Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

11 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд збільшити розмір аліментів які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007 з 135 грн. щомісячно до 1/4 частини щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07.11.2007. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В теперішній час доходів позивача та аліментів, які стягуються з відповідача в розмірі 135 грн. не вистачає для утримання дитини, матеріальний стан відповідача змінився, він на даний час отримує більший дохід, та може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Ухвалою судді від 09.12.2019 по вищевказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 02.04.2020 клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Зобов`язано Південне ГУ ДПС у Одеській області місце знаходження: пр-т Академіка Глушко, буд. 17/2, м. Одеса, Одеська область, 65104, надати суду в строк до 26 травня 2020 року інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з січня 2017 року по квітень 2020 року. Зобов`язано Західно-Донбаське ОДПІ у Дніпропетровській області місце знаходження: вул. Верстатобудівників, буд. 14-А, м. Павлоград Дніпропетровська область, 51413, надати суду в строк до 26 травня 2020 року інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з січня 2017 року по квітень 2020 року. Зобов`язано Державну податкову службу України, місце знаходження: Львівська пл.8, м. Київ, 04053, надати суду в строк до 26 травня 2020 року інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з січня 2017 року по квітень 2020 року. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні у позивача. Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007 та виконавчого листа по справі 2-4536-2007, виданого на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 135 грн. щомісячно, посинаючи з 26.02.2007 і до повноліття дитини. Відповідно до відповіді ГУ ДПС в Одеській області від 20.05.2020 за №10579/9/15-32-50-09-09 щодо надання відомостей про суми виплачених доходів [PERSON] , управління повідомляє, що за період з 01.01.2017 по 31.13.2019 інформація про доходи - відсутня. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Так, згідно ч. 2 ст. 182 СК України(в редакції чинній на час винесення рішення від 28.03.2007) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 (набрав законної сили 08.07.2017) внесено зміни зокрема до ч. 2 ст. 182 СК України, яку викладено в новій редакції, а саме розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Гарантований законом розмір аліментів встановлений ч. 5 ст. 183 СК України, де зазначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, ... заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, схвалена резолюцією 50/155Генеральної Асамблеї ООН від 21грудня 1995року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XІІ) Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, права дитини на достатній життєвий рівень та внесені зміни до законодавства, з метою захисту прав дитини про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що розмір аліментів в 135 грн. є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Крім того, позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved