Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 27 грудня 2003 року помер її рідний брат [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,42 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії СМ №0274722, а також на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,42 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії СМ №0274839, яку [PERSON] успадкував після смерті свої матері - [PERSON]. Фактично вона прийняла спадщину після брата, однак отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом не може у звязку з втратою сертифікатів на вказані земельні частки (паї). Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого 27 грудня 2003 року брата [PERSON] право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,42 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Куянівської сільської ради, посвідчену сертифікатом серії СМ №0274722, виданим на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 27 серпня 2000 року №358, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів за реєстраційним №422, а також на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,42 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Куянівської сільської ради, посвідчену сертифікатом серії СМ №0274839, виданим на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 27 серпня 2000 року №358, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів за реєстраційним №539, яку згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим за №953, [PERSON] успадкував після свої матері [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області сільський голова [PERSON] та представник за довіреністю [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на те, що спадщину після померлого [PERSON] прийняв рідний брат останнього [PERSON] шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а позивачка в установленому законом порядку спадщину після [PERSON] не приймала. Відповідач [PERSON] помер 05 вересня 2012 року, що підтверджується актовим записом про смерть №21, складеним виконкомом Куянівської сільської ради 06 вересня 2012 року (а. с. 54). Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що за життя її батько, [PERSON], прийняв спадщину після померлого 27 грудня 2003 року рідного брата, [PERSON], шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, у звязку з чим позивачка не має права на спадщину після смерті останнього. Вважає, що право на спадщину, на яку претендує позивачка, має її рідний брат, [PERSON], який в установленому законом порядку прийняв спадщину після батька. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову також заперечував, суду зазначив, що прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON]. Про те, що останній за життя прийняв спадщину після свого рідного брата, [PERSON], дізнався під час розгляду даної справи. Вважає, що саме він має право на спадщину, на яку претендує позивачка [PERSON] Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився. Державний нотаріус [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти заявлених вимог не заперечує (а. с. 30, 69). Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив (а. с. 26, 67). Заслухавши сторони, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого 27 грудня 2003 року [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках брати і сестри померлого (ст. 530 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР прийняття спадщини під умовою або застереженням не допускається. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що 27 грудня 2003 року в с. Йосипове Білопільського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №244134 (а. с. 11). Останній був рідним братом [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] і [PERSON], про що обєктивно свідчать матеріали справи (а. с. 7-10, 33). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 22 лютого 2016 року вбачається, що згідно записів у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський» (с. Куянівка), на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 27 серпня 2000 року №358 на імя [PERSON] виданий сертифікат серії СМ №0274722 на земельну ділянку площею 4,42 умовних кадастрових гектари, про що зроблено запис за номером 422. Сертифікат отриманий [PERSON], про що свідчить підпис останнього у Книзі. Крім того, на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 27 серпня 2000 року №358 на імя [PERSON] видавався сертифікат серії СМ №0274839 на земельну ділянку площею 4,42 умовних кадастрових гектари, про що свідчить запис у Книзі реєстрації сертифікатів, що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський» (с. Лідине, с. Черванівка) за номером 539. В подальшому на підставі свідоцтва про спадщину від 18 травня 2001 року №953 сертифікат переоформлений на імя [PERSON]. Сертифікат отриманий [PERSON], про що свідчить підпис останнього у Книзі (а. с. 27). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого завідуючою Білопільської державної нотаріальної контори 18 травня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №953, [PERSON] успадкував після померлої 20 квітня 2000 року [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в колективній власності відкритого акціонерного товариства «Бурякорадгосп Куянівський» Білопільського району Сумської області, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії СМ №0274839, виданого 29 листопада 2000 року Білопільською районною державною адміністрацією (а. с. 13). З матеріалів справи вбачається, що спадщину після [PERSON], який помер 27 грудня 2003 року, прийняв рідний брат, [PERSON], який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини розпорядився речами померлого, здійснював догляд за будинком, обробляв земельну ділянку та подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, які є предметом даного судового розгляду, не отримав (а. с. 31-35). На підставі п. 4 Перехідних положень, ст. 1296 Цивільного кодексу України 2003 року, суд вважає, що неотримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказані вище земельні ділянки не позбавило його права на них. Таким чином, судом встановлено, що у передбаченому законом порядку всю спадщину після померлого [PERSON] прийняв [PERSON]. Крім того судом встановлено, що [PERSON] помер 05 вересня 2012 року, що підтверджується актовим записом про смерть №21, складеним виконкомом Куянівської сільської ради 06 вересня 2012 року, (а. с. 54). Відповідно до матеріалів справи, спадщину після [PERSON] прийняв син [PERSON]. Останній в установленому законом порядку отримав у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на житловий будинок по вул. Польовій, 18 в с. Куянівка Білопільського району Сумської області, земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,102 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2977 га, посвідчені державними актами серії ЯБ №335476 та серії ЯБ №335477 відповідно, вклад з відповідними відсотками та компенсацією, що знаходиться на зберіганні у ТВБВ №10018/084 філії Сумського обласного відділення АТ «Ощадбанк» та земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2014 га, посвідчену державним актом серії СМ №116354 (а. с. 70-82). Суд вважає необґрунтованими доводи позивачки [PERSON] з приводу того, що поряд із [PERSON] вона також має право на спадщину після [PERSON], виходячи із наступного. Так, на підтвердження свої позовних вимог позивачка надала довідку Куянівської сільської ради від 03 серпня 2015 року щодо фактичного прийняття спадщини після померлого брата [PERSON] Дану довідку суд оцінює критично і не приймає до уваги, так як вона була відкликана органом, який її видав (а. с. 93). Крім того, у судовому засіданні позивачка підтвердила, що вказана довідка була видана секретарем сільської ради з її слів. Фактично після смерті брата, [PERSON], всі особисті документи останнього зберігав другий брат, [PERSON] Він же обробляв земельну ділянку і доглядав за будинком. На день смерті брата, [PERSON], вона була зареєстрована і проживала за іншою адресою, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачка всупереч ст. 60 ЦПК України суду не надала. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що в установлений законом строк позивачка не прийняла спадщину після померлого рідного брата [PERSON] Цим правом скористався її другий рідний брат [PERSON], який в подальшому помер і спадщину після якого прийняв син [PERSON] З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про залишення позову [PERSON] без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed