Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

11.12.2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначили, що вищевказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про права власності за № [NUMBER] від 26.11.1998 року. Відповідач права власності на квартиру не має, не проживає в даній квартири, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі. Реєстрація відповідача у будинку порушує права власників даного житлового приміщення, вони позбавлені можливості оформити житлову субсидію, змушені сплачувати за комунальні послуги у більшому розмірі. У зв`язку з наведеним просять позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . 15.01.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області позовна заява залишена без руху, позивачам надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05.02.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило Позивачі у судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 26.11.1998 р. квартири [ADDRESS] [ADDRESS] належали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до договору конкретного користування ідеальних та реальних долях між співвласниками від 28.12.2000 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Мудрою О.М., який зареєстрований в реєстрі за № 5-3783, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користування переходить квартира [ADDRESS] . Згідно з договором дарування частки квартири від 30.09.2003 року, посвідченим державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 8-2758, [PERSON] подарував [PERSON] ј частку квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1985900 від 13.11.2003 р. Згідно з довідки Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 24.12.2019 року № 105-99.02-00599 відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 25.01.2000 року по теперішній час. Відповідно до акту про не проживання від 02.12.2019 року засвідченого головою ОСББ «Західний» у квартирі [ADDRESS] , з 2003 р. не мешкає відповідач [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 14.09.2013 р., між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб 14.09.2013 р., про що складений відповідний атів запис № 500. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , відповідач більше року з власного бажання не проживає у квартирі позивачів та добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право останніх користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий покладається на відповідача. На підставі ст. ст. 150, 156 ЖК Української РСР, 383, 405 ЦК України та,

Outcome: approved