Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

12.05.2016 року позивачка звернулася до суду до відповідача про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 березня 1981 року у Вишнівський сільський раді Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 3 розірвати; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 12.05.2016 року і до повноліття [PERSON], вказуючи, що 28 березня 1981 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від вказаного шлюбу мають чотирьох спільних дітей, із них - неповнолітню дитину [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Одруження видалося невдалим, з липня 2015 року шлюбні відносини припинились, причиною розлучення стала подружня зрада чоловіка. З часу фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, участі у їх виховані та забезпечені не приймає, а вона сама не в змозі утримувати дитину, тому і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні з позовними вимогами погодилися частково, не заперечують проти розірвання шлюбу, зі стягненням аліментів у визначеної позивачкою сумі не згодні, просять стягувати з пенсії аліменти у розмірі 1/4 частині щомісячно, або якщо у твердій грошовій сумі, то у розмірі 500 грн., вказуючи при цьому, що відповідач не працює, матеріально не забезпечений, є інвалідом Ш групи, знаходиться на обліку в Білгород Дністровському обєднаному УПФУ і отримує пенсію у розмірі 1174 грн. щомісячно, тому не взмозі сплачувати суму аліментів у визначеному позивачкою розмірі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, представника відповідача, відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 28 березня 1981 року у Вишнівський сільський раді Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 3. /л.с. 12-13/ Від цього шлюбу мають чотирьох спільних дітей, із них - неповнолітню дитину [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. /л.с. 10-11/, подружні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивачки, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Згідно зі ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення йми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При таких обставинах, з урахуванням того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі обґрунтованими, однак підлягаючими задоволенню частково, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, щомісячно, починаючи з 12 травня 2016 року і до повноліття дитини, оскільки позивачкою не надано до суду доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти саме у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., що є порушенням вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Крім того, при визначені розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є інвалідом Ш групи, не працює, отримує пенсію у розмірі 1174 грн. В звязку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивачки, підлягають також стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial