Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

12 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визначити йому, як спадкоємцю за заповітом, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області. Мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] при житті, як він пізніше дізнався, склала заповіт на його користь. Заповіт на даний час не змінено і не відмінено. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних паїв на території Лучанської сільської ради Липоводолинського району, що належали померлій на підставі Державних актів про право приватної власності на земельні паї [NUMBER] та [NUMBER], виданих на її ім'я Лучанською сільською радою 17 грудня 2002 року. [PERSON] проживала окремо від нього, а при житті ніколи не говорила про наявність заповіту та спадкового майна, тому він не звернувся з заявою про прийняття спадщини, а дізнався про наявність заповіту нещодавно, коли перебираючи її документи, випадково знайшов державні акти на земельні ділянки видані на її ім'я. По цій причині вважає, що пропуск шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] стався з поважної причини. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від відповідача Лучанської сільської ради Липоводолинського району надійшла заява про відсутність заперечень проти позову та прохання справу розглянути без участі представника ради. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За життя [PERSON] отримала державний акт [NUMBER] від 17 грудня 2002 року на право приватної власності на землю площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства на території Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та державний акт [NUMBER] від 17 грудня 2002 року на право приватної власності на землю площею 2,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 9,10). 3 лютого 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Лучанською сільською радою Липоводолинського району за реєстровим № 6, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 5). [INFO] в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області [PERSON] померла (а.с. 4). Згідно довідки № 514 від 20 липня 2016 року, виданої Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, [PERSON], яка померла [INFO], до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS], але фактично проживала в даному домоволодінні до 9 лютого 2004 року, з 10 лютого 2004 року вибула в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області в будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів (а.с. 3). Відповідно до довідки № 31 від 13 лютого 2008 року, виданої Синівським будинком-інтернатом для громадян похилого віку та інвалідів, [PERSON] з 10 лютого 2004 року по день смерті [INFO] перебувала в даному закладі (а.с. 8). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою № 1075/01-16 від 29 вересня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру посвідчувався Лучанською сільською радою 3 лютого 2004 року за реєстровим номером 6 (а.с. 23). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування згідно ст. 1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, спадкування здійснюється за законом. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відмова від прийняття спадщини має бути подана також протягом 6-місячного строку з часу відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України). Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та не знав про його існування та існування спадкового майна, а дізналася лише нещодавно, у зв'язку з чим позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування, суд вважає причину пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважною і такою, що дає підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому, встановивши відсутність можливих спадкоємців після смерті [PERSON], дотримуючись вимог законності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визначенням позивачу двомісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved