Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

10 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. У позовній заяві позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що після смерті його матері, [PERSON], 07 вересня 2014 року, відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка з кадастровим номером 5323288602000050157, площею 3,49 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала їй за життя згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №233683, виданого та зареєстрованого Миргородською районною державною адміністрацією. 13.05.2015 [PERSON] звернувся до Другої миргородської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, на що йому було відмовлено постановою нотаріуса у звязку з тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено помилковий кадастровий номер. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку розміром 3,4920 га, кадастровий номер 5323288600:00:005:0157, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належала його померлій матері. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 27 липня 2015 року було замінено первісного відповідача Попівську сільську раду Миргородського району Полтавської області на Черевківську сільську раду Миргородського району Полтавської області (а.с.39). [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області надала суду заяву в якій просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову районна державна адміністрація не навела. Черевківська сільська рада Миргородського району Полтавської області, надала суду заяву в якій просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову сільська рада не навела. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 07 вересня 2014 року (а.с.5). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №233683, кадастровий номер земельної ділянки 5323288602000050157, [PERSON] на підставі розпорядження голови Миргородської районної державної адміністрації від 16.03.2004 року №56 належить земельна ділянка площею 3,49 га яка розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.6). Судом встановлено, що згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] дійсно належала земельна ділянка площею 3,4920 га з кадастровим номером 5323288600:00:005:0157, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.8). Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері на спірну ділянку у звязку з невідповідністю зазначених у державному акті та витязі кадастрових номерів (а.с.11). Позивач є єдиним спадкоємцем усього майна померлої, що підтверджується довідкою №449/02-14 від 17.06.2015 року наданої на адресу суду Другою миргородською державною нотаріальною конторою (а.с.21). В установлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином , який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частина перша ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] на законних підставах володіла та користувався вищезазначеною земельною ділянкою, а [PERSON] в установленому законом порядку прийняв спадщину після неї. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Інших спадкоємців, які мають претензії до вказаного спадкового майна немає. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову [PERSON]. На підставі ст. ст. 10, 11, 15, 16, 60, 88, 152,174, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 294, 319, 391, ЦК України,

Outcome: approved