Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

10 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Опера 1» про стягнення неустойки за договором в сумі 8 500 грн. та 20 000 грн. моральної та матеріальної шкоди, завданої здоров`ю позивача. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі договору №89/2 від 03.01.2018 року про сплату внесків у «ЖБК» після виміру загальної площі за результатами технічної інвентаризації на суму 964 250 грн., відповідач взяв на себе обов`язок отримати кошти від позивача для фінансування будівництва багатоквартирного житлового будинку у [ADDRESS] , здати будинок в експлуатацію та передати [PERSON] приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене договором. На підставі договору за позивачем закріплюється квартира за номером [NUMBER] , загальною площею 72,50 м.кв., а відповідач зобов`язується ввести в експлуатацію даний будинок до 30.09.2018 року. На виконання умов договору, позивач перерахував внесок в рахунок будівництва в сумі 964 250 грн. Однак, передано [PERSON] , обумовлене договором приміщення, було лише 16.03.2020 року, тобто через 17 місяців після визначеної договором дати введення будинку в експлуатацію. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору №89/2 від 03.01.2018 року про сплату внесків у «ЖБК» після виміру загальної площі за результатами технічної інвентаризації на суму 964 250 грн., ЖБК «Опера 1» взяв на себе обов`язок отримати кошти від [PERSON] для фінансування будівництва багатоквартирного житлового будинку у [ADDRESS] , здати будинок в експлуатацію та передати [PERSON] приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене договором. На підставі договору за позивачем закріплюється квартира за номером [NUMBER] , загальною площею 72,50 м.кв., а відповідач зобов`язується ввести в експлуатацію даний будинок до 30.09.2018 року. Дані обставини підтверджуються копією договору. На виконання умов договору, позивач перерахував внесок в рахунок будівництва в сумі 964 250 грн., що підтверджується довідкою про внесення пайового внеску в повному обсязі. Однак, передано [PERSON] обумовлене договором приміщення, було лише 16.03.2020 року, що підтверджується копією акту прийому-передачі. Відповідно до п. 6.3. договору, у випадку порушення ЖБК терміну здачі об`єкта будівництва в експлуатацію, визначеного п.4.2.1. цього договору понад 1 календарний місяць, ЖБК сплачує учаснику штраф в розмірі 500 грн. за кожен повний календарний місяць прострочення. Прострочення терміну здачі об`єкта будівництва в експлуатацію склало 17 місяців. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що відповідач має сплатити на користь позивача 8 500 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 20 000 грн. моральної та матеріальної шкоди, завданої здоров`ю позивача. Так, за змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак, ні матеріали справи, ні позовна заява не містять жодного посилання позивача на заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди, завданої його здоров`ю. В матеріалах справи відсутні будь-які докази чи посилання позивача на те, що його здоров`ю завдано матеріальну шкоду внаслідок дій відповідача, не зазначено в якому саме розмірі завдана матеріальна шкода його здоров`ю та чим це підтверджується. Також відсутнє обґрунтування завдання позивачеві моральної шкоди, не зазначено в чому вона полягає та як проявилась, якими саме діями відповідача була спричинена, чому саме такий розмір моральної шкоди визначив позивач, а відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача 20 000 грн. моральної та матеріальної шкоди, завданої здоров`ю позивача, задоволенню не підлягають, оскільки не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: approved