Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

12.12.2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до виконкому Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області, про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності по Ѕ частині права власності на ј частину сараю, Ѕ частині гаражу, 1/8 частини уборної , що знаходяться по [ADDRESS]. На обґрунтування позову вказано, що [INFO] року помер батько та чоловік позивачів - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], ј частина сараю, Ѕ частина гаражу, 1/8 частина уборної, які належали спадкодавцю на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 29.05.1992 р., посвідченого Новоодеською нотаріальною конторою того ж дня та зареєстрованого в Вознесенському БТІ 01.06.1992 р. за № 4011. Зазначили, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька та чоловіка є вони, як дружина, яка пережила чоловіка та син, вступили в спадкові права після смерті [PERSON], прийнявши спадщину після його смерті шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки вказаної квартири, при цьому залишилися не успадкованими за законом ј частина сараю, Ѕ частина гаражу та 1/8 частина уборної за вказаною адресою. Посилаючись на те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі їх заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що вказані споруди не знаходяться в квартирі і розташовані поруч з квартирою, це майно не є приналежністю квартири та в зв'язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують дійсну адресу ј частина сараю, Ѕ частина гаражу та 1/8 частина уборної, відповідно, неможливо вчинити нотаріусу нотаріальні та реєстраційні дії по відношенню до вказаного майна. Представник позивачів - адвокат Павловській І.І. в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, просив про задоволення позову. Представник відповідача - виконкому Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області, в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, яким заявлені позовні вимоги визнав, просив провести розгляд справи за його відсутності,. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв'язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно матеріалів спадкової справи № 267/07 до майна померлого [INFO] р. [PERSON], [PERSON] помер [INFO] р. у м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області у віці 69 роки (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане виконкомом відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 23 лютого 2007 р.). [INFO] р. дружина померлого - [PERSON], а [INFO] р. син померлого - [PERSON] звернулися до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копіями заяв, які міститься в матеріалах спадкової справи № 267/07. За даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.1972 р., 30.061972 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON] За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року народився [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком вказано [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Вказаними правовстановлюючими документами підтверджено, що позивач [PERSON] є дружиною, а [PERSON] - рідним сином померлого [PERSON] Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 10676181 від [INFO] р. зареєстровано спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 42930386, номер у нотаріуса 267, спадкодавець [PERSON]. 29.05.1992 року, між виконкомом Новоодеської міської ради народних депутатів в особі голови виконкому [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу трикімнатної квартири [ADDRESS], яка знаходиться в житловому будинку А-1 і складається з: коридору - 1, санвузла, 3-кухня-4, Н-1 сараю - ј частка, Ж-1 - гаражу - Ѕ частка, Б-1 убиральня - 1/8 частка, що підтверджено вказаним договором. Вказану угоду було засвідчено в Новоодеській нотаріальній конторі 29.05.1992 р. та зареєстровано в Вознесенському БТІ 01.06.1992 р. за № 4011. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 14375775 від 12.09.2007 р., заборон, арешту у реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON] не встановлено. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, що міститься у матеріалах спадкової справи, 12.09.2017 року [PERSON] успадковано Ѕ частку майна померлого [PERSON], а саме: Ѕ частку квартири [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно РКП «Новоодеське РБТІ», [PERSON] 13.09.2007 р. зареєстровано право власності на вказану частку успадкованого майна, номер запису 4011 в книзі 26. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, що міститься у матеріалах спадкової справи, 12.09.2017 року [PERSON] успадковано Ѕ частку майна померлого [PERSON], а саме: іншу Ѕ частку квартири [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно РКП «Новоодеське РБТІ», [PERSON] 13.09.2007 р. зареєстровано право власності на вказану частку успадкованого майна в повному обсязі, в тому числі і на ј частину сараю, Ѕ частині гаражу, 1/8 частини уборної , що знаходяться по [ADDRESS], номер запису 4011 в книзі 26. Відповідно до витягів про реєстрацію у Спадковомку реєстрі за №№ 11006402, 11006540, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація видачі свідоцтв про право на спадщину за [PERSON] та [PERSON] Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від будь-яких інших осіб згідно з матеріалами спадкової справи № 267/07 не надходило. 27.11.2018 р. держаним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] було надано роз'яснення щодо видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину на ј частину сараю, Ѕ частину гаражу, 1/8 частину уборної по [ADDRESS]. Миколаївської області, якою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки зазначені нерухомі об'єкти не є приналежними речами квартири [ADDRESS] у розумінні чинного законодавства, незважаючи на те, що вони були відчужені за цивільно-правовою угодою, а є самостійними об'єктами права власності, та на них розповсюджуються вимоги ч.2 п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. тому, через відсутність документів, які підтверджують дійсну адресу ј частки сараю, Ѕ части гаражу, 1/8 частки уборної, неможливо вчинити нотаріальні та реєстраційні дії по відношенню до вказаного майна та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання отримання прав на спадкове майно. За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини. Ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). При цьому, за правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов'язкової частки є правом, а не обов'язком спадкоємця. У зв'язку з чим такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї За роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, та неможливістю у зв'язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON], які є сином та дружиною померлого 21.02.2007 року [PERSON], є спадкоємцями першої черги щодо належного на момент смерті спадкодавцю майна, до складу якого входить: ј частина сараю, Ѕ частина гаражу, 1/8 частина уборної по [ADDRESS], яке померлим [PERSON] було набуто у власність на законних підставах і їх посвідчення було вчинено у відповідності до діючого на момент укладення угоди, ЦК УРСР (1963 р.), звернулися до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлого батька та чоловіка, тобто набули права спадкування майна померлого, але у повній мірі реалізувати своє право на спадщину не можуть, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які підтверджують дійсну адресу ј частки сараю, Ѕ части гаражу, 1/8 частки уборної, та які підтверджують право власності спадкодавця на вказану нерухомість. Статтею 13 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2009 року у справі «Кабулов проти України» вказано, що метою Конвенції є захист не теоретичних та ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних. Ефективним способом захисту прав позивачів є визнання за ними права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спадкове нерухоме майно. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1409,60 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі по 352 грн. 40 коп. кожному. З урахуванням повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачами судового збору в сумі по 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved