Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

10.12.2019 року [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступними обставинами. З відповідачем по справі [PERSON] позивач [PERSON] перебував у шлюбі, який був зареєстрований 03 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] та відповідачка проживали в квартирі [ADDRESS] , співвласником якої останній являвся і невдовзі за заявою позивача та інших співвласників квартири [PERSON] (батька позивача) та [PERSON] (матері позивача) зареєстрували останню за вищезазначеною адресою в якості члена сім`ї та наймача. Від шлюбу у позивача та відповідачки народилася дитина, донька [PERSON] [INFO] , місце реєстрації якої також в спірній квартирі. Оскільки подружнє життя у позивача та відповідачки не склалося, у квітні 2017 року відповідачка забрала свої власні речі та покинули місце реєстрації переїхавши проживати разом з дитиною до своїх батьків в Одеську область, м. Кілія. З того часу остання до квартири не з`являлася, обов`язки щодо оплати комунальних послуг не здійснює, не проживає та не цікавиться житлом взагалі. У зв`язку з припиненням подружніх відносин позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. 03.07.2018 року відповідно до рішення суду шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний і остання перестала бути членом сім`ї позивача (копію рішення суду надаю). При прийнятті рішення про розірвання шлюбу, суд встановив факт не проживання відповідачки у спірній квартирі саме з квітня 2017 року. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беріть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] з квітня 2017 року до теперішнього часу місцем проживання, квартирою [ADDRESS] не цікавиться, не відвідує, не проживає, за комунальні послуги не сплачує, в той як співвласники квартири змушені сплачувати комунальні послуги за відповідачку яка не проживає однак за яку здійснюється нарахування по оплаті за спожиті комунальні послуги, що створює останнім перешкоди у вільному володінні, розпорядженні та користуванні квартирою. 18.02.2020 року судом було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. Позивачі у судове засідання не з`явились, повідомлені про місце і час розгляду справи належним чином. Представник позивачів одав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином, відзиву до суду не надходив. Третя особа у судове засідання явку свого представника не забезпечила, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволеню з огляду на наступні обставини, які підтвердженні доказами. Судом встановлено, що 31.10.2008 року видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого власниками квартири [ADDRESS] є позивачі у справі [PERSON] , ( 1\\3 частина), [PERSON] ( 1\\3 частина), [PERSON] ( 1\\3 частина) (а.с.55). Відповідач [PERSON] є зареєстрованою за адресою , [ADDRESS] (а.с.53). Рішенням Святошинського районного суду в м.Києві від 03.07.2018 року у справі №759/2496/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 58). Відповідно до актів про непроживання особи за місцем реєстрації від 21.09.2018 р., 22.11.2019 р. відповідач за адресою , [ADDRESS] не проживає (а.с.59,60). Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зі змісту ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи доведення позивачами обставин не проживання більше року відповідача - колишнього члена сім`ї у квартирі, яка належить на праві приватної власності, дають підстави вважати відповідача такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням та зняти з реєстрації, з чого суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved