Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

12.02.2019 року до суду звернувся директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» з позовом до [PERSON] , просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2119225182-023021 від 15.07.2018 року в сумі 15912 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 2119225182-023021 від 15.07.2018 року [PERSON] отримала кредит у вигляді перерахунку на картковий рахунок позику у розмірі 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 % річних. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписаний договір в електронному вигляді, що підтверджується реєстрацією відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконала, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість в сумі 15912 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 3000 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 5202 грн., а також заборгованістю за пенею - 7110 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, тому просить стягнути з останнього вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав (а.с. 62). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Надала відзив на позовну заяву (а.с. 57-58) в якому просила відмовити в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 5802 грн. та заборгованості за пенею - 7110 грн., оскільки така сума в загальному розмірі 12912 грн. значно перевищує суму заборгованості 3000 грн., розмір якої вона не заперечувала. Просила застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, що 15.07.2018 року між ТОВ «Фінансова Компанія є гроші» та [PERSON] був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2119225182-023021 (а. с. 12-18). ТОВ «Фінансова компанія є гроші» надала позичальнику кошти в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування позикою - 2% за кожен день користування позикою, а відповідач зобов`язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Дата надання позики - 15.07.2018 року. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 годин 14.08.2018 року включно (а.с. 14). Відповідач прийняла умови договору, про що свідчить її електронний підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС код: 794745, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» (а.с. 18). На підставі зазначеного договору позичальник [PERSON] отримала кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування позикою - 2% за кожен день користування позикою. Позивач виконав зобов`язання перед відповідачем, надавши йому передбачену договором суму кредиту, чого не заперечувала відповідач у відзиві на позов. Однак, [PERSON] не виконує належним чином грошового зобов`язання за договором, внаслідок чого порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача станом на 01.11.2018 року згідно з розрахунками позивача становить 15912 гривень, із яких: 3000,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту, 5802 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 7110 грн. - заборгованість за пенею. За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Враховуючи доведеність наявними в справ належними та допустимими доказами факту укладення між сторонами договору надання позики та, беручи до уваги факт невиконання відповідачем обов`язків по поверненню вищевказаної суми позики, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача отриманої позики в розмірі 3000 грн. Щодо заявленої вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 5802 грн., то, враховуючи, що сторони визначили строк дії договору, який становить 31 днів з 15.07.2018 року по 14.08.2018 року, суд вважає, що позивач необґрунтовано нараховував [PERSON] відсотки за користування кредитом, починаючи з 15.08.2018 року, тобто після закінчення строку дії договору, оскільки права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання. Оскільки право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Такий правовий висновок узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та позицією Верховного Суду, висловленою у Постанов від 06.02.2019 року по справі № 175/4753/15ц. Таким чином, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відсотки за користування грошовими коштами за строк кредитування, який складає 31 день, з 15.07.2018 року по 14.08.2018 року в розмір 1062 грн. Що стосується вимог про стягнення заборгованість за пенею - 7110 грн., суд дійшов наступного висновку. Відповідно до стаття 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати позикодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживача на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. У п. 7.1. Договору про надання позики зазначено, що загальний розмір пені, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір, встановленим законодавством України. Отже він не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшим за 15 % суми простроченого платежу. Договором про надання позики передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язань у вигляді пені. Штраф не передбачений. Враховуючи те, що відповідач отримав від ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» позику у розмірі 3000 грн., сума процентів за 31 день користування позикою згідно умов договору становить 1062 грн., згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не повинна перевищувати 609 грн. 30 коп. (3000 грн. +1062 грн.) х 15%/100%), які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пені в розмірі 609 грн. 30 коп. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за кредитом 3000 грн., 1062 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею - 609,30 грн. 01.11.2018 року між позикодавцем та позивачем по даній справі було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0111/2, відповідно до якого позивачу відступлено право вимоги по кредитних договорах (а.с. 9-11). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» з Акту прийому-передачі прав вимоги згідно Договору факторингу (а.с.11) ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» прийняло право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника [PERSON] . Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувана за договором № 2119225182-023021 від 15 липня 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Також згідно п. 3.4.2. Договору факторингу не пізніше тридцяти робочих днів після набуття чинності цим Договором Клієнт зобов`язаний сповістити Боржників про укладання цього Договору і повідомити, що платіж на користь фактора є належним. Дані умови договору виконанні, що підтверджується повідомленням про відступлення з підтвердженням відправлення (а.с. 11) витягом з акту прийому-передачі прав вимоги згідно Договору факторингу, а також Договором, розрахунком заборгованості та документами, що підтверджують видачу кредиту. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 564,01 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 29,36% з розрахунку: 4671,30 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% :15912 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 29,36% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 564,01 грн. з розрахунку:1921,00 грн. (сума сплаченого судового збору) х 29,36 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial