Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

10 липня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Кредобанк» [PERSON], діючий на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні позову і не заперечував проти ухвалення рішення судом заочно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи шляхом виклику в судове засідання через оголошення у пресі, про що свідчить публікація оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили і не надали заяви про відкладення справи або про розгляд справи у їх відсутності. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов [PERSON] акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в суді, 30 серпня 2012 року між ПАТ „Кредобанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1Ф-3272 згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 200000,00 гривень строком до 01 серпня 2017 року на наступні цілі: поточні потреби під заставу нерухомості на вторинному ринку, а саме: житловий будок загальною площею 415,40 квадратних метрів за адресою: місто Горлівка, вулиця Беспощадного, будинок 17, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір був укладений на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів. Відповідно до п.п. 2.4, 3.2, 3.4, 4.1 кредитного договору, відповідач [PERSON] зобовязався повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку і термін, передбачені договором, сплачувати комісію та проценти за користування кредитом. Зобовязання ПАТ „Кредобанк перед [PERSON] за кредитним договором були виконані в повному обсязі, а саме позивач надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, що підтверджується меморіальним ордером № 22565208 від 31 серпня 2012 року. Пунктом 3.3 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом щомісячно нараховуються проценти на суму заборгованості по кредиту за методом „факт/360 (за фактичну кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п. 3.2 договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п. 2.1 кредитного договору, тобто до 01 серпня 2017 року; до дати звернення Банку із заявою до суду із вимогами про дострокове повернення суми кредиту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів. Згідно п. 3.2 кредитного договору за користування кредитом відповідач [PERSON] сплачує позивачу 22,49 % річних. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства та відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконав, кредит в порядку та термін, передбачений кредитним договором не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, у звязку з чим у відповідача [PERSON] станом на 06 травня 2015 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 77806,23 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 38845,51 гривень, заборгованість по відсоткам 38960,72 гривень. Відповідно до ч. 2 т.150 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п.п. 4.10, 4.11 кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 2.9 цього договору (невиконання відповідачем [PERSON] зобовязань, передбачених договором та/або договорами, якими забезпечується виконання зобовязання за цим договором, несвоєчасна сплата процентів та/або повернення кредиту/частини кредиту), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє відповідача. [PERSON] зобовязаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.4.10) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. Для забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] та вимог ПАТ „Кредобанк між [PERSON] [PERSON] „Кредобанк та [PERSON] 30 серпня 2012 року був укладений договір іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основними зобовязання у повному обсязі в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Пунктом 1.1 іпотечного договору визначено, що цей договорі забезпечує виконання зобовязань відповідача [PERSON] та вимог позивача за кредитним договором № 1Ф-3272 від 30 серпня 2012 року, який укладено між позивачем та відповідачами, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Частиною 1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 3.1.4 іпотечного договору, у випадку невиконання відповідачами зобовязань за цим та/або кредитним договором, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. Пунктом 5.1 договору іпотеки передбачено, що позивач набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо у момент настання терміну виконання зобовязання за кредитним договором вини не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені строки суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені строки суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій). Відповідно до п. 5.2 іпотечного договору позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором, забезпеченого цією заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів, - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України „Про іпотеку у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, а відповідно до ч. 2 ст. 35 цього ж Закону, неповідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, шляхом направлення письмової вимоги про усунення порушення не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачене право позивача на одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником. Оскільки відповідачі, як позичальники, не виконали умови встановлені кредитним договором, не повернули позивачеві кредитору, борг за кредитом, не сплатили проценти за користування кредитом, то вимоги позивача про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1Ф-3272 від 30 серпня 2012 року є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які були понесені позивачем і ці витрати підтверджені платіжним дорученням, які складаються з судового збору у розмірі 1970,70 гривень та витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у сумі 420,00 гривень підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 525-527, 610, 629, 1050,1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved