Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

10.10.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, а також про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та аліментів на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала та наполягала на його задоволенні; відповідач позов визнав; від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.11.2016 року, при цьому мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як випливає з пояснень позивача, які відповідач не спростовував, з жовтня 2018 року сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю їхній шлюб підлягає розірванню. Згідно зі статтею 180 Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина (частина третя статті 181 Кодексу). В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: \~ \~ \~ \~1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; \~ \~ \~ \~2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; \~ \~ \~ \~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; \~ \~ \~ \~31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; \~ \~ \~ \~32) доведені стягувачам аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; \~ \~ \~ \~4) інші обставини, що мають значення. \~ \~ \~ \~Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~За приписом частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Частиною другої статті 84 Кодексу встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки та на особисте утримання позивача повністю ґрунтуються на законі. \~ \~ \~ \~Вищевикладене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved