Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

12.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 676,90 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.. Позивач у позові зазначив, що 23.09.2005 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено договір кредиту № І335-9К, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 12000,00 грн. зі сплатою 17,00% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.09.2020 року, на умовах визначених договором кредиту. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 23.09.2005 року про внесення змін до договору кредиту, укладеної між позивачем та відповідачем, сторони домовились про те, що з 31.07.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 20,00% річних. 14.06.2010 року було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми шляхом перейменування акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» Позивач в позові зазначає, що відповідно до умов договору відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Свої зобовязання банк виконав, а відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.11.2017 року має заборгованість за кредитом в сумі 25 676,90 грн., а саме: за кредитом 8227,14 грн., за відсотками 10793,16 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 756,63 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1493,88 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1484,34 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2921,75 грн. Далі в позові зазначив, що згідно умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. Тому, прохає суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Украсоцбанк» заборгованість на загальну суму 25676,90 грн., а саме: за кредитом 8227,14 грн., за відсотками 10793,16 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 756,63 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1493,88 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1484,34 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2921,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.. 28.02.2018 року відповідач надала до суду відзив на позов (а.с.54-55), який стосувався здебільшого недоліків самої позовної заяви, а не правовідносин, як виникли між сторонами. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій прохав розглядати справу за відсутності представника позивача. На позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечували (а. с. 41, 66). Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.50,51,53,59,65), заяв, клопотань суду не надала. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № І335-9К від 23.09.2005 року, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 12000,00 грн. та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 22 вересня 2020 року (включно), зі сплатою 20,00 % річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 цього договору, що є його невідємною частиною (пункт Договору 1, пп. 1.1) (а.с. 6). Згідно з п. 1.2 та п. 1.3 Договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор укладає в день укладення цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок житловий, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. 9 Січня, буд. 10, для придбання якого надається кредит (а.с. 6 на звороті). Відповідно до п. 2.5 Договору у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість за комісіями, прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість за комісіями, строкова заборгованість за кредитом, пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, інші штрафні санкції (а.с.7). Відповідно до п. 2.6, п.п. 2.6.1 Договору, розмір процентної ставки переглядається Сторонами один раз на рік не пізніше десятого числа серпня місяця кожного року користування Кредитом, про що укладається відповідна Додаткова угода між Кредитором та Позичальником. Новий розмір процентної ставки дорівнюватиме розміру, що встановлюється Кредитором для цього виду кредитування на момент укладення Додаткової угоди. Відповідно до п. 2.7 Договору позичальник доручає кредитору здійснювати договірне списання з рахунків позичальника. За п.п. 3.2.3 п. 3.2 ст. 3 Договору кредитор має право вимагати негайного повернення Кредиту, погашення нарахованих процентів та сплати можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобовязання, згідно з п. 3.2.2 цього Договору, не дасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби не влаштують кредитора (а.с.7 на звороті). Згідно п.п. 3.2.5 Договору Кредитор має право відмовитись від надання Кредиту у разі порушення Позичальником обовязку, встановленого в п.3.3.16 цього Договору. Згідно п. 3.3 ст. 3 Договору позичальник зобовязаний, зокрема: сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього Договору, комісії в розмірах та порядку, передбачених цим договором; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 цього договору, Відповідно до п. 4.2 ст. 4 Договору у разі прострочення Позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.16 цього Договору, терміну сплати комісії за дострокове погашення Кредиту (частини Кредиту), визначеного в п. 3.3.17 цього Договору, строків сплати процентів, визначених в п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3., 4.4, 5.4. цього Договору Позичальник сплачує Кредиторові пеню у розмірі 1 (один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Згідно до п. 4.3, п. 4.4 у разі порушення Позичальником вимог п.п. 3.3.2-3.320 цього Договору, Позичальник зобовязаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 3 (трьох) процентів від суми Кредиту, визначеного п. 1.1 цього Договору, за кожний випадок. У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.2-3.3.8, 3.3.12-3.3.14, 3.3.16 та 3.3.19 цього Договору, порушення Позичальником умов Договорів, визначених п. 1.3 цього Договору, протягом більше, ніж десять днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (а.с.8). За п. 4.4. у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначних п. п. 3.3.9., 3.3.10. цього Договору, протягом більше, ніж 60 (Шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (а.с.8 на звороті). Згідно з п 4.6 у разі порушення Кредитором строку надання Кредиту, передбаченого підпунктом 3.1.1 цього Договору, він сплачує на користь Позичальника пеню в розмірі 0,005 процента від суми несвоєчасно наданого Кредиту за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим Договором, або шляхом перерахування коштів на відповідний поточний рахунок Позичальника, відкритий в АКБ «Укрсоцбанк», або шляхом виплати йому коштів готівкою. 31.07.2008 року між сторонами була укладена Додаткова угода № 1 про внесення змін до договору кредиту № І335-9К від 23.09.2005 року, відповідно до якої було збільшено процентну ставку до 20 % річних (а.с.10). А саме, відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору кредиту № І335-9К від 23.09.2005 року, у звязку із зміною умов кредитування за Договором № І335-9К від 23.09.2005 року, Сторони домовились: 1.1. з 31 липня 2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 20,0 (двадцять) процентів річних та, відповідно, зазначити по тексту Договору процентну ставку в розмірі 20,0 (двадцять) процентів річних. Відповідно до п. 2 вищевказаної Додаткової Угоди № 1, інші умови Договору залишаються незмінними і Сторони підтверджують за ними свої зобовязання. Договір кредиту № І335-9К від 23.09.2005 року, який підписано відповідачем, містить порядок погашення суми основної заборгованості (а.с. 6, 6 на звороті). Підпис позичальника відповідача [PERSON] міститься також на детальному розписі сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 31.07.2008 року (а.с. 10 на звороті, 11). Згідно наданого розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № І335-9К від 23.09.2005 року (з урахуванням умов Додаткової угоди), відповідач станом на 20.11.2017 року має заборгованість на загальну суму 25 676,90 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 8227,14 грн., за відсотками 10793,16 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1484,34 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2921,75 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 756,63 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1493,88 грн. (а.с. 13-24). 27.11.2017 року відповідачу було надіслано банком рекомендованим листом вимогу про усунення порушень з розрахунком загальної суми заборгованості станом на 20.11.2017 року (а.с. 12). Відповідач умов кредитного договору не виконала. Будь-яких доказів протилежного остання не надала. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати всієї суми кредиту. Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає задоволенню. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За змістом ч.\~2 ст.\~625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6\~червня\~2012\~р. у справі №\~6-49цс12, від 24\~жовтня\~2011\~р. у справі №\~6-38цс11, від 19.10.2016 року № 6-2129цс16). Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17 грудня 2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов'язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності. Отже, застосовуючи ст. 625 ЦК України, суд звертає увагу на те, що: між сторонами існує зобов'язання; це зобов'язання є грошовим, позивачем доведена наявність прострочення у виконанні зобов'язання з боку відповідача; відсутні спеціальних норм, що регулюють дані правовідносини та виключають застосування ст. 625 ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач же своє зобовязання за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № І335-9К від 23.09.2005 року (з урахуванням умов Додаткової угоди), відповідач станом на 20.11.2017 року має заборгованість на загальну суму 25 676,90 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 8227,14 грн., за відсотками 10793,16 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1484,34 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2921,75 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 756,63 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1493,88 грн. (а.с. 13-24). Доказів того, що кредит повністю виплачений в матеріалах справи немає, не спростовано це і відповідачем. У відповідності до ст. 81 ЦПК України відповідач не надала доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості або будь-яких інших для підтвердження її заперечень щодо позовних вимог. Сума позовних вимог не збільшувалася та не зменшувалася з часу предявлення позову та складає 25676,90 грн.. А тому, позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved