Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

12 березня 2019 року ПАТ Банк «Траст» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07 березня 2012 року між ПАТ Банк «Траст» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R161.0012773, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 17 510 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11.99% річних та 1,37 щомісячної комісії, строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за вказаним договором банк виконав в повному обсязі та надав [PERSON] кредит шляхом перерахування їй 07 березня 2012 року грошових коштів, загальна сума яких відповідає сумі кредиту, обумовленої кредитним договором. Натомість відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконала і станом на 22 січня 2019 року сума заборгованості за кредитним договором складає 18\~353 грн. 38 коп., яка складається з наступного: 7746,75 грн. прострочена сума заборгованості за кредитом, 737,57 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4318,02 грн. сума комісії, 5551,04 грн. сума пені. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати. У судове засідання представник позивача Кухарев В.В., не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду шляхом надіслання судових повісток та на офіційному сайті суду (а.с. 40,41, 44, 45), до суду не з`явилася, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. На підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк «Траст» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 3346 від 13 грудня 2018 року та Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева В.В. «Про припинення тимчасової адміністрації» № 01-ЛТ від 30 грудня 2016 року, з 30 грудня 2016 року запроваджена процедура ліквідації ПАТ Банк «Траст» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Траст», яка на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має право звертатися до суду з вимогами щодо повернення дебіторської заборгованості банку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що 07 березня 2012 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір № R161.0012773, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 17\~510,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11.99% річних та 1,37 щомісячної комісії, строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. З меморіального ордеру № Loan-8542 від 07 березня 2012 року вбачається, що відповідач 07 березня 2012 року отримала на підставі вищевказаного кредитного договору грошові кошти у сумі 17 510 грн. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 22 січня 2019 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № R161.0012773 від 07 березня 2012 року становить 18\~353,38 гривень, яка складається із: 7746,75 грн. - прострочена сума заборгованості за кредитом, 737,57 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4318,02 грн. - сума комісії, 5551,04 грн. - сума пені. Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами склалися спірні кредитні правовідносини, які регулюються нормами статей 523, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.\~1049\~ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач у порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду доказів, якими спростовуються усе вищевикладене та своїх заперечень щодо розміру заборгованості та доказів щодо сплати кредиту, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та пенею. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий. Так, в ході судового розгляду цієї справи було встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] . В той же час м. Слов`янськ Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року. З розрахунку заборгованості за договором від 07 березня 2012 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , станом на 22 січня 2019 року, слідує, що відповідачу було нараховано пеню у сумі 5551,04 гривень за період з 22 січня 2018 року по 22 січня 2019 року, що стягненню не підлягає. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 12 802 грн. 34 коп. заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1339,98 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial