overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

10 травня 2017 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 02.07.2011 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 254. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2017 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 248538, 02.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Ковальова) Крістіною Георгіївною зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 254. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Кондратьєва», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

10 травня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 26.09.2014 року, який було зареєстровано Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 1263. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного, в сімї постійно відбувалися сварки. Все вищевикладене призвело до розпаду сімї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує та спільного господарства не веде, також не має наміру їх поновлювати. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

10 травня 2017 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], спільну з відповідачем дитину [PERSON], 07.11.2014р.н., залишити на вихованніпозивача до досягнення дитиною повноліття, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Тищенко». Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 12.09.2014 року вона перебуває з відповідачем у офіційному шлюбі, проте,спільне життя не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що спільну сімю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати та прийняти рішення про проживання їх спільної дитини з позивачем. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. [PERSON] підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 12.09.2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Виконкомом Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області за актовим записом № 1. З відповідачем мають спільну дитину [PERSON], 07.11.2014р.н., про що свідчить свідоцтво про народження (актовий запис № 2). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства та виховання дитини, неодноразові спроби зберегти сімю не дали свого результату, а тому зберегти сімю не надається можливим. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Суд, дослідивши письмові докази, враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, вважає за необхідне [PERSON], [INFO], до його повноліття залишити проживати разом з [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище «Тищенко». Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

10 травня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 23 квітня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 23 квітня 2014 року Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 5. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

10 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначала, що їх дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча зобов'язаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач також в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони з 23 квітня 2014 року перебували у шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Проте їх відносини не склалися і вони розірвали шлюб, після чого [PERSON] залишився проживати разом з матір'ю. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 27 червня 2014 року. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу), але їх розмір повинен бути не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

10 травня 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує на те, що з 28.08.2009 р. по 05.02.2016 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату,час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 28.08.2009 року по 26.06.2016 року сторони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

10 травня 2017 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № PLXRRX09720037 від 05.05.2007 року. Посилався на те, що 05.05.2007 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4200 грн. 00 коп. Відсотки за користування кредитом становлять 11,83 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість по відсоткам за договором нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 04.04.2012 року по 04.04.2017 року в розмірі 30\~200 грн. 10 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 05.05.2007 року укладений кредитний договір № PLXRRX09720037. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4200 грн. 00 коп. Відсотки за користування кредитом становлять 11,83 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість по відсоткам за договором нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 04.04.2012 року по 04.04.2017 року в розмірі 30\~200 грн. 10 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

10 травня 2017 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 04.12.2007 року. Посилався на те, що 04 грудня 2007 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 24 018 грн. 72 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 846 грн. 04 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 18 064 грн. 10 коп., заборгованість за пенею та комісією 3\~488 грн. 64 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 1119 грн. 94 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 04 грудня 2007 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 24 018 грн. 72 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 846 грн. 04 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 18 064 грн. 10 коп., заборгованість за пенею та комісією 3\~488 грн. 64 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 1119 грн. 94 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

10 травня 2017 року позивач по справі звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], яким просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі, зареєстрований 20 серпня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 403. В позовній заяві вказує, що 20 серпня 2011 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімєю. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Конфлікт між сторонами не є тимчасовим. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на задоволенні позову (а.с.9). Відповідач в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 20 серпня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 403, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 165217 від 20.08.2011 року в матеріалах справи (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 265612 від 10.02.2012 року в матеріалах справи (а.с.7). Дитина проживає проживає та зареєстрована разом з відповідачем по справі і після розлучення залишиться проживати разом із нею. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя та шлюб. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved