Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

11.06.2015 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом про відшкодування витрат в сумі 31292 грн. 77 коп. понесених відповідачем на навчання позивача. При цьому зазначив, між сторонами був укладений договір № Чн-70 від 03.12.2007 року про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разу відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати фактичні витрати за період навчання. За період навчання відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг та витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі становлять 31292 грн. 77 коп. В зв'язку з тим, що відповідач був звільнений з орану внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, не виконав умови договору про підготовку фахівця, просили стягнути з нього вказані вище витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач також не з'явився в судове засідання, повідомлявся про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, а відтак є можливість розглянути справу в його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи в судовому процесі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і на підставі наявних матеріалів справи та приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 526, 610, 611, 623 ЦК України,чинними не день їх виникнення. Судом встановлено, що 03.12.2007 між Київським національним університетом внутрішніх справ(реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ) та відповідачем [PERSON] був укладений договір № Чн-70 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разу відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Відповідно до наказу № 464 від 17.06.2011 року Київського національного університету внутрішніх справ відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. На підставі наказу № 108 о/с від 17.05.2013 року УМВС України в Чернігівській області відповідача звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни згідно з п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, тобто до спливу встановленого терміну перебування на службі по закінченню навчання. Відповідно до умов укладеного договору п.2.3.6, п.3.1. передбачено, що у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого трьох річного терміну перебування на службі за власним бажанням, відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання в повному обсязі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно до положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). Враховуючи розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням позивача в вищому навчальному закладі, що становить 31292 грн. 77 коп., який сторонами не оскаржувався, а відтак підлягає до відшкодування. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що встановлені факти дають підстави суду вважати заявлені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 312 грн. 93 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved