Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

12.01.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, після усунення недоліків якої просить суд: стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на сина. В судому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги просила їх задовольнити, пояснила, що на даний час сама утримує сина, щомісяця сплачує по 200 гривень за харчування у садочку, по 36 гривень на вітамінні коктейлі, несе витрати по 400 гривень на заняття дитини з логопедом, а ще має купляти продукти харчування та одяг. Вона вимушена підробляти, щоб утримувати себе та сина, а відповідач, хоч офіційно не працевлаштований, але працює та може на її думку надавати матеріальну допомогу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. По його розрахункам він може надавати не більше 300 гривень на місяць, оскільки не має постійних заробітків. Він заробляє будівельними роботами, інколи по 2000 гривень в місяць, інколи нічого, оді йому допомагає мати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 21 травня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 09.07.2010 року виконкомом Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.2). Згідно з довідкою Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 12.01.2016 року №04 позивач [PERSON], [INFO], та її малолітня дитина [PERSON], [INFO] року, постійно проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС в Житомирській області від 21.01.2016 року (а.с.9) відповідач [PERSON], [INFO] року зареєстрований в с.Краснопіль Чуднівського району Житомирської області та, як визнано відповідачем, проживає [ADDRESS] Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з поясненнями сторін, відповідач [PERSON] є працездатним, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, а також не отримує постійного доходу. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, сторонам було роз'яснено, що відповідно до вимог ст..ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільній справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі, а також, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, за змістом ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту звернення позивача до суду 12.01.2016 року відповідач надавав кошти на утримання сина, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Оскільки, відповідно до пояснень сторін, відповідач постійного та регулярного доходу не має, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. При цьому суд бере до уваги, що за змістом ч 2 ст.184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо розміру доходів відповідача сторонами не надано, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень; Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Проте, обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не достатнім. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи рівний обов'язок позивача та відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідача, враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, а також ту обставину, що малолітньому сину сторін 17 червня поточного року виповниться 6 років, суд прийшов до висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано завищеним, і розмір аліментів слід визначити в твердій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно. При цьому суд також враховує, що вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з особливими обставинами, пов'язаними з хворобою дитини, позивачем не заявлялось та будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження цих витрат суду надано не було. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial