Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

11 жовтня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Крамар В. П. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані тим, що 16.09.2014 між нею та відповідачем [PERSON] було вдруге зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народився син, [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначив, що відповідач матеріально ні позивачу, ні їхньому спільному сину не допомагає, участі у вихованні сина не приймає, внаслідок чого [PERSON] не має можливості сама утримувати сина. Посилаючись на викладені обставини представник позивача просив суд стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Крім цього просив, стягнути з відповідача судові витрати, понесені у зв`язку із поданням позову. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 17.11.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 07.12.2021 [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Зазначив, що тривалий час не працевлаштований, має незначний, нерегулярний дохід, а тому просив суд задовольнити вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Причини неявки суд не повідомила. Представник позивача адвокат Крамар В. П. в судовому засіданні, зазначив, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що підтримує свою позицію викладену у відзиві, зокрема те, що готовий сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим вказав, що на його утриманні є матір, котра є особою похилого віку і потребує догляду. Представник відповідача адвокат Терлюк О. Я. в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] вдруге зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Козівського районного управління юстиції у Тернопільській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2004. Дитина проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки виданої відділом соціального забезпечення №4 управління соціального захисту населення Тернопільської РДА про доходи № 0207041 від 29.09.2021 року, [PERSON] на обліку, як одержувач будь-яких видів соціальних допомог та компенсаційних виплат не перебуває. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як вона знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до вимог\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років років : з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст.13,81\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України\~визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем, чи станом здоров`я не може надавати матеріальну допомогу неповнолітньому синові, у розмірах визначених судом. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний їй надавати таку допомогу, враховуючи потреби дитини, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2800 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11.10.2021 і до 13.01.2022 включно. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, слід допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] суми платежу за один місяць. Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 908 грн. 80 коп.

Outcome: approved