Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

10.09.2020 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи це тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , але з лютого 2018 року він за цією адресою не проживає. На даний час проживає в іншому населеному пункті, претензій з приводу проживання у вказаному будинку від нього не надходило. Просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування зазначеним вище житловим будинком. Позивач та її представник адвокат Зайцев М.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити повністю. Відповідач до судового засідання не з`явився, не повідомивши причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, суду показала, що житловий будинок позивачу дістався у спадщину від діда. Відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача, на протязі десяти років в будинку за адресою [ADDRESS] не проживає. На даний час проживає в с. Одрадівка, Новотроїцького району, Херсонської області. Свідок [PERSON] , яка є донькою позивача та відповідача, суду показала, що батько [PERSON] більше десяти років не проживає в їхньому будинку. До них не з`являється, добровільно знятись з реєстрації в будинку по [ADDRESS] не бажає. Відповідач має великий борг по аліментах, тому висунув умову його зняття з реєстрації у вище вказаному будинку - списання боргу по аліментах. Вислухавши пояснення позивача та представника, перевіривши матеріали справи, враховуючи покази свідків, доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.02.2018 року №114104933 року будинок розташований в [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Згідно довідки Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 04.09.2020 року №627 [PERSON] , 1972 року народження, дійсно зареєстрований за адресою будинок [ADDRESS] . З довідки Одрадівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 16.09.2020 року №02-19/338 [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що в будинку по [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає більше року без поважних причин. Вказані обставини підтверджуються довідкою Громівської сільської ради Херсонської області від 04.09.2020 року № 627, де зазначено, що відповідач дійсно зареєстрований в вище зазначеному будинку та відповідно до показів свідків тривалий час за зазначеною адресою не проживає. Таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи що відповідач відсутній за місцем реєстрації: [ADDRESS] , більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved