Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

11.03.2015 року до суду з позовом звернувся Прокурор Немирівського району в інтересах держави в особі: Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до [PERSON] про відшкодування шкоди, вказавши, що державною екологічною інспекцією проведено перевірку дотримання вимог Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Закону України «Про тваринний світ» на території Ладижинського водосховища р. Південний Буг. Перевіркою установлено, що [PERSON] 03.04.2014 року в нерестовий період здійснював незаконний вилов водних живих біоресурсів на Ладижинському водосховищі р. Південний Буг біля с. Новоселівка Немирівського району забороненими знаряддями лову - сітками, що є порушенням ст. 3.15.1, п. 6.2 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1992 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 року за № 269/3562 та ст. 27 Закону України «Про тваринний світ». Унаслідок здійснення незаконного вилову водних живих біоресурсів [PERSON] вилучив із природного середовища риби наступних видів: плітка у кількості 109 шт., окунь у кількості 107 шт., судак у кількості 7 шт., карась сріблястий у кількості 16 шт., лящ у кількості 1 шт. Указані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення № 004168 від 03.04.2014 року складеним головним спеціалістом відділу екологічного контролю ПЗФ рослинного та тваринного світу Руцьким В.Р. Постановою Немирівського районного суду від 30.04.2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 350 грн., з конфіскацією забороненого знаряддя лову риби. Зазначена постанова [PERSON] не оскаржувалась та 12.05.2014 року набрала законної сили. Відповідно до ст. ст. 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об'єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належить до природних ресурсів загальнодержавного значення. Згідно ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюється на праві спеціального використання об'єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» (далі Постанова) від 21.11.2011 року затвердженого такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об'єктах України. Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області Руцьким В.Р. відповідно до зазначеної Постанови проведено розрахунок шкоди заподіяної [PERSON] внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Так, відповідно до розрахунку шкода заподіяна [PERSON] внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів 03.04.2014 року на річці Південний Буг біля с. Новоселівка становить 15096 грн. Державною екологічною інспекцією 24.06.2014 року [PERSON] направлено претензію з пропозицією відшкодування зазначеної шкоди в добровільному порядку не відшкодував. Однак, станом на 01.01.2015 року [PERSON] шкоду в добровільному порядку не відшкодував. Так, відповідно до п. 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1126 від 18.07.1998 року, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбаченого законом. Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльність) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або державою. Згідно ч. 5 ст. 36-1 вищевказаного Закону прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь - якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року, у справах про представництво інтересів держави в судочинстві прокурор самостійно визначає і обґрунтовує порушення інтересів держави в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи судом. Повноваження щодо пред'явлення позову про стягнення шкоди заподіяної внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів належить до компетенції Державної екологічної інспекції у Вінницькій області. Однак, враховуючи те, що невідшкодування відповідачем шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу порушує інтереси держави у сфері охорони об'єктів тваринного світу, а Державна екологічна інспекція у зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору з позовом про стягнення шкоди до [PERSON] не зверталась, тому позов подається прокурором в порядку ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру». Прокурор Іванішин Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, клопотань та заяв на адресу суду від нього не надходило. Судова повістка про виклик відповідача до суду двічі направлялася за адресою вказаною у позовній заяві, однак першого та другого разу, поверталася з відміткою «адресат відсутній». Представник Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, в судове засідання не з'явився, однак надав суду клопотання в якому просить розгляд справи провести за відсутності представника інспекції, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та приймаючи до уваги, що прокурор цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією протоколу № 004168 про адміністративне правопорушення від 03.04.2014 року Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, складеного відносно [PERSON] ( а. с. 5 ), копією постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 30.04.2014 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 85 ч. 4 КУпАП ( а. с. 6 ), копією розрахунку від 07.04.2014 року шкоди заподіяної в наслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів на річці Південний Буг біля с. Новоселівка, Немирівського району, гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], згідно якого загальна сума заподіяної шкоди становить 15096 грн. Розрахунок проведено відповідно додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 ( а. с. 7 ) та копією претензії від 24.06.2014 року за № 2342/08 Державної екологічної інспекції у Вінницькій області ( а. с. 8 ). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved