Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про вселення та усунення перешкод у користуванні кімнатою, посилаючись на те, що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Рішенням Хмельницького міськрайонного від 24 лютого 2011 року між сторонами було визначено порядок користування квартирою, зокрема позивачу у користування виділено кімнату житловою площею 11,6 кв.м., відповідачам житлові кімнати площею 10,8 кв.м., 17,8 кв.м., решту приміщень залишено в загальному користуванні. На даний час відповідачі не допускають [PERSON] до квартири, користуються виділеною йому кімнатою, змінили замки. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, зазначили, що перешкод у користуванні квартирою позивачу не чиниться, в подальшому в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Таку саму думку висловив і представник [PERSON], який також в подальшому в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи Першого міського відділу ДВС в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 лютого 2011 року було задоволено позов [PERSON] до інших співвласників та встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS], зокрема [PERSON] виділено в користування житлову кімнату №3 площею 11,6 кв.м. із виходом на балкон, [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено кімнати №6 площею 10,8 кв.м., №8 площею 17,8 кв.м. із виходом на балкон. Решту приміщень залишено в загальному користуванні. Відповідне рішення набрало чинності 10 березня 2011 року. Відповідні обставини встановленні рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 лютого 2011 року та сторонами не заперечувалися. З наданих сторонами пояснень судом встановлено, що в кімнаті, яку виділено у користування [PERSON] рішенням суду, проживає [PERSON] з дружиною та дитиною, у ній же знаходяться меблі і речі, які належать цим особам. Посилання відповідачів на те, що перешкоди у користуванні кімнатою та квартирою позивачу не чиняться, що [PERSON] сам залишив квартиру та тривалий час не проживає у ній, що за бажанням позивача, його буде допущено до квартири та кімнати для проживання є необґрунтованими. Судом під час розгляду справи було надано час для добровільного звільнення займаної кімнати та надання можливості вселитися до неї [PERSON], однак, житлова кімната [PERSON] та його сім'єю звільнена не була, позивача допустили до квартири, про те, присутні відповідачі пропонували домовитися, щодо викупу його частки, у зв'язку із неможливістю спільного проживання, що в судовому засіданні крім пояснень позивача підтвердив і свідок [PERSON], який був присутній при спробі вселення, яка мала місце 25 травня 2014 року, а також при спробі, яка була раніше, коли позивач не зміг відкрити один замок у вхідній двері, оскільки він був заблокований. Крім цього обставини неможливості спільного проживання в судовому засіданні неодноразово висловлювалися відповідачем [PERSON] та представником [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, про доведеність позовних вимог, що позивач не має вільного доступу до квартири та позбавлений можливості користуватися виділеною йому житлову кімнату. Враховуючи, встановлені в судовому засіданні обставини, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] доказового значення не мають, оскільки обставини чинення перешкод [PERSON] їм відомі виключно із слів останнього. Показання свідка [PERSON] судом також не можуть бути взяті до уваги, оскільки стосувалися в основному питання визначення порядку користування квартирою з участю державного виконавця, що позивач сам не виявив бажання проживати у цій квартирі, а також, що відповідачами перешкоди у користуванні квартирою йому не чиняться, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що у кімнаті, яка виділена у користування [PERSON], проживає сім'я [PERSON], внаслідок чого позивач позбавлений можливості користуватися нею. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.383 цього Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ч.1 ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Оскільки позивач згоди на зайняття виділеної в користування рішенням суду житлової кімнати [PERSON] та його сім'ї не надавав, а відповідачами чиняться перешкоди у користуванні кімнатою та приміщеннями, що перебувають у загальному користуванні, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід вселити до квартири [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні кімнатою №3 площею 11,6 кв.м. із виходом на балкон. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved