Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

10.07.2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи це тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрована його колишня невістка -[PERSON]. За вказаною адресою відповідачка не проживає з 2015 року , після того, як вона розірвала шлюб із його сином [PERSON]. Наразі колишня невістка виїхала на постійне місце проживання до с Одрадівка, Новотроїцького району, Херсонської області. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним вище будинком. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягла та просила позов задовольнити повністю. Відповідач до судового засідання не з'явилася, не повідомивши причину своєї неявки, хоча була належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується відповідними повідомленнями за адресою де зареєстрована. Допитаний в якості свідків : [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача на протязі приблизно 30 років, мешкає [ADDRESS], Новотроїцького району, Херсонської області в 2015 році відповідач по справі розлучилася із сином позивача та покинула помешкання в [ADDRESS]. Допитана як свідок [PERSON] показала, що відповідач по справі є її колишньою невісткою, яка розлучилася з її сином і не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання, з 2015 року не проживає за вказаною адресою, виїхала та співмешкає з іншою особою. Вислухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, враховуючи покази свідків, доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.ч.2,3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що в будинку по [ADDRESS], новотроїцького району, Херсонської області, зареєстровано місце проживання [PERSON], яка за місцем реєстрації не проживає більше року без поважних причин. Вказані обставини підтверджуються довідкою Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області від 19.06.2018 року, копією домової книги, актом обстеженя умов проживання, де зазначено ,що відповідач наразі мешкає за іншою та показаннями свідків. Враховуючи, що відповідач відсутній за місцем реєстрації: [ADDRESS], Новотроїцького району Херсонської області, більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідача такими, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку. На підставі і

Outcome: approved