Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

12.01.2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №1560. Позов аргументувала тим, що від шлюбу у них є спільна дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Вони з відповідачем прожили в зареєстрованому шлюбі з 2014 року. На даний час їхні взаємини погіршились настільки, що вони повністю припинили сімейні відносини, вони стали фактично чужими один для одного людьми, мають різні погляди на життя та майбутнє сім'ї, проживають за різними адресами та спільного господарства не ведуть. Відповідач майже не приймає участі в матеріальному забезпеченні сім'ї та дитини. В даній ситуації вона прийшла до висновку, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для них побудувати нове життя. А тому просить розірвати шлюб. 01.02.2018 ухвалою судді відкрито провадження в справі, справа призначена до підготовчого судового засідання. 12.03.2018 ухвалою суду судове засідання відкладено на 29.03.2018 року у звязку з неявкою відповідача, від якого не повернулось підтвердження про вручення повістки. 29.03.2018 року проведено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 17.04.2018 позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. Не заперечувала проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи та витягом з відстеження посилок Укрпошти від 17.04.2018 (а.с.31,37) в судове засідання для розгляду справи по суті не з'явився, клопотання про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи не надав, позов не оспорив, відзив на позовну заяву не надав. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обовязок повідомити суд про причини неявки у судове засідання не виконав. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачається. У відповідності до частини четвертої цієї статті, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене за умов існування усіх підставі суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії I БК № 267136, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1560 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії I-БК № 506149, позивач та відповідач від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями виконкому Слободо Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 29.05.2017 року [PERSON], 09.06.2017 року зареєстрована в [INFO] Межирівська Жмеринського району Вінницької області, вул. Центральна, 20 (а.с.9). Як стверджує позивач у позовній заяві, він та відповідач як одна сімя не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При розгляді цієї справи судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, що суперечить інтересам позивача. Відповідач не надав будь-яких заперечень з цього приводу, тобто повністю погодився із позовом і не заперечував викладені в ньому обставини та не наполягав на їх доведенні згідно вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позовні вимоги підлягають задовленню. З урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved