Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

10 січня 2018 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту перебування у полоні незаконних збройних формувань самопроголошеної «ЛНР» та отримання ним шкоди здоров`ю внаслідок катувань в період з 14 липня 2014 року до 29 грудня 2014 року. На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що в середині липня 2014 року він потрапив до полону незаконного збройного формування «ГБР Бетмен», що діяло на території ОРЛО де знаходився до кінця грудня 2014 року. Потрапивши у полон, він був підданий побоям та катуванню, в результаті яких йому було поламано кілька ребер з обох боків та боліла грудна клітина. Вказує, що з полону його звільнено 29 грудня 2014 року. Зазначає, що встановлення факту його перебування у полоні та отримання ушкоджень саме під час перебування у полоні йому необхідно для підтвердження отримання моральної та фізичної шкоди, заподіяної терористичним актом. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву та просили задовольнити у повному обсязі, а представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви, покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Перевальську Луганської області. Зареєстроване місце проживання [ADDRESS]. Згідно пояснень заявника [PERSON], він перебуваючи у м. Луганську та прийшовши на роботу до Луганської обласної державної лікарні ветеринарної медицини, 14 липня 2014 року потрапив до полону незаконного збройного формування «ГБР Бетмен», який був розташований на території Східно-українського національного університету ім. В.Даля, що у м. Луганську, звідки він звільнився тільки 29 грудня 2014 року. Листом Штабу Антитерористичного центру при службі безпеки України від 26 листопада 2014 року № 33/7587 [PERSON], який згідно пояснень заявника є його знайомим, повідомлено, що за даними Міжвідомчого центру допомоги громадянам у питаннях звільнення полонених, заручників та віднайдення зниклих безвісті, [PERSON] перебуває у полоні незаконних збройних формувань. Службою безпеки у взаємодії з Міністерством оборони, МВС, Держприкордонслужбою України із залученням громадських та волонтерських організацій вживаються всі можливі заходи, спрямовані на визволення з полону [PERSON], шляхом проведення переговорного процесу (а.с.13). 13 січня 2015 року на офіційному веб-сайті Міністерства внутрішніх справ України розміщено оголошення про те, що житель м. Луганська [PERSON], [INFO], з 25 липня 2014 року пропав безвісті, на зв'язок не виходить і місцезнаходження його невідоме (а.с.14). Крім того, на інтернет сторінці Соціально-інформаційного порталу «Діалог» 25 лютого 2015 року опубліковано список людей, які пропали безвісті в зоні проведення АТО, серед яких і [PERSON] (а.с.15-16). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] та допитана в режимі відеоконференції свідок [PERSON] підтвердили факт перебування [PERSON] у полоні незаконних збройних формувань з 5 вересня 2014 року по 29 грудня 2014 року. Свідки зазначили, що у вказаний період також перебували у полоні разом із заявником та були звільнені в один день 29 грудня 2014 року. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони не були свідками катувань та побиття [PERSON] Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, а також у листі Верховного суду країни «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року роз'яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту. Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту його перебування у полоні незаконних збройних формувань самопроголошеної «ЛНР» у період з 25 липня 2014 року по 29 грудня 2014 року. Іншої можливості підтвердити та встановити факт перебування заявника в полоні незаконних збройних формувань на непідконтрольній території України немає, позасудовий порядок встановлення зазначеного факту чинним законодавством не передбачено. За таких обставин, у цій частині заява [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому в задоволені заяви в частині встановлення його перебування у полоні у період з 14 по 24 липня 2014 року слід відмовити, за необґрунтованості, оскільки жодними доказами перебування у полоні у цей період не підтверджено і таких не здобуто судом. Що стосується вимог про встановлення факту завдання шкоди здоров`ю [PERSON] внаслідок катувань в період перебування його в полоні з 14 липня 2014 року до 29 грудня 2014 року, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволені заяви в цій частині, з огляду на наступне. З наданих суду медичних висновків Відділу рентгендіагностики Київського міського консультативно-діагностичного центру від 19 та 23 лютого 2015 року вбачається, що у [PERSON] грудина деформована ввігнута до середини, визначено консолідований перелом сьомого ребра праворуч та одинадцятого ребра ліворуч. Не виключено можливість консолідованого перелома передньої третини четвертого ребра та тіла грудини переконливих рентген даних, щодо наявності свіжих кістково-травматичних та кістково-деструктивних змін, не виявлено. Разом з тим, вказані висновки не містять зазначення орієнтовного періоду виникнення переломів вказаних ребер та деформації грудини, що позбавляє суд можливості встановити факт завдання такої шкоди здоров'ю саме під час перебування заявником у полоні. Експертного висновку, який би підтверджував саме факт отримання каліцтва у вказаний заявником період, під час перебування в полоні, ним не надано. Крім того, судом встановлено, що свідки [PERSON] та [PERSON] не спостерігали події катування чи завдання побоїв [PERSON], які б могли завдати шкоди його здоров'ю. Такі твердження заявника не знайшли свого підтвердження і в поясненнях допитаної в якості свідка [PERSON], яка є лікарем психологом, психолого-консультантом та повідомила суду, що у червні 2016 року [PERSON] звернувся до неї за професійною допомогою, оскільки його турбували спогади з періоду перебування ним у полоні. За таких обставин, заяву потрібно задовольнити частково, встановити факт перебування [PERSON] в полоні незаконних збройних формувань самопроголошеної «ЛНР» у період з 25 липня по 29 грудня 2014 року, а у задоволенні решти вимог заяви відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial