Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

11.06.2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилався на те, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 18.06.2014 року, від якого вони мають дитину: сина [PERSON] , [INFO] , спільне життя не склалося через різні погляди на життя та шлюбні відносини, з серпня 2014 року сторони припинили спільне проживання, втратили всі фізичні та духовні зв`язки, збереження шлюбу неможливе, майнового спору не мають, прохав розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 20.06.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите підготовче засідання на 22.07.2019 року. 22.07.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 24.10.2019 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав, прохав задовольнити, стягнути судові витрати на сплату судового збору з відповідача на її користь. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суду не повідомив повторно, заяву про розгляд справи без його участі не надав, відзив на позов не подав. Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області призначено заочний розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи судом, який не з`явився в судове засідання та не повідомив про причину своєї неявки до суду, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 18.06.2014 року був зареєстрований шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Спільне життя не склалося із-за різних поглядів на життя та шлюбні відносини. З серпня 2014 року сторони припинили спільне проживання та мешкають окремо. Спір щодо майна подружжя та виховання сина відсутній. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як член подружжя з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають дитину: сина, шлюбні відносини не склалися з вини сторін, які перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що призвело до припинення шлюбних відносин і спільного проживання у серпні 2019 року, вважає примирення неможливим, так як збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестав піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що підтверджений встановленими судом обставинами, які перевірені наданими суду доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку ст.206 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Так як відповідач в підготовчому засіданні визнав позов, подавши окрему письмову заяву, то суд відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу своє прізвище не змінювала, то відповідно до ст.113 СК України суд зазначає про залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ».

Outcome: approved