Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

10.09.2013 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1) та Державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ УМВС України (далі по тексту - відповідач-2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Так, позивач просить суд: - визнати [PERSON] таким, що втрати право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]; - зобов'язати ДДГІРФО Б-Дністровського МВ УМВС України зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач - [PERSON], в судове засідання 22.01.2014 року не з'явилася, але її представник - [PERSON], подала до суду заяву, відповідно до якої заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач-1 - [PERSON], відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та в судові засідання 31.10.2013 року, 10.12.2013 року та 22.01.2014 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань. Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи на 31.10.2013 року, 10.12.2013 року та 22.01.2014 року, а також копія позовної заяви [PERSON] з додатками до неї були надіслані на адреси [PERSON] ([ADDRESS] та [ADDRESS]), які наявні в матеріалах справи. Між тим, усі документи з зазначених адрес були повернуті до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач-2 - ДДГІРФО Б-Дністровського МВ УМВС України, відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та в судові засідання 31.10.2013 року, 10.12.2013 року та 22.01.2014 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів. Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідачі в жодне судове засідання не з'явилися, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судових засідань, позивач в судове засідання не з'явився, але згідно поданої заяви його представник просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, правомірними, обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі з 24.11.1991 року. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. 27.05.1996 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були зареєстровані (прописані) за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира не приватизована та належить до комунальної власності Сергіївської СР. 03.06.2009 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було розірвано, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] видане 03.06.2009 року, актовий запис за № 94. В свою чергу, [PERSON], [INFO], в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: [ADDRESS], не мешкає з 2005 року та своїх речей не зберігає, з зазначеної адреси в самостійному порядку не виписується. 27.03.2013 року КП «ЖКГ смт. Сергіївка» видало [PERSON], [INFO] довідку № 345, згідно з якою за адресою: [ADDRESS], прописані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до складеного 01.04.2013 року комісією у складі депутата округу № 16, начальника «Благоустрою», майстеру жил.району та представників КП «ЖКГ смт. Сергіївка» Акту № 353, [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], не проживає вже більше 5 років 7 місяців. Дані факти також підтверджуються показаннями свідків, які підписалися у складеному акті. Згідно із довідкою з місця проживання, про склад сім'ї та прописку № 486 від 28.05.2013 року, виданою КП «ЖКГ смт. Сергіївка», житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], належить до комунальної власності Сергіївської СР. У вказаному приміщенні прописані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але проживають 2 членів сім'ї: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За твердженням позивача, вона за весь цей час змушена оплачувати комунальні послуги на всіх осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, включаючи відповідача, який за вказаною адресою не проживає, а тому, на думку позивача, втратив право на житлову площу, в якій прописаний. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Згідно із пунктом 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З даних положень вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що [PERSON], [INFO] з 2005 року фактично не мешкає в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: [ADDRESS], суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Між тим, суд вважає, що вимоги [PERSON] про зобов'язання ДДГІРФО Б-Дністровського МВ УМВС України зняти [PERSON] з обліку реєстрації місця проживання задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги заявлені позивачем передчасно, до звернення до відповідного органу. При цьому, рішення суду щодо визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вже є підставою для зняття її з реєстрації. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача-1 - [PERSON], на користь позивача - [PERSON], підлягає стягненню сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви.

Outcome: partial