Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

11 серпня 2021 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, в якій вказує, що вона та відповідач мають двох спільних неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позивач прохає суд стягувати із [PERSON] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. До Кобеляцького районного суду надійшло повідомлення Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області щодо реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою, що вказана в позовній заяві. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 серпня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (викликом) сторін. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій вона прохала розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4,5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За змістом частин 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши наявні матеріали справи, суд робить наступні висновки. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , дата народження: [INFO] , та [PERSON] , дата народження: [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 31.05.2016 та серії [NUMBER] від 22.01.2018 відповідно (а.с.7, 8). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області за № 1213 від 10.09.2021, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] та перебувають на її утриманні (а.с. 12). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, відсутність інформації про інших утриманців, а також, враховуючи визнання ним заявлених позовних вимог, вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення цього судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України. Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов в повному обсязі та рішення ухвалене в судовому засіданні в порядку, встановленому статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті на момент подання цього позову, тобто 454 гривень 00 копійок, а інші 50 відсотків судового збору, тобто 454 гривень 00 копійок, компенсується за рахунок держави, що відповідає вимогам статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved