Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

10 липня 2019 року [PERSON] до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу №Н6-168 від 27 вересня 1997 року. В квітні 2019 року їй стало відомо, що в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження № 5615539, підстава обтяження: ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року. Позивач зазначала, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 1997 року знято арешт з вказаної квартири, який був накладений ухвалою цього ж суду від 15 серпня 1997 року. Проте 6 вересня 2007 року Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою у зв`язку з перенесенням записів до Державних реєстрів прав було перенесено архівний запис про арешт, накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року, який вже був знятий ухвалою цього ж суду від 19 вересня 1997 року. Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 17 травня 2019 року їй, [PERSON] , відмовлено у державній реєстрації обтяження, припинення арешту нерухомого майна на вказану квартиру в зв`язку з тим, що заяву подано неналежною особою, оскільки [PERSON] не була стороною у справі, по якій накладено арешт. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що у інший спосіб вона не може відновити своє порушене право власника, [PERSON] просила зняти заборону на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: арешт (архівний запис); реєстраційний номер №561553; об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; підстава обтяження: ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року; зареєстровано реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження 6 вересня 2007 року. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Першої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В письмових запереченнях на позов посилався на те, що Перша Харківська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем у справі, оскільки нотаріальною конторою було проведено не накладення арешту на майно, а реєстрацію арешту на квартиру в електронному реєстрі на підставі Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу №Н6-168 від 27 вересня 1997 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 26 квітня 2019 року вбачається, що вказана квартира перебуває під забороною відчуження, а саме: арешт (архівний запис); реєстраційний номер №561553; об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; підстава обтяження: ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року; зареєстровано реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження 6 вересня 2007 року. Власником квартири зазначений [PERSON] Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 1997 року знято арешт з вказаної квартири, який був накладений ухвалою цього ж суду від 15 серпня 1997 року. Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 17 травня 2019 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації обтяження, припинення арешту нерухомого майна на вказану квартиру в зв`язку з тим, що заяву подано неналежною особою, оскільки [PERSON] не була стороною у справі, по якій накладено арешт. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження; особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 1997 року знято арешт з квартири [ADDRESS] . Зазначене ухвала набрала законної сили 30 вересня 1997 року. Договір купівлі - продажу вищезазначеної квартири [PERSON] уклала 27 вересня 1997 року, тобто до набрання ухвалою законної сили та під час дії заборони відчуження квартири. Таким чином належним відповідачем у справі має бути особа право чи обтяження якої було зареєстровано. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що Перша Харківська міська державна нотаріальна контора була реєстратором заборони (арешту), накладеної ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року та не є належним відповідачем у справі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed