overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 19.07.2008 року, від якого мають неповнолітніх сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Дитину просить залишити на вихованні з нею. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач - не заперечив щодо розлучення. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2008 року /а.с.3/, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. /а.с.4/. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, сина Кирила суд залишає на виховані з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання малолітньої дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14.08.1998 року вона з [PERSON] уклала шлюбу. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивачу тяжко утримувати його, так як вона не працює. З відповідачем вони проживають окремо і він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач працює, та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з’явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутності. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про шлюб № 135373 від 16.12.2008 року, встановлено, що 14.08.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, у результаті чого остання змінила своє прізвище на «Мінько». З свідоцтва про народження серії 1-КИ № 015560 від 05.11.1998 року, встановлено, що 21.08.1998 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

11.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що з 11.12.1999 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою. На цей час їхня сім'я розпалась, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач більше нікому аліменти не платить. Позивачка в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до суду не прибув, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши письмову згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав, позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем ( а.с.5), від якого має двох доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7), які мешкають разом з позивачем, що підтверджується довідкою КП «Комунальник-1» Первомайської міської ради Харківської області (а.с.4). Розмір аліментів, які вимагає позивач відповідає вимогам закону, тому позовні вимоги позивача обгрунтовані, законні та підлягають задоволенню з дати подання позову до суду, тобто з 11.12.2013 року. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

11.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя сторін не склалося, через різні погляди на життя, сімейні стосунки, втрату взаємної любові та уваги один до одного, що призвело до припинення сімейних відносин. Позивачка зазначила, що сторони з жовтня 2013 року не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 19.12.2013 року позивачка подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19.12.2013 року відповідач [PERSON] подав суду заяву в якій зазначив, що відповідно до ст. 174 ЦПК України він визнає позовні вимоги [PERSON] і просить розглянути справу у його відсутності. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, а також заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за їх відсутності. Суд, дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 лютого 2009 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 51 (а.с. 7). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідач [PERSON] в своїй заяві від 19.12.2013 року про визнання позову ці обставини визнав і не оспорював (а.с.20). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого позивачкою судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с. а.с. 1-4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

11.12.2013 року позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області, за актовим записом № 198, шлюбі з відповідачем з 20.04.1991 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. Термін на примирення не потрібен. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги визнала повністю та наполягає на їх задоволенні, крім того просить розглядати справу без участі відповідача по справі та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 20.04.1991 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

11.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частин доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу, який було розірвано 12.10.2010 року, сторони, сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5,6). Діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на двох дітей щомісяця. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до її віку. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

11.12.2013 року представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18537 грн 75 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 жовтня 2011 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 17000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконав. Станом на 31.10.2013 року заборгованість по кредитному договору становить 18537 грн 75 коп. В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приват Банк» не з'явився, в поданій заяві просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання повторно не з'явився відповідач [PERSON] який, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки не повідомив, а тому, враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 20.10.2011 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 17000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобов'язання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконував. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 31.10.2013 року складає 18537 грн 75 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк». 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

11.12.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за навчання у розмірі 1446,50 грн. Позов мотивований тим, що 05.08.2011 року між Університетом банківської справи Національного банку України та [PERSON] був укладений договір про надання освітньої послуги №300-30А-01. У зв'язку з несплатою за навчання студентом [PERSON] станом на грудень 2013 р. виникла заборгованість з урахуванням пені у розмірі 1446,50 грн., про що студент неодноразово повідомлявся деканом інституту, проте борг не сплатив, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з викладених підстав, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, не надав доказів проти задоволення позову. У зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання, враховуючи думку представника позивача, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2011 року між Університетом банківської справи Національного банку України та [PERSON] був укладений договір про надання освітньої послуги №300-30А-01. Відповідно до п. 3.1. договору про надання освітньої послуги [PERSON] зобов'язаний вносить плату за надану освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. У зв'язку з несплатою за навчання студентом [PERSON] станом на грудень 2013 р. виникла заборгованість з урахуванням пені у розмірі 1446,50 грн. Заборгованість з урахуванням пені на 05.12.2013 р. складає 1446,50 грн. (сума боргу - 1360,00 грн., кількість днів прострочки - 159 діб, облікова ставка НБУ на 2012 рік - 7,5% річних, подвійна облікова ставка НБУ в день - 0,04%). Пеня 1360,00*0,04*159/100 = 86,50 грн. Відповідно до п. 5.2 договору №300-30А-01 від 05.08.2011 року несплата коштів за навчання [PERSON] у встановлені цим договором строки є підставою для відрахування з інституту з видачею академічної довідки. Наказом СІБС УАБС НБУ №43-с від 09.07.2012 року [PERSON] було відраховано з інституту на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.1996 року №1074 (зі змінами). Таким чином, враховуючи, що сума заборгованості за навчання у розмірі 1446,50 грн. до теперішнього часу не сплачена, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання освітньої послуги у розмірі 1446,50 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі ст. ст. 901, 903 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

11.12.2013 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та покласти судові витрати на відповідача. При цьому посилається на те, що з 30.09.2006 року вона та відповідач зареєстрували шлюб у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу [INFO] у них народилися донька [PERSON]. 24.10.2013 року вони розірвали шлюб. З цього часу відповідач участі у вихованні доньки не бере, коштів на її утримання не надає. Відомостей про місце його роботи вона не має. На утримання доньки вона не отримує і державної допомоги. Донька повністю знаходиться на її утриманні. Інших дітей відповідач не має. В іншому шлюбі відповідач не перебуває та утриманців не має. В зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.09.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду від 24.10.2013 року. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], що видано 10.05.2007 р. (а.с.5) Кошти на утримання доньки відповідач не надає, донька знаходиться на повному забезпечені позивачки. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що за вказаних обставин з урахуванням матеріального стану сторін слід визначити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

11.12.2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, через несумісність характерів, у зв'язку із чим більше двох років сторони не спілкуються. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, однак до судового засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами зареєстрований 22.07.2011 року Виконавчим комітетом Первомайської сільської ради Кіровського району Автономної Республіки Крим, Україна, за актовим записом № 9. Від шлюбу сторони дітей не мають. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved