Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

12.12.2016 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В позові посилається на те, що 06.07.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що майже від моменту народження дітей відповідач не виявляв належної батьківської турботи, не опікувався потребами та інтересами дітей, перекладаючи свої батьківські обов'язки на позивача. Ставився до дітей байдуже, питання годування, матеріального утримання, виховання та привиття навичок розпорядку дня його не цікавили. Після того як сторони стали проживати окремо, відповідач перші три місяці відвідував дітей та допомагав матеріально, але з червня 2013 року фактично відсторонився від своїх батьківських обов'язків та жодним чином не приймав участь в утримання та вихованні дітей. На даний час діти зовсім не знають свого батька. У судове засідання позивач надала заву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.141). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зокрема просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с.138). Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві до суду не з'явився, повідомлений належним чином, Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 12, 13). Згідно довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 550 від 26.10.2016 року за час відвідування [PERSON] навчального закладу приводили та забирали дитину, сплачували за харчування, приймали активну участь у житті групи мати [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно довідки № 374 від 24.11.2016 року, виданої школою І-ІІІ ступенів № 111 імені С.А. Ковпака Дарницького району міста Києва, батько [PERSON] батьківські збори не відвідує, вихованням доньки не займається (а.с. 17). Відповідно до довідок Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Голосіївського району м. Києва № 36 та № 37 від 21.10.2016 року та в період хвороби здоров'ям та лікуванням дітей [PERSON] та [PERSON] займається мати. Батько присутнім при зверненні в лікувальний заклад не був та здоров'ям дітей не піклується (а.с. 19, 20). Показаннями свідка [PERSON] в судовому засіданні 28.11.2017 р. підтверджено невиконання обов'язків відповідача щодо виховання дітей. Згідно висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-1445/03 від 13.02.2017 року [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітям, не турбується про стан їх здоров'я, а тому з метою захисту майбутнього та інтересів дітей орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньок (а.с. 29-30). У відповідності зі ст. 27 зазначеної Конвенції про права дитини, «держави - сторони визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини та є крайнім заходом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та подав заяву про визнання позову.

Outcome: approved