Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

10 липня 2020 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позову позивач зазначила, що вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, як колишня невістка власників квартири, проживала в зазначеній квартирі до квітня 2017 року, однак у зв`язку з припиненням шлюбних відносин з їх сином - [PERSON] відповідач добровільно виселилась з квартири позивача, не повідомивши про своє нове місце проживання. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2018 у справі № 756/13208/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Разом з тим, відповідач не знялась з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат на утримання житлового приміщення. Наявність реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі порушує її права власника і обмежує в можливості повною мірою такі права реалізувати. У зв`язку з цим позивач звернулась до суду за захистом порушеного права. Ухвалою судді від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов, судове засідання призначено на 13 травня 2021 року. У судове засідання 13 травня 2021 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про заміну відповідача у справі. Ухвалою судді від 13 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та замінено первісного відповідача - [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , судове засідання відкладено на 14 липня 2021 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 14 липня 2021 року розгляд справи було відкладено на 12 серпня 2021 року. У судове засідання 12 серпня 2021 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача подав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. З огляду на викладене та за відсутності заперечень сторони позивача суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданим 28.03.1994 відділом приватизації житла Подільської районної державної адміністрації м. Києва. Позивач разом зі своїм чоловіком зареєстровані (прописані) та проживають у вказаній квартирі з 23 травня 1989 року, що підтверджується відмітками у їх паспортах. Також, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрована з 11 серпня 2009 року [PERSON] , що підтверджується відомостями з Реєстру територіальної громади м. Києва. [PERSON] є колишньою невісткою позивача, оскільки між нею та сином позивача - [PERSON] 17.11.2001 року було зареєстровано шлюб Полтавським міським відділом РАГС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1497, та в подальшому шлюб був розірваний за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2018 у справі № 756/13208/17. Факт родинних зв`язків між [PERSON] та його батьками [PERSON] , [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.12.1975 відділом ЗАГС Подільського району м. Києва. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2018, ухваленим у справі № 756/13208/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлено, що з квітня 2017 року сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, позивач мешкає окремо від відповідача та сім`ї, їх шлюб носить формальний характер. Вказане рішення суду набрало законної сили 05.05.2018. Крім того, факт не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідками оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про повернення поштової кореспонденції, адресованої на ім`я відповідача, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частина перша ст. 321 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів цивільного законодавства - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту своїх прав є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своїм майном. Не має значення, ким саме спричинено порушення права, та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ст. 156 Житлового кодексу УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач разом зі своїм чоловіком є співвласниками квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, оскільки не проживає в зазначеній квартирі з квітня 2017 року. Існування будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні судом не встановлено. З урахуванням встановлених обставин справи та викладених норм законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved