Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

11 березня 2020 року Дребіт О.С. , в інтересах [PERSON] , звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. У позові посилалась на те, що під час перебування її довірителя [PERSON] та відповідачки [PERSON] у шлюбі у них народилося двоє дітей: [INFO] - [PERSON] та [INFO] - [PERSON] . Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишався проживати з матір`ю, а [PERSON] - з батьком. Отже, з цього часу її довіритель повністю матеріально забезпечує сина [PERSON] усім необхідним, піклується про нього. На даний час [PERSON] навчається на 3-му курсі Інституту-технічних та комп`ютерних наук Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича на денній формі навчання. Вартість навчання з 01.09.2019р. по 30.06.2021р. становить 41800грн., з яких її довірителем особисто було сплачено 20700грн. З часу проживання [PERSON] разом із батьком відповідачка перестала брати участь у його утриманні та жодних коштів добровільно не надає. [PERSON] важко самостійно утримувати сина та оплачувати його навчання, так як він (позивач) має нерегулярний дохід від здійснення підприємницької діяльності. Крім того, за рішенням суду сплачує аліменти на утримання малолітнього сина сторін [PERSON] , який залишився проживати разом із матір`ю. Натомість, матеріальне становище відповідачки є дещо кращим, вона працює найманим працівником на КП МКТ «Калинівський ринок» та є керівником ТзОВ «Дабог». [PERSON] має у користуванні автомобіль марки «VOLKSWAGEN TIGUAN » та у власності нерухоме майно. Непрацездатних осіб відповідачка на утриманні не має. Просила стягувати з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500грн. щомісячно до припинення ним навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. 23 червня 2020 року через канцелярію суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Крамар І.І. надійшли заперечення на позов. У своїх письмових запереченнях адвокат Крамар І.І. вказувала на те, що її довірителька [PERSON] позов визнає частково. На її думку, заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним, оскільки ним не доведено того, що він щомісячно витрачає на сина кошти в сумі 5000грн. Крім того, у [PERSON] на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] . Оскільки в добровільному порядку позивач не надав відповідачці жодних коштів на утримання їхнього спільного сина, вона була змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. Втім, судове рішення [PERSON] належним чином не виконує. Зазначила, що у [PERSON] дійсно у користуванні перебуває транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TIGUAN», однак позивач не зазначив у позові, що у нього у користуванні перебуває автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] . Погодилася сплачувати аліменти на навчання сина [PERSON] у розмірі 1200грн. щомісячно. Під час розгляду справи представники позивача - адвокати Дребіт О.С., Янчук Л.І. позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Зазначили, що позивач щомісяця сплачує кошти на утримання меншого сина, про що надали копії відповідних квитанцій. Вважають, що відповідачка також не позбавлена обов`язку утримувати старшого сина, так як він теж потребує чималих витрат. Просили позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Крамар І.В. під час розгляду справи підтримала надані нею письмові пояснення. Вважає, що розмір аліментів завищений позивачем. Просила позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 травня 2015 року між ними розірвано (а.с.7-8). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] (а.с.9,30). Після розірвання шлюбу, неповнолітній [PERSON] залишився проживати разом із позивачем, а малолітній [PERSON] разом із відповідачкою. З цього часу, кожен із дітей залишився на утриманні того з батьків з ким залишився проживати. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. З 2019року повнолітній син сторін [PERSON] навчається в Інституті фізико-технічних та комп`ютерних наук Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича, денної форми навчання. На даний час [PERSON] є студентом третього курсу (а.с.10). Згідно наявного в матеріалах справи договору №30-4119 від 23 серпня 2019 року, укладеного Чернівецьким національним університетом ім..Ю.Федоковича в особі ректора та [PERSON] , термін навчання останнього у вказаному навчальному закладі з 01.09.2019р. - 30.06.2021р. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 41 800грн. (а.с.11). За таких обставин, позивач [PERSON] несе витрати на утримання сина пов`язані із його навчанням, які окрім офіційної оплати, складають витрати на проїзд, харчування, придбання необхідної літератури, канцелярські товари тощо. Із копій квитанцій вбачається, що за навчання [PERSON] було сплачено 20700грн. (а.с.12). Як встановлено судом, позивач [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність, у зв`язку із чим, є платником Єдиного податку та знаходиться на 2-й групі оподаткування, розмір доходу (виторг від отримання продажу) за 2019рр. становив 88700грн. Втім, згідно викладених у позові обставин, йому вкрай важко самостійно оплачувати навчання сина та забезпечувати його усім необхідним пов`язаним з навчанням. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 березня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.02.2020 року до повноліття дитини (а.с.30). Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 180, ч.3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як було встановлено судом, відповідачка [PERSON] матеріально забезпечена. Так, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідачка [PERSON] є керівником ТзОВ « Бабог ». Її середньомісячний дохід за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. становить 91754,66грн. (а.с.20-23, 45-46). Також у відповідачки [PERSON] у власності є нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] (а.с.29). Всі ці обставини, на думку суду, свідчать про спроможність відповідачки надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання. При цьому, судом встановлено, у відповідачки [PERSON] перебуває на утриманні малолітній син [PERSON] , [INFO] . Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, а також з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін, витрат їхнього сина пов`язаних із навчанням, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн., щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви до суду (11 березня 2020 року) і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб [PERSON] пов`язаних із навчанням, а також з реальної можливості відповідачки вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останньої. Також відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial