Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

1. 07 липня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «АЛАНД», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором. На підставі вчиненого виконавчого напису було відкрите виконавче провадження. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено на підставі правочину, який не був нотаріального посвідчений. Крім того, нотаріус не переконався у тому, що строк, за який відбувалося стягнення не перевищує загальний строк позовної давності. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.а.с. 1 - 5). 2. Ухвалою від 09.07.2021 у справі було відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. 3. Відзив на позов, письмові пояснення у справі не подано. 4. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 5. Судом встановлено, що 05.09.2013 між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступником якого є відповідач) та позивачкою було укладено кредитний договір №007-03531-050913. Договір було укладено у простій письмовій формі (а.с. 11). 6. 08 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за заявою відповідача вчинив виконавчий напис (реєстровий №36140) про стягнення з позивачки заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 78 128,99 грн (а.с. 12). 7. 26 жовтня 2020 року на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. було відкрите виконавче провадження №63406345 (а.с. 13). 8. 29 червня 1999 року на виконання вимог статті 87 Закону України від 02.09.1993 №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон №3425-ХІІ) Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). 9. Відповідно до пункту 1 вказаної постанови (у редакції, яка діяла до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. 10. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 11. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально. 12. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. 13. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису на зазначену обставину уваги не звернув, побудувавши виданий виконавчий напис на кредитному договорі, укладеному без нотаріального посвідчення. 14. Згідно зі статтею 88 Закону №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 15. За правилами, встановленими статтею 5 Закону №3425-ХІІ, нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. 16. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок),встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. 17. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. 18. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. 19. Зміст учиненого виконавчого напису свідчить про те, що стягнення заборгованості було проведено за період від 11.08.2020 по 17.08.2020 - тобто за сім днів. 20. Суд вважає, що період утворення заборгованості, зазначений у вчиненому виконавчому напису, ймовірно перевищує період, встановлений за коном, оскільки за сім днів об`єктивно неможливе утворення заборгованості в сумі 78 128,99 грн. Ця обставина нотаріусом при вчиненні виконавчого напису була проігнорована. 21. Ураховуючи викладене, відповідач не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивачки заборгованості, а останній - підстав для вчинення такого напису. 22. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити повністю. 23. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 908,00 грн (а.с. 6). 24.

Outcome: approved