overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

10 лютого 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАГСу виконкому Золотоніської міської ради Черкаській області за актовим записом № 14 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2001 року). Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2016 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого постійно відбувалися сварки, а тому перебування в шлюбі суперечить інтересам кожного з сторін. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розлучення згідний. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача суму судового збору, сплачену при подачі позову до суду. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

10 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н за умовами якого вона отримала кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном дії протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 22381 грн. 76 коп.. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 10 лютого 2008 року за кредитним договором, а вона отримала кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та дією протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинна була здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно. В порушення цього відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 14.05.2014 року допустила заборгованість у сумі 22381 грн. 76 коп. (3000 грн. 00 коп.- заборгованість за кредитом, 14965 грн. 20 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7116 грн. 36 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1041 грн. 99 коп. - штраф (процента складова) та від заборгованості віднята сума в розмірі 4241 грн. 79 коп. яка була стягнена з відповідачки на користь позивача судовим наказом від 04.02.2009 року). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

10 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 09. У шлюбі народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час проживання у шлюбі, їхні погляди на життя та у побуті розходилися, у зв'язку з чим у сім'ї виникали непорозуміння. Створити нормальні сімейні стосунки та взаємоповагу один до одного за час проживання у шлюбі, сторонам не вдалося. Навпаки, їхні ставлення до сім'ї призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. У зв'язку з чим, починаючи з травня місяця 2018 року і по теперішній час позивач фактично припинила шлюбні стосунки з відповідачем та припинила вести з ним спільне господарство. Примирення з відповідачем позивач вважає неможливим, оскільки подружжя має різні погляди на життя та не має спільних інтересів. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу надалі іменуватись прізвищем - [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, судові витрати залишити за нею. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з травня 2018 р. сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам дітей подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

10 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12153,38 грн., заборгованність за кредитом 999,84 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 7088,62 грн, заборгованність за пенею та комісією 3010,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 554,92 грн., всього загальна сума заборгованості склала 12153,38 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 лютого 2010 року в розмірі 12153,38 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] про день розгляду справи сповіщений, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10 лютого 2010 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12153,38 грн., заборгованність за кредитом 999,84 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 7088,62 грн, заборгованність за пенею та комісією 3010,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 554,92 грн., всього загальна сума заборгованості склала 12153,38 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

10 лютого 2011 року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 247892. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 7,32 га, яка розташована на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю І - ОД № 005717, який видано 8 жовтня 2001 року. Для отримання спадщини позивач не міг вчасно звернутися із заявою у нотаріальну контору, так як не знав про наявність земельної ділянки у тітки. Нещодавно перебираючи речі, що залишилися у позивача після смерті тітки він знайшов Державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач звернувся в нотаріальну контору з проханням роз'яснити йому порядок отримання спадщини. Нотаріус йому повідомив, що заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON], не надходила і що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його тітки [PERSON], яка померла 10 лютого 2011 року в с. Амбарів, Миколаївського району, Одеської області, оскільки він його пропустив з поважної причини, в зв'язку з тим, що не знав про наявність земельної ділянки у тітки. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 5 ) , копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 6 ), копією Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] ( а.с. 7 ), копією довідки про постійне місце проживання [PERSON] ( а.с. 8 ), копією трудової книги [PERSON] ( а.с. 9 11 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

10 лютого 2013 року позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2013 року. Відповідач є батьком її неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/10 (з урахуванням зменшення позовних вимог) частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача (а.с.6). Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює - [PERSON] не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, оскільки позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідач працює водієм у 31 Державній пожежно-рятувальній службі. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, можливим позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

10 лютого 2014 [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій зазначила, що її мати - [PERSON], [INFO] страждає психічним захворюванням - бредовим розладом. За станом здоров*я [PERSON] не має можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує опіки, у зв*язку з чим просить визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном над матір*ю . В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Кулікова Н.О. вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатною у зв*язку з тим, що вона внаслідок психічного захворювання позбавлена можливості усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, а також призначити опікуном [PERSON] [PERSON] Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] [INFO] (а.с.4-5) зареєстрована і мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 312 від 30 січня 2014 року (а.с.13). Відповідно до довідки КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівка» від 07 лютого 2014 року № 9 (а.с.10) [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом бредовий розлад. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 39 від 28 лютого 2014 року (а.с.20-22) [PERSON] страждає на органічним бредовим розладом ссудинного генезу (церебросклероз). Ступінь вираженності активної психосимпто-матики: бреда, галюцінацій позбавляють її здатності усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. Для захисту цивільних прав та інтересів потребує опіки. Згідно висновку-подання від 05 лютого 2014 року (а.с.12) Орган опіки та піклування при виконкомі Костянтинівської міської ради вважає за можливе призначити опікуном [PERSON] - [PERSON], яка за станом здоров*я може виконувати функції опікуна, що підтверджується довідкою КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Костянтинівської амбулаторії № 1 від 04 лютого 2014 року (а.с.11). Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій (або керувати ними). Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатною та враховуючи, що вона за станом здоров*я потребує опіки, суд вважає за необхідне встановити над нею опіку і призначити її опікуном[PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

10 лютого 2014 р. [PERSON] звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебуває з 2012 р. в шлюбі, є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка перебуває у відпустці у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку. Тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Оскільки відповідач працює, має регулярний заробіток, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на своє утримання н аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти, він офційно не працює, доглядає за дідусем. Згоден сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 250 грн. щомісячно, а також згоден оплатити витрати на правову допомогу. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 статті 84 СК передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від тоготого чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд відхиляє доводи відповідача про його матеріальний стан і не спроможність надавати дружині матеріальну допомогу, оскільки його не можна визнати неспроможним це робити у зв'язку з тим, що він, будучи працездатним, не працює без поважних причин чи має інших утриманців, оскільки законом не передбачено таких підстав звільнення від сплати аліментів. Відповідач не працює, але не надав доказів того, що він неспроможний надавати допомогу на утримання дитини та її матері. На підставі ст.ст. 80, 84, 91 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

10 лютого 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила визнати за нею та її дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], право на користування квартирою [ADDRESS], мотивуючи тим, що в цій квартири вона постійно проживає з серпня 2004 р. як член сім»ї після укладання шлюбу з відповідачем [PERSON], оплачує комунальні послуги. Ця квартира належить відповідачу. Всупереч її бажанню відповідач заперечує проти її реєстрації та визнання за нею і дітьми права користування приміщенням. У судове засідання позивачка і представник 3-ї особи органу опіки та піклування з»явилися. Відповідач, який у відповідності до п.9 ст.74 ЦПК України був повідомлений через оголошення у пресі, а також представник 3-ї особи, ділянки №63 КП «Жилкомсервіс», яка також була належним чином повідомлена, до суду не з»явилися, про причину неявки не повідомили. Приймаючи до уваги викладене суд,

Outcome: approved