Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

12.08.2015 АТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості де посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №001-14047-200307 від 20.03.2007 року, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №001-14047-200307 від 20.03.2007 року в сумі 1670,67 грн. Представник позивача АТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В силу ч.1\~ст.627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно статуту АТ «Дельта Банк» затвердженого рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів від 30.01.2012 року №2 та погодженого Національним банком України 22.06.2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта». 20 березня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №001-14047-200307 на придбання позичальником майна на загальну суму кредиту 1356,32 грн. Відповідно до п.п.1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору Банк за дорученням позичальника (відповідача) перераховує продавцю майна кошти з метою оплати вартості майна з позичкового рахунку №22023000594360. Кредит надається строком на 12 місяці з кінцевим терміном повернення 19 березня 2008 року. Відповідно до п.п.2.3, 2.5 кредитного договору за користування кредитом відповідачу нараховуються проценти в розмірі 12% річних та плата за ведення кредиту в розмірі 2,75% в місяць. Відповідач в свою чергу згідно п.2.8 кредитного договору зобовязується вносити до 20 числа кожного місяця рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плату за ведення кредитної справи, у розмірі 159,00 грн. на вказаний позивачем рахунок. Згідно п.3.7 кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-якої з умов договору останній зобовязується достроково виконати взяті на себе зобовязання за договором, у тому числі повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за його користування та плату за ведення кредитної справи, а також можливі штрафні санкції, які визначені договором. Згідно копії меморіального ордеру №9162912 від 20.03.2007 року позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконував в повному обсязі, так згідно розрахунку останній платіж вносився відповідачем 18.02.2008 року, у звязку з вищезазначеним \~станом на 25.06.2015\~року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 1670,67 грн., з яких: 1.\~тіло кредиту 1197,05 грн.; 2.\~заборгованість за відсотками 63,32 грн.; 3. заборгованість за комісіями 410,30 грн. \~ Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором №001-14047-200307 від 20.03.2007 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON]\~ на користь позивача 1670 грн. 67 коп. заборгованості по договору №001-14047-200307 від 20.03.2007 року. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої у випадку якщо позивача, на користь якого ухвалено\~рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved