overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

10 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] у м. Світловодську Кіровоградської області. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її колишній чоловік [PERSON] не проживає у квартирі з 2000 року, так як виїхав до Російської Федерації, де створив нову сім'ю. З підстав ст.. 71, 72 ЖК України просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, в силу абз. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином. При таких обставинах, з підстав ст.. 224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Третя особа до суду не з'явилась, пояснень з приводу позову не надала. Вислухавши пояснення позивача, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою ТОВ «Сервіспромексперт» № 1177 від 18 листопада 2014 року, в квартирі [ADDRESS] з 31 січня 1992 року зареєстровані сторони та з 04 травня 2002 року - [PERSON] Квартира неприватизована, наймачем є відповідач. (а.с. 40) Будучи допитаними в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] більше 10 років не проживає у м. Світловодську, поїхав на заробітки і там зостався. При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зважаючи на вищевикладене судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не пов'язана з поважними причинами, передбаченими ст. 71 ЖК України. Висновки суду узгоджуються з поясненнями позивача, свідків та дослідженими матеріалами справи. Доказів, які б спростовували встановлені судом обставини, в судове засідання не представлено. Розглянувши справу у відповідності до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Згідно ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Судові витрати у справі у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

10 липня 2014 року позивач звернулася до суду с позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 24.12.2011 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 258. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Основною причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, ображає свою дружину, погрожує і все в присутності дітей. Все вищевикладене призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного та розпаду сім'ї. Шлюбних стосунків не підтримують з квітня 2014 року та спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], а також відмовляється від стягнення з відповідача на її користь витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги у сумі 150 грн. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

10 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 25 червня 2013 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з квітня 2014 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Також просила суд змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]» Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать судові повідомлення. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 25 червня 2013 року, актовий запис № 213. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

10 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 01 червня 2007 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з травня 2014 року, з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності на задоволені позову наполягала. Просила суд після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 074256, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 01 червня 2007 року, актовий запис № 105. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

10 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16 серпня 2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 706, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2008 року, про що є актовий запис № 706 у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

10 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 2709 грн. 09 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-24106-211211, відповідно до якого відповідач отримала кредит на придбання майна у сумі 7298 грн. зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим терміном повернення до 20 грудня 2013 року (а/с 5-6). Свої зобов'язання по кредитному договору відповідач належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 10 квітня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 2709 грн. 09 коп., з якої 1285 грн. 96 коп. - заборгованість по кредиту, 0 грн. 03 коп. - заборгованість по відсоткам, 1423 грн. 10 коп. - заборгованість по комісіям, що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

10 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 27 вересня 1992 року у міському Палаці одруження м.Горлівка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання вони неповнолітніх дітей не мають. У липні 2015 року шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені через різні погляди на питання сімейного життя, виникаючи через це непорозуміння. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що сторони 27 вересня 1992 року у міському Палаці одруження м.Горлівка зареєстрували шлюб. Від спільного проживання вони неповнолітніх дітей не мають. У липні 2015 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

10 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07 грудня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з жорстоким ставленням до дітей від першого шлюбу. Спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо з лютого 2013 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечавула. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач уклали шлюб 07 грудня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконкомом Червоногригорівської селищної ради Нікополького району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 36 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 3). 08 вересня 2009 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 4). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через жорстоке ставлення до дітей від першого шлюбу. З лютого 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

10 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 02 березня 2013 року. Від спільного життя мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сімї послугували часті сварки та суперечки. Шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому позивачка звернулась з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю, на розірванні шлюбу наполягала, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбе прізвище Ковальова. Відповідач [PERSON] позов визнав, на розірванні шлюбу теж наполягав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 02 березня 2013 року зареєстрували шлюб у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 6-7). Причинами розпаду сімї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. З серпня місяця 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, діти проживають разом з позивачкою (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

10 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON],[INFO], який проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні через ненадання матеріального забезпечення відповідачем по справі у добровільному порядку. Просила постановити рішення про стягнення щомісячних платежів на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із заявою. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнав у заявленому розмірі повністю. Суд дослідивши докази у справі, прийшов до наступного. Сторони по справі перебували у шлюбі з 18 жовтня 2003 року, який відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року, розірвано та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 02 червня 2008 року за актовим записом № 09 зробленого у Книзі реєстрації народжень виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с. 4). Проживання дитини з матір'ю підтверджується довідкою виконавчого комітету Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про склад сім'ї позивачки, виданої 09 липня 2015 року за вихідним № 851 (а.с.5). Після припинення сумісного проживання, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Син повністю знаходиться на матеріальному забез-печенні позивачки. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд приймає встановленою наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги на утримання дитини, за захистом яких вона звернулася до суду. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення судового збору в дохід держави з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: approved