Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

11 серпня 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої здоров`ю внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2004 році на автодорозі «Устилу-Луцьк-Рівне» поблизу с. Богушівка Луцького району Волинської області відповідач неправильно оцінив дорожню обстановку, порушив правила обгону і при виконанні цього маневру виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ110307 «Славута», в результаті чого пасажирка цього автомобіля позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області відповідач було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Внаслідок заподіяних травм позивач отримала інвалідність ІІ групи. У серпні 2019 року позивачу була проведена операція, а саме ендопротезування правого кульшового суглобу. Позивач вказує, що проведення цієї операції пов`язане з наслідками отриманої травми від ДТП, що сталася у 2004 році і на її проведення вона витратила 139\~220,00 грн. Також вказує, що внаслідок перенесеного болю вона зазнала моральних страждань, розмір яких оцінює у 100\~000,00 грн. З наведених вище мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 139\~220,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 100\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник, у судовому засіданні та письмовому відзиві, позов заперечили та вказали, що позивачу неодноразово відшкодовувалася матеріальна та моральна шкода у зв`язку із ДТП, зокрема відповідними рішеннями суду. Також вказують, що в матеріалах справи відсутня судово-медична експертиза, яка б підтверджувала зв`язок проведених медичних процедур стосовно повивача із отриманою у 2004 році травмою внаслідок ДТП. Звертають увагу суду на завищення розміру моральної шкоди, а також недоліки в оформлення документації, яка надана позивачем на підтвердження своїх позовних вимог. З наведених вище мотивів просять суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 03 липня 2004 року приблизно о 21 год. 30 хв., керуючи автомобілем Mercedes-Benz, [NUMBER] на 77 км. + 900 м. автодороги «Устилуг-Луцьк-Рівне», поблизу с. Богушівка Луцького району, неправильно оцінив дорожню обстановку, порушив правила обгону і при виконанні цього маневру виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ110307 «Славута», в результаті чого пасажирка цього автомобіля позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком суду від 03 грудня 2004 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України з призначенням йому відповідного покарання. Також вирішено задовольнити цивільний позов [PERSON] та [PERSON] та стягнуто на їх користь з відповідача 4\~442,00 грн. матеріальних збитків та 12\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. З мотивувальної частини вироку слідує, що до матеріальної шкоди суд відніс 506,00 грн. витрачених на лікування (без зазначення якого саме) та по 1\~968,00 грн. вартості санаторно-курортного лікування [PERSON] та [PERSON] . Моральна шкода також бул присуджена у рівних частках по 6\~000,00 грн. (а.с.4-6). З огляду на приписи ч.6 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені у вказаному вироці суду, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, а тому повторному доказуванню ці обставини не підлягають. В подальшому, як слідує з матеріалів справи, позивач неодноразово зверталася до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача додаткових коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Так, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2007 року у цивільній справі №1274/2007, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 7\~502,94 грн. витрат на лікування. З мотивувальної частини цього рішення слідує, що стягнуті кошти стосуються лікування позивача у стаціонарі з 14 червня 2006 року по 26 червня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 10 листопада 2006 року (а.с.39). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2009 року у цивільній справі №2-633/2009, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8\~819,61 грн. витрат на лікування. З мотивувальної частини цього рішення слідує, що стягнуті кошти стосуються лікування позивача у стаціонарі з у період з 16 червня 2008 року по 25 червня 2008 року, з 07 березня 2007 року по 28 березня 2007 року та з 17 березня 2008 року по 03 квітня 2008 року (а.с.98). Також, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2012 року у цивільній справі №0308/10659/12, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 14 412,27 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди. З мотивувальної частини цього рішення слідує, що позивачу була відшкодована матеріальна шкода пов`язана із витратами під час стаціонарного лікування в період з 19 жовтня 2010 року по 02 листопада 2010 року; з 11 листопада 2010 року по 16 листопада 2010 року; з 02 березня 2011 року по 16 березня 2011 року, та з 10 січня 2012 року по 24 січня 2012 року. Крім того, судом було встановлено, що [PERSON] були проведені операції: 04.03.2011 року з видалення металоконструкцій, а 11.01.2012 року металоостеосинтез правого стегна, на які позивач витратила кошти (а.с.99-100). З матеріалів справи слідує, що після останньої операції у 2012 році позивач продовжувала лікування. Так, у період з 27 серпня 2019 року по 03 вересня 2019 року позивач проходила лікування у стаціонарі Товариства з обмеженою відповідальністю «Шведсько-Українська клініка «Енгельхольм», що стверджується відповідною випискою із історії хвороби. В ході лікування, 27 серпня 2019 року проведена операція у вигляді безцементного ендопротезування правого кульшового суглоба (а.с.64). Факт проведення цієї операції також стверджується актом виконаних робіт від 03 вересня 2019 року, паспортом ендопротеза, листом від 02 листопада 2020 року №64 (а.с.68-69, 111). Оплата цієї операції проведена у розмірі 139\~220,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.10). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені у ст.1166 ЦК України, частина перша якої передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною першою статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. З аналізу вищенаведених положень цивільного законодавства слідує, що особа, яка завдала шкоди здоров`ю потерпілому повинна відшкодувати всі витрати потерпілого, який він здійснив, чи має намір здійснити для повної відновлення свого фізіологічного стану, в тому числі додаткові витрати на протезування. Оскільки в судових рішеннях від 29 січня 2007 року, 23 лютого 2009 року та 31 липня 2012 року, не вирішувалося питання про стягнення з відповідача додаткових витрат, понесених позивачем на протезування кульшового суглоба правого стегна, суд дійшов висновку, що ці витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 139\~220,00 грн., та задовольнити позов у цій частині. При цьому суд відхиляє доводи відповідача та її представника про те, що для підтвердження пов`язаності проведеної операції з ендопротезування з наслідками ДТП потрібен висновок судово-медичної експертизи, оскільки з матеріалів справи слідує, що починаючи з 2004 року по даний час позивач систематично проходить лікування з приводу однієї і тієї ж травми закритого відламкового перелому правого стегна зі зміщенням, тобто, травми, яка була отримана саме внаслідок ДТП (а.с.59, 64, 67, 70 81). Отже, відповідач заперечуючи вказану медичну документацію та обставини пов`язаності проведеної операції з ендопротезування із отриманою у ДТП травмою, мав змогу заявити клопотання про призначення відповідної судово-медичної експертизи, чого не зробив. Крім того, відповідач мав можливість виготовити експертизу на власне замовлення, що дозволяється приписами ч.3 ст.102 ЦПК України, враховуючи те, що справа перебуває у провадженні суду починаючи з серпня 2020 року, а в ній наявні копії медичної документації позивача. Крім того, мав можливість звернутися з відповідним адвокатським запитом щодо достовірності медичних документів та доказів оплати послуг. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. На переконання суду, своїми діями, які виразилися у вчиненні злочину за результатом якого було завдано шкоди здоров`ю потерпілій, відповідачем завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях через необхідність протезування суглобу правого стегна, а також у фізичному болю, який вона могла відчувати під час та після здійснення відповідної операції. Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь душевних страждань та пережитого фізичного болю у зв`язку із проведеним ендопротезуванням, суд доходить до висновку, що на користь позивача слід присудити 25 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Заявлена до відшкодування сума у 100 000,00 грн. є явно завищеною, оскільки не враховує, що з відповідача вже стягувалася моральна шкода у вироці суду, а також у рішенні суду від 31 липня 2012 року, яка була пов`язана із лікуванням, яке проходила позивач на той час. Суд враховує також поведінку відповідача, який поступово виплатив їй грошові кошти, присуджені судом, шляхом стягнення частки з його заробітної плати (а.с.31-34). При цьому суд зауважує, що моральна шкода стягується саме у зв`язку із душевними стражданнями під час здійснення операції з ендопротезування, оскільки шкода за відповідне лікування безпосередньо після ДТП, а також після раніше перенесених операцій була стягнута. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, а також через те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути 1\~642,20 грн. судового збору, що пропорційно до задоволених позовних вимог ((139\~220,00 + 25\~000,00) х 1)/100). Також, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 977,13 грн. судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, що є пропорційно до задоволених вимог (7\~250 х ((139\~220 + 25\~000) / 239\~220)). Витрати у розмірі 7\~250,00 грн., які були базою для розрахунку стягуваної суми, належним чином підтверджені позивачем договором про надання правової допомоги, актом приймання-передачі послуг, квитанцією (а.с.128-130). Доводи представника відповідача про те, що у судовому засіданні позивача представляв не адвокат АБ «Сергій Степанюк і Партнери» жодного правового значення не мають, адже позивач, як і її представник, вільні в оформленні своїх договірних відносин, що не виключає можливість роботи адвоката, що здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, на що звертає увагу представник відповідача, за дорученням адвокатського бюро, на індивідуальних, обумовлених лише між ними, комерційних умовах. У зв`язку з частковою відмовою у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача слід стягнути 1 410,84 грн. судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, що є пропорційно до розміру вимог, у задоволенні яких було відмовлено (4\~500 х ((239\~220 - 139\~220 - 25\~000) / 239\~220)). Витрати у розмірі 4 500,00 грн., які були базою для розрахунку стягуваної суми, належним чином підтверджені відповідачем квитанцією до прибуткового касового ордера, актом прийому-передачі наданої правничої допомоги, ордером, договором про надання правничої допомоги з додатком до нього.

Outcome: partial