Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

10.09.2014 позивач ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 20454,09 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що 01.12.2012 по вул. Київська, Електроопора в н/п П'ятигори відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]; «Сузукі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. ДТП відбулась з вини водія [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між [PERSON] та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування від 08.08.2012 р. № 0517а/12к-03, за яким позивач застрахував майнові інтереси [PERSON], пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Сузукі», д.н.з.[NUMBER]. [PERSON] своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач нарахував та виплатив останній суму страхового відшкодування в розмірі 69 954,09 грн., набувши права зворотної вимоги до винуватця ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», даною страховою компанією за полісом було здійснено виплату в межах страхової суми у розмірі 49500,00 грн. Посилаючись на наведені вище обставини, положення ст. 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичними розміром завданої шкоди і страховою виплатою ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» яка складає 20454,09 грн. та яку відповідач в позасудовому порядку до цього часу не сплатив. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачем подано до суду заяву, в якій він просить розглядати справу за відсутності свого, представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ст.224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.08.2012 р. між між [PERSON] та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування № 0517а/12к-03, за яким позивач застрахував майнові інтереси [PERSON], пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Сузукі», д.н.з.[NUMBER]. 01.12.2012 по вул. Київська, Електроопора в н/п П'ятигори відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]; «Сузукі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. ДТП відбулась з вини водія [PERSON], що встановлено постановою старшого прокура прокуратури Тетіївського району про закриття кримінального провадження від 18.12.2012. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується первісною довідкою ДАІ, розширеною довідкою ДАІ, страховим актом №1.001.12.04502/УЕ8К011134 від 27.03.2013 р.. розрахунку страхового відшкодування. Потерпіла [PERSON] звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надала усі необхідні документи. Відповідно до страхового акту №1.001.12.04502/УЕ8К011134 від 27.03.2013 р.. та розрахунку страхового відшкодування позивачем 28.03.2013 здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 69954,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20610 від 28.03.2013р. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначені вимоги закріплені і в статті 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Оскільки цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» згідно полісу АВ/1861694, позивач звернувся з заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп». ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» сплатила на користь позивача грошові кошти в розмірі 49500,00 грн., тобто ліміту відповідальності страховика згідно полісу за виключенням франшизи. За ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 11.02.2014р. позивач направив на адресу відповідача претензію про компенсацію понесених витрат в добровільному порядку, але відповідач зазначену претензію проігнорував і до цього часу кошти не виплатив. Враховуючи обставини викладені вище, зважаючи, що відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, а розмір страхової виплати здійснений його страхувальником ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» є недостатнім для повного відшкодування завданої ним шкоди, суд дійшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» підлягають стягненню витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі - 20454,09 грн., у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved