Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

10.09.2019 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якому вказала, що з 06.06.2014 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. З травня 2019 року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя суперечить особистим її інтересам. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Позивач просить суд: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 06.06.2014 року Виконавчим комітетом Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 1; 2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дітей; 3) судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 07.10.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.12.2019 року. Також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк встановлений судом від відповідача надійшов відзив на позов, разом з доказами надсилання його позивачу. У встановлений судом строк від позивача відповіді на відзив не надходило. Ухвалою суду від 20.12.2019 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 17.01.2020 р. У судове засідання 17.01.2020 р. позивач будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи по суті, не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. Відповідач у судове засідання 17.01.2020 р. не з`явився, від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, згідно поданого відзиву позов визнав частково. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER] , Виконавчим комітетом Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області 06.06.2014 р. між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 1. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] » (а.с. 9). В період шлюбу у сторін по справі народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) (а.с. 10, 11), які згідно довідки про склад сім`ї № 323 від 04.09.2019 р. проживають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні (а.с. 12). Як вказала позивач, а відповідач визнав, сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. З травня 2019 року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя суперечить особистим її інтересам. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила прізвище не змінювати. Приймаючи визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає в цій частині задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Щодо вимоги про стягнення аліментів, слід вказати наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З відзиву відповідача та доданих до нього доказів на підтвердження своїх заперечень, судом встановлено наступне. Відповідач не заперечує свій обов`язок батька приймати участь в утриманні та вихованні спільних з позивачкою малолітніх дітей. Проте, заперечує обставини та обгрунтування позовних вимог щодо того, що він як батько за весь період спільного проживання не брав участі та на даний час не бере участі у вихованні та утриманні малолітніх дітей, а також заперечує факт, що всі витрати для повноцінного забезпечення дітей покладені виключно на позивачку. В обгрунтування своїх заперечень щодо цього вказав, що після того як він із позивачкою у травні 2019 року стали проживати окремо, він ніколи не відмовлявся матеріально допомагати позивачці в утриманні дітей. Будинок у якому на даний час проживає позивачка із малолітніми дітьми не був облаштований ні внутрішньою ванною кімнатою, ні туалетом. Для забезпечення та облаштування вказаних зручностей відповідачем [PERSON] у червні 2019 року було придбано та передано позивачці [PERSON] туалетний компакт (унітаз), сталева ванна, сифони для умивальника та ванни, тумба із умивальником, змішувачі, електричний водонагрівач (бойлер), що підтверджується поданими до відзиву копіями платіжних документів. Також відповідач вказав, що ним неодноразово перераховувалися гроші на сплату кредитних зобов`язань позивачки [PERSON] у зв`язку із придбанням нового телефону, що також підтверджується копіями платіжних документів, які додані до відзиву. Окрім того, відповідачем придбавалися для дітей предмети одягу, іграшки та продукти харчування. Для старшої доньки [PERSON] відповідачем було придбано та передано планшет «Наомі», відповідачем сплачувалися в тому числі і кошти на рахунок дошкільного навчального закладу «Калинка», де навчаються доньки, що підтверджується платіжними документами доданими до відзиву. Також, відповідач посилався у відзиві на те, що він неодноразово надавав позивачці [PERSON] грошові кошти готівкою різні суми для матеріального забезпечення дітей, при цьому сам вказує, що не всі такі факти може підтвердити документами, оскільки розуміючи та усвідомлюючи всій батьківський обов`язок щодо утримання та забезпечення дітей він його добросовісно виконував та виконує, не вдаючись до банальностей по збору різного роду платіжних документів про такі факти. Щодо заявленої позивачкою суми аліментів у розмірі 1/2 частки, відповідач вважає її безпідставно і необгрунтовано завищеною, посилався на те, законодавством України визначено, що на утримання двох дітей можуть бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. На підтвердження свого працевлаштування, відповідач подав довідку з місця роботи, згідно якої судом встановлено, що з 07.11.2019 року [PERSON] постійно працює в ТОВ «Стартрейдінг» на посаді водія-експедитора з посадовим окладом в розмірі 4200 грн., його дохід за період з 07.11.2019 р. по 30.11.2019 р. склав 3400,00 грн., що підтверджується довідкою доданою до відзиву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тож, оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження своїх обгрунтувань в частині стягнення аліментів у заявленому до стягнення розмірі, а також беручи до уваги заперечення відповідача та додані на їх підтвердження докази, суд з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 768,40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимог про стягнення аліментів, то позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, проте в даній справі такі особи відсутні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial