Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] який навчаться, в твердій грошовій сумі 2000 грн. на місяць та 5522,50 грн., що складають ? частину передбачуваних додаткових витрат на навчання до досягнення сином повноліття. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що 07.06.1991 року Дніпровським ЗАГС між нею та відповідачем було укладено шлюб від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. З 2014 року син навчається в Київському національному університеті театру, кіно та телебачення імені К. Карого денної форми навчання. Загальна вартість навчання згідно Договору №90/14 від 18.08.2014 року становить 88 360 грн. , тобто 22090 гн. на рік. З відповідачем не досягнуто згоди про порядок його участі на утримання дитини та додаткових витрат, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Відповідачем було подано заперечення в яких він зазначив, що з січня 2014 року не проживає з позивачкою однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. З сином [PERSON] спілкується та підтримує його матеріально, бере участь в поточних та додаткових витратах. Просить стягнути з нього у розмірі 50% частки від заробітної плати та 5522,50 грн. додаткових витрат на дитину, а саме на навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, з урахуванням внесених уточнень, а саме стягнення на її користь 50% від заробітної плати відповідача та стягнення 5522,50 грн. додаткових витрат на дитину, а саме на навчання. Справу просила слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує частково з урахуванням внесених уточнень. Справу просив слухати за його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.06.1991 року Дніпровським ЗАГС між сторонами було укладено шлюб від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. З 2014 року син навчається в Київському національному університеті театру, кіно та телебачення імені К. Карого денної форми навчання, що підтверджується договором №90/14 від 18.08.2014 року . З відповідачем не досягнуто згоди про порядок його участі на утримання дитини та додаткових витрат, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 185 той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину підлягає до задоволення з урахуванням внесених уточнень.

Outcome: approved