Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на частину квартири та усунення перешкод в користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень, зазначила, що вона постійно проживала з [PERSON] з 16.07.1996 р. по 23.10.2014 р. без реєстрації шлюбу за адресою: 49017, [ADDRESS]. Дана квартира належала [PERSON] на праві власності. Проживаючи в данній квартирі [PERSON] та [PERSON] разом вели спільне господарство, за спільні кошти купляли продукти, речі, господарські товари, а також оплачували комунальні послуги. Спільних дітей від проживання [PERSON] та [PERSON] - не мали. В останні роки здоровя [PERSON] значно погіршилось: в 2000 році стався інфаркт, в 2007 році другий інфаркт, а 22.02.2014 році інсульт. Весь цей час позивач знаходилась з хворим в лікарні, доглядала його, вбирала, купляла ліки, медичне обладнання, годувала хворого. Після виписки з лікарні 05.03.2014 року, приїхавши до квартири [ADDRESS], позивач продовжувала доглядати хворого, робила хворому уколи, массаж та інши процедури. Так, 13.03.2014 року близько 22:00 год., позивач, вернувшись з роботи, побачила, що в квартирі вже знаходились [PERSON] (рідна донька [PERSON]С.) разом з рідною сестрою [PERSON], які прийшли провідати [PERSON] та які почали вимагати документи на квартиру, особисті документи [PERSON], його банківські карти згідно яких останній отримував пенсію. Після цього, 13.03.2014 року донька [PERSON] [PERSON] забрала хворого до себе на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе, буд. 132/22. Потім, [PERSON] разом із [PERSON] замінили замки до дверей квартири [ADDRESS], і після цього позивач не змогла потрапити до квартири. Іншого місця проживання, крім як за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не має. В кінці квітня 2014 року позивачу стало відомо, що 04.04.2014 року [PERSON] купила за 149 000,00 гривень у свого батька [PERSON] квартиру №16, що знаходиться за адресою: вул. Хуліана Грімау, буд. №9 в м. Дніпропетровську. Данний факт підтверджується договором купівлі-продажу квартири №16 в житловому будинку №9 в м. Дніпропетровську від 04.04.2014 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Позивач вважає, що в результаті того, що сталося порушено її право на проживання в [INFO] однією сімєю з [PERSON] Також, [PERSON] вважає, що оскільки вона прожила разом із [PERSON] однією сімєю у вказаній квартирі близько 18 років, то вона має право на частину вказаної квартири [ADDRESS], а саме 13,65 кв.м. Також, позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири від 04.04.2014 року є нікчемним, оскільки [PERSON] маючи похилий вік, поганий стан здоровя, по своїй волі добровільно не міг укласти цей договір та підписати його при таких обставинах. На підставі вищевикладеного, позивач просить: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю з 16.07.1996 року по 23.10.2014 рік; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 04.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на 351/1000 частини квартири [ADDRESS] та усунути їй перешкоди в користування квартирою №16 в будинку №9 по вул. Хуліана Грімау в м. Дніпропетровську, а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити. Участі у содових дебатах не приймала, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] не зявився. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції не зявився. Про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. В судове засідання приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] не зявилася. Про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання представник третьої особи Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради не зявився. Про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого ОАО ДМЗ ім. Петровського від 12.02.1999 року, згідно з розпорядженням №2728-П від 12.02.1999 року, зареєстрованого Дніпропетровським МБТІ належала квартира [ADDRESS] (а.с.141). Згідно договору купівлі-продажу від 04 квітня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав [PERSON] квартиру №16, що розташована в м. Дніпропетровську по вул. Хуліана Грімау, в житловому будинку №9 (а.с.77) Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2014 року усунуті перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою №16 будинку №9 по вул. Хуліана Грімау у м. Дніпропетровську та визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №16 будинку №9 по вул. Хуліана Грімау у м. Дніпропетровську, що є підставою для зняння [PERSON] з реєстрації (а.с.83-85). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2014 року залишено без змін (а.с.80-82) Відповідно до п.5 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу повинен бути встановлений судом. Відповідно до ч.2\~ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Однак, належних письмових доказів, які б підтверджували місце спільного проживання сторін, ведення спільного бюджету (побуту) - позивач не надала. Докази та пояснення позивача про спільний відпочинок\~ з [PERSON] \~-\~\~не можуть визнаватися такими, що\~\~підтверджують факт проживання\~\~сторін однією сімєю.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень\~ст.60 ЦПК України: кожна\~\~ сторона\~\~ зобов'язана\~\~ довести ті обставини,\~\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~\~ вимог\~\~ і\~\~ заперечень,\~\~ крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу; докази\~\~ подаються сторонами та іншими особами,\~\~ які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини,\~\~ які мають значення\~\~ для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Регулювання майнових відносин між жінкою та чоловіком, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, визначено\~Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, а тому відносини, які виникли між [PERSON] та [PERSON] в період з 1996 року по 01 січня 2004 року не регулюються\~ст.74 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги, щодо встановлення факту проживання\~\~[PERSON] та [PERSON] однією сімєю в період з\~\~16 липня 1996 року по\~\~23 жовтня 2014 року. Також, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 04.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON], визнання права власності на 351/1000 частину квартири [ADDRESS] та усунення перешкод в користуванні квартирою №16 в будинку №9 по вул. Хуліана Грімау у м. Дніпропетровську не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 215,\~216 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06.11.2009 року № 9, норма частини першої\~\~статті\~\~216\~\~ЦК\~\~не\~\~може застосовуватись\~\~ як\~\~ підстава\~\~ позову\~\~ про\~\~повернення\~\~майна, переданого на виконання недійсного правочину,\~\~яке було\~\~відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним тягнуть за собою приведення сторін у первинний стан, тобто витребування даної квартири з володіння покупця [PERSON] та передачі її попередньому\~\~власнику [PERSON] Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.\~Ст. 60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися\~на припущеннях. З матеріалів справи не вбачається, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 04.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений всупереч вимогам\~ст. 203 ЦК України. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що договір купівлі-продажу від 04 квітня 2014 року укладений без порушень вимог діючого законодавства. Тому для визнання його недійсним не має жодних правових підстав, у зв'язку з чим в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки інші позовні вимоги є похідними.\~\~ Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, у звязку з чим поверненню не підлягають.\~\~

Outcome: dismissed