overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 18 серпня 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьк, актовий запис №301. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з травня 2007 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 18 серпня 2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьк, актовий запис №301. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з травня 2007 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2003 році, мають дочку [PERSON], 2003 року народження. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки, відповідачка живе з іншим чоловіком. Просить шлюб розірвати. Представник позивача адвокат Калюка М.О. позов підтримує, пояснив, що відповідачка два роки живе з іншим чоловіком. Відповідачка, повідомлена за її місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибула, заяви про відкладення розгляду справи не подала, причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з письмових доводів позовної заяви та письмових доказів - свідоцтва про шлюб та народження дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07 серпня 2004 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сім'ї послугували часті сварки та суперечки. Шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року. Посилаючись на викладене, а також на те, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу не можливе, [PERSON] просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, на розірванні шлюбу наполягав, на примирення не згоден. Відповідачка [PERSON] позов визнала, на розірванні шлюбу теж наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 07 серпня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Причинами розпаду сім'ї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, на ґрунті чого постійно виникали сварки. У зв'язку з цим в вересні 2014 року [PERSON] покинув сім'ю і почав проживати окремо. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, тому шлюб необхідно розірвати. Від стягнення судових витрат з відповідачки позивач відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 2002 року перебуває із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. В період спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, оскільки останній залишив сім'ю й виїхав на роботу в Росію. [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання доньки, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дитину. В судове засідання позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи не з»явилася, натомість надала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON], а матір»ю - [PERSON] Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання доньки, яка проживає з нею. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження доньки [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1500 гривень щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 08.10.2011 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу є дочка [PERSON], яка народилась [INFO]. Батько дитини ухиляється від її утримання. З наведених підстав позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав, посилаючись, що у нього є інша дитина, що за його рахунок був зроблений ремонт у будинку позивача під час спільного проживання, що він залишив позивачці спільно набуте майно подружжя без його поділу, що він не працює і не отримує заробітну плату. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони з 08.10.2011 р. перебувають у шлюбі, від якого у них [INFO]. народилась донька [PERSON]. (а.с. 5-6) Відповідач у свідоцтві про народження дитини записаний її батьком. (а.с. 6) Заперечення відповідача, що у нього є інша дитина, що за його рахунок був зроблений ремонт у будинку позивачки під час спільного проживання, що він залишив позивачці спільно набуте майно подружжя без його поділу, що він не працює і не отримує заробітну плату, суд до уваги не приймає тому, що зазначені обставини не можуть бути законними підставами для звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 03 вересня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, сумісне господарство не ведеться понад рік, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 121 (а. с. 4), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою. Посилалася на те, що в її свідоцтві про народження у графі матір записана «[PERSON]», тоді як в її паспорті «[PERSON]», за такого не може довести, що вона є донькою своєї матері - [PERSON], що перешкоджає їй оформити опікунство над нею, оскільки вона є особою похилого віку. Просила встановити факт про те, що [PERSON] є її матір'ю. У судове засідання заявник не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила вимоги задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання також не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення вимог заявника мотивуючи тим, що заявник є її рідною сестрою. Заінтересована особа - [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, мати заявника - [PERSON] народилася [INFO], батьком якої записаний - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження. 03 травня 1957 р. [PERSON] зареєструвала шлюб і їй присвоєно прізвище - «[PERSON]». [INFO] у подружжя [PERSON] народилася донька - [PERSON], тобто заявник у справі, у свідоцтві про народження якої прізвище ім'я та по-батькові матері записано як - [PERSON] (російською мовою). 31 жовтня 1976 р. заявник [PERSON] зареєструвала шлюб і їй присвоєно прізвище «[PERSON]». Проте, зі змісту паспорта матері заявника видно, що прізвище ім'я та по-батькові її записано як - [PERSON]. Отже, з аналізу приведених та досліджених документів видно, що внаслідок помилки допущеної під час заповнення свідоцтва про народження заявника у графі «мати» матір записана по-батькові як «[PERSON]» замість «[PERSON]». За такого, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] є рідною матір'ю заявника - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №190. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 24 листопада 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, він постійно проявляє неповагу, не надає матеріальної допомоги. Понад 6 місяців сторони проживають оремо, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'я є неможливим. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за № 190. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с. 7). Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вимоги останньої є обґрунтованими та, відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд задовольняє клопотання позивачки та відносить судові витрати на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2011 році, мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, припинили спільне проживання. В суді позивачка доводи позову підтримує, пояснила, що спільно з відповідачем не живуть з 09 грудня 2012 року, вона живе у фактичному шлюбі з іншим чоловіком і має від нього дочку, [INFO]. Відповідач в суді з доводами позову згідний, не бажає, щоб суд надавав строк для примирення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства у грудні 2012 року. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви - свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з лютого 2012 року. Від шлюбу 30 липня 2012 року у них народився син [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1000 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак відповідач проживає окремо від сімї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, але офіційно не працює, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки частково, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12 березня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved