Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 25.12.1998р. померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ № 051533, актовий запис № 23. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом термін вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте змушена звернутися до суду для визнання за нею право власності на земельну ділянку, оскільки звернувшись до Липовецького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно їй було відмовлено, через відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, який був втрачений, іншого способу оформити спадщину немає. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 32). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 41). Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 25.12.1998р. (а с. 5), відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с. 12), яку у шестимісячний строк [PERSON] прийняла, як єдина спадкоємиця за законом, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, через відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, який був втрачений (а.с. 17), тому з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved