Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

10 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами припинені з 30.07.2020 року, з того часу сторони не проживають разом, відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу не набуло законної сили. Діти знаходиться на повному утриманні матері. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, матеріальної допомоги не надає, протягом тривалого часу відповідач працює за кордоном сезонним робітником, доходи його складають близько 30 тисяч гривень щомісячно, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 28.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 29-30). Представник позивача - адвокат Ференц Р.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] для участі в розгляді справи не з`явилася, подала до суду заяву, просить суд справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити ( а.с. 60, 62). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 гривень щомісячно, суду пояснив, що дійсно працює за кордоном та отримує дохід близько 30 тисяч гривень на місяць, однак перебуває за кордоном три місяці, потім три місяці вдома, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Ференц Р.Я., відповідача [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 03 червня 2003 року, який зареєстрований виконкомом Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 09, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (а.с. 18). Від шлюбу сторони, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 15, мають дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 22) та згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, мають сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 23) . В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, що стверджується довідкою виданою виконкомом Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області № 1050 від 20.11.2020 року ( а.с. 57). Дочка - [PERSON] , [INFO] , навчається у Львівській середній спеціалізованій музичній школі - інтернат ім. Соломії Крушельницької, що стверджується копією довідки № 77 від 10.09.2020 року, виданою Львівською середньою спеціалізованою музичною школою - інтернат ім. Соломії Крушельницької, копією учнівського квитка № [NUMBER] ( а.с. 24-25). Відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток. Добровільної домовленості про сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, з урахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги те, що на даний час діти поживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач офіційно не працевлаштований, дохід відповідача є мінливим, відповідач періодично виїжджає на заробітки за кордон, є молодою працездатною особою і має можливість працевлаштуватись, враховуючи розумний розмір витрат на харчування, одяг та загальний розвиток дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягувати по 2200 гривень аліментів на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial