Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

10 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 13 січня 2020 року державним підприємством «СЕТАМ», за заявою приватного виконавця Русецької О.О., в рамках виконавчого провадження № 59104153, було проведено електронні торги з реалізації 6/17 часток нежитлового приміщення магазину А, загальною площею 29,5 кв.м., що складає нежитлове приміщення 10,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належало боржнику фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Позивача визнано переможцем електронних торгів по реалізації даного нежитлового приміщення, ним було сплачено повну вартість майна та суму винагороди за послуги з реалізації майна у розмірі 50\~330,00 грн. Після повного розрахунку за нерухоме майно, на підставі акту приватного виконавця Русецької О.О. про проведення електронних торгів від 21 січня 2020 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки 16 жовтня 2019 року, на підставі Акту приймання- передачі нерухомого майна серія та номер Б/Н, виданого 19 квітня 2019 року, ФОП [PERSON] на ТОВ «ПЕКА І.І.» державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Дмитренко С.В. було зареєстровано право власності на це майно за ТОВ «ПЕКА І.І.». Позивач вважає, що дії та рішення державного реєстратора є незаконними, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 34-35). 17 лютого 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви, подавши суду оригінал платіжного документу про додаткову сплату судового збору (а.с. 37, 38). Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відкрите провадження у справі, розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження (а.с. 39). 28 вересня 2020 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, яку прийнято судом до розгляду (а.с. 75-80). У відзиві на позов представник відповідача ФОП [PERSON] [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне. Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконними рішення держреєстратора, позивачем зазначено про неможливість видачі нотаріусом свідоцтва про право власності, однак останнім цю обставину не доведено в належний спосіб, а саме не надано постанови нотаріуса про відмову у вчиненні такої нотаріальної. Крім того, акт про проведені електронні торги від 21 січня 2020 року містить відомості про наявність документів, що посвідчують право власності на спірний об`єкт за [PERSON] , в той час як станом на січень 2020 року [PERSON] цей об`єкт не належав. А тому, права позивача були порушені саме приватним виконавцем, який 13 січня 2020 року, передаючи на реалізацію нерухоме майно не здійснив в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності. Крім того, твердження позивача на те, що держреєстратором не перевірено наявність обтяжень на спірне майно є безпідставними, тому як відповідно до наданої інформації з реєстру речових прав таке обтяження було здійснене лише 24 січня 2020 року. А тому просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 64-67). Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Данильченко М.С. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позов підтримав у повному обсязі. Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області» Дмитренко С.В. у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Козинець О.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку її перебуванням з дитиною на лікуванні за межами м. Новомосковськ. Докази, на підтвердження зазначеного у клопотанні, суду надані не були. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕКА І.І.» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Третя особа приватний виконавець Русецька О. О. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. 13 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О., на підставі наказу, виданого 12 квітня 2019 року Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/5020/18, про стягнення з ФОП [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» 153 345,42 грн. (а.с. 14) відкрите виконавче провадження № 59104153. У цей же день приватним виконавцем накладено арешт на все майно боржника [PERSON] (а.с. 15-16, 20-21). 15 травня 2019 року отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: - інформаційна довідка за № 166577901 від 15.05.2019 року, з якої вбачається, що, серед іншого нерухомого майна, що належить [PERSON] , згідно з реєстраційним номером майна 14043907 нежиле приміщення, складське приміщення загальною площею 10,83 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності Приватному підприємцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, ВСО № 555393, ВСО № 555394, 10.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Кібець Л. Г. р.№ 134 (а.с. 18-19). На підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права) від 15 травня 2019 року, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 46858948 від 15 травня 2019 року державним реєстратором Русецькою О. О., якою проведено державну реєстрацію обтяження, арешт всього нерухомого майна, що належить [PERSON] , внесений номер запису обтяження 26629880, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за № 166580436 від 15.05.2019, а саме у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» зазначений вид обтяження арешт нерухомого майна [PERSON] (а.с. 23, 24). Відповідно до протоколу № 460468 від 13 січня 2020 року проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» переможцем торгів по лоту за р. № 399360 майно: 6/17 часток нежитлового приміщення магазину А, загальною площею 29,5 кв.м., що складає нежитлове приміщення площею 10,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] є учасник № 4 [PERSON] , ІПН: [NUMBER] (а.с. 10). Державне підприємство «СЕТАМ», 13 січня 2020 року, на підставі поданих для проведення реалізації майна документів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О. О. та у відповідності до вимог ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та Порядку реалізації арештованого майна здійснило реалізацію арештованого майна нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення електронних торгів через веб-сайт в мережі Інтернет, про що 21 січня 2020 року складено Акт про проведені електронні торги. Переможцем електронних торгів визнано позивача [PERSON] , яким було сплачено повну вартість майна та суму винагороди за послуги з реалізації майна в розмірі 50\~330,00 грн. (а.с. 13). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що нерухоме майно ПП [PERSON] , а саме: 6/17 часток нежитлового приміщення магазину А, загальною площею 29,5 кв.м., що складає нежитлове приміщення площею 10,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (на яке, у встановленому законом порядку, приватним виконавцем Русецькою О.О. накладений арешт та внесений 15.05.2019 року відповідний запис до спеціального розділу), було реалізоване, з прилюдних торгів в межах виконання рішення суду за виконавчим провадженням № 59104153, позивачеві за суму 50\~330,00 грн. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 199151068 від 05.02.2020 вбачається, що 16 жовтня 2019 року державним реєстратором Дмитренко С.В. КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації», Дніпропетровської області внесений запис про реєстрацію права власності на майно 6/17 часток нежитлового приміщення магазину А, загальною площею 29,5 кв.м., що складає нежитлове приміщення 10,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Пека І.І.», на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б-н, виданий 19.04.2019, видавник Пека І.І./ТОВ «Пека І.І», дублікат свідоцтва про право власності, серія та номер: б-н, виданий 07.05.2019 року, видавник: КП «Новомосковське МБТІ»; Рішення засновників ТОВ «Пека І.І.», серія та номер: 1, виданий 11.04.2019 року, видавник: Горбонос Д.М., [PERSON] (31-32). Таким чином, державним реєстратором Дмитренко С.В. КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації», Дніпропетровської області, за наявності станом на 16.10.2019 року інформації про державну реєстрацію обтяжень номер запису обтяження 31543013 (спеціальний розділ) від 15.05.2019, прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно 6/17 часток нежитлового приміщення магазину А, загальною площею 29,5 кв.м., що складає нежитлове приміщення 10,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Пека І.І.». Судом відхиляються доводи представника відповідача ФОП [PERSON] [PERSON] про те, що права позивача жодним чином не порушені, через те, що ним не надано суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно за [PERSON] , з огляду на наступне. З акту про проведені електронні торги від 21.01.2020 та протоколу № 460468 від 13.01.2020, вбачається, що майно 6/17 часток нежитлового приміщення магазину А, загальною площею 29,5 кв.м., що складає нежитлове приміщення 10,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до вимог ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» передано приватним виконавцем на реалізацію, яке належить боржнику [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Переможцем електронних торгів визнано [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , яким було сплачено повну вартість майна та суму винагороди за послуги з реалізації майна в розмірі 50\~330,00 грн. А тому для внесення відомостей до державного реєстру прав власності за новим власником [PERSON] щодо зазначеного нерухомого майна, акт про проведені електронні торги від 21 січня 2020 року містить відомості про боржника, який є відмінним від відомостей Держреєстру речових прав на нерухоме майно…, як станом на день подачі позову так і на день розгляду справи в суді. Таким чином, позивач позбавлений можливості провести державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно, придбане ним з прилюдних торгів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підставами звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За змістом статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, на позивача, який звертається до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорених прав покладає обов`язок доведення таких обставин належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України та положень ст.ст. 179, 181, 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Також, згідно зі ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону Положеннями ст. 386 ЦК України визначені засади захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. А ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Позивач [PERSON] звернувся до суду за захистом свого права, як власник нерухомого майна, який позбавлений можливості у встановленому законом порядку провести державну реєстрацію права власності, через неправомірні дії реєстратора, який за наявності станом на 16 жовтня 2019 року арешту майна, провів реєстрацію права власності на це майно за іншою особою. Повноваження державного реєстратора у спірних правовідносинах урегульовано, зокрема, законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (далі - постанова № 1127). Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації визначений частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що однією з підстав відмови у здійсненні державної реєстрації є наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Дмитренко Софія Володимирівна, всупереч вимогам п.6 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 16 жовтня 2019 року за наявності арешту майна, що належить [PERSON] прийняла рішення та внесла запис про право власності за ТОВ «Пека І.І.» на нерухоме майно 6/17 часток нежитлового приміщення магазину А, загальною площею 29,5 кв.м., що складає нежитлове приміщення 10,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , Наслідком незаконного рішення держреєстратора позивач, як особа, що придбала майно з прилюдних торгів в результаті виконання рішення суду, позбавлений можливості, відповідно до вимог ст. 334 ЦК України провести державну реєстрацію цього нерухомого майна, а тому його права підлягають захисту. Аналіз вищенаведеного переконує суд в обґрунтованості позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1681,20 грн., підлягає стягненню з кожного з відповідачів по 560,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved