Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

11.07.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітньої дитини, а саме [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви про збільшення розміру аліментів до досягнення дитиною повноліття; - судові витрати покласти на [PERSON]. 11.07.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 25.07.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до слухання. 13.10.2017 року позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги. В судовому засіданні, яке відбулося 17.10.2017 року, позивачка [PERSON] уточнений позов підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнений позов визнав в повному обсязі, йому роз»яснено судом в судовому засіданні процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Згідно паспорту громадянки України [NUMBER], який видано 18 березня 2014 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS]. Враховуючи вищевказану обставину та норму процесуального права, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні. 09.06.2007 р. позивачка [PERSON] та відповідач, - [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видане 09 червня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець село Комарівка Макарівського району Київської області, Україна, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка село Горохове Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 9 червня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 червня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 61. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від вищевказаного шлюбу сторони по справі мають одну неповнолітню дитину, - [PERSON], 2007 року народження. Вищевказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане 01 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в село Горохове Кагарлицького району Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 01 листопада 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений [PERSON], - відповідач по даній справі. В графі «мати» зазначена [PERSON], - позивачка по даній справі. В подальшому спільне сімейне життя у сторін не склалося, внаслідок чого шлюб між ними було розірвано. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], яке видане 19 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 35 від 19 червня 2009 року. Після реєстрації розірвання шлюбу йому присвоюються прізвища: Йому - ---- Їй - [PERSON]. В подальшому, скориставшись своїм правом на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивачка звернулася до Кагарлицького районного суду з позовною заявою про стягнення аліментів. По результату розгляду справи, 16 вересня 2011 року Кагарлицьким районним судом винесено рішення, згідно з яким: - позов задоволено частково; - стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], працюючого в ТОВ «Виноградар - Р» (м. Київ) на користь [PERSON], проживаючої в [ADDRESS] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Вищевказане рішення Кагарлицького районного суду набрало законної сили 27.09.2011 року. На підставі вищевказаного рішення суду 26 вересня 2011 року Кагарлицьким районним судом видано виконавчий лист № 2 - 476/11, згідно з яким: - стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], працюючого в ТОВ «Виноградар - Р» (м. Київ) на користь [PERSON], проживаючої в [ADDRESS] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на даний час позивачка має прізвище [PERSON], та має паспорт громадянки України [NUMBER], який видано 18 березня 2014 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, зареєстрована за адресою : [ADDRESS]. Неповнолітня дитина сторін проживає з матір»ю, позивачкою по справі, та перебуває на її утриманні. Даний факт підтверджується довідкою № 97, яка видана 10.07.2017 року виконкомом Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій зазначено, що дитина [PERSON] - 2007 року народження проживає разом з [PERSON], 1987 року народження, і знаходиться на її утриманні. Станом на даний час відповідач [PERSON] одружився з іншою жінкою, та має ще одну неповнолітню дитину, яка перебуває на його утриманні. Факт одруження відповідача підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видане 15 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець село Комарівка Макарівського району Київської області, Україна, громадянин України та [PERSON], [INFO], уродженка село Малоіванівка Перевальського району Луганської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 15 червня 2013 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 15 червня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 58. Прізвища після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Факт народження дитини у відповідача підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане 24 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, в якому вказано, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Київ, про що 24 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 2939. В графі «батько» зазначений [PERSON]. В графі «мати» зазначена [PERSON]. На даний час відповідач [PERSON] працює в Приватному Підприємстві «ЕСКО» експедитором, з окладом згідно штатного розкладу, відповідно працює офіційно, має стабільний, визначений, сталий дохід. Норми матеріального права, використані судом під час винесення рішення. Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій\-них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Слід зазначити, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по - перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по - друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи ту обставину, що, як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, відповідач [PERSON] працездатного віку, працездатний, офіційно працює, суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в фіксованій частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частки від його доходу на одну дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 11.07.2017 року. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи та норми матеріального права, суд вважає, що є підстави для зміни порядку стягнення аліментів. Окрім вищевказаного суд зауважує на ту обставину, що станом на час слухання справи з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі, що становить 500 грн., щомісячно. Окрім того, що такий розмір стягуваних аліментів не відповідає положенню ч. 2 ст. 182 СК України, він є значно нижчий від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлюється Законом України «Про державний бюджет». Так, станом на час слухання справи, дитина сторін, - [PERSON] має повних 9 років, та майже (за недостатністю 2 - ох днів) десять років. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1777 грн. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів, які стягуються на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, логічно порахувати, що 50 % від суми 1777 грн. становить значно більше, ніж 500 грн., які на даний час сплачує позивач на утримання дочки [PERSON], а тому розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід збільшити, та, відповідно, привести такий розмір у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України. Що стосується частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то суд в даному випадку застосовує аналогію закону. Згідно ч. 1 ст. 10 СК України якщо сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно - правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Так ч. 5 ст. 183 СК України передбачає розмір часток, які законодавець прописав для застосування при видачі судових наказів. Так, при стягненні аліментів на одну дитину законодавець прописав одну чверть (1/4) заробітку (доходу) платника аліментів. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано положеннями ст. 88 ЦПК України. Так, згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, Згідно положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів, в той же час відповідач, - [PERSON] не входить до кола осіб, які згідно Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Відповідно,

Outcome: approved