Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

11 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 01 жовтня 2010 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею і за рішенням Нововолинського міського суду від 21 лютого 2012 року в її користь з відповідача на утримання [PERSON] були присуджені аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. В даний час стягуваних аліментів в розмірі по 400 грн. їй недостатньо для утримання сина, який потребує все більших витрат для забезпечення нормального розвитку. Зазначає, що на час розгляду справи в суді у 2012 році відповідач не працював, не мав постійного заробітку, а тому аліменти суд встановив у твердій грошовій сумі. Матеріальний стан [PERSON] з того часу значно покращився, він є працездатним, працює гірничим робітником у ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», отримує високу заробітну плату, а тому, просить збільшити розмір аліментів, що стягується за рішенням Нововолинського міського суду від 21 лютого 2012 року з [PERSON] в її користь на утримання сина [PERSON] з 400 грн. до 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача 487,2 грн. витрат на правову допомогу. 30 липня 2014 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила збільшити розмір аліментів, що стягується за рішенням Нововолинського міського суду від 21 лютого 2012 року з [PERSON] в її користь на утримання сина [PERSON] з 400 грн. до 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача 487,2 грн. витрат на правову допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у ньому, зазначила, що відповідач регулярно сплачує аліменти, однак їй не вистачає цих коштів на утримання сина. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трьохрічного віку і отримує лише соціальну допомогу. Крім того,син [PERSON] потребує все більших витрат на харчування, забезпечення одягом та взуттям, а відповідач, будучи працевлаштованим має змогу сплачувати аліменти в частці від свого доходу, а тому просить позов задоволити повністю. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у ньому. Зазначила, що в позивача зменшився дохід в той час як у відповідача матеріальний стан покращився. Крім того, з моменту присудження аліментів дитина виросла і потребує все більших витрат на своє утримання, а у зв'язку з інфляцією в країні аліментів призначених судом в 2012 році позивачу не вистачає. Вважає, що, оскільки відповідач працює, має стабільний заробіток, тому має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, а тому просить позов задоволити повністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, вказав, що має на утриманні непрацездатних хворих батьків. З моменту призначення аліментів його матеріальний стан не покращився, а навпаки суттєво погіршився. На лікування свого батька, лише в травні 2014 року він витратив 21 000 грн., крім того сплачує за комунальні послуги в квартирі, де проживають його батьки та зареєстрований син [PERSON] Зазначив, що батьки, крім нього мають ще тридцяти семирічну дочку і вищевказана квартира обладнана лічильниками обліку газу, електроенергії, води. На обґрунтування своїх заперечень, вказав, що хворіє і проходить сеанси масажу, які коштують 250 грн. в місяць, однак жодних документів на підтвердження діагнозу та призначення такого виду масажу він немає. Зазначає, що законодавець не передбачає зміну виду стягнення аліментів, а тому підстав для задоволення позову немає. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено що сторони до 01 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5) і мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). За рішенням Нововолинського міського суду від 21 лютого 2012 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Згідно довідки про доходи відповідача, на даний час останній працює гірничим робітником в ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» і отримує заробітну плату, тобто має регулярний стабільний дохід, в середньому в місяць отримує 3167,81 грн. заробітної плати (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження відповідача [PERSON] (а.с.32), останній є сином [PERSON], [INFO] (а.с.23) та [PERSON], що досягли непрацездатного віку (а.с.24-25). Копією виписки (а.с.27), підтверджується, що батько відповідача хворіє з діагнозом хронічна затримка сечі, хронічний цистопієлонефрит, стабільна стенокардія, однак копії квитанції та накладна, надані відповідачем (а.с.28-29) жодним чином не підтверджують витрат останнього на лікування батька [PERSON], а тому суд до уваги їх не бере. Крім того, в судовому засіданні відповідачем підтверджено, що в його батьків є інші діти, а саме дочка, якій на даний час виповнилося 37 років і на яку також покладено обов'язок, щодо утримання непрацездатних батьків. Також, суд не бере до уваги доводи відповідача, стосовно того, що він, у зв'язку з реєстрацією в квартирі свого сина - [PERSON] несе великі витрати, оскільки, як підтвердив сам [PERSON], квартира обладнана лічильниками обліку електроенергії, газу та води, а тому він за зареєстрованого сина додатково сплачує лише послугу з вивозу сміття та твердих побутових відходів, що є незначною сумою. Відповідно до ч1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.181, ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У судовому рішенні Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, на яке представник позивача посилається як на підставу для задоволення позову у справі, суд у подібних правовідносинах дійшов висновку про те, що не може заперечуватися право позивача вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів (а.с.33-35). Відповідно до ст.306-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. З огляду на вищевикладене, оскільки розмір аліментів, що присуджений до стягнення з відповідача є незначним і не задовольняє мінімальних потреб дитини, а з часу винесення попереднього рішення про стягнення аліментів матеріальне становище платника аліментів значно покращилося, суд змінює розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] на утримання [PERSON] з 400 грн. до 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням того, що відповідач має фіксований заробіток, що підтверджено в судовому засіданні позивачем та не заперечувалося відповідачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави 243,60 грн. судового збору. Також з відповідача в користь позивача суд стягує 487,20 грн. витрат на правову допомогу, що були сплачені останньою і підтверджуються документально (а.с. 9-11)

Outcome: approved