Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача, але не меншу 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач життям, здоров'ям та розвитком дітей не цікавиться, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивача та представник позивача підтримали позов і просили його задовольнити, позивач дала згоду на заочний розгляд справи. Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 25 травня 2004 року, про що складено відповідний актовий запис в книзі реєстрації атів про розірвання шлюбу № 79 від 25.05.2004 (а.с. 4). Сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Згідно з довідкою № б/нкомунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» від 02.02.2016, [PERSON] зареєстрована та проживає в Чернігові за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстровані сини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 1 від 28.01.2016 КЗ «Чернігівський навчально-реабілітаційний центр № 1» Чернігівської міської ради Чернігівської області, [PERSON], 2003 року народження, дійсно навчався індивідуально на дому в Чернігівській спеціальній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Чернігівської міської ради в період з 01.09.2009 по 2012 рік (а.с. 11). Згідно довідки № 9 Сосницької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради від 22.01.2016, [PERSON], 2003 року навчається в Сосницькій спецшколі-інтернаті і не перебуває на повному державному забезпеченні (а.с. 18). Відповідно до характеристики [PERSON], виданої ДНЗ № 39 м. Чернігова, [PERSON] народився 09.11.2009, дитячий садок відвідує з 13 липня 2012 року по теперішній час. Вихованням дитини займається мама [PERSON], тато [PERSON] за весь час перебування дитини в садочку жодного разу не був, участі в вихованні дитини не приймає (а.с. 21). Згідно довідки №14-01/168 Дитячої поліклініки № 1 Чернігівської міської ради від 05.02.2016, [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: ДЦП, подвійна геміплегія, Симптоматична епілепсія. Двобічна нейросенсорна глухота. Пупкова кила, двобічна плоско-вальгусна деформація стоп. Реактивний гепатит. [PERSON], [INFO], знаходиться на диспартному обліку з діагнозом: бронхіальна астма, ФРБТ по гіперкінетичному типу. Енурез. Батько [PERSON], з дітьми поліклініку не відвідував, участі у обстеженні та лікування дітей не приймав, станом здоров'я не цікавився (а.с. 14). Виконком Деснянської районної у місті Чернігові ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до синівАндрія, 2003 року народження, та [PERSON], 2009 року народження, про що складений висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від28.03.2016 № 55. Крім того, у заяві суду відповідач, справжність підпису якого засвідчено секретарем Слобідської сільської ради Менського району Чернігівської області, вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 20). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на пояснення представника позивача та досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач фактично самоусунувся від виховання синівАндрія та [PERSON], не цікавиться їхнім духовним та фізичним розвитком, не спілкується з дітьми, матеріальної допомоги на утримання не надає, участі у виховному процесі дітей не приймає, а тому є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. Згідно ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В силу положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають значення.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання дітей, з нього на користь [PERSON], слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі по 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved