Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

10.09.2015 р. позивач [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення витрат повязаних з відрядженням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у якому вказала, що наказом директора Казанківської СШ №2 від 15.08.1989 року за №76 її було призначено на посаду вчителя англійської мови. Наказом районного відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації від 01.12.2014 року за №121 К її було звільнено з посади вчителя англійської мови з 02.12.2014 року у звязку із виходом на пенсію за вислугою років. Вказала, що в порушення вимог ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що їй належать не була здійснена відповідачем, а саме, їй не було виплачено у повному обсязі витрати повязані з відрядженням та посилаючись на ст.117 КЗпП України просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У звязку з викладеним, позивач просила стягнути з [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації на її користь витрати, повязані з відрядженням в розмірі 1921 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 36754 грн 92 коп.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позову, вказала, що звіт про витрати на відрядження за період з 22.09.2008 року по 18.10.2008 року надійшов до бухгалтерії відділу освіти в сумі 3374,87 грн., але звіт був затверджений та виплачено коштів за відрядження в сумі 2124,87 грн. [PERSON] орендувала приміщення для проживання в приватному підприємстві «Аркуш» та заплатила по 100 грн. за добу. Згідно наказу №01-03-280 від 27.12.2008 року за проживання їй було виплачено по 50 грн. за добу на підставі Постанови КМУ від 23.04.1999 року №663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон». Можливості сплатити кошти за відрядження за період з 11.11.2013 року по 29.11.2013 року не було, так як звіт на оплату до бухгалтерії не надійшов. Станом на 18.09.2015 року також не був наданий. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації про стягнення витрат повязаних з відрядженням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Казанківською СШ №2 з 15 серпня 1989 року по 02 грудня 2014 року. Згідно до Наказу РВО від 01.12.2014 року позивач звільнена з займаної посади вчителя англійської мови на підставі ст.38 КЗпП України з 02.12.2014 року у звязку з виходом на пенсію за вислугою років. Відповідно до статті 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Відповідно до Наказу Начальника відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області №240 від 14.12.2012 року та додатку до нього видно, що [PERSON] направлена на курси підвищення кваліфікації згідно графіку 11.11.2013 року-29.11.2013 року. Відповідно до наданих позивачем квитків на автобус, видно, що було придбано два квитки на автобус з маршрутом «Казанка-Миколаїв» від 11.11.2013 року вартістю 43 грн. 70 коп. та «Миколаїв-Казанка» від 29.11.2013 року вартістю 57 грн. 30 коп. Відповідно до довідки відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 лютого 2015 року на заяву позивача видно, що відряджувальні за 2008 рік ( за курси з 11.11.2013 року по 29.11.2013 року виплачені в листопаді 2013 року в сумі 671 грн. Заборгованість відсутня. За 2014 рік була нарахована індексація з 01 квітня по 02.12.2014 року в сумі 525, 48 грн. та включена в грудні 2014 року. На вклад сума 417, 45 грн. Заборгованість по лікарняному листу нараховано 1662,32 грн. На вклад виключено в сумі 1359 грн. в січні 2015 року. Відповідно до повідомлення Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 22.07.2015 року на звернення [PERSON] видно, що кошти на відрядження з 22.09.2008 року по 18.10.2008 року згідно наказу № 01-03/278 від 27.12.2007 року були відшкодовані повністю 23 квітня 2009 року, платіжне доручення №795? -проїзд 64,87 грн., -проживання 1250,00 грн., -добові - 810,00 грн. Всього відшкодовано 2124,78 грн. До авансового звіту була здана квитанція на проживання в готелі «Аркуш» за період з 22.09.2008 по 16.10.2008 року на суму 2500,00 грн. (із розрахунку 100 грн. на добу), але оплата проводилась із розрахунку 50,00 грн. за добу, що складає 1250,00 грн..Оплата за проживання була розрахована на основі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року №663 та наказу відділу освіти від 27.12.2007 року №01-03/280. В 2013 році звіт на відрядження позивача не надходив, тому відділ освіти, молоді та спорту райдержадміністрації просить його надати. Станом на 21.07.2015 року у відділі освіти, молоді та спорту райдержадміністрації немає заборгованості перед позивачем. Відповідно до повідомлення прокуратури Казанківського району Миколаївської області від 04.11.2008 року за №2272 вих. видно, що відповідно до складеного позивачем звіту про використання коштів наданих на відрядження або під звіт від 20.10.2008 року та надання відповідних необхідних довідок сума яка підлягає відшкодуванню становить 3374,87 грн. Згідно пояснень начальника відділу освіти та заступника головного бухгалтера відділу освіти райдержадміністрації, відділ освіти не відмовляється у виплаті позивачу відповідних видатків на відрядження. Однак вказані видатки будуть виплачені з моменту збільшення річних планових асигнувань на вказані видатки в 2008 році у відповідності до постанови КМУ №663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон». Відповідно до повідомлення прокуратури Казанківського району Миколаївської області від 04.08.2009 року за №112/08 видно, що відповідно до складеного позивачем звіту про використання коштів наданих на відрядження або під звіт від 20.10.2008 року та надання відповідних необхідних довідок сума яка підлягає відшкодуванню становить 3374,87 грн. Згідно пояснень начальника відділу освіти та заступника головного бухгалтера відділу освіти райдержадміністрації, відділ освіти не відмовляється у виплаті позивачу відповідних видатків на відрядження. Однак вказані видатки будуть виплачені з моменту збільшення річних планових асигнувань на вказані видатки в 2008 році у відповідності до постанови КМУ №663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон». Як встановлено в ході перевірки, в квітні 2009 року відділом освіти райдержадміністрації [PERSON] були виплачені кошти в сумі 2124,87 грн., однак при цьому рахується заборгованість за проживання [PERSON] під час відрядження в сумі 1200 грн. В даному випадку виник спір щодо виплати грошових коштів. Відповідно до повідомлення [PERSON] освіти, молоді та спорту Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 28.09.2015 року за №01-18/871 видно, що бухгалтерією [PERSON] освіти, молоді та спорту Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області було перевірено та перераховано середній заробіток [PERSON] за період з 03.12.2014 року по 04.09.2015 року, який становив? середньоденна заробітна плата складає? за жовтень 2014 року 2024,01 грн. (12 робочих днів), за листопад 2014 року - 3879,35 грн. (20 робочих днів). Всього на суму 5903,36 грн за 32 робочих дні. Середньоденна заробітна плата складає 184,48 грн. Період не виплати середнього заробітку згідно ст.117 КЗпП України з 03.12.2014 року по 04.09.2015 року складає? Грудень 2014 року 21 робочий день Січень 2015 року 20 робочих днів Лютий 2015 року - 20 робочих днів Березень 2015 року - 21 робочий день Квітень 2015 року - 21 робочий день Травень 2015 року - 18 робочих днів Червень 2015 року - 20 робочих днів Липень 2015 року 23 робочих дні Серпень 2015 року - 20 робочих днів Вересень 2015 року 4 робочих дні. Загальна сума складає 34682,24 грн. Відповідно до звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт від 20.10.2008 року видно, що звіт затверджено в сумі 2124,87 коп. та мається штемпель з написом «погашено» від 30.04.2009 року. На звороті вказано загальну суму, зазначену [PERSON] 3374,87 грн. Відповідно до наказу [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 27 грудня 2007 року №01-03-280 видно, що видатки на відрядження спланувати згідно Постанови КМУ №663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон». Видатки на проживання сплачувати з розрахунку до 50 грн. на добу. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Оскільки розглядом справи було встановлено, що відповідач фактично не розрахувався перед [PERSON] при її звільненні, тобто мало місце порушення законодавчо встановлених строків, то позивач має всі законні підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення на її користь витрат повязаних з відрядженням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до наданого до суду [PERSON] освіти, молоді та спорту Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області розрахунку середнього заробітку [PERSON] за період з 03.12.2014 року по 04.09.2015 року, який становив? середньоденна заробітна плата складає? за жовтень 2014 року 2024,01 грн. (12 робочих днів), за листопад 2014 року - 3879,35 грн. (20 робочих днів). Всього на суму 5903,36 грн. за 32 робочих дні. Середньоденна заробітна плата складає 184,48 грн. Період не виплати середнього заробітку згідно ст.117 КЗпП України з 03.12.2014 року по 04.09.2015 року складає 188 робочих днів, загальна сума складає 34682,24 грн. Позивач погодилася з цим розрахунком та розміром загальної суми заборгованості, що складає 34682,24 грн.. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Твердження відповідача про те, що позивач [PERSON] не здала звіт на оплату відряджувальних спростовується тим, що відповідно до наданої [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області довідки від 20 лютого 2015 року на заяву позивача видно, що відряджувальні за 2008 рік ( за курси з 11.11.2013 року по 29.11.2013 року виплачені в листопаді 2013 року в сумі 671 грн. Заборгованість відсутня. Відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. N 663 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. N 423) «[PERSON] відшкодування витрат на відрядження у межах України та за кордон для державних службовців і працівників підприємств установ та організацій, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» гранична норма відшкодування добових витрат на наймання житлового приміщення за добу в межах України становить до 80 грн. на добу. Як встановлено матеріалами справи, проживання позивачу [PERSON] було оплачено з розрахунку по 50 грн. за добу, 25 днів відрядження по 50 грн. за добу, всього 1250 грн. Відповідно до вищевказаного додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. N 663 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. N 423) «[PERSON] відшкодування витрат на відрядження у межах України та за кордон для державних службовців і працівників підприємств установ та організацій, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» гранична норма відшкодування добових витрат на наймання житлового приміщення за добу в межах України становить до 80 грн. на добу, тому відповідач мав сплатити позивачу відшкодування витрат на відрядження у межах України з розрахунку до 80 грн. на добу, а отже розрахунок 25 днів відрядження з розрахунку до 80 грн. на добу становить 2000 грн. сума відшкодування, що мала бути нарахована та виплачена позивачу. Відповідачем вже було виплачено позивачу суму в розмірі 1250 грн. з розрахунку по 50 грн. за добу, тому наявний борг становить 2000-1250=750 грн. Тому, з огляду на вищезазначене, судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області перед позивачем [PERSON] в частині витрат, повязаних з відрядженням становить 1421 (одна тисяча чотириста двадцять одна) грн., що складається з витрат, повязаних з відрядженням за період з 22.09.2008 року по 18.10.2008 року в розмірі 750 грн., та витрат, повязаних з відрядженням за період з 11.11.2013 року по 29.11.2013 року в розмірі 671 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, судом встановлено, що розмір середнього заробітку [PERSON] за період з 03.12.2014 року по 04.09.2015 року складає 34682,24 грн., а розмір заборгованості відповідача [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області перед позивачем [PERSON] в частині витрат, повязаних з відрядженням становить 1421 (одна тисяча чотириста двадцять одна) грн., що складається з витрат, повязаних з відрядженням за період з 22.09.2008 року по 18.10.2008 року в розмірі 750 грн., та витрат, повязаних з відрядженням за період з 11.11.2013 року по 29.11.2013 року в розмірі 671 грн. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позов [PERSON] до [PERSON] освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення витрат повязаних з відрядженням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial