Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

12.06.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача [PERSON]М 30.07.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 20.08.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 18.10.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 18.10.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 18.10.2018 року. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: пр..Шевченка, 29, кв.66 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він є власником квартири за адресою: пр..Шевченка, 29[ADDRESS]. Згідно даних домової книги з січня 2004 року в його квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], який мешкав у квартирі лише 2 місяці, а потім повідомив, що переїжджає до Закарпатської області і з того часу ніколи не зявлявся. Таким чином на даний час відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, власником якої є позивач. Реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі порушує його права як власника квартири, так як він не може розпорядитись належним йому майном та в повному обсязі разом з членами своєї сім'ї користуватися цією квартирою. Самостійно він не може зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою так як для цього необхідна його особиста присутність, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що він дійсно відповідач зареєстрований у його квартирі, проте вже 14 років він в ній не проживає та нею не користується. За цей час відповідач жодного разу до квартири не з'являвся та про свої права на проживання в ній не заявляв. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: пр..Шевченка, 29, кв.66 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 14.02.1994 року. Згідно даних домової книги та адресної довідки, з січня 2004 року в квартирі за адресою: пр..Шевченка, 29[ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який зі слів позивача, певний час мешкав у квартирі, але останні 14 років ніколи не з'являвся. Згідно з актом депутата Верхньодніпровської міської ради від 14.05.2018 року відповідача [PERSON] в квартирі № 66 в будинку № 29 на пр..Шевченка в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області проживав в квартирі тільки 2 місяці, в 2004 році виїхав до Закарпатської області, що підтверджується поясненнями судів, які проживають в цьому будинку. Таким чином судом встановлено, що відповідно до ст. 71, 72 ЖК України відповідач втратив право на користування належною позивачу квартирою, як такий, що не проживає за вказаною адресою більше 6-ти місяців без поважних причин. Будь-яких доказів для підтвердження факту проживання належній позивачу квартирі, наміру користуватись нею, відповідач суду не надав. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~ - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України - \~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України \~засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано доказів того, що він має право власності на спірну квартиру, що позивач чи інші особи створювали йому перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не має наміру проживати у квартирі позивача та користуватись нею. За даних обставин суд відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з якими погоджується суд, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 66 в будинку № 29 на пр..Шевченка в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 740-80 грн.

Outcome: approved