Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

11 липня 2018 року позивачі\~звернулися\~до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. В позові зазначили, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 11 по вулиці Шевченка в смт. Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області, в якому зареєстрований відповідач, колишній чоловік позивача [PERSON], але з 2005 року в ньому не проживає. 28.03.2007 року шлюб було розірвано і місце перебування та проживання [PERSON] їм не відомо. Наявність реєстрації останнього в житловому будинку перешкоджає позивачам у повній мірі розпоряджатися своїм житлом. Позивачі в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.30,31). Відповідач в\~судове засідання\~не з'явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином,\~шляхом направлення\~судової повістки\~поштовим повідомленням\~з рекомендованим\~повідомленням про\~вручення поштового\~відправлення та\~опублікуванням оголошення\~про виклик\~до суду\~на офіційному\~веб-сайті\~суду на\~порталі Судова\~влада України.\~Заяв про\~поважність пропуску\~судового засідання,\~відзиву,\~заперечень на\~позовну заяву\~не надав(а.с.23,29). Судом, за згоди позивачів, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності, згідно свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5285372, посвідченого приватним нотаріусом Березнегуватського нотаріального округу [PERSON] 09.04.2014 року, належить 1/3 частина житлового будинку № 11 по вулиці Шевченка в смт. Березнегувате Миколаївської області (а.с.10,11-12). Позивачу [PERSON] на праві власності, згідно рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28.12.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 12.01.2006 року, належить 2/3 частини житлового будинку № 11 по вулиці Шевченка в смт. Березнегувате Миколаївської області (а.с.8,9). В зазначеному будинку зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою\~виконкому Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області від 13 червня 2018\~року (а.с.14). Однак, колишній чоловік позивача [PERSON] - відповідач [PERSON], не проживає в даному будинку з 2005 року, що підтверджується актом\~депутата Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області від 11 червня 2018 року (а.с.15). Факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області від 28.03.2007 року, актовий запис № 27 (а.с.13). Відповідач порушує права позивачів тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Згідно ст. 72 зазначеного Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень пунктів 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Враховуючи те, що відповідач не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців з моменту реєстрації, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, відсутність права власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачам судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved