Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

12.11. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 04.09. 2010 року Міським ВРАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 2211. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 04.09. 2010 року. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] 06.08. 2011 року. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, позовні вимоги заявлені позивачем визнає повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І СГ № 150041 від 04.09. 2010 року; Свідоцтво про народження серії 1 СГ № 280130 від 15.08. 2011 року та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру; те, що відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнав та ухвалення рішення суду на користь позивача не суперечить правам та інтересам третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Спору відносно поділу майна подружжя на теперішній час між сторонами немає. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved