Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

11.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 5/12 часток квартири [ADDRESS], свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира в рівних частках належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 06.09.2010 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], чоловік [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] Позивач прийняв спадщину після [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем. 29.11.2015 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складає 1/3 частку квартири [ADDRESS]. 26.02.2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно умов якого належну йому частину житлового будинку з надвірними спорудами та всю частину земельної ділянки, що знаходяться в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Кишинівська, 163 заповів [PERSON]. Позивач відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що згідно довідки № 283, виданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.02.2016 року, 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Ізмаїл Одеської області по вулиці Кишинівській, 163 (складають квартиру 2), належать власникам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (на підставі свідоцтва про право власності № 3022 від 10.06.1993 року) на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить спадкодавцям, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також оригінал документа, що посвідчує право власності на вищевказану частку житлового будинку з надвірними спорудами на імя спадкодавців, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власниками 11/20 частки житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Кишинівська, 163, що складає квартиру № 2 в м. Ізмаїл Одеської області зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про паво власності № 3022 від 10.06.1993 року, виданого [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрі за № 50-58. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 235276 від 07.09.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 06.09.2010 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 26113993 від 11.02.2011 року, наданого [PERSON] державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої 06.09.2010 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -чоловік [PERSON], що підтверджено посвідкою про шлюб; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯИ № 441450, виданим 06.06.1955 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл; -син [PERSON], Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався та разом із спадкодавцем не мешкав, тобто вважається таким, який фактично не прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. [PERSON] звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області з заявою, згідно якої відмовився від прийняття спадщини після померлої дружини [PERSON] на користь сина померлої [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем, що підтверджено записами будинкової книги на будинок № 163/2 по вул. Кишинівська в м. Ізмаїл Одеської області, тобто позивач вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.10.2016 року за № 1737/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що згідно довідки № 283, виданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.02.2016 року, 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Ізмаїл Одеської області по вулиці Кишинівській, 163 (складають квартиру 2), належать власникам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (на підставі свідоцтва про право власності № 3022 від 10.06.1993 року) на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить [PERSON], на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також оригінал документа, що посвідчує право власності на вищевказану частку житлового будинку з надвірними спорудами на імя спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 26.02.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 468, [PERSON] заповів належну йому на праві власності всю частину житлового будинку з надвірними спорудами та всю частину земельної ділянки, що знаходяться в місті Ізмаїл Одеської області по вулиці Кишинівській, 163 [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42979099 від 17.02.2016 року, наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 26.02.2013 року, зареєстрований за № 468 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини має право на обовязкову частку, яка складає 1/12 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.10.2016 року за № 1738/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що згідно довідки № 283, виданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.02.2016 року, 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Ізмаїл Одеської області по вулиці Кишинівській, 163 (складають квартиру 2), належать власникам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (на підставі свідоцтва про право власності № 3022 від 10.06.1993 року) на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить [PERSON], на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також оригінал документа, що посвідчує право власності на вищевказану частку житлового будинку з надвірними спорудами на імя спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved