overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 12 грудня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №24. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з лютого 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 12 грудня 2008 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №24 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з лютого 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що станом на 10 лютого 2017 року складає 81075 грн. 43 коп. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що 27 лютого 2013 року він надав у борг відповідачу у борг три тисячі доларів США. Відповідач в присутності позивача та свідка написав розписку та зобов'язався повернути борг у строк до 27.02.2014 року. Станом на даний час відповідач не повернув позивачу борг, тому останній змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27 лютого 2013 року [PERSON] узяв у [PERSON] позику в сумі 3000доларів США, яку зобов'язався повністю повернути в строк до 27 лютого 2014 року, що підтверджується розпискою (а.с.5). Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 10 лютого 2017 року курс гривні відносно долара США складав 2702,5143 грн. за 100 доларів США. Таким чином, борг відповідача в національній валюті при подачі позову складає 3000 х 2702,5143 / 100 = 81075 грн. 43 коп.. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 810,75грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю, посилаючись на те, що 01 жовтня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, через різні погляди на життя, несумісність інтересів. Позивач та Відповідач разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], місце проживання якого вона просить визначити з нею. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 01 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського управління юстиції міста Києва за актовим записом №1703 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.6а). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та на примирення не згодні. Крім цього, як вбачається із заяви Відповідача про визнання позову, спору щодо проживання їх спільного сина [PERSON] разом з матір'ю немає. В матеріалах справи зазначено, що спір про поділ майна подружжя між Позивачем та Відповідачем відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 88 Цивільного Процесуального Кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON],\~ просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 20 лютого 1993 року Баранівським райвідділом ЗАГС Житомирської області\~ актовий запис № 18, стягнути судові витрати. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що протягом останніх двох місяців\~ вони з відповідачем не підтримують шлюбні відносини, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями , влаштовує скандали, бє її, проганяє з будинку, ображає нецензурними словами. На її прохання змінити поведінку відповідач не реагує. Тому\~ вона прийшла до висновку, що сімя розпалася і шлюб необхідно розірвати. На її пропозиції\~ розірвати шлюб через\~ РАЦС відповідач не реагує. В судовому \~засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у заяві. Відповідач [PERSON]\~ в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу; миритись вона не бажає, відповідач позов визнав, не надав ніяких заперечень щодо предявлених до нього позовних вимог , сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини , тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Неповнолітніх\~дітей сторони не мають. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., так як вони документально підтверджені, а суд вимоги задовольняє повністю.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 14.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини з 14.07.2016 року, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачем не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд приходить до висновку про стягення аліментів з відповідача у період з дати пред'явлення позову до суду та до досягення дитиною повноліття. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 липня 2012 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до грудня 2015 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, направила заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не прибув, направив заяву про проведення розгляду справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06 липня 2012 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 8). Причинами розпаду сім'ї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. Як вбачається із позовної заяви, грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] припинили подружнє життя. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулася в суд в інтересах підопічного [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила парво користування житловим приміщенням квартирою №113 в будинку №1 по вулиці Івана Сірка в м. Нововолинську Волинської області. Вимоги мотивує тим, що вона є піклувальником неповнолітнього [PERSON], [INFO], якому наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Зазначає, що [PERSON] проживає в квартирі, що знаходиться за адресою вул. І.Сірка, 1/113, м. Нововолинськ Волинської області. Дана квартира не приватизована і перебуває у комунальній власності. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] мати неповнолітнього [PERSON], яка позбавлена батьківських прав рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14.07.2016 року. Відповідач, будучи зареєстрованою в спірній квартирі, з 2010 року фактично не проживає в ній. В даний час [PERSON] проживає за адресою [INFO]. Відповідач добровільно залишила житло, ніякої участі в утриманні спірної квартири не бере, не сплачує за комунальні послуги, які нараховуються на всіх зареєстрованих осіб, не бере участі в поточних ремонтах. Оскільки відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі понад шість місяців, вважає, що є всі підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, про що подала письмову заяву. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідач не належать до переліку осіб, за якою, у відповідності до ст. 71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк, та не встановлено поважних причин відсутності її у спірній квартирі, суд позов задовольняє і визнає [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 1989 року Горщиківською сільською Радою народних депутатів Коростенського району Житомирської області, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 1989 року Горщиківською сільською Радою народних депутатів Коростенського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 24 (а. с. 17), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився 20 грудня 2008 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився 20 грудня 2008 року та проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 2244446 та довідкою ОСББ «Ольвія» № 220 від 10 лютого 2017 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved