Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

10.12.2020 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.12.2020 р. по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.16). В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.19). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.26). Враховуючи положення ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників на підставі наявних у справі матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.12.1994 р. позивачу [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 272 від 15.12.1994 р. видано ордер на жиле приміщення № 582 на право вселення та проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до Довідки №5579 від 09.12.2020 р. у квартирі за адресою: [ADDRESS] , крім позивача також зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.9). В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень частин 1 та 4 статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до змісту пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 р., у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, визнаються відповідачем та не заперечуються іншими учасниками справи, визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв`язку з чим, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем позову, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до положень статей 71, 72 ЖК України, в разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.3 та п.26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 р. №207 (із змінами), втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved