Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

12.03.2018 р. позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість в розмірі 37062,50 грн. за кредитним договором № б/н від 15.02.2011 р., судові витрати в розмірі 1600 грн.; в разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника і винесення судом заочного рішення. В обґрунтування заявленого позову позивач вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2011 р. [PERSON] отримала кредит в розмірі 1300,00 грн. в вигляді встановленого кредитного ліміту на карткоий рахунок. Взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої станом на 26.02.2018 р. становить 37062,50 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, при зверненні до суду з позовною заявою зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності і винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 15.02.2011 р. [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З зазначеної заяви вбачається, що [PERSON] ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. [PERSON] висловила згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. В указаній заяві також міститься інформація про те, що Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.prіvatbank.ua. [PERSON] зобов`язалась виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.prіvatbank.ua. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно умов вказаного кредитного договору, відповідач зобов`язався здійснювати щомісячне погашення суми кредитного зобов`язання і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Позивачем прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором було виконано в повному обсязі, надано відповідачу кредит. Однак, відповідачем прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконано, систематично не проводилось повернення належних до сплати частин кредиту та нарахованих процентів за його користування. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань призвело до виникнення заборгованості, загальна сума якої станом на 26.02.2018 р., на підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості, становить 37062,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2805,54 грн., заборгованості за процентами 694,17 грн., пеня у розмірі 31321,72 грн.; штрафи 500 та 1741,07 грн. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення чи неналежного виконання зобов`язань, встановлених укладеним договором. Відповідач не надав суду доказів, які спростовують виниклі у нього зобов`язання за укладеним договором та розмір заборгованості перед позивачем по передбачених договором платежах. Тому суд вважає ці обставини доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача [PERSON] повинно бути стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами, заборгованості за комісією, штрафів, а всього становить 37062,50 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано до суду платіжне доручення від 20.11.2017 р. про сплату судового збору за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в сумі 1762,00 грн. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved