Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

11 червня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину-інваліда. В обґрунтовування позову вказала, що [INFO] позивачка народила дочку [PERSON] та відповідач не визнав дитину. Відомості про батька дитини були зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вважаючи, що [PERSON] є батьком дитини позивач зазначає про необхідність стягнення з останнього аліментів на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття на користь матері [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 02 жовтня 2019 року суду заяву позивача [PERSON] задоволено, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 10 грудня 2019 року до суду надійшов лист разом з ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року без виконання ухвали у зв`язку з неявкою [PERSON] на проведення експертизи. 12 грудня 2019 року відновлено провадження у справі. 14 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника. На заявлених позовних вимогах наполягала та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи та відзиву на позовну заяву суду не надав. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, суд розглядає\~справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька малолітньої [PERSON] внесено зі слів матері, відповідно до частини першої статті 135 СК України. (а.с. 4-5) Згідно до положень частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до положень частин третьої та четвертої статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , відомості про батька останньої були внесені відповідно до положень частини першої статті 135 СК України, а тому позивачка має право на звернення до суду з даним позовом. За положеннями частини другої статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до п. 8 вказаної постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду насамперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. За правилами статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року по справі була призначена судово-медична експертиза спірного батьківства методом молекулярно-генетичного аналізу геномної ДНК людини, провадження якої доручено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» та відповідачу роз`яснені наслідки ухилення від участі в експертизі визначені у статті 109 ЦПК України. Однак, відповідач не з`явився до медичної установи для збору крові, а тому справу було повернуто до суду без виконання ухвали. З листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 19.11.2019 вбачається, що згідно правил проведення молекулярно-генетичних експертиз та методичних рекомендацій експертизи спірного батьківства проводяться з обов`язковим дослідженням ДНК матері, дитини, припустимого батька. Відбір біологічних зразків проводиться тільки про одночасній їх присутності у відділені. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] знаючи про призначення у даній справі молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення ймовірного його батьківства відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , а також будучи обізнаним про явку до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» 18 листопада 2019 року для участі в проведенні експертизі, знехтував ухвалою суду, та не з`явився на проведення експертизи. У відповідності до положень частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] , батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Кривий Ріг та внесення змін в актовий запис №1205, що складений у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції від 26 жовтня 2010 року про народження [PERSON] , а саме: записати батьком дитини [PERSON] , громадянина України. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, малолітня [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю дитинства та дитині рекомендований постійний догляд, медико-соціальна-побутова реабілітація, медична корекція за місцем проживання (а.с. 7-16). Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей (а.с. 17) та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положеннями частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, позивачем було понесено витрати на правничу допомогу адвоката Севостьянової І.Г. в розмірі 7200,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги укладеного між позивачем та цим адвокатом від 17.05.2019 квитанцією про сплату таких послуг та актом виконаних робіт. (а.с. 71-72) На підставі положень ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн. та 384,20 грн, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 7200,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у загальній сумі 8352,60 грн. Також, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави з позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якої звільнено позивача в розмірі 768,40 грн. Водночас понесені позивачем витрати пов`язані з її прибуттям до експертної установи в розмірі 1315,14 грн. не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, з огляду на положення глави 8 ЦПК України, а тому не підлягають покладенню на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved