Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

11 грудня 2020 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачкою 03 травня 2017 року зареєстрували шлюб Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області, актовий запис № 139. Після реєстрації шлюбу 03 серпня 2018 року позивачем було змінено ім`я з [PERSON] на [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів і різних поглядів на сімейне життя та сімейні обов`язки. Сумісне господарство не ведеться, разом не мешкають з літа 2019 року, вважає що подальше збереження сім`ї не можливо. На підставі викладеного просив суд розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 03 травня 2017 року, актовий запис № 139. З копією свідоцтва про зміну імені виданого Путильським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, 03 серпня 2018 року, актовий запис № 16, вбачається, що [PERSON] , [INFO] змінив прізвище та ім`я на « [PERSON] ». Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved