Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

11.08.2014 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 серпня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», назву якого з 17.06.2009 року було змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» згідно вимог ЗУ «Про акціонерні товариства», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 38.3/АК-00146.08.2, відповідно до якого банк відкрив останньому відновлювану кредитну лінію на загальну суму 23890 доларів США 11 центів на придбання автомобіля, із строком повернення по 29 серпня 2015 року, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів, щомісячно до 10 числа місяця, а відповідач [PERSON] зобов'язувавсь повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі. На забезпечення виконання Кредитного договору було укладено Договір поруки № 38.3/АК-00146.08.2-З/П від 29.08.2008 року між банком та відповідачем [PERSON], відповідно до умов якого остання поручилася перед банком за виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідачем [PERSON]. Проте, відповідачі в порушення договорів та норм ЦК України не виконують свої зобов'язання належним чином, здійснивши останню проплату простроченої заборгованості за процентами та кредитом 08.06.2010 року. Таким чином, заборгованість відповідачів перед позивачем за Кредитним договором з урахуванням збільшення позовних вимог, включаючи суму поточної заборгованості по кредиту, суму простроченої заборгованості по кредиту, суму поточної заборгованості за процентами по кредиту, суму простроченої заборгованості за процентами по кредиту, суму пені, суму 3 % річних від суми простроченої заборгованості, суму інфляційних витрат станом на 10.11.2014 року складає 17428,06 доларів США та 3543102,15 гривні, які останній просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, стягнувши з них також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Трофімець Ю.І. позов підтримав у повному обсязі, підтвердивши викладені в ньому обставини, просив задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав, надав письмові заперечення та пояснення, в яких вказує, що до вимог про стягнення пені за невиконання умов кредитного договору необхідно застосувати строк позовної давності в один рік, зменшивши її розмір на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки розмір неустойки перевищує розмір збитків. Також зазначає, що неможливо в даному випадку застосовувати положення ч.2 ст.625 ЦК України відносно зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, так як кредитним договором передбачено інший розмір процентів за користування кредитом. Крім того, банк не має ніяких підстав для пред'явлення вимог до поручителя, так як сплив строк дії договору поруки. [PERSON], будучи викликаною до суду в якості відповідача, не з явилася, надала письмову заяву, в якій проти позову заперечує, зазначивши, що на її адресу не надходило жодних повідомлень про невиконання зобов язань по кредитному договору [PERSON]. Також вказує, що з [PERSON] фактично не проживає з грудня 2008 року, а шлюб розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2010 року. Просить проводити розгляд справи у свою відсутність. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що між позивачем, Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК», назву якого з 17.06.2009 року було змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» згідно вимог ЗУ «Про акціонерні товариства», та відповідачем - [PERSON], 29 серпня 2008 року було укладено Кредитний договір № 38.3/АК-00146.08.2. За умовами Кредитного договору банк відкрив відповідачу [PERSON] відновлювану кредитну лінію на загальну суму 23890 доларів США 00 центів, із строком користування з 29.08.2008 року по 29.08.2015 року (включно), з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів, щомісячно до 10 числа місяця, на придбання автомобіля, а відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі. Банком було виконано умови договору, в зв'язку з чим відповідачу [PERSON] було надано кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки № 902_13 від 29.08.2008 року та випискою з особового рахунку. Крім того, на забезпечення виконання Кредитного договору було укладено Договір поруки № 38.3/АК-00146.08.2-З/П від 29.08.2008 року між банком та відповідачем [PERSON], відповідно до умов якого остання поручилася перед банком за виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідачем [PERSON]. Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Як передбачено ч.1 ст.559 та п.4.1. Договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Тобто Договір поруки діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за Кредитним договором. З огляду на це, твердження відповідача [PERSON] про те, що строк дії Договору поруки сплив є безпідставними, так як заборгованість перед позивачем за Кредитним договором відповідачами на даний час не погашена, а також тому, що строк дії основного зобов язання - Кредитного договору, до 29.08.2015 року. Також суд критично оцінює письмові пояснення відповідача [PERSON] щодо фактичного не проживання з відповідачем [PERSON] з грудня 2008 року та розірвання шлюбу між ними рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2010 року, так як [PERSON] не зверталася до позивача для розірвання Договору поруки з цих підстав. До того ж, відповідач [PERSON] належним чином не довела, згідно вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, що банк не повідомляв її про невиконання зобов язань по кредитному договору відповідачем [PERSON]. Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, і, згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. В ст.610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов язання - неналежне виконання. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так пунктом 3.6. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов язується сплачувати банку пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення у випадку порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів. Разом з тим, як зазначено в положеннях ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, що вбачається з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. Тому, враховуючи те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків (сума кредиту 23890,11 доларів США - сума пені 3470089,07 грн.), що відповідачем [PERSON] останнє погашення заборгованості по кредиту та погашення нарахованих процентів за кредитом здійснене 08.06.2010 року, що строк позовної давності вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить один рік, який був пропущений позивачем щодо вимог про стягнення пені за період з 11.09.2008 року по 11.09.2013 року, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої відповідачам пені за неналежне виконання Кредитного договору, обмежившись сумою пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11.09.2013 року по 11.08.2014 року в сумі 10205,82 доларів США, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. В силу положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов язання, на вимогу кредитора зобов язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку Кредитним договором передбачено розмір процентів за користування грошовими коштами, відповідно до вимог ст.536 ЦК України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів солідарно три проценти річних від простроченої суми задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про врахування індексу інфляції при стягненні заборгованості з відповідачів, оскільки грошові кошти (кредит) надавалися в доларах США, які не підлягають індексації та стягуються в гривні по курсу НБУ на день стягнення, а правила ч.2 ст.625 ЦК України в частині індексації суми боргу стосуються лише національної валюти - гривні. Таким чином, станом на 10.11.2014 року заборгованість відповідачів за Кредитним договором складає 27633,88 доларів США (еквівалент по курсу НБУ 620657,0 гривень), а саме: сума поточної заборгованості по кредиту - 2874,11 долара США, сума простроченої заборгованості по кредиту - 10097,06 доларів США, сума поточної заборгованості за процентами по кредиту - 112,19 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 4344,70 долара США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 10205,82 доларів США. До того ж, критиці підлягають твердження відповідача [PERSON] про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками по черговим платежам за відповідний період, так як строк дії Кредитного договору закінчується 29.08.2015 року і до цього часу має бути погашена вся заборгованість по договору вцілому. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України на користь позивача, як сторони, чиї позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів слід стягнути солідарно понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 3654,0 гривні. На підставі ст.ст.258 ч.2 п.1, 525, 526, 536, 551 ч.3, 553, 554, 559 ч.1, 610, 611 ч.1, 625 ч.2, 629, ч.2 ст.1050 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial