Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

10 травня 2016 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 жовтня 2014 року при здійснені технічної перевірки працівниками ПАТ «Миколаївобленерго» було виявлено, що відповідач, в порушення п. 42 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року, здійснено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою проводкою, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку з порушенням схеми обліку. Через це спожита таким чином електроенергія не враховувалася та не сплачувалася, внаслідок чого ПАТ «Миколаївобленерго» заподіяно майнової шкоди на суму 33 569 грн 03 коп.. Посилаючись на зазначене обґрунтування та на ст. 1166 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заподіяної шкоди. Ухвалою від 04 липня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON], який з 05 жовтня 2009 року є власником гаражу, в якому відбулось порушення правил користування електричною енергією. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, не погодившись із розрахунком шкоди, визначеної позивачем. Зазначивши, що позивач свідомо зловживає своїми правами, не запропонувавши укласти договір про надання послуг з електропостачання, просили повністю відмовити в задоволенні позову, застосувавши при цьому наслідки спливу позовної давності. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надавши письмові заперечення, в яких вказав, що позов визнає частково, просив зобовязати позивача здійснити перерахунок заборгованості з електропостачання у відповідності до тарифів, що діяли у відповідні періоди споживання. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як вбачається з договору дарування від 15 жовтня 2009 року (а. с. 32), відповідач [PERSON] подарував відповідачеві [PERSON] гараж з оглядовою ямою № 8, розташованому за адресою: м. Миколаїв, пр-т Леніна (після зміни назви Центральний). Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 07 жовтня 2014 року при здійснені технічної перевірки працівниками ПАТ «Миколаївобленерго» було виявлено, що відповідачем, в порушення п. 42 «Правил користування електричною енергією для населення», здійснено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою проводкою, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку з порушенням схеми обліку. Зазначені факти підтверджуються актом № В 1303 від 07 жовтня 2014 року про порушення (а. с. 3). Посилання відповідача на відсутність його вини у самовільному підключенні до електромережі суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме показаннями свідків [PERSON], [PERSON], копією протоколу № 3666 засідання комісії ПАТ «Миколаївобленерго», яким відповідача визнано причетним до порушення Правил користування електричною енергією(а. с. 4). Суд вважає, що відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження викладених ними заперечень проти позову. Самовільним підключенням відповідача до електромережі зазначеного вище гаражу позивачеві завдано збитків на суму 33 569 грн 03 коп., розмір яких правильно розраховано відповідно до п. 53 Правил і п. 2.7 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», з дня останньої технічної перевірки до дня усунення виявленого порушення. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої порушенням Правил, 33569 грн 03 коп. такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. 1166 ЦК України. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності в даному спорі, беручи до уваги заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд дійшов висновку, що позивачем не порушено строки звернення до суду, оскільки датою, з якої починається перебіг строку позовної давності, є дата складання акту про порушення 07 жовтня 2014 року, позов подано до суду 10 травня 2016 року. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1 378 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved