Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . При отриманні витягу їй стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт належної їй квартири, який був накладений постановою б/н від 20.02.2001 та постановою б/н від 05.03.2001 Відділу державної виконавчої служби у Московському району. Станом на сьогоднішній день відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості із [PERSON] відсутні. В позасудовому порядку зняти обтяження з нерухомого майна не є можливим, а існування арешту позбавляє можливості розпоряджатися своїми правами, за таких обставин позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 30.07.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майнав судове засідання не з`явився, установа направила на адресу суду клопотання про розгляду справи у відсутність їхнього представника. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомостві від 17.12.1993 (а.с. 10). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.05.2018, виявлено обтяження відповідно до постанови б/н від 20.02.2001 та постанови б/н від 05.03.2001 Відділу державної виконавчої служби у Московському районі, якими накладено арешт на вищевказану квартиру (а.с.11). Згідно з довідкою Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України від 13.06.2018 №13456, наразі на виконанні у Голосіївському РВ ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] порушує право власності позивача. Оскільки, накладена заборона на відчуження майна порушує права позивача, як власника, то він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі, ст. ст. 206, 263, 265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved