Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

11 грудня 2015року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на час навчання. На обґрунтування вимог зазначила, що вона є студенткою 3 курсу денного відділення Запорізького національного технічного університету, навчається на факультеті Управління фізичною культурою та спортом за спеціальністю «Фізичне виховання», в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Так як батько, незважаючи на його спроможність, добровільної участі в її утриманні не приймає, матеріальної допомоги їй, як особі, яка продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки батьків, не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і суду пояснила, що вона є студенткою третього курсу Запорізького національного технічного університету, де навчається на денному відділенні. Розмір її стипендії становить 720грн., що не забезпечує її витрат на харчування, придбання одягу і взуття, засобів гігієни, транспортні витрати на поїздки додому, проживання в гуртожитку. До того ж, вона з дитинства займається аеробікою, є членом збірної України, приймає участь в виступах на міжнародних змаганнях, в зв'язку з чим змушена інтенсивно тренуватись як за місцем навчання, так і за місцем свого постійного проживання, а також нести витрати на поїздки за кордон. Зважаючи на ці обставини та вказуючи на те, що іншого доходу, окрім стипендії, вона не має, що не дозволяє їй самостійно забезпечити своє навчання, просить суд стягнути з батька на її користь аліменти на час навчання в розмірі ? частини його доходу. Відповідач позовні вимоги визнав повністю і суду пояснив, що з середини 2015року через складні стосунки, які склалися між ним і донькою, він дійсно перестав надавати їй матеріальну допомогу на навчання. Вказував, що в грудні 2015року він звільнився з роботи і зараз не працює, але отримує пільгову пенсію за віком, розмір якої складає близько 8000грн. До того ж, разом зі своєю матір'ю тримає підсобне господарство. Не заперечував, щоб з нього на користь позивачки були стягнуті аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини його доходу. Третя особа на стороні позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і суду пояснила, що вона є матір'ю позивачки. З її батьком вона припинила стосунки в 2005 році., після чого і він, і вона утворили інші сім'ї. Вона особисто допомагає доньці матеріально, але її доходу недостатньо, щоб забезпечити навчання дитини. Вказувала на те, що витрати дитини щомісяця з врахуванням проживання в гуртожитку, вартості харчування, транспортних затрат, придбання одягу та взуття, товарів особистої гігієни складає біля 4000грн. щомісячно, чого вона самостійно забезпечити невзмозі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження та інше. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є донькою відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.6). Згідно довідки навчального закладу, вона навчається на третьому курсі денного відділення Запорізького національного технічного університету бюджетної форми навчання, на факультеті Управління фізичною культурою та спортом за спеціальністю «Фізичне виховання», дата закінчення навчання 30.06.2017 року. (а.с.10). Позивач зареєстрована і проживає в м.Запоріжжя в гуртожитку (арк.спр.10). Батьки позивача в шлюбі не перебувають, їх шлюб розірвано 28.09.2005 року (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають, за умови, що батько (мати) можуть її надавати. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду в м.Димитрові Донецької області і отримує пенсію, розмір якої за період з 1 липня 2015 року по грудень 2015 року склав 49454,52 грн. (арк.спр.39-41). Інші види доходу відсутні. Осіб, які б перебували на його утриманні та потребували допомоги, не має. Як заявив в судовому засіданні відповідач, він має матір похилого віку, але вона на його утриманні не перебуває, оскільки, окрім пенсії, має дохід від підсобного господарства. Будь-кому іншому він матеріальної допомоги не надає, жодних утримань за виконавчими листами з нього не провадиться. Позивачка [PERSON], навчаючись в університеті, отримує стипендію, загальний розмір якої за період з 1 вересня 2015 року по 31 жовтня 2015 року склав 2020 грн. з врахуванням разової премії, нарахованої їй за участь у спортивних змаганнях (арк.спр.19). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, оскільки державою не фінансуються витрати на участь у змаганнях і члени збірної здійснюють підготовку і поїздки за власний кошт, навчальний заклад підтримує учасників змагань разовою премією, яка є меншою за розмір стипендії. Інших видів доходу, згідно довідки податкової інспекції, вона не має. Третя особа [PERSON] - мати позивачки, працює у ФОП [PERSON] продавцем продовольчих товарів, розмір її заробітної плати за період з липня 2015 року по жовтень 2015 року склав 5410,41 грн. (арк.спр.18). Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Як встановлено судом, і позивачка, і відповідач на «Д» обліках в медичних установах не перебувають, стан здоров'я обох задовільний (арк.спр.13, 17). Відповідно до довідки ВДВС, стягнення за виконавчими листами з відповідача не провадяться (арк.спр.12). Так як суд дійшов висновку, що позивачка, як особа, яка продовжує навчання, об'єктивно потребує допомоги на час навчання, а відповідач спроможний її надавати і проти цього не заперечує, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню в визначеному нею розмірі. Вирішуючи зазначене питання, суд виходить з вищевказаних обставин, спроможності відповідача надавати дитині матеріальну допомогу та керується засадами справедливості, добросовісності і розумності у сімейних відносинах, закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України, і вважає розмір аліментів в виді ? частини доходу відповідача обґрунтованим. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнений від судових витрат при подачі позову до суду, вони мають бути стягнуті з відповідача на користь держави в розмірі 551,20 грн. у відповідності з вимогами вказаного закону.

Outcome: approved