Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

11.12.2015р. представник КС «Світовид» звернувся до суду з позовом до [PERSON] Л, А., [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту за кредитним договором в сумі 6147,86 грн., обґрунтовуючи його тим, що 18.08.2011р. між КС «Світовид» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 12000 грн. під 36 %річних, строком на 24 місяці. Вказаної дати, в забезпечення виконання позичальником взятих на себе за кредитним договором зобовязань, з [PERSON] було укладено договір поруки. Рішенням суду від 12.09.2012р. з відповідачів, у солідарному порядку, стягнуто заборгованість за цим же кредитним договором, станом на 22.08.2012р., в сумі 10099,07 грн., яке відповідачами виконане в повному обсязі лише в липні 2015 р. У період з 12.09.2012 р. по 20.07.2015р. відповідачам були нараховані відсотки у сумі 6147,86 грн.. Представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду псрави, у судове засідання не зявилася, звернувшись з заявою вх.№364 від 25.01.2016р.) в якій позов визнала повністю, та просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] двічі будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (росписки про отримання судоих повісток про виклик у судове засідання на 08.02.2016р. та на 17.02.2016р., рекомендоване поштове відправлення №5630100848602), в судове засідання двічі не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав. В звязку з повторною неявкою у судове засідання одного з відповідачів [PERSON], повідомленого належним чином про час та місце слухання справи, та з врахуванням наявності заяви другого з відповідачів [PERSON] про визнання позову, розгляд справи у її відсутність, суд на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України, прийняв рішення, про розгляд справи на підставі наявних у ній даних. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: ●КС «Світовид» є юридичною особою, яка відповідно до діючої ліцензії АЕ №288064 від 09.04.2015р., здійснює діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, внесків (вкладів) її членів на депозитні рахунки (свідоцтво про реєстрацію фінустанови, довідка АБ №060135 з ЄРПОУ, свідоцтво про реєстрацію юридичної особи А00 №349115, АЕ №288064 від 09.04.2015р.); ●18.08.2011р. між кредитором - КС «Світовид» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір №107/В11 (далі договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12000грн. під 36 % річних, строком на 24 місяці, а відповідач згідно п.. 3.3 договору зобовязався здійснювати погашення кредиту та процентів згідно графіка розрахунків (договір, графік розрахунків); ●18.08.2011р. між кредитором КС «Світовид» та поручителем [PERSON] було укладено договір поруки до кредитного договору (далі договір поруки), згідно п. 1.3 розділу І, п.4.4.1 розділу 4, якого поручитель зобовязався у випадку порушення боржником зобовязання за кредитним договором, або його частини, відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, виконати за боржника зобовязання за кредитним договором шляхом сплати суми заборгованості Боржника, вказаної у відповідній вимозі, в рахунок погашення такої заборгованості (договір поруки, видатковий касовий ордер від 18.08.2011р.); ●в звязку з неналежним виконанням позичальником, поручителем взятих на себе за договором кредиту та договорами поруки зобовязань, рішенням суду від 12.09.2012р., яке набрало законної сили 23.09.2012р., з відповідачів було стягнуто на користь позивача заборгованість по договору кредиту станом на 22.08.2012р. в сумі 10099,07 грн., з них 9038, 25 грн. тіло кредиту та 1060,82 грн. відсотки (рішення суду №2/1408/281/2012 від 12.09.2012 р., показання представника позивача в якості свідка); ●рішення суду від 12.09.2012р. виконане позичальником в повному обсязі у липні 2015р. (розрахунок заборгованості станом на 10.12.2015р., показання представника позивача в якості свідка); ●за період з 22.08.2012р. (день станом на який була стягнута заборгованість за попереднім рішенням суду) по 20.07.2015 р. (повне виконання попереднього рішення суду), позичальнику нараховано проценти за користування кредитними коштами в сумі 6147,86 грн., що утворилася внаслідок невиконання відповідачами попереднього рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором (розрахунок заборгованості станом на 10.12.2015р.); ●19.06.2015р. на адресу відповідачів направлені попередження щодо виконання зобовязань за кредитним договором, договорами поруки (попередження вих..№789, 790 від 19.06.2015р.) ; ●судові витрати понесені позивачем становлять 1218 грн. (квитанція № 58 від 14.04.2015р.); Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, що утворилася внаслідок невиконання рішення суду. При прийнятті рішення суд керується ст. ст. 599, 1048 ЦК України, відповідно до яких зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином та передбачено право позикодавця на отримання процентів за ввесь період користування коштами по день повернення позики, в тому числі і після закінчення строку дії договору. Статтями 1050, 1054 цього ж кодексу, згідно яких, у разі якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позикик, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 631 ЦК України, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтями 525, 526, 611 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи із системного аналізу ст. ст.\~525,\~526,\~599,\~611 ЦК України, змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1206 цс 15 від 23 вересня 2015 року, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З огляду на вказане, суд вважає, що наявність попереднього судового рішення не змінює обсяг зобовязань боржника, поручителя, оскільки заборгованість у даній справі визначена за період після ухвалення попереднього рішення про стягнення заборгованості по кредиту до його повного виконання у липні 2015р., тобто в частині визнання позову відповідачем [PERSON], в звязку з чим вважає позов таким, що підлягає задоволенню.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню, в рівних частинах, понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved