Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

11.04.2016 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON], просить відібрати малолітню дочку [PERSON], [INFO] яка знаходиться з батьком по вул.Адмірала Головка, буд.№28, кв.№46 в м.Кривому Розі, та передати дочку на виховання їй1 як матері. Вказує що 29.08.2015 р. припинили спільне проживання з відповідачем, але перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2010 р. Рішенням Тернівського районного суду від 14.12.2015 р. місце проживання дочки [PERSON] визначено з позивачем як з матірю дитини. Але відповідач ігнорує рішення суду, в звязку з чим відносно нього порушено кримінальне провадження за ст.382 ч.1 КК України. Відповідач утримує в себе дитину, яку приховує не тільки від матері, а й від органів опіки, використовує доньку як засіб маніпулювання. Таке ставлення до дочки, яка припинила відвідувати дитячий садок, та танцювальний гурток, не спілкується з матірю, суперечить інтересам дитини, та є підставою для відібрання дитини відповідно до ст.170 СК України. В судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат [PERSON] позов підтримали, згодні на заочний порядок розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі в судові засідання призначені на 13.07.2016 р. та 11.08.2016 р. не зявився, при належному повідомленні про час та місце розгляду справи. Судом 11.08.2016 р. зі згоди позивача ухвалено заочний порядок розгляду справи. Третя особа виконком Тернівської районної у місті ради як служба у справах дітей надала суду листа про підтримання позову, та розгляд справи в відсутності представника. Вислухавши позщивача, дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов слід задовольнити. Згідно ст.ст.170 СК України - суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до ст.ст.160-161 СК України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, та вирішується в разі спору органом опіки та піклування та судом. Судом встановлено поясненнями сторін, свідоцтвом про народження дитини, рішенням суду про визначення місця проживання дитини від 14.12.2015 року а.с.4-10, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнью доньку [PERSON], [INFO], місце проживання якої встановлено з матірю [PERSON]. Згідно з витягу з ЄРДР від 22.01.2016 р., відповідач не виконує рішення суду, щодо передачі дитини матері- позивачу по справі. Згідно довідки ККДНЗ №176 встановлено, що [PERSON] тривалий час з 10.06.2013 р. по 29.05.2015 р. відвідувала дитячий садок, та з 01.11.2015 р. дитячий садок не відвідує, що збігається з часом розгляду спору в суді між батькам, щодо визначення місця проживання дитини. Тільки за наявності виключних обставин, малолітня дитина може бути розлучена з матірю, згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 р., та ратифікованою Постановою ВР України 27.027.02.1991 р., зокрема ст.ст.3, 5, 6,7,9,14,16,27,31 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодщодо дітей: - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. - відповідальність, права і обов'язки батьків…, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. - Держави-учасниці поважають права та обов'язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються. - Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. - Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. -Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом. Таким чином судом встановлено що залишення дитини у батька є небезпечним для морального виховання доньки, відсутність дозвілля, спілкування з матірю, та однолітками шкодить інтересам дитини, і ці обставини шкодять моральному вихованню дитини при яких суд приходить до висновку, що при таких обставинах дитина слід передати на виховання матері і це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.81, 84, 88 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. та 500.00 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується квитанціями. На підставі ст.ст.3, 5, 6,7,9,14,16,27,31 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 р., ст.ст.160, 161, 170 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved