Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

10.09.2020 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити місце проживання його сина [PERSON] за адресою батька [PERSON] по [ADDRESS] ; змінити розмір стягуваних з нього аліментів та стягувати аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доход), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, аліменти сплачувати матері [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з ним. Спільне життя між позивачем та відповідачкою припинено, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.09.2012 шлюб між ними розірвано. Крім того, на підставі виконавчого листа від 16.04.2013 з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 15.02.2013 року до досягнення ними повноліття, аліменти сплачувати матері дітей [PERSON] . Позивач зазначає, що на даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з ним, [PERSON] бажає, як батько брати участь у вихованні та формуванні світогляду сина, для чого має відповідний рівень матеріального забезпечення, необхідний для задоволення потреб дитини для його повноцінного розвитку. [PERSON] вказує на те, що син також бажає проживати разом з ним, проти чого, на його переконання, не буде заперечувати і відповідачка, однак позивачу не вдалося в добровільному порядку вирішити з нею питання про зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] , що і стало підставою для звернення до суду. Сторони до підготовчого судового засідання не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому позивач свої вимоги підтримав та просив позов задовольнити, а відповідачка позовні вимоги визнала і не заперечує проти задоволення позову. Представник органу опіки і піклування Чернеччинської сільської ради Охтирського району в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. В даному випадку суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09.08.2005 року серія [NUMBER] , виданого виконкомом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 5). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.09.2012 по справі № 1813/4300/2012, провадження № 2/1813/940/2012 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.11.2003 у виконкомі Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 18 (а.с. 6). 23.04.2013 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 583/524/13-ц, виданого 16.03.2013 Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доход), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 15.02.2013 до досягнення ними повноліття, аліменти сплачувати матері дітей [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За приписами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналізуючи наведені норми матеріального права суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини, задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначив позивач та не заперечувала відповідач, сторони проживають окремо, а їх спільний син [PERSON] , [INFO] на день звернення з позовною заявою вже досяг чотирнадцятирічного віку, тому місце проживання дитини визначається нею самою. Разом з тим, як встановлено, відповідачка не заперечує проти проживання сина разом з батьком - позивачем [PERSON] . Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Вирішуючи позов в частині зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно вимог п. 7 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є зміна правовідношення. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За положеннями ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 183 СК України аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У випадку зміни матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я сторін, які впливають на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, платник аліментів має право звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на те, що після ухвалення Охтирським міськрайонним судом Сумської області рішення про стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , його неповнолітній син почав проживати з ним та перебуває на його повному матеріальному утримані, проти чого відповідачка не заперечувала. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, а також беручи до уваги згоду відповідачки, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, стягуваних з позивача за рішенням суду від 03.04.2013, стягнувши з [PERSON] аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повнолітня, починаючи стягувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду та аліменти сплачувати матері дитини - [PERSON] , що, на думку суду, відповідає інтересам дитини при цьому не порушуючи права платника аліментів. Питання щодо розподілу судових витрат по справі підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України.

Outcome: partial