Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 15.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №157. За час перебування в шлюбі у них 16.04.1913 року народилась донька - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-НО №527889, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №118. Шлюбні відносини між подружжям припинені. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Збереження сімї суперечить інтересам подружжя. Шлюб розривають вперше, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спір про проживання неповнолітньої дитини та поділ сумісного майна у подружжя відсутній. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, майнових претензій не має, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Лукічова». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України), позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи відсутність з боку обох сторін заперечень проти задоволення позову, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору щодо проживання неповнолітньої дитини, майнового спору, а також, спору про поділ сумісного майна, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Наведене свідчить про право відповідача після розірвання шлюбу залишити прізвище «Лукічова».

Outcome: approved