Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

12 березня 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом до Богданівської сільської ради Шосткинського району про визнання за ними права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] померла їх баба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина\~ на належне їй майно у вигляді земельної частики (пай) розміром\~ 8,98 умовних кадастрових гектарах на території Богданівської сільської ради Шосткинського району. За життя [PERSON] заповіту не склала. Спадщину після померлої прийняв її син [PERSON] , який доводився позивачам батьком, однак спадкових прав на вказане майно за життя не оформив. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшла і земельна частка (пай), яку він успадкував від своєї матері [PERSON] . Позивачі, як спадкоємці першої черги спадщину після померлого батька прийняли шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай) їм було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у віці 85 років в с. Богданівка померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. З інформації Шосткинського відділу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що [PERSON] 29.05.2006 року було видано свідоцтво серії [NUMBER] про право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Богданівське» за межами населених пунктів Богданівської сільської ради Шосткинського району розміром 8,98 в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації №496 від 15.09.2004 року./а.с.15/ Спадкоємцем після померлої [PERSON] був [PERSON] , який згідно свідоцтва про народження був її сином. (а.с.6) З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2019 року вбачається, що після померлої [PERSON] Шосткинською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа 137/2005, спадкоємцем, який прийняв спадщину є син [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не отримував./а.с.13/ [INFO] помер [PERSON] . З листа Шосткинського районної державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що після померлого [PERSON] , який проживав в с. Богданівка, заведена спадкова справа №215 за 2016 рік. Спадкоємцями за законом є діти [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли (заяви про прийняття спадщини від 15.07.2016 року), свідоцтва про право на спадщину не видавалось, інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались./а.с.29-31/ Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Богданівське», оскільки спадкоємцями на не надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на вказане майно./а.с.13/ Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують як єдині спадкоємці за законом на визнання за ним права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлого батька [PERSON] . Разом з цим, судом встановлено, що в нотаріальному порядку позивачам відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно. Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку . Відповідно до положень п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивачів відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця, що свідчить про неможливість отримання ними свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке їх право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, проаналізувавши норми чинного законодавства, досліджені докази та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку за необхідне захистити право позивачів шляхом його визнання, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved