Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

11 лютого 2021 року Чернігівська міська спілка споживчих товариств звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором суборенди об`єкта нерухомості № 286 від 10 січня 2020 року в загальній сумі 9220 грн. 26 коп. Обґрунтовано позов тим, що 10 січня 2020 року між Чернігівською міською спілкою споживчих товариств та [PERSON] було укладено договір суборенди об`єкта нерухомості № 286, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняла у строкове платне користування нежитлове приміщення нежитлової будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі вносити на зазначений в договорі рахунок орендаря суборендну плату, визначену договором. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим 19 травня 2020 року на адресу відповідача була направлена претензія. 01 червня 2020 року відповідачем була видана розписка, за якою вона зобов`язується сплатити заборгованість за договором до 15 червня 2020 року, проте станом на 09 лютого 2021 року заборгованість так і не була погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу, пені та штрафу згідно умов договору, а також 3% річних та інфляційних втрат. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Також, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01 січня 2019 року між Чернігівською обласною спілкою споживчих товариств (орендодавець) та Чернігівською міською спілкою споживчих товариств (орендар) укладено договір № 73 оперативної оренди об`єкта нерухомості, за яким орендодавець передає, а орендар приймає у внутрісистемне строкове платне користування наступне майно: нежитлові приміщення, розташовані в нежитловій будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 3421 кв.м. (об`єкт оренди). Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що об`єкт оренди використовується орендарем для здійснення власної господарської діяльності та з метою передачі в суборенду (а.с. 29-34). Так, 10 січня 2020 року між Чернігівською міською спілкою споживчих товариств (орендар) та [PERSON] (суборендар) було укладено договір суборенди об`єкта нерухомості № 286 (далі - договір), за умовами якого орендар передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення нежитлової будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 26.07.2020 позначене цифрами [NUMBER], розташоване на сьомому поверсі, кімната № [NUMBER] . Корисна площа суборенди складає 19,3 кв.м. (а.с. 8-12) У той же день, разом з договором, сторонами був підписаний акт приймання-передачі в суборенду об`єкта нерухомості, відповідно до якого, суборендарю було передано майно, об`єкт нерухомості та ключі від нього (а.с. 13). Відповідно до пункту 2.1 договору орендар зобов`язується звільнити об`єкт суборенди та передати суборендарю за актом приймання-передачі об`єкта суборенди (додаток, що є невід`ємною частиною даного договору) після отримання від суборендаря на свій рахунок оплати за перший місяць суборенди та забезпечувального платежу. Розділом 3 договору сторони погодили їх права і обов`язки. Зокрема, пунктом 3.3.2 договору визначено, що суборендар зобов`язаний своєчасно, в повному обсязі вносити на зазначений у договорі рахунок орендаря суборендну плату незалежно від фінансового стану суборендаря. Згідно з пунктом 5.1 договору суборендна плата за користування одним квадратним метром загальної площі об`єкта оренди становить 160 грн. за місяць. Загальна сума щомісячного платежу становить 3088 грн. без ПДВ. Орендар залишає за собою право перегляду розміру суборендної плати. Пунктом 5.2 договору передбачено, що суборендна плата сплачується суборендарем у безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря до 5-го числа кожного календарного місяця, в якому здійснюється користування об`єктом суборенди. У пункті 3.2.3 договору визначено право орендаря вимагати від суборендаря своєчасного внесення суборендної плати. Також, у пункті 3.2.5 договору сторони погодили, що у випадку прострочення суборендарем сплати орендних платежів, передбачених цим договором, орендар має право стягнути з суборендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в оплаті. Відповідно до пункту 8.3 договору у випадку прострочення оплати суборендних платежів понад 60 днів орендар має право стягнути з суборендаря штраф у розмірі тридцять відсотків (30%) від суми боргу. Таким чином, уклавши договір суборенди об`єкта нерухомості від 10 січня 2020 року, між сторонами виникли договірні зобов`язання. Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відносини сторін за правовою природою є договором найму (оренди). Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до частини першої статті 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. Згідно із частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 774 Цивільного кодексу України встановлено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з частиною першою статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та передав у строкове платне користування відповідачу майно, об`єкт нерухомості та ключі від нього, як це передбачено договором, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 6176 грн. Вказана сума заборгованості відповідачем не спростована. 01 червня 2020 року [PERSON] була видана розписка, відповідно до якої остання зобов`язалася погасити наявну заборгованість по суборендній платі до 15 червня 2020 року (а.с. 16), проте станом на 09 лютого 2021 року відповідачем жодних оплат здійснено не було. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за договором позивач має право на стягнення з відповідача пені та штрафу, розмір яких сторони погодили у договорі. Так, сума пені, що передбачена умовами договору за розрахунком позивача становить 738 грн. 59 коп., штрафу - 1852 грн. 80 коп. За таких обставин, оскільки відповідачем порушено зобов`язання щодо своєчасного внесення в установлені строки суборендної плати, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, а також пені та штрафу, що передбачені договором, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Визначена сторонами у договорі відповідальність відповідача за прострочення оплати суборендних платежів у вигляді пені та штрафу не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) та/або штрафу за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За таких обставин, суд також знаходить підстави для стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3% річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України. Також, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved