Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

12.10.2016 року до суду надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №03005972089 в сумі 12329,34 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПростоФінанс» та відповідачем укладено кредитний договір №03005972089. Відповідно до вказаного договору товариство зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 63600,00 грн, а відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком №1 до нього Графіком платежів. 18.05.2012 року ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю (договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №03005972089 від 06.05.2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи» Первинний кредитор свої зобовязання виконав, надав відповідачеві кредит у сумі 63600 грн. В порушення умов Кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість. Зазначена сума боргу нарахована станом на 10.09.2016 року та складається з наступного: 4181,87 грн заборгованість за кредитом; 2764 грн заборгованість по відсоткам; 5247 грн заборгованість за комісією; 136,47 грн штраф. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання представника не забезпечив, надав суду письмове клопотання про розгляд даної цивільної справи у всіх судових засіданнях без присутності представника на підставі наявних доказів та матеріалів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.36). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно отримав кредит від ТОВ «ПростоФінанс», належним чином виконував свої зобовязання. У 2012 році зателефонував до кредитора зясувати стан боргу. Йому відповіли, що він більше не є клієнтом ТОВ «Простофінанс». У звязку із наведеним він не знав кому сплачувати кошти та на які реквізити рахунків. Звернувся до юриста, який допоміг скласти лист до ТОВ «Кредитні ініціативи», але відповіді так і не отримав, тому і не знав, що робити, куди сплачувати гроші. Розмір суми основного боргу не заперечував, але позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності. Також пояснив, що жодної копійки з 2012 року не сплачував, оскільки не знав реквізитів. Походження платежу в сумі 1 грн, яка, нібито, за розрахунком заборгованості, виконаним позивачем, здійснена ним 15.05.2015 року, він не знає. Він цього платежу не робив. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ТОВ «ПростоФінанс» та відповідачем укладено кредитний договір №03005972089 від 06.05.2008 року (а.с.5 - 7). Відповідно до п.1.1. договору кредитодавец згідно умов цього кредитного договору зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитодавцю кредит у сумі 63600 гривень, яка полягає погашенню в термін до 2013.05.10. Позичальник зобов`язується своєчасно та у повному розмірі повернути суму кредиту, сплатити Кредитодавцю всі передбачені цим кредитним договором проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, комісію за управління кредитом та виконати всі інші грошові зобов`язання, передбачені цим Кредитним договором. Відповідно до п.1.2. договору цільове призначення кредиту: для оплати автотранспортного засобу, придбаного позичальником у ВАТ «Полтава Авто» згідно договору купівлі продажу. З пункту 2.4. договору вбачається, що кредит надається у безготівковій формі. Відповідач в судовому засіданні визнав факт отримання кредиту, а також те, що з 2012 року він його не погашав, визнав суму боргу за тілом в розмірі 4181,87 грн, тому суд вважає ці факти такими, що не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. ТОВ «ПростоФінанс» зобовязання по наданню кредитних коштів виконано в повному обсязі, на суму 63600 грн. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. 18.05.2012 року ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю (договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитнимии договорами, яких міститься в Додатку №1 до договору відступлення (а.с.13-18). Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №03005972089 від 06.05.2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Зміст договору купівлі-продажу кредитного портфелю відповідає ч.1 ст.1077 ЦК України: за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 30.07.2012 року відповідачем було направлено на адресу позивача лист з проханням повідомити стан заборгованості та банківські реквізити для оплати боргу (а.с.91). Вказаний лист отримано позивачем 10.08.2012 року (а.с.90). Відповіді позивач не надав. Позивачем надано лише докази надіслання відповідного листа від 21.09.2016 року (а.с.34, 35). Таким чином, відповідач не може нести відповідальність за затримку в розрахунку, оскільки має місце прострочка кредитора (ст.613 ЦК України). У звязку із невиконанням відповідачем своїх обовязків, ТОВ «Кредитні ініціативи» нараховано станом на 10.09.2016 року наступну заборгованість (а.с.32 - 33): 4181,87 грн заборгованість за кредитом; 2764,00 грн заборгованість по відсотках; 5247,00 грн заборгованість по комісії; 136, 47 грн штраф. Оскільки відповідач не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд вважає, що відсутність доказів отримання відповідачем повідомлень про відступлення права вимоги не звільняє відповідача від обовязку погашення кредиту взагалі. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зазначеній в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15. Таким чином, суд вважає доведеним позивачем, та не спростованим відповідачем, обовязок відповідача сплатити позивачу заборгованість в сумі 4181,87 грн по тілу кредиту. В той же час, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, як письмово (а.с.79), так і під час судового розгляду. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно п.1.1. договору та Графіку платежів (а.с.9) кінцевий термін повернення кредиту 10.05.2013 року. Позовну заяву позивачем направлено через відділення поштового звязку згідно із штемпелем на конверті 06.10.2016 року (а.с.38). Суд критично оцінює платіж в сумі 1 грн від 10.05.2015 року, відомості про який зазначено в розрахунку (а.с.32), та не вважає його підставою для переривання строку позовної давності, оскільки, відповідачем цій платіж заперечується, в свою чергу, позивачем не доведено, що саме позивачем його здійснено. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України Отже, виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.526, 530, 611-612, 629, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст.3,10, 11, 88, 212-215 ЦПК України суд,

Outcome: dismissed