Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

10 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Білопільської міської ради, [PERSON] з позовом, в якому вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на все його майно та майнові права. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе майно заповів йому. 23 серпня 1993 року Виконавчим комітетом Гуринівської сільської Ради народних депутатів прийнято рішення про передачу в приватну власність [PERSON] земельних ділянок площею 0,25 га та 0,60 га, призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства відповідно, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Але за життя його батько державні акти на право приватної власності на вказані земельні ділянки не отримав. З метою прийняття спадщини він звернувся до державного нотаріуса та оформив свої права на частину спадкового майна, але у видачі свідоцтв на зазначені земельні ділянки нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. Крім того, рішенням Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 24 листопада 2020 року затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000 га, з кадастровим номером 5920683000:11:001:0148, розташовану в с. Олексенки, Білопільського району, яка частково розташована на земельній ділянці, переданій його батьку [PERSON] , на якій останній жив, але приватизацію якої не завершив. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що рішення Виконавчого комітету Гуринівської сільської Ради народних депутатів від 23 серпня 1993 року не скасоване, просить визнати незаконним і скасувати рішення Гурнівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 24 листопада 2020 року про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,5000 га; скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і Держаному земельному кадастрі; визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації, отримання правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,60 га - для ведення особистого селянського господарства. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив задовольнити. Представник відповідача - Білопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 101, 103). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 40, 108). Крім того, останнього про час і місце розгляду справи було повідомлено в телефонному режимі (а. с. 101). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без представника нотконтори (а. с. 102, 104). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] були [PERSON] і [PERSON] (а. с. 7). 24 червня 1991 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів сину [PERSON] (а. с. 10). Як вбачається з архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Гуринівської сільської Ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 23 серпня 1993 року № 22 «Розгляд заяв на про приватизацію земельних ділянок» [PERSON] , жителю с. Олексенки, були передані в приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані в межах норм, передбачених ст. ст. 56, 57, 67 Земельного кодексу України, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку площею 0,25 га, а також для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,60 га (а. с. 8). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 6). 20 січня 2007 року [PERSON] звернувся до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу (а. с. 53-66). 22 січня 2007 року [PERSON] звернулася до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй частки спадщини [PERSON] (а. с. 55). У подальшому державний нотаріус Білопільської районної державної нотаріальної контори видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,17 га, яка належала [PERSON] (а. с. 65 зв.). У видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства нотаріус відмовив, про що прийняв відповідну постанову. Остання мотивована відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а. с. 13). З виписки з погосподарської книги №2 (2006-2010 роки, ст. 45, особовий рахунок № [NUMBER] ) Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області вбачається, що згідно з архівними даними Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в житловому будинку, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 січня 2006 року був зареєстрований та фактично проживав [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] . Будинок побудований у 1964 році. За даним господарством у приватній власності та користуванні громадян були земельні ділянки загальною площею 10,00 га, у тому числі земельні частки паї 8,32 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарські споруди 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,75 га, для сінокосіння та випасання худоби 0,68 га. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 січня 2011 року був знесений, про що свідчить відсутність даних про наявність і характеристика в погосподарській книзі №3 на 2011-2015 роки Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Рішенням 16 сесії 6 скликання від 05 липня 2012 року «Про упорядкування адресного господарства на території сільської ради» домогосподарству за адресою [ADDRESS] , в якому на той час була зареєстрована [PERSON] , яка померла [INFO] , була присвоєна адреса: [ADDRESS] (а. с. 14). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 березня 2020 року №102 земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,85 га, у тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,60 га, згідно з рішенням Виконавчого комітету Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 23 серпня 1993 року №22 передана в приватну власність [PERSON] . За життя [PERSON] державні акти на право приватної власності на землю не отримав (а. с. 9). Як вбачається з акту поточних змін, встановлених при обстеженні об`єкта нерухомого майна від 05 січня 2021 року при обстеженні садиби за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що будівлі знесені, на земельній ділянці залишилися фундамент з частковим цоколем житлового будинку та господарської будівлі, огорожа відсутня, залишилися бетонні стовпи виїзних воріт (а. с. 15). На даний час Гуринівська сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Білопільської міської ради. Також судом встановлено, що рішенням Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 24 листопада 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (рілля) в с. Олексенки Білопільського району Сумської області, та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 1,5000 га (кадастровий номер: 5920683000:11:001:0148) для ведення особистого селянського господарства в с. Олексенки, Білопільського району, Сумської області (а. с. 18). Вказана земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 18 листопада 2020 року (а. с. 20). Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 листопада 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Білопільської міської ради Лєпьошкіної С.В. від 02 грудня 2020 року, індексний номер 55471126. Адреса земельної ділянки в реєстрі зазначена як: Сумська область, Білопільський район, с. Олексенки (а. с. 19). Рішенням державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 11 листопада 2021 року №РВ-2601344792021 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що електронний документ не відповідає установленим вимогам (а. с. 86). Звертаючись до суду [PERSON] свій позов у частині скасування рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] , скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки обґрунтовував тим, що земельна ділянка, надана останньому, частково накладається на земельну ділянку, виділену його батьку [PERSON] , а тому рішення сільської ради про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] є незаконним. Згідно з листом Білопільської міської ради від 27 жовтня 2021 року №3627/02-16, надісланого у відповідь на запит суду, у зв`язку з відсутністю генерального плану населеного пункту с. Олексенки, плану забудови, а також кадастрових номерів земельних ділянок [PERSON] , надати інформацію про накладення земельної ділянки площею 1,5000 га (кадастровий номер 5920683000:11:001:0148), що належить [PERSON] , на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,60 га, які були передані в приватну власність [PERSON] , неможливо (а. с. 77). На підтвердження своїх доводів щодо накладення спірних земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] , позивач надав суду викопіювання (а. с. 16). Але суд вважає зазначений доказ неналежним і недопустимим, оскільки як визнав у судовому засіданні позивач, він сам роздрукував вказане викопіювання з інтернету. Також на підтвердження своїх доводів позивач надав суду рішення державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 11 листопада 2021 року №РВ-2601344792021, протокол проведення перевірки електронного документа від 11 листопада 2021 року та висновок щодо перевірки електронного документа. З вказаного висновку вбачається, що з ділянкою 5920683000:11:001:0148 площа співпадає на 100% (а. с. 85-87). Але зазначений висновок суд також вважає неналежним доказом, оскільки з нього неможливо встановити з якою саме ділянкою співпадає плаща земельної ділянки з кадастровим номером 5920683000:11:001:0148. Відмова державного реєстратора від 11 листопада 2021 року також не є належним доказом накладення земельних ділянок, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, зробленим у в постанові від 30 вересня 2020 року в справі №570/3449/16-ц. Належним доказом накладення земельних ділянок є земельно-технічна експертиза. Саме такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі №570/3449/16-ц, від 16 вересня 2020 року в справі №370/2351/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі №441/1595/15. Для встановлення факту накладення земельних ділянок сторін у справі не проведено земельно-технічну експертизу, висновки якої могли б дати відповідь на поставлені в позові питання, а з таким клопотанням про проведення експертизи позивач до суду не звертався. З огляду на викладене, оскільки позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт накладення земельних ділянок, а отже й порушення прав останнього, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed