Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

12.02.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» є постачальником житлово-комунальних послуг в будинку № 1 вул. Лесі Українки м. Миколаївка. В квартирі № 5 вказаного будинку проживає [PERSON], квартира є неприватизованою, має особовий рахунок № 30005. Боржник неналежним чином виконує свої зобовязання по оплаті житлово-комунальних послуг, має заборгованість перед КП «Сервіскомуненерго» станом на 01.11.2018 року в сумі 26258,58 грн. Також відповідачу нараховано індекс інфляції у сумі 22608 грн. 54 коп., 3 % річних у сумі 2937 грн. 47 коп. Просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість з урахуванням 3 % річних та індексу інфляції в загальному розмірі 51804,59 грн., а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою, просив суд розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у свою відсутності до суду не надходило. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с.16). За вказаних обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. Відповідач протягом періоду з 01 липня 2009 року по 01 листопада 2018 року не сплачував кошти за отримані житлово-комунальні послуги, заборгованість по сплаті за надані послуги стосовно квартири [ADDRESS], у якій відповідач зареєстрований, за вказаний вище період склала 26258,58 гривень (а.с.5-7). З довідки про склад родини № 04/1380 від 29 грудня 2018 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON] ( а.с.4). У відповідності до вимог\~ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Отже, судом встановлено, що позивачем надавались [PERSON] житлово-комунальні послуги (з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів) на підставі відкритого особового рахунку, відповідачем використовувались дані послуги для задоволення власних потреб, проте порушувались умови оплати наданих послуг, внаслідок чого за особовим рахунком № 30005 утворилася заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка підлягає стягненню з відповідача. У зв'язку з невиконанням обов'язків щодо сплати спожитих послуг, боржнику нараховані за період з 01 липня 2009 року по 01 листопада 2018 року індекс інфляції у сумі 22608,54 гривні та 3% річних у сумі 2937,47 гривень. У відповідність до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких підстав, вимоги позивача про стягнення з відповідача втрати від інфляційних процесів та 3 % річних також підлягають задоволенню. Щодо порушення при зверненні до суду із даним позовом строку позовної давності суд вважає за доцільне зазначити наступне. Заборгованість відповідача утворилась за період з 01 липня 2009 року по 01 листопада 2018 року у сумі 26258,58 гривень. Представник позивача вказує про те, що відповідач систематично, але не в повному обсязі сплачував рахунки за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається знову (ч.ч. 1,3\~ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Верховний суд України постановою від 18 травня 2016 року № 6-474цс16 зробив висновок щодо застосування позовної давності, а саме без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони. В ході судового розгляду відповідач до судових засідань не з'явився та заяви про застосування позовної давності до суду не надав. Отже, якщо сторони не зверталися із заявою про сплив позовної давності, суд за власною ініціативою не може застосувати позовну давність. З відповідача на користь позивача, згідно з ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved