав у повному обсязі, а відповідачами взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми боргу виконано не було, не повернуто ними грошові кошти і до теперішнього часу. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 690 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 16\~615 гривням 20 коп., з яких: 300 доларів США основного боргу, 390 долари США проценти за договором позики, а також судові витрати. Представник позивача у своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, відзив на позов не надали. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Будь-які заяви чи клопотання від відповідачів до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки та договору позики грошових коштів від 16 серпня 2017 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 300 доларів США і зобов`язалася їх повернути у строк до 16 листопада 2017 року зі сплатою 5 % щомісячно від суми позики, що залишилася (а.с. 6, 12). Розписка була написана власноруч відповідачем, договір позики грошових коштів також був заповнений [PERSON] власноруч. 16 серпня 2017 року [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалася перед [PERSON] за виконання зобов`язань [PERSON] за договором позики: повернення суми позики, сплати відсотків та пені (а.с. 13). На підставі ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, оскільки на виконання положень ч. 2 ст.\~1046\~ЦК України позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 300 доларів США, і відповідно до ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України його було оформлено належним чином: [PERSON] власноруч було написано розписку та підписано договір позики грошових коштів. Абз. 1 ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Згідно з розпискою та договором позики грошових коштів [PERSON] взяла у позивача грошові кошти та зобов`язалася повернути у строк до 16 листопада 2017 року, але до теперішнього часу відповідачем борг повернуто не було. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Частинами 1,\~2\~ст.\~554\~ЦК України встановлено,\~що у\~разі порушення\~боржником зобов`язання,\~забезпеченого порукою,\~боржник і\~поручитель відповідають\~перед кредитором\~як солідарні\~боржники,\~якщо договором\~поруки не\~встановлено додаткову\~(субсидіарну)\~відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, з урахуванням того, що внаслідок підписання договору поруки від 16 серпня 2017 року [PERSON] є солідарним боржником за договором позики від 16 серпня 2017 року, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно сума боргу, розмір якої складає 300 доларів США. Згідно з ч. 1 ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору позики грошових коштів від 16 серпня 2017 року сторони погодили щомісячну сплату відсотків у розмірі 5 % від суми позики, яку надано до 16 серпня 2017 року. Таким чином, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики грошових коштів, то після 16 листопада 2017 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики грошових коштів, укладеним 16 серпня 2017 року між [PERSON] і [PERSON] . Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку з викладеним, відповідачі зобов`язані сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у визначеному договором розмірі 5% щомісячно від суми позички на залишок суми боргу (5% х 300 доларів США = 15 доларів США щомісячно) за період з 16 серпня 2017 року по 16 листопада 2017 року. Таким чином, розмір відсотків за договором позики грошових коштів від 16 серпня 2016 року, який було укладено між [PERSON] і [PERSON] , що підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 300 доларів США за період з 16 серпня 2017 року по 16 листопада 2017 року, становить 45 доларів США (3 місяці х 15 доларів США = 45 доларів США). Таким чином, загальна сума заборгованості складає 345 доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу, встановленому НБУ на 05 листопада 2019 року (1 долар США = 24 гривні 08 коп.), становить 8\~307 гривень 60 коп., яка складається з суми боргу у розмірі 300 доларів США, процентів у розмірі 45 доларів США. У задоволенні інших вимог в частині стягнення процентів за сумою позики слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує\~з відповідачів\~на користь\~позивача витрати\~по сплаті\~судового збору\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог\~у сумі\~384\~гривень 20\~коп.\~(8\~307\~гривень 60\~коп.\~х 768\~гривень 40\~коп.\~:\~16\~615\~гривень 20\~коп.) у рівних частках, тобто по 192 гривні 10 коп. з кожної. На підставі викладеного,

Outcome: partial