Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до прокуратури Шевченківського району м. Львова про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди. 23.03.2015 року [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши відповідачами прокуратуру Шевченківського району м. Львова та державу «Республіка Україна» в особі Державної казначейської служби України. 02.04.2015 року [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши відповідачем замість прокуратури Шевченківського району м. Львова прокуратуру Львівської області. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що прокурором Шевченківського району м. Львова було порушено вимоги ст. 214 КПК України щодо реєстрації заяви про кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, чим порушено вимоги діючого законодавства, передбачені Конституцією України права [PERSON] та спричинено йому моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 євро, та просить стягнути на його користь. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.04.2015 року справу за позовом [PERSON] передано на розгляд Сихівського районного суду м. Львова. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду. Позивач зазначив, що діями прокуратури при відмові у внесенні до ЄРДР його заяви про скоєння тяжкого кримінального правопорушення, йому заподіяно моральну шкоду. При цьому позивач посилався на те, що він страждає на ряд захворювань та потребує значних коштів на лікування. На теперішній час майновий стан позивача не дозволяє пройти курс необхідного лікування, тому розмір шкоди було визначено з урахуванням коштів, необхідних позивачу для такого лікування. Представник відповідача прокуратури Лвівської області в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що дії прокуратури під час розгляду заяви позивача відповідають вимога закону. Тому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився за невідомих обставин. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Національного антикорупційного бюро України в судове засідання також не з'явився. Заслухавши позивача, представника відповідача прокуратури Львівської області, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26.08.2014 року позивач звернувся в прокуратуру Шевченківського району м. Львова із заявою про кримінальне правопорушення, яке скоєне керівництвом СП «Галка ЛТД». Вказана заява не була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, а направлена до територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області для проведення відповідної перевірки. Позивач вважає, що такі дії не відповідають вимогам закону та просить визнати їх незаконними і стягнути заподіяну ціми діями моральну шкоду. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.05.2015 року провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання дій незаконними закрито, оскільки питання законності дій прокурора щодо внесення або невнесення заяви до ЄРДР підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства. Статтєю 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації. За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тобто, підставами для відшкодування моральної шкоди є неправомірні дії особи, наявність шкоди як наслідок цих неправомірних дій та вина особи, яка завдала шкоди. В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення і заява не була зареєстрована в ЄРДР. Проте, на день розгляду позову питання щодо законності дій відповідача з приводу невнесення заяви позивача до ЄРДР в передбаченому законом порядку не розглянуто. Тобто належних доказів незаконності дій відповідача суду не надано. Також в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження наявність у позивача моральної шкоди, яка стала наслідком дій з боку прокуратури. Позивачем не зазначено, в чому саме полягає моральна шкода. Позивач посилається на те, що страждає на ряд захворювань. Проте, в судовому засіданні позивачем зазначено, що на ці захворювання він захворів задовго до звернення до прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення. Позивач зазначив про порушення його конституційних прав на життя, труд та оплату праці. В той же час з пояснень позивача вбачається, що порушення вищезазначених прав могло мати місце не з боку відповідача, а з боку СП «Галка ЛТД», в якому позивач мав намір працювати, та з приводу дій керівництва якого звертався до прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Позивач не надав суду доказів того, що дії відповідача з приводу невнечсення заяви до ЄРДР не відповідали вимогам закону, а також того, що з причини ціх дій позивач зазнав моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Вивчивши всі надані сторонами докази, суд вважає недоведеним неправомірність дій відповідача під час невнесення заяви до ЄРДР. Позивач посилався на те, що відповідач діяв з порушенням вимог закону. Однак передбачених законом доказів незаконності дій відповідача позивачем не надано, оскільки такими доказами може бути лише відповідна ухвала слідчого судді, постановлена в порядку ст.ст. 303-307 КПК України. Також суд вважає недоведеним факт того, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду. Позивачем не доведено причинний зв'язок між діями відповідача та настанням моральної шкоди. Позивачем взагалі не доведено, що моральна шкода мала місце. За таких підстав суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed