Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

12.02.2018 року [PERSON] звернулась до Сколівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем, зареєстрованого 04.11.1995 року у Тухлянській сільській раді Сколівського району Львівської області, актовий запис за № 11. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.11.1995 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, один з яких неповнолітній, син - [PERSON], [INFO]. Позивач - [PERSON] - просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє конфлікти, поводить себе агресивно, на зауваження не реагує, шлюб існує тільки формально, примирення між ними неможливе. Термін на примирення просить не надавати. Ухвалою про відкриття провадження від 20.02.2018 року провадження в даній справі відкрито, підготовче засідання призначено на 21.03.2018 року. Підготовче засідання переносилось на 19.04.2018 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.04.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 05.06.2018 року. В судове засідання для розгляду справи належним чином повідомлені сторони не з'явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач причин неявки до відома суду не довів, відзиву на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстованому шлюбі з 04.11.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу позивач та відповідач мають трьої дітей, в тому числі неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду від 19.04.2018 року. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони не бажають миритися, що вбачається із позовної заяви, заяви позивача від 19.04.2018 року. Вказане випливає також з неявки відповідача, який був належеним чином повідомлений про час та місце підготовчих та судового засідань, до суду. Відтак, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через відсутність взамопорозуміння, неприязні стосунки, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, а їх шлюб носить формальний характер. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з наведеними нормами чинного законодавства, позивач має право на звернення до суду з зазначеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved