Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

12.12.2016р. до суду надійшов позов ПрАТ «АІСЕ Україна», в якому позивач зазначає, що 11.06.2008 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено [PERSON] №194715 та підписано Додатки №1 та №2 до неї, як невідємні частини цієї угоди. Поручителями за [PERSON] по цій угоді є [PERSON] та [PERSON] згідно договору поруки від 05.08.2011 Відповідач [PERSON] не виконує своїх зобовязань по [PERSON] від 11.06.2008 і сума боргу станом на листопад 2016 року становить 60\~573,81 грн., яку позивач разом із сумою судового збору у розмірі 1378,00 грн. просить суд солідарно стягнути з відповідачів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що названу [PERSON] було укладено між сторонами про надання послуг, спрямованих на придбання відповідачем [PERSON] автомобіля Chery Amulet. На асигнаційному акті від 28.07.2011 [PERSON] було надано право на отримання автомобіля названої марки 2011 року випуску, кузов №LVVDA11A9BD140206, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст.5 [PERSON], [PERSON]М у свою чергу, зобовязався оплатити 100% вартості автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків. Протягом липня 2008 листопада 2015 (включно) сплачував внески. Але, починаючи з грудня 2015 оплату внесків не здійснював, чим порушив умови [PERSON]. Позивач стверджує, що він неодноразово звертався листами та телефоном до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості, проте позитивних результатів не отримав. Таким чином відповідач [PERSON] порушив свої договірні зобовязання. Внаслідок чого на день звернення позивача до суду він сплатив лише 76,8199% вартості автомобіля в оплату щомісячних Чистих внесків та 87 із 100 внесків на оплату послуг позивача. Позивач зазначає, що відповідно до п. 11.1. ст. 11 Додатку №2 до [PERSON] з січня 2014 року було припинено випуск та продаж автомобілів Chery Amulet і починаючи з лютого 2014 року автомобіль Chery Amulet вартістю 79900,00 грн., що є предметом [PERSON], укладеної між позивачем та відповідачем [PERSON], було замінено автомобілем ЗАЗ Lanos вартістю 85000,00 грн., вартість якого в подальшому стала базовою для розрахунку розміру щомісячних внесків в групі. Станом на листопад 2016 року ціна автомобіля ЗАЗ Lanos становить 211500,00 грн., яка і покладена в основу розрахунку заборгованості [PERSON] в сумі 60573,81 грн., яка складається з суми Чистого внеску у 49025,91 грн. та Внесків в оплату послуг позивача в сумі 11547,90 грн. Вимоги до [PERSON]М та [PERSON] позивач обґрунтовує тим, що відповідно договору поруки від 05.08.2011 вони є поручителями за [PERSON] в частині виконання останнім своїх договірних зобовязань за [PERSON] від 11.08.2008р., отже, вони мають нести солідарну з [PERSON] відповідальність за порушення ним своїх договірних зобовязань. В судове засідання 27.12.2016 представник позивача не зявився, проте направив суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просили суд у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому, [PERSON] пояснив, що жодних повідомлень про підвищення ціни автомобіля після 28.07.2011 від позивача він не отримував, але щомісячно отримував рахунки на оплату внесків, які сплачував, опираючись на власний розрахунок, виходячи із суми заборгованості, визначеної у Додатку №3 до [PERSON]. Отримавши 31.12.2015 смс-повідомлення про повне погашення заборгованості на свій номер телефону (050)217-42-71, який зазначено в Додатку №1 до [PERSON] №194715, вважав своє зобовязання повністю виконаним, тому і припинив платежі. Отримавши від суду копію позовної заяви разом розрахунком платежів, перевіривши його, він зясував, що із суми визначеної Додатком №3 до [PERSON] №194715, він не доплатив 547,68 грн., які сплачено ним 22.12.2016 згідно до квитанції №8. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дійсно поручились за виконання [PERSON] за сплату ним суми залишку платежів за [PERSON] №194715, визначеною у Додатку№3 до цієї угоди у розмірі 86619,74 грн. Згоди на збільшення обсягу зобовязань за договором поруки вони не давали. Вимоги про оплату сплати внесків за відповідач [PERSON] вони отримували, але [PERSON] повідомив їм, що він сам усе сплатив, на підтвердження чого показав їм смс повідомлення на своєму телефоні про погашення заборгованості. Про збільшення обсягу зобовязань [PERSON] перед позивачем вони вперше дізнались, отримавши копію позовної заяви та доданих до неї документів. Дослідивши матеріали справи: -Платіжне доручення від 29.11.2016 №719; -позовну заяву; -копію угоди від 11.06.2008 №194715; -копію додатку №1 до [PERSON] №194715; -копію додатку №2 до [PERSON] №194715; -копію договору поруки від 05.08.2011; -розрахунок платежів [PERSON] за угодою №194715; -копію технічного паспорту на автомобіль Chery Amulet 2011 року випуску, кузов №LVVDA11A9BD140206, реєстраційний номер [NUMBER]; -копію листа ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТИВ» від 31.01.2014 №27; -копію реєстру рекомендованих роздрібних цін на автомобілі ЗАЗ для ТОВ «Автопросто» та ПрАТ «АЙСЕ Україна» станом на 31.10.2016; -копію довіреності представника позивача від 04.01.2016р.; -клопотання [PERSON] -копію Додатку №3 від 28.07.2011 до [PERSON] №194715; -копія листа АІСЕ Україна без дати №000701/200 про збереження ціна автомобіля; -копія листа АІСЕ Україна без дати та без номера про заміну автомобіля з 01.02.2014; -копії поштового конверту та листа [PERSON] від 04.03.2015; -копії квитанції про сплату [PERSON] внесків на 34 аркушах; -заяву представника позивача від 27.12.2016; -копію довіреності, що посвідчує повноваження представника позивача у справі; -поштові повідомлення; суд вважає, що спірні правовідносини між сторонами повинні регулюватися наступними нормами [PERSON] №194715 від 11.06.2008 та Додатку №2 до неї ([PERSON] та Додаток №2), договору поруки від 05.08.2011 ([PERSON] поруки) та нормами матеріального права: -Стаття 11 [PERSON]: «У разі невиконання зобовязань, що випливають з цієї угоди , сторони несуть відповідальність згідно з Правилами функціонування АВТОПЛАНу»; -Пункт 5.5 ст. 5 Додатку №2: «АІСЕ зобовязується щомісяця надсилати рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником системи. Неотримання рахунку на сплату за вказаною адресою не звільняє Учасника системи від обовязку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок АІСЕ»; -Пункт 5.8 ст. 5 Додатку №2: «АІСЕ зобовязується розрахувати складові [PERSON] внеску для Учасників, які одержали Право на отримання автомобіля , та Учасників, які його не одержали, на основі поточної ціни автомобіля, повідомленої виробником та/або імпортером та/або дистрибютором на відповідний місяць»; -Пункт 5.9 ст. 5 Додатку №2: «У випадку, якщо повний внесок сплачено в розмірі, який не відповідає Поточній ціні автомобіля, дійсній на момент сплати, Учасник системи, який вже одержав Право на отримання автомобіля, зобовязаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії Графіка внесків»; -Підпункт «б» п.11.2 ст.11 Додатку№2: «Учасники системи , які вже отримали автомобіль, сплачуватимуть [PERSON] внески відповідно до поточної ціни автомобіля, яка діяла на останньому Асигнаційному акті, на якому надавалося Право на отримання такого автомобіля, та яка змінюватиметься у процентному відношенні відповідно до зміни Поточної ціни нової моделі / нового Автомобіля»; -Пункт 11.4 ст.11 Додатку №2: «Для цілей цієї статті різниця в Ціні розраховується один раз, виходячи з Поточної ціни Автомобіля, вказаного в Додатку №1 до [PERSON], що діяла на момент проведення останнього Асигнаційного акту, на якому надавалося Право на отримання такого автомобіля, і з поточної ціни нової моделі, що діє в наступному за вказаним актом місяці»; -Пункт 13.1 ст.13 Додатку №2: «Учасник системи має право сплачувати внески авансово. При цьому учасник сплачує кожний Авансовий внесок, який складається з Цілого Чистого внеску, щомісячного внеску в оплату Страхового платежу та 50% від щомісячного внеску в оплату послуг АІСЕ»; -ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»; -ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу»; -ч.2 ст. 530 ЦК України: «Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства»; -ч.1 ст. 599 ЦК України: «Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином»; -ч. 1, ч.2 та ч.3 ст. 554 ЦК України: «1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 3. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки»; -ч. 1 ст. 559 ЦК України: «Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності»; -Пункт 2.4 ст. 2 Договору поруки: «Співпоручителі і Кредитор цим погоджуються, що розмір забезпечених порукою вимог Кредитора до Боржника дорівнює сумі всіх [PERSON] внесків та інших, передбачених [PERSON] платежів, що підлягають сплаті Боржником. На момент підписання Договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 81619,74 грн., згідно з Додатком №3»; -Пункт 3.3 ст. 3 Договору поруки: «Співпоручителі зобовязуються Кредиторові грошові кошти в розмірі несплачених Боржником [PERSON] внесків протягом десяти календарних днів від дати отримання відповідного повідомлення Кредитора». Окрім того, в судовому судом оглянуто речовий доказ мобільний телефон [PERSON], марки «Nokia», який містить смс повідомлення від 31.12.2014 наступного змісту: «[PERSON]. Ваш кредит за Chery Amulet погашен» відправник «info». В судовому засіданні на підставі пояснень сторін та досліджених доказів достовірно встановлено наступні, підтверджені доказами факти. 11.06.2008 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено [PERSON] №194715 (а.с.6) та підписано Додатки №1 (а.с.7) та №2 (а.с.8-11) до неї, як невідємні частини цієї угоди. 28.07.2011 між позивачем та відповідачем [PERSON] підписано Додаток №3 до названої [PERSON], згідно до якого після отримання ним Права на отримання Автомобіля залишок його Внесків в систему АВТОПЛАН визначено у 81619,74 грн. (а.с.33). Поручителями за виконання [PERSON] в цій сумі є [PERSON] та [PERSON] згідно договору поруки від 05.08.2011 (а.с.12). Відповідач [PERSON] на момент звернення позивача до суду із визначеної Додатком №3 суми у 81619,74 грн. сплатив 81072,06 грн. (а.с. 14,15 та 36-70). А залишок у 547,68 грн. сплатив 22.11.2016, тобто, після отримання ним копії позовної заяви та доданих до неї документів (а.с. 71). Протягом дії Графіку внесків, визначених у Додатку №1 (а.с. 7), яких мало бути 100 щомісячних платежів, [PERSON] не отримував жодного повідомлення про збільшення ціни Автомобіля, так як інше не підтверджено належними та допустимим доказами. 31.12.2014 від відправника «Іnfo» [PERSON] отримав повідомлення, з якого вбачається, що його кредит за придбаний автомобіль погашено. Вимогу про оплату Внесків, виходячи з нової ціни Автомобіля (а.с.18) він отримав вперше разом з отриманням копії позовної заяви та доданих до неї документів 17.12.2016 (а.с.74), так як інше не підтверджено належними та допустимим доказами. На асигнаційному акті від 28.07.2011 [PERSON] було надано право на отримання автомобіля Chery Amulet 2011 року випуску, кузов №LVVDA11A9BD140206, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстровано за ним 06.09.2011 (а.с16). Станом на листопад 2016 року ціна автомобіля ЗАЗ Lanos, яким замінено Автомобіль Chery Amulet, становить 211500,00 грн., яка і покладена в основу розрахунку заборгованості [PERSON] в сумі 60573,81 грн., з якої на день розгляду справи в суді залишається несплаченою сума у 60025,81 грн. (з урахуванням платежу від 22.12.2016 за квитанцією №8 в сумі 548,00 грн.). Достовірність даних про платежі, наведені в розрахунку заборгованості відповідача [PERSON], доданого до позовної заяви (а.с.14, 15) підтверджена відповідачем [PERSON] Повідомлення про збільшення обсягу зобовязання [PERSON] за [PERSON] №174915, порівняно із визначеним у Додатку№3 від 28.07.2011 поручителям за договором поруки від 05.08.2011 [PERSON]М та [PERSON] позивач не направляв та згоду на їх збільшення від поручителів не отримував, так як це випливає з пояснень відповідачів [PERSON] та [PERSON], а інше не підтверджено належними та допустимим доказами. Із встановленого вище вбачається, що відповідач [PERSON] також не повідомляв та не міг повідомити своїх поручителів про збільшення обсягу своїх зобовязань, так як йому також не було відомо до отримання позовної заяви про їх новий розмір. Отже, повідомлення про збільшення обсягу зобовязань відповідача [PERSON]М за [PERSON] №174915, виходячи з нової ціни Автомобіля (а.с.18), відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали вперше разом з отриманням копії позовної заяви та доданих до неї документів 17.12.2016 та 15.12.2016 відповідно (а.с.75,72), так як інше не підтверджено належними та допустимим доказами. На момент розгляду справи судом їх згода на збільшення обсягу зобовязань [PERSON], забезпечених порукою, відповідно до договору поруки від 05.08.2011, також відсутня. Досліджений в судовому засіданні речовий доказ телефон з смс повідомленням суд не може вважати належним доказом, так як це повідомлення стосується кредиту, наявність та спір щодо якого не вбачається з позовних вимог по цій справі, а саме повідомлення датоване 31.12.2014, в той час, як [PERSON] продовжував сплачувати Внески за [PERSON] до листопада 2015 року. Враховуючи вищеназвані встановлені в судовому засіданні факти у співвідношенні їх з вищеназваними нормами прав та [PERSON] від 11.06.2008 з Додатками до неї №1, №2 та №3, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених до відповідача [PERSON], виходячи з наступного. Згідно до пункту 5.8 ст. 5 Додатку №2 АІСЕ зобовязується розрахувати складові [PERSON] внеску для Учасників, які одержали Право на отримання автомобіля, та Учасників, які його не одержали, на основі поточної ціни автомобіля, повідомленої виробником та/або імпортером та/або дистрибютором на відповідний місяць. Пунктом 5.9 ст. 5 Додатку №2 встановлено, що у випадку, якщо повний внесок сплачено в розмірі, який не відповідає Поточній ціні автомобіля, дійсній на момент сплати, Учасник системи, який вже одержав Право на отримання автомобіля, зобовязаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії Графіка внесків. Підпункт «б» п.11.2 та п.11.4 ст.11 Додатку№2 визначають, що учасники системи, які вже отримали автомобіль, сплачуватимуть [PERSON] внески відповідно до поточної ціни автомобіля, яка діяла на останньому Асигнаційному акті, на якому надавалося Право на отримання такого автомобіля, та яка змінюватиметься у процентному відношенні відповідно до зміни до зміни Поточної ціни нової моделі / нового Автомобіля. Для цілей цієї статті різниця в Ціні розраховується один раз, виходячи з Поточної ціни Автомобіля, вказаного в Додатку №1 до [PERSON], що діяла на момент проведення останнього Асигнаційного акту, на якому надавалося Право на отримання такого автомобіля, і з поточної ціни нової моделі, що діє в наступному за вказаним актом місяці. З цих положень [PERSON] випливає обовязок [PERSON] сплачувати Внески відповідно до зміни ціни автомобіля у процентному відношенні до повного погашення заборгованості, в межах Графіку платежів, визначено в Додатку №1 до [PERSON] №194715. Отже, суд вважає, що порушення строку платежів [PERSON] не звільняє його від обовязку погашення заборгованості зі сплати Чистих внесків та Внесків в оплату послуг позивача в розмірі, визначеному відповідно до угоди. Проте, суд зазначає, що порушення строків сплати [PERSON] платежів в межах Графіку, визначеного Додатком №1 до [PERSON] №194715 відбулось внаслідок винних дій позивача, який своєчасно не повідомив відповідача [PERSON] про збільшення обсягу його зобовязань, а лише направляв йому рахунки на оплату Внесків, відповідно до збільшеного розміру зобовязань, що і призвело до непорозуміння [PERSON] змісту цих рахунків та припинення ним платежів. Отже, наявність вини позивача у порушенні відповідачем [PERSON] строків сплати, виключає його вину та його цивільно правову відповідальність за порушення цих строків. Проте, ця обставина не звільняє його від виконання свого договірного зобовязання по сплаті Внесків у визначеному позивачем розмірі, розрахунок правильності яких не викликає у суду обґрунтованих сумнівів. Тому, з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму Щомісячного чистого внеску 49025,91 грн, суму Внесків в оплату послуг позивача 11547,90 грн. за вирахуванням сплаченої 22.12.2016 суми в 548,00 грн, що складає відповідно: 49025,91 + 11547,90 548,00 = 60025,81 грн. Щодо вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON] суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Договором поруки від 05.11.2011 забезпечено грошове зобовязання [PERSON] перед позивачем, яке існувало станом на 28.07.2011 в сумі 81619,74 грн. відповідно до Додатку №3 до [PERSON] №194715 від 11.06.2008. На день розгляду справи в суді це зобовязання виконано у повному обсязі, про що свідчить розрахунок платежів [PERSON] за [PERSON] №194715, наданий позивачем (а.с.14,15) та який підтверджено копіями квитанцій про оплату Внесків, наданими 22.12.2016 [PERSON] (а.с.36 - 70), згідно до яких до моменту звернення позивача до суду сплачено 81072,06 грн. А решта суми 547,68 грн. сплачена [PERSON] 22.12.2016 згідно квитанції №8 (а.с.71). Отже, порука, встановлена договором поруки від 05.08.2011, який укладено між позивачем та відповідачами [PERSON]М та [PERSON] припинена виконанням у повному обсязі забезпеченого нею зобовязання. При цьому, судом не встановлено вини відповідач [PERSON] у порушенні строків виконання зобовязання, яке відбулось внаслідок невиконання позивачем своїх договірних зобовязань, який мав повідомити відповідача [PERSON] про збільшення обсягу його зобовязань, проте цього не зробив. Отже, відсутні підстави цивільно правової відповідальності [PERSON] за порушення своїх договірних зобовязань, яка також забезпечена порукою. Окрім того, збільшення обсягу зобовязання [PERSON] за [PERSON], про яке відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дізнались після предявлення позову, веде до припинення поруки у повному обсязі, так як таке збільшення відбулось без згоди поручителів. Тому, неможливою є і їх порука в частині цивільно правової відповідальності за порушення [PERSON] виконання збільшеного без їх згоди зобовязання по сплаті Внесків за [PERSON] №194715. Таким чином, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами повне та остаточне припинення поруки відповідачів [PERSON] та [PERSON] за відповідача [PERSON] згідно договору поруки від 05.08.2011 (а.с.12). Отже, у задоволенні позовних вимог до цих відповідачів слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог у сумі 1365 грн. 53 коп. належить стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial