Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

10 квітня 2015 року сторони уклали договір позики на суму 245376, 32 грн. За умовами договору позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 10018 дол. США, що на день укладення договору позики було еквівалентно 245\~376 , 32 грн., а вона в свою чергу прийняла дані кошти та зобовязалась повернути їх в повному розмірі до 10 травня 2015 року. На підтвердження укладення даного договору відповідачка в присутності свідків власноручно написала розписку про одержання коштів. Одразу після написання розписки в присутності цих же свідків на виконання умов договору позики [PERSON] було передано відповідачці вказані у розписці грошові кошти, які вона одразу і прийняла. Враховуючи визначений за згодою обох сторін термін погашення боргу ( 10 травня 2015 року), позивач неодноразово, після настання зазначеної у розписці дати, звертався до позичальника з вимогою про повернення коштів, однак відповідачка щоразу обіцяла згодом повернути кошти. Тобто жодного платежу він не отримував. Станом на день звернення до суду [PERSON] покладені на нею договором зобовязання повернути до визначеної дати кошти не виконала, що привело до висновку про небажання її виконувати покладені договором зобовязання. В судове позивач [PERSON] не зявився, однак надав заяву, в якій\~ просить справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ Відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, причини неявки суду не відомі про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином судовими повістками. Незважаючи на викладене жодних заяв та клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило, тому суд, враховуючи наведене, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у матеріалах доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що \~ у відповідності до положень ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Матеріалами справи підтверджено, що 10 квітня 2015 року сторони уклали договір позики на суму 245376, 32 грн., за умовами якого позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 10018 дол. США, що на день укладення договору позики було еквівалентно 245\~376 , 32 грн., а вона в свою чергу прийняла дані кошти та зобовязалась повернути їх в повному розмірі до 10 травня 2015 року. Дані факти викладені у розписці написаній [PERSON] 10.04.2015 року власносручно в присутності свідків. Протилежне в судовому засіданні не висловлювалось. Жодних доказів недійсності даної розписки суду не надано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Ч.1 ст. 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved