Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

11.08.2015 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що 05.05.2015 року по вул. Академіка Заболотного у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] у результаті чого усі три автомобілі отримали пошкодження. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], її також визнано винною у її вчиненні постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року. За даними звіту № 1424 від 22.07.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota RAV4», д.н.з. [NUMBER], вартість матеріального збитку складає 159 440, 18 грн. Представником позивача також зазначено, що відповідно до довідки ПАТ «БАНК» Кліринговий дім» від 04.08.2015 року 30.07.2015 року на користь позивача було зроблено платіж в розмірі 50 000, 00 грн., як страхове відшкодування по ОСЦПВ, а отже непогашеною залишається сума збитку в розмірі 109 440, 18 грн. Просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 109 440, 18 грн. та судові витрати в розмірі 1 216, 21 грн. 03.02.2017 року представник позивача подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 109 440, 18 грн., витрати на проведення оцінки завданих збитків у розмірі 800, 00 грн. та судові витрати у розмірі 1 102, 40 грн. Ухвалою суду від 03.02.2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала. За результатами судового розгляду справи просила стягнути з відповідача на відшкодування матеріального збитку різницю, що складає між визначеним розміром збитку, яким є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та виплаченим страховим відшкодуванням, а також відшкодувати витрати на проведення експертного дослідження та судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні 13.06.2017 року позивач [PERSON] також заявлений позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. У судове засідання 13.06.2017 року відповідач [PERSON] та її представник не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Відповідач [PERSON] та її представник заявлений позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з тих підстав, що вартість деталей, використаних при відновлювальному ремонті зазначених у звіті № 1424 від 22.07.2015 року про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, відрізняється від вартості деталей у офіційного дилера «Toyota» - ТОВ «Віді Автострада», у зв'язку з чим розмір збитку завищено майже на 20 000 грн. Стверджували, що майнову шкоду власнику транспортного засобу «Toyota RAV4», д.н.з. [NUMBER] спричинили дії водія «Volkswagen Polo 1.2» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], а вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди складає лише 10%. На підтвердження своїх заперечень остання надала суду висновок № 0139 від 26.11.2015 року, складений ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС», відповідно до якого в діях [PERSON] з технічної точки зору невідповідностей п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 не вбачається. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Заслухавши думку учасника судового розгляду справи, суд ухвалив завершувати розгляд справи за відсутності відповідача та третіх осіб, з огляду на їх належне повідомлення. Судом встановлено, що 05.05.2017 року по вул. Академіка Заболотного у м. Києві сталася дорожня-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], який залучений судом до участі у справі в якості третьої особи. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача стверджувала, що винною у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди визнано водія [PERSON], постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015 року [PERSON] відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та повернуто апеляційну скаргу (том № 1 а.с. 155). Зазначеною вище постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, сталася тому, що саме [PERSON] допустила порушення п.п. 2.3. (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України і тільки її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON] та автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], а також автомобіль [NUMBER], яким керувала [PERSON] (том № 1, а.с. 50). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до договору № АІ 5886278 від 16.02.2015 року укладеного між ПрАТ «СК» Галицька» та [PERSON] (том № 1, а.с. 48). За умовами зазначеного вище договору страхування, сума страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50 000, 00 грн. За даними довідки № 51, виданої 04.08.2015 року ПАТ «Банк «Кліринговий дім» на рахунки [PERSON] 30.07.2015 року зараховано грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн. страхового відшкодування по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників (том №1, а.с. 49). Відповідно до звіту № 1424 про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складеного 22.07.2015 року ФОП «[PERSON]О.», вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 07.07.2015 року склала - 159 440, 18 грн. (том № 1, а.с. 113-143). На відшкодування завданої [PERSON] шкоди, внаслідок пошкодження належного їй на праві власності транспортного засобу з вини [PERSON], представник позивача просила стягнути з останньої 109 440, 18 грн., що складає різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим позивачу ПрАТ «СК «Галицька» страховим відшкодуванням на виконання договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу у розмірі 50 000, 00 грн. Будучи присутнім у судовому засіданні 30.09.2016 року спеціаліст [PERSON] пояснив, що при визначенні розміру збитків завданих власнику транспортного засобу «Toyota RAV4» д.н.з. [NUMBER] при складанні Звіту № 1424 від 22.07.2015 року, одним з джерел розрахунку вартості складових частин автомобіля було використано рахунок № ВДиС-0015622 від 07.07.2015 року виданий ТОВ «Віді Автострада», вартість деталей автомобіля, що підлягали заміні ним вказано з урахуванням податку на додану вартість. (том № 2, а.с. 105-106). Не погоджуючись з наданим представником позивача Звітом № 1424 про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, а саме розміром вартості запасних частин, відповідачем у справі [PERSON] заявлено клопотання про призначення автотехнічної та автотоварознавчої експертизи (том № 2, а.с. 108-109). Ухвалою суду від 26.10.2016 року для забезпечення спростування відповідачем наданого суду позивачем доказу щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] судом було призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, витрати по проведенню якої покладено на відповідача [PERSON] (том № 2, а.с. 120-124). Відповідно до листа т.в.о. директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1400/17-54 від 15.03.2017 року [PERSON] не виконала попередньої оплати за проведення експертизи, у зв'язку з чим матеріали справи повернуто до суду, а ухвала від 26.10.2016 року залишена без виконання. Зазначені висновки суду узгоджуються з правилами ст. 1192 ЦК України, яка відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 14 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», підлягає застосуванню - при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. З огляду на викладене, при вирішенні заявленого спору, суд приймає до уваги наданий позивачем звіт № 1424 про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складений 22.07.2015 року ФОП «[PERSON]О.», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 07.07.2015 року склала - 159 440, 18 грн., а з урахуванням сплаченого ПрАТ «СК Галицька» позивач має право на відшкодування вартості відновлювального ремонту у заявленому її представником розмірі - 109 440, 18 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до роз'яснення постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що містяться в п. 8, шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Наразі, при вирішенні заявленого спору, суд не може залишити поза увагою заперечення відповідача з приводу того, що дорожньо-транспортна пригода за результатами якої було пошкоджено автомобіль позивача сталася внаслідок того, що водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] раптово створив їй перешкоду в русі. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як видно зі змісту постанови судді, якою [PERSON] було визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за наслідками якої було пошкоджено автомобіль позивача - [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER] по вулиці Академіка Заболотного в м. Києві, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем [NUMBER], що призвело до тілесних ушкоджень пасажира автомобіля «Volkswagen» та пошкодження трьох транспортних засобів, чим порушила п.п. 2.3б, 12.1,13.1. Правил дорожнього руху України. [PERSON] у судовому засіданні вину не визнавала, суду пояснювала, що їхала з допустимою швидкістю та дистанцією, однак водій автомобіля «Volkswagen» виник раптово та створив перешкоду внаслідок чого відбулося зіткнення. Так, відповідно до Правил дорожнього руху України, а саме пунктів 2.3.б, 12.1,13.1: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний - бути уважним , слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни; при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій зобов'язаний врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан технічного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним; водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції і безпечного інтервалу. Під час вирішення судом спору щодо відшкодування шкоди, завданої за наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а саме власнику транспортного засобу автомобіля [NUMBER] - [PERSON], відповідач надала суду висновок № 0139 експертного дослідження обстановки дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Toyota » д.н.з. [NUMBER] ,«Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. [NUMBER], складеного 26.11.2015 року експертом ТОВ «Експертна компанія «Індекс» за заявою [PERSON], який відповідно до правил ст.64 ЦПК України, має бути досліджений судом, як письмовий доказ з урахуванням обставин, встановлених постановою судді від 18.06.2015 року, якою [PERSON] було визнано винною у вчиненні цієї ж дорожньо-транспортної пригоди, яка набрала законної сили. Зазначений висновок містить схему пригоди, що була додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно [PERSON] на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за їх участю. Зафіксоване розташування транспортних засобів, після дорожньо-транспортної пригоди свідчить про те, що водій автомобіля [NUMBER] перестроювався у смугу руху по якій рухався автомобіль «Toyota» д.н.з. [NUMBER] та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, Встановлені судом обставини свідчать про те, що шкода власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] [PERSON]. була завдана внаслідок сукупних дій водіїв автомобілів «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. [NUMBER], а тому, відповідно до правил ч. 1 ст. 1190 ЦК України підлягає відшкодуванню ними солідарно. Приймаючи до уваги, що представником позивача вимоги про відшкодування шкоди заявлено тільки до [PERSON], а про наявність підстав для солідарної відповідальності водіїв автомобілів [NUMBER] та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. [NUMBER] суд прийшов до висновку за результатами судового розгляду заявлених вимог, а тому, на думку суду, заявлені вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] 1\\2 частки майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу за наслідками пошкодження належного їй на праві власності автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.05.2015 року. Отже, від належного до відшкодування позивачу розміру вартості відновлювального ремонту у заявленому її представником розмірі - 109 440, 18 грн. відшкодуванню відповідачем [PERSON] підлягає 44 798, 22 грн. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України відшкодуванню. Позивачу відповідачем [PERSON] також підлягають понесені судові витрати на оплату послуг спеціаліста оцінювача у розмірі 400, 00 грн., по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial