Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

10 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 29.12.1995 року в с. Дзюньків, Погребищенського району Вінницької області померли її баба [PERSON] та дід [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх смерть серії 1-АМ 328302, 1-АМ № 328302, актовий запис № 3 та №2, після смерті яких відкрилася спадщина. До спадкового майна входить права на земельні ділянки, площею 1,5504 та 1,5044 га, які посвідчені державними актами серії 1-ВН № 000724 та 1-ВН №000725 виданими [PERSON] сільською радою Погребищенського району Вінницької області. За життя баба та дід не скористались своїм правом, передбаченим ст..ст.1233,1234 ЦК України і не залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких обставин, у відповідності до ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом. У встановлений законом шестимісячний строк вона подала заяву до державної нотаріальної контори, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, тому що державні акти на право приватної власності на землю були видані не уповноваженою на те особою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки, за законом що належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направив заяву №41 від 22.02.2016 року , у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON] та [PERSON], які померли 29.12.1995 року в с. Дзюньків Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 7, 41) були власниками земельних ділянок площею 1,5504 та 1,5044 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що посвідчується Державними актами на право приватної власності серії 1-ВН № 000724 та 1-ВН №000725, виданими [PERSON] сільською радою (а. с.10,11 ). Позивачка, як єдина спадкоємиця за законом вступила в управління та володіння спадковим майном. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] та [PERSON], які померли 29.12.1995 року в с. Дзюньків Погребищенського району Вінницької області були власниками земельних ділянок площею 1,5504 та 1,5044 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що посвідчується Державними актами на право приватної власності серії 1-ВН № 000724 та 1-ВН №000725, виданими [PERSON] сільською радою 18.03.2002 року, [PERSON], як єдина спадкоємиця за законом фактично прийняла та вступила в управління спадковим майном, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, тому що державні акти на право приватної власності на землю були видані не уповноваженою на те особою то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право приватної власності на це майно.

Outcome: approved