overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 4 березня 1995 року перебуває з відповідачкою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилося невдалим через втрату взаємоповаги, взаєморозуміння, неповагу дружини до сім'ї та ухилення від виконання сімейних обов'язків. Шлюбно-сімейні стосунки з цих причин було припинено в квітні 2013 року. Збереження шлюбу за викладених обставин він вважає неможливим. Спору з приводу визначення місця проживання дитини та розподілу майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу у його відсутності, вказав, що позов підтримує, на заочний розгляд справи у разі неявки відповідачки згоден. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомила, письмового заперечення на позов не направила. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області 04.03.1995 року, актовий запис № 7. Мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з квітня 2013 року, тобто більше року. Спору з приводу визначення місця проживання дитини та розподілу майна немає. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

10.09.2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 29.03.2014року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є дочка [PERSON], [INFO], на даний час сімя розпалася, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить залишити за нею, прізвище залишити «Ференець». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк для примирення не потрібен. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.10.2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 90, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243 грн. 60 коп., однак заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований 13 липня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №5. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2012 року. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO]. Останні роки перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння, налагодження стосунків не відбувалось, що призвело до подальшого припинення шлюбних відносин. Вже тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на це вона вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за встановленим місцем реєстрації. Клопотань про відкладення розгляду справи не надав, явки свого представника не забезпечив. Таким чином розгляд справи відбувся без участі відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі наявних в справі доказів та за наявності згоди позивача на заочний розгляд справи, суд визнав за можливе провести заочний розгляд даної справи в порядку ст.ст. 224,225 ЦПК України. На підставі ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо поділу спільного майна на даний час немає. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої квитанції, позивач поніс судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 05.09.2009 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що життя з відповідачем не склалось через діаметрально протилежні погляди на життя, подружжя разом не проживає та не веде спільне господарство. Вказала, що за таких обставин збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд його розірвати. Сторони в судове засідання 03.11.2014 року не з'явились. Позивач направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Від відповідача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 8). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1517 /а.с. 6/. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з дати подачі позову до суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є працездатний, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згодом [PERSON] та [PERSON] зрозуміли, що їх погляди на життя та подружні стосунки абсолютно різні, через що між ними почались постійні сварки та скандали. Позивач вважає збереження сім'ї неможливим. Просить суд розірвати шлюб між нею та позивачем. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Відповідно до ст. 224 ч.1 в даному випадку суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 05.10.2002 року уклали шлюб, який був зареєстрований Великознам'янською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис №32 (а.с. 6). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.2004 року (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сім'ї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом , зазначаючи , що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами , що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 19.07.2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Марківського районного нотаріального округу , зареєстрованим в реєстрі за №1537 та технічним паспортом на житловий будинок. Відповідач, [PERSON] , проживав разом з її донькою ,[PERSON], і за її проханням вона зареєструвала відповідача за вище вказаною адресою. Понад рік відповідач з донькою не підтримує ніяких стосунків, знятися з реєстрації добровільно відмовився , чим поставив її у скрутне становище , оскільки вона позбавлена можливості користуватися субсидією. Вона , як власник житлового будинку , вправі вимагати усунення цих перешкод шляхом зняття його з реєстраційного обліку. Позивач позовні вимоги підтримала . Відповідач в судове засідання 29.09.2014 року, 18.11.2014 року не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Марківського районного сектору управління державної міграційної служби України в Луганській області надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень не надала . Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено,що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами , що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 19.07.2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Марківського районного нотаріального округу ,зареєстрованим в реєстрі за №1537, та технічним паспортом на житловий будинок. Відповідач, [PERSON] , не є членом сім'ї позивача , але значиться зареєстрованим за вищевказаною адресою . Фактично з 2013 року не проживає в будинку. Оскільки ст.16 ЦК України не встановлює вичерпного переліку способів захисту цивільного права , суд може захистити цивільне право чи інтерес іншим способом ,що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач , на якого законом покладено обов'язок по доказуванню правомірності своєї поведінки , в судове засідання не з'явився і заперечень не надав , що дає підстави для повного задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 13 червня 2009 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та життєві цінності, ведення домашнього господарства, виховання дитини, використання сімейного бюджету, постійні сварки з цього приводу, що негативно впливало на їх взаємовідносини. Крім цього, відповідач поводив себе агресивно - вчиняв бійки. Шлюбно-сімейні стосунки з цих причин було припинено у серпні 2013 року. Збереження сім'ї неможливе. Спору з приводу місця проживання дитини та розподілу майна немає, дитина залишається проживати з нею. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], судові витрати покласти на неї. Ухвалою Глобинського районного суду від 25 вересня 2014 року, за клопотанням подружжя, сторонам було надано термін для примирення строком на три місяці, провадження у справі зупинено. Після відновлення провадження у справі позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності. Вказала, що примирення не досягнуто, позов підтримує і прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу за його відсутності. Вказав, що примирення не досягнуто, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області 13 червня 2009 року, актовий запис № 2, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Ухвалою Глобинського районного суду від 25 вересня 2014 року, за клопотанням подружжя, сторонам було надано термін для примирення строком на три місяці. З заяви позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду вбачається, що примирення не досягнуто, подружжя порозуміння в спірних питаннях з приводу організації сімейного життя не досягло, шлюбно-сімейні стосунки не поновило. Спору з приводу місця проживання дитини та розподілу майна немає. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved