Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

11 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25 жовтня 2003 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції (актовий запис № 1908 від 25.10.2003 року), та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину, на утримання якої [PERSON] добровільно матеріальної допомоги не надає. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Просудове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 25 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 1908 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 2333 від 06.06.2014 КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради (а.с. 8). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбні стосунки наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. За таких обставин суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вбачає всі підстави для задоволення позову. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved