Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

11 лютого 2019 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М., ДП «СЕТАМ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що 11 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 027CI20130911003, відповідно до якого банк надав їй кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 400000 гривень із кінцевим строком повернення до 11 вересня 2023 року. Між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 11 вересня 2013 року укладено Іпотечний договір № 027CI20130911003 ЗАСТ, за умовами якого вона передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» належну їй квартиру [ADDRESS] в рахунок забезпечення виконання зобов`язань по договору кредиту. 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, за яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить їй на праві власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. від 23 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57778276 на підставі виконавчого напису № 100072 від 27 червня 2018 року. Зазначає, що їй не було відомо про вчинений виконавчий напис та відкриття виконавчого провадження. Стало відомо лише 25 січня 2019 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 57778276. Крім того, у виконавчому написі нотаріуса № 10072 від 27 червня 2018 року вказано її місце реєстрації - [ADDRESS] , проте вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . зазначені зміни місця її реєстрації відображені у договорі про внесення змін № 1 до іпотечного договору № 027CI20130911003 ЗАСТ. Також у додатках до заяви про відкриття виконавчого провадження відповідач долучив довідку ВСП «Чоколівський» від 04 вересня 2013 року № 181, в якій зазначено, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . ПАТ «Укрсоцбанк» не направляло їй письмову вимогу про усунення порушення та відсутнє повідомлення про вручення вимоги позивачу, з чого вбачається, що банк не виконав вимоги ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», не дотримався встановленого порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому не мав законних підстав для звернення до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус в свою чергу не мав законних підстав вчиняти виконавчий напис. Крім того, на дату вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 27 червня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 10072, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року витребувано копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач позовну заяву з додатками отримав (а.с. 117), відзив на позовну заяву не подав. Представник ДП «СЕТАМ» направив до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідно до абзацу 4 п. 4 Порядку реалізації арештованого майна перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби (а.с. 123-127). Інші треті особи не подавали до суду пояснень щодо позову та відзиву на позовну заяву. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 027CI20130911003, відповідно до якого банк надав їй кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 400000 гривень із кінцевим строком повернення до 11 вересня 2023 року (а.с. 26-31). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 11 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 027CI20130911003 ЗАСТ, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» належну їй квартиру [ADDRESS] в рахунок забезпечення виконання зобов`язань по договору кредиту (а.с. 38-39). 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, за яким за зобов`язаннями [PERSON] по кредитному договору було запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності. Загальна сума заборгованості становить 389195 гривень 15 копійок за період часу з 01 червня 2016 року по 16 квітня 2018 року (а.с. 71). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 3 цієї статті визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У пунктах 2, 3. глави 16 розділу 2 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Надсилання письмової вимоги [PERSON] підтверджується списком цінних відправлень та квитанцією ПАТ «Укрпошта» (а.с. 88). 27 червня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису. До заяви були додані наступні документи: іпотечний договір; копія кредитного договору; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; копія розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, та документи представника стягувача за довіреністю (а.с. 72-73). 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено оспорюваний виконавчий напис за № 10072 про звернення стягнення на квартиру (а.с. 71). Звертаючись в суд з позовом [PERSON] посилалася на те, що на дату вчинення виконавчого напису, заборгованість не була безспірною. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З наданої суду позовної заяви вбачається, що 16 липня 2018 року за пропозицією представників банку було написано заяву на ім`я Голови правління ПАТ «Укрсоцбанк» про повне погашення прострочки протягом 4 місяців з дати звернення (а.с. 53), яка була прийнята і відповідно в подальшому позивачем було фактично повністю погашено виниклу прострочку, а саме сплачено платежів на суму близько 100000 гривень. Останній платіж позивачем було здійснено 16 січня 2019 року на суму 5000 гривень, що підтверджується квитанцією № 1-2543К (а.с. 57). Жодних відомостей про наміри банку вчинити виконавчий напис їй повідомлено не було. Згідно з заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість по кредиту визначена за період з 01 червня 2016 року по 16 квітня 2018 року. За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 708 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: approved