Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

10 липня 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку обґрунтував наступним. 22 серпня 2006 року між відповідачем та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (далі Банк) було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11030526000. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 73190,00 швейцарських франків. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 22 серпня 2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального договору [PERSON] , предметом якого є належний відповідачу на праві власності комплекс загальною площею 398,3 кв.м., який складається з нежитлової будівлі з прибудовами площею 240,7 кв.м. та нежитлової будівлі площею 157,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . 16 червня 2010 року Володарським районним судом Донецької області ухвалено рішення у справі за позовом Банку до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №11030526000 від 22.08.2006 року у розмірі 58760,00 швейцарських франків за тілом кредиту, 2722,45 швейцарських франків за відсотками та 264,70 швейцарських франків пені. 21 жовтня 2009 року Володарським районним судом Донецької області постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Позика» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Володарського райсуду Донецької області від 16.06.2010 року у цивільній справі №2-2738/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №11030526000 від 22.08.2006 року. Станом на дату звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, боржником не виконано рішення суду та не погашено заборгованість за кредитним договором згідно даних з Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області, тому позивач змушений звертатися в суд для задоволення майнових вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до вимог позовної заяви про зміну предмету в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №11030526000 від 22.08.2006 року в розмірі 58760,00 швейцарських франків за тілом кредиту та 2722,45 швейцарських франків за відсотками, позивач просить суд: - звернути стягнення на предмет іпотеки комплекс загальною площею 398,3 кв.м., який складається з нежитлової будівлі з прибудовами площею 240,7 кв.м. та нежитлової будівлі площею 157,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу на праві власності, в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціно, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження»; - з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна передати предмет Іпотеки в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» на період до моменту його продажу в порядку ст.41 Закону України «Про іпотеку», для чого: вилучити у [PERSON] та передати ТОВ «ФК «Позика» предмет іпотеки комплекс загальною площею 398,3 кв.м., який складається з нежитлової будівлі з прибудовами площею 240,7 кв.м. та нежитлової будівлі площею 157,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] передати ТОВ «ФК «Позика» ключі, пульти, коди доступу до систем охоронної та пожежної сигналізації, всі правовстановлюючі документи, технічну документацію, інші документи на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; надати право ТОВ «ФК «Позика» отримувати в усіх установах, підприємствах,організаціях (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях), а також Державній реєстраційній службі, органах нотаріату будь-яких документів (оригіналів, їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для управління майном, укладення будь-яких договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди,\~ договорів на постачання комунальних послуг, забезпечення нерухомого майна, електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком, договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; надати право ТОВ «ФК «Позика» на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів на постачання комунальних послуг, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком, договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з правом ТОВ «ФК «Позика» діяти без довіреності, підписання документів на умовах, які будуть визначені на розсуд ТОВ «ФК «Позика», реалізацію інших прав, необхідних для управління майном; - стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 15.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 02.12.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 16 червня 2010 року у справі за позовом АКБ «УкрСиббанку» солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11030526000 від 22.08.2006 року у розмірі 58760,00 швейцарських франків за тілом кредиту, 2722,45 швейцарських франків за відсотками та 264,70 швейцарських франків пені (а.с. 13-14). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовим рішенням встановлено, що 22.08.2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (далі Банк) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11030526000, відповідно до умов якого відповідачка [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі під заставу нерухомості у розмірі 73190 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,99% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 22.08.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки (нежиле приміщення), посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А., зареєстрований у реєстрі за №4226 (а.с. 5-6). Відповідно до п.п. 1.1, 1.4, 1.5 договору іпотеки від 22.08.2006 року, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно комплекс загальною площею 398,3 кв.м., який складається з нежитлової будівлі з прибудовами площею 240,7 кв.м. та нежитлової будівлі площею 157,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Вартість предмету іпотеки становить 404 000,00 грн. Відповідно до п. 4.2 договору іпотеки від 22.08.2006 року, сторони узгодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог іпотеко держателя. 14 липня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» було укладено договір факторингу № 80, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №11030526000 від 22.08.2006 року перейшло до ТОВ «ФК «Фінактив». Також 14 липня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» було укладено договір про відступлення права вимоги №1 за договорами іпотеки до Договору факторингу №80 від 14.07.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінактив» набуло статусу іпотекодержателя відносно предмета іпотеки за договором іпотеки від 22 серпня 2006 року (а.с. 17-18). У свою чергу 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 80/1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №11030526000 від 22.08.2006 року перейшло до ТОВ «ФК «Позика». 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір про відступлення права вимоги №1 за договорами іпотеки до Договору факторингу №80/1 від 14.07.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Позика» набуло статусу іпотекодержателя відносно предмета іпотеки за договором іпотеки від 22 серпня 2006 року (а.с.23-24). З додатку № 1 від 04.09.2017 року до договору про відступлення прав вимоги №1 за договорами іпотеки до договору факторингу від 14.07.2017 року №80/1 вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Фінактив»\~ передало ТОВ «Фінансова Компанія «Позика» право вимоги, зокрема, і за договором іпотеки, предметом якого є належні [PERSON] нежитлові будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25-27). Згідно інформації від 02.07.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 22.08.2006 року проведена державна реєстрація договору іпотеки від 22.08.2006 року; іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель ТОВ « ФК «Позика», предмет іпотеки комплекс нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-12). Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №12-117гс18, наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ч.4 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 закону). Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 цього закону). Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 закону. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили (передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону). За приписами статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); - спосіб реалізації предмета іпотеки; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, встановлений рішенням Володарського районного суду Донецької області та зазначений позивачем у розмірі 58760,00 швейцарських франків за тілом кредиту та 2722,45 швейцарських франків за відсотками. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом та за процентами за користування ним. Таким чином, сума заборгованості, яка підтверджена у судовому засіданні складає 58760,00 швейцарських франків за тілом кредиту та 2722,45 швейцарських франків за відсотками. Саме цей розмір кредитної заборгованості та його складових і має бути зазначений у судовому рішенні. Щодо вимог про передачу предмету іпотеки в управління позивачу на підставі ст. 34 Закону України «Про іпотеку» суд зазначає наступне. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про іпотеку» визначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач посилається на те, що використання предмету іпотеки для отримання відповідних доходів позивач вбачає в передачі нерухомого майна в платне користування іншим особам, що не суперечить положенням ст. 34 Закону України «Про іпотеку». Але, відповідно до змісту вказаної норми Закону України «Про іпотеку» передбачено, що передача іпотекодержателю в управління предмета іпотеки на період його реалізації застосовується лише у разі необхідності та є лише додатковим механізмом, спрямованим на задоволення вимог кредитора, при цьому така норма Закону України «Про іпотеку» не є імперативною, а містить лише право передачі майна в управління за умови дотримання вказаних вимог статті. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Отже, для застосування вимог статті 34 Закону України «Про іпотеку» мають настати дві обов`язкові умови, а саме: метою такої передачі майна в управління іпотекодержателя повинно бути отримання доходу від іпотечного майна та необхідність забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку майна (тобто, лише за умови неналежного використання майна боржником, таке майно може перейти в управління стягувача, для забезпечення належного його використання). Позивач на наявність указаних обставин у позовні заяві не посилається. Доказів того, що комплекс нерухомого майна використовується відповідачкою не за призначенням та вчиняються дії, спрямовані на завдання йому шкоди, позивачем не надано. Отже, позивачем не наведено належних та допустимих доказів необхідності передачі іпотекодержателю в управління предмета іпотеки на період до його реалізації. Оскільки передача іпотечного майна в управління не є безумовною, в разі звернення стягнення на предмет іпотеки, та підставою передачі такого майна в управління законодавець визначив, як наявність мети отримання продукції, плодів та доходів, так і необхідність в забезпеченні належного господарського використання іпотечного майна відповідно до його цільового призначення та з зазначенням умов управління відповідно до вимог Закону України, а позивач не обґрунтував належними доказами вимогу щодо передачі йому предмета іпотеки в управління, не зазначив умов, на яких може бути передане йому вказане майно, а лише послався на положення статті 34 Закону України «Про іпотеку», тому підстав для задоволення позову в частині передачі предмета іпотеки в управління іпотекодержателя немає. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки комплекс загальною площею 398,3 кв.м., який складається з нежитлової будівлі з прибудовами площею 240,7 кв.м. та нежитлової будівлі площею 157,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11030526000 від 22.08.2006 року в розмірі 61482,45 швейцарських франків, з яких 58760,00 швейцарських франків за тілом кредиту та 2722,45 швейцарських франків за відсотками. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону\~ щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є м. Маріуполь. Тому, у зв`язку із тим, що об`єкт нерухомості комплекс з двох нежилих приміщень, що є предметом іпотеки, знаходиться в населеному пункті, на території якого здійснюється антитерористична операція, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на період дії цієї норми. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір в розмірі 6060,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial