overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

- 11.11.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO] В 2014р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. На даний час вона проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком від якого чекає дитину, яка повинна народитися через тиждень, що є підставою для розірвання шлюбу, в зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, поскільки позивачка проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком від якого чекає дитину, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

11.11.2013 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на її навчання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, до закінчення навчання 30.06.2015 р. Вказує що відповідач є її батьком, який працює, проживає окремо, має постійну роботу та достатню заробітну плату, але матеріальної допомоги на її навчання не надає. Їй відомо, що відповідач має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO], вважає, що оскільки заробітна плата відповідача становить близько 5 000 грн. на місяць, то відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. В судовому засіданні позивач підтвердила обставини викладені у позові та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, вказує що має іншу родину та дитину від другого шлюбу [INFO]. Сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки він не має можливості, оскільки його заробітної плати ледь вистачає на утримання його родини, крім того, позивач отримує стипендію, якої він вважає достатньо для забезпечення потреб позивача. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено поясненнями сторін відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України що не потребує доказуванню, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає окремо від відповідача, та продовжує навчання до 30.06.2015 р. згідно довідки з місця навчання, а.с.10. Відповідно до ст.ст. 182, 198-200 Сімейного Кодексу України - право на стягнення аліментів від батька який проживає окремо, має дитина, яка продовжує навчання, той з батьків з ким проживає дитина. При встановленні розміру аліментів суд враховує можливість надання допомоги другим з батьків, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. При встановленні розміру аліментів суд враховує дохід відповідача, який згідно довідки ТОВ «Кривбасремонт», складає в середньому на місяць 4998,45 грн. /29990,70 : 6 міс./, а.с.31. Суттєвими для встановлення розміру аліментів обставинами суд визнає отримання позивачем стипендії в розмірі 550 грн. а.с.11, наявність у відповідача малолітньої доньки [INFO] та отримання доходу матір'ю позивача [PERSON] щомісяця по 1391,81 грн., які вона отримує в якості допомоги при народженні дитини. При вказаному доході відповідача, наявності утриманців, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача аліменти на навчання в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, задовольнивши позов частково. Вказаний розмір аліментів буде складати близько 714 грн., що при розмірі стипендії 550 грн., та можливості допомоги з боку матері, буде перевищувати мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1218-1301 грн., встановлений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено частково з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., згідно ст.79, 88 ЦПК України. На підставі ст.182,1 98-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

11.11.2013 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Вказує, що шлюб розірвано, рішенням суду відповідач вже сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, тому дочка потребує такої ж допомоги. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, вказує, що дохід відповідача близько 5000 грн. на місяць дає можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Крім того просить стягнути з відповідача 80-0 грн. витрат на правову допомогу згідно договору та квитанцій. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, вказує що розмір аліментів на двох дітей повинен становити третину заробітку, на що він згоден. Посилається на здійснення разової допомоги дітям, купівлі оздоровчих путівок старщому сину, велосипеду молодшій дочці. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено поясненнями сторін відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України, що не потребує доказуванню, довідкою з місця проживання, свідоцтвом про народження та шлюб а.с.6-9, що донька сторін [PERSON] [INFO], та син [PERSON] проживають разом з матір'ю. Відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання вказаного обов'язку визначаються за домовленістю між батьками, той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі, в разі спору за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Як встановлено поясненнями сторін та рішенням суду від 24.02.2012 р. то з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку. При розміру доходу відповідача, який складає в середньому близько 5000 грн. на місяць, сплаті аліментів на одного утриманця, суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], вважаючи такий розмір аліментів співмірним з доходом батька. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача також слід частково в сумі 680.000 грн. стягнути витрати на правову допомогу, розмір яких в сумі 800.00 грн. підтверджується квитанціями та договором згідно ст.81,88 ЦПК України. На підставі ст.180,181-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення додаткової заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 03.03.2007 року по 07.05.2010 року він знаходився у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», яке в зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року № 514-VI було переймено вано в Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», працюючи на посаді начальника відділу банківської безпеки філії Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Запорізьке регіональне управління. За виконувану роботу позивач отримував заробітну плату, яка складалася з основної заробітної плати у вигляді посадового окладу та додаткової заробітної плати у вигляді надбавки та преміальних виплат. Згідно Постанови правління Національного банку України №59 від 10.02.2009 року у Відкритому акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» була запроваджена тимчасова адміністрація, дія якої продовжувалась до 11.02.2011 року, на підставі Постанови правління Національного банку України №60 від 10.02.2010 року, Закону України «Про внесення змін до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 04.02.2011 року №3011-VI, Постанови правління Національного банку України №280 від 12.08.2011 року. Розпорядженням тимчасового адміністратора ВАТ КБ «Надра» від 12.03.2010 року № 232 була затверджена «Політика мотивації співробітників банківської безпеки за роботу по поверненню простроченої заборгованості», яка визначала засади преміювання працівників банківської безпеки за проведену роботу по поверненню простроченої заборгованості. Згідно п. 2.1 Політики мотивації, грошова винагорода співробітникам банківської безпеки нараховується із двох складових: фіксованої винагороди; додаткової винагороди. Згідно п.2.3. Політики мотивації додаткова винагорода нараховується за умови: виконання місячного плану підрозділом банківської безпеки регіонального управління по збору заборгованості на 70% і більше; індивідуального збору простроченої заборгованості на суму не менше 70 000 грн. Згідно п.2.4. та п.2.5.3. Політики мотивації, бонуси співробітникам банківської безпеки нараховуються зокрема: за повне погашення заборгованості та введення клієнта в графік погашення кредиту (крім кредитів під заставу земельних ділянок) в розмірі 100 грн.; за переконання клієнта передати кредит для проведення реструктуризації заборгованості в розмірі 50 грн. Згідно п.2.5.2. Політики мотивації, бонуси нараховуються на підставі акту прийому-передачі наданих послуг. 31.03.2010 року [PERSON] до Департаменту банківської безпеки ВАТ КБ «Надра» було складено відповідний акт, щодо виконаних у березні 2010 року робіт з повернення простроченої кредитної заборгованості, який був затверджений директором філії ВАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ Дремлюгою Т.І., на суму повернутих банку коштів в розмірі 1 269 566,12 гривень. Таким чином,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою зацікавлена особа : Органу опіки та піклування Святошинської райдержадміністрації в м.Києві про визнання особи недієздатною , посилаючись на ті обставини , що [PERSON] його дочка , страждає психічним захворюванням ,є інвалідом другої групи ,перебуває на обліку у Київському міському центрі розсіяного склерозу та за своїм станом не розуміє значення своїх дій та керувати ними ,потребує догляду . В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав. Представник зацікавленої особи заяву підтримав . Вислухавши учасників процесу, прокурора , який підтримує заяву , дослідивши письмові докази по справі ,суд вважає,що заява підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] страждає психічним захворюванням , є інвалідом другої групи , перебуває на обліку у Київському міському центрі розсіяного склерозу та за своїм станом не розуміє значення своїх дій та керувати ними , потребує догляду . Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 123 від 18.02.2014 року , [PERSON] страждає на органічне ураження головного мозку ( розсіяний склероз ) з вираженим інтелектуально - мне стичним зниженням та по своєму психічному стану у теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними . Таким чином фізичну особу - [PERSON] , яка внаслідок хронічного,стійкого розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними слід визнати недієздатною .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської Теплової електричної станції (далі - Зміївська ТЕС) про стягнення середнього заробітку, надання відпустки та стягнення моральної шкоди, позовні вимоги якого в подальшому було зменшено і рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18.04.2014 року задоволено частково. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про сплату судового збору. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та їх присутність не є обов'язковою в судовому засіданні, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської Теплової електричної станції судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS], визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2011 року, є власником квартири [ADDRESS]. В даний час у вищезазначеній квартирі зареєстрована вона - [PERSON] та її син [PERSON] - відповідач по справі, який з моменту своєї реєстрації та по теперішній час у зазначеній квартирі не проживає, місце його знаходження позивачу невідоме. Відповідач [PERSON] жодного разу за вказаною адресою не з'являвся. В наслідок того, що відповідач фактично в квартирі не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення котрим усунути перешкоди в користуванні її приватною власністю - квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та знявши його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов, в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], - а.с.11, 12. Разом з позивачем у вищевказаній квартирі зареєстровані її син [PERSON],- а.с.13. Згідно акту ТОВ «УЮТ-2011» від 11.04.2013 року, [PERSON], з моменту своєї реєстрації та по теперішній час у зазначеній квартирі не проживає, - а.с.14. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, слід усунути перешкоди в користуванні приватною власністю, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язавши Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою.. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, згідно свідоцтва про право власності на житло Т580 від 07.09.1995 року, є власником квартири [ADDRESS]. В даний час у вищезазначеній квартирі зареєстровані: син позивача [PERSON], онук позивача - [PERSON], позивач [PERSON], та її невістка [PERSON] - відповідач по справі, яка з 28.08.2011 року у зазначеній квартирі не проживає, місце її знаходження позивачу невідоме. По теперішній час вона жодного разу за вказаною адресою не з'являлась. В наслідок того, що відповідач фактично в квартирі не проживає, комунальні платежі, які на неї нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення котрим усунути перешкоди в користуванні її приватною власністю - квартирою [ADDRESS], зобов'язавши Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов, в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON],. є власником квартири [ADDRESS], - а.с.3. Разом з позивачем у вищевказаній квартирі зареєстровані її син [PERSON], онук [PERSON], невістка - відповідач по справі [PERSON], - а.с.4. Згідно акту КП «ЖЕО №14» від 10.10.2013 року, [PERSON], з 28.08.2011 року за вказаною адресою не проживає, - а.с.5. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності на своє майно, на підставі чого суд вважає, що слід усунути перешкоди у здійсненні права власності на належну [PERSON] квартиру, зобов'язавши Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.ст.319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 02.08.1985 р. 1/10 частини домоволодіння [ADDRESS], технічного паспорту на 1/10 частини домоволодіння [ADDRESS]. В судове засідання заявник не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, заявнику при зверненні до КП ММБТІ з метою обміну технічного паспорту на домоволодіння було відмовлено, оскільки в наданих документах встановлено розбіжності у написані прізвища, а саме: у договорі купівлі-продажу та в технічному паспорті на домоволодіння по-батькові заявника вказане як «[PERSON]», «[PERSON]», замість «[PERSON]», «[PERSON]». Згідно копії паспорту Серії [NUMBER] виданого 16.07.2008 року Вознесенським МВ УМВС України в Миколаївській області по-батькові заявника «[PERSON]», у свідоцтві про одруження - «[PERSON]», свідоцтві про народження - «[PERSON], свідоцтві про розірвання шлюбу - «[PERSON]». Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, просила визнати за нею право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,094 га, що знаходиться на території Давидковецької сільської ради, на землях садівничого товариства «Енергія», Хмельницького району Хмельницької області, кадастровий номер 6825082400.02.017.0056 та на 2/3 частини будинку за тією ж адресою, посилаючись на те, що вказане майно вони придбали у шлюбі, який за рішенням суду розірвано, користуватися спільно зазначеним майном сторони не можуть, а з врахуванням того, що з нею проживає спільна з відповідачем дитина, просить відступити від рівності часток подружжя у майні, що підлягає поділу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи вважається таким, що повідомленей належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебуваючи з 10.10.2000 року в зареєстрованому шлюбі, придбали 07.10.2005 року земельну ділянку площею 0,094 га в садівничому товаристві «Енергія» Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької обл. та 13.03.2007 року зареєстрували право власності на садовий будинок, загальною площею 119,3 кв.м. за тією ж адресою. Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької обл. від 25.09.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Спільно користуватися придбаним майном сторони не можуть. Вказані обставини підтверджуються: рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької обл. від 25.09.2012 року, витягом про реєстрацію права власності на будинок, державним актом на право власності на земельну ділянку, поясненнями представника позивача. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Представником позивача не представлено доказів того, що відповідач не бере участі в утриманні сина, а тому, суд не вбачає підстав для відступлення від рівності часток подружжя у спільному мані. Враховуючи викладене, суд вважає, за можливе задоволення позову та поділ між сторонами спільного майна в рівних частках. Судові витрати складають 3441 грн., та розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial