Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

11.03.2014 позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, просить розтлумачити заповіт, складений [PERSON] 26.08.2008 року, посвідчений у Шостій Київській державній нотаріальній конторі за реєстровим номером 1-4573 в частині спадкування квартири за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що [INFO] померла її бабуся, яка заповідала 26.08.2008 року її батькові [PERSON] зазначену квартиру. [INFO] помер її батько [PERSON], який є спадкоємцем за вказаним заповітом, проте, не зважаючи на його смерть, її бабуся не вносила будь-які зміни до заповіту та не корегувала його. Таким чином, у зв'язку зі смертю її батька [PERSON], вона вважає, що квартира, яку заповідала її бабуся повинна спадкуватись за законом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Уточнила позовні вимоги та просила винести рішення, яким розтлумачити вказаний заповіт, а саме: яким чином має спадкуватися квартира [ADDRESS]. При цьому зазначила про відсутність спору про право на спадкування. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти задоволення позову. Вважала позов безпідставним та необгрунтованим. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що позовні вимоги не грунтуються на діючому законодавстві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи думку сторін, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON], з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При з'ясуванні та встановленні обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.58, ст. 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєтрації смерті у м. Києві від 20.05.2013, актовий запис №8805.(а.с.6) Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2008 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостою Київською державною нотаріальною конторою Ларіною О.В. та зареєстрований в Спадковому реєстрі за №1-4573, яким спадкодавець зробила розпорядження стосовно належної їй квартири [ADDRESS] - [PERSON].(а.с.7-8) На день смерті спадкодавця заповіт не був нею скасований і є чинним на час розгляду справи. Вказана обставина сторонами в судовому засіданні не заперечувалась. [INFO] помер [PERSON], якому [PERSON] заповідала зазначену вище квартиру. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєтрації смерті у м. Києві від 14.06.2011, актовий запис №10610.(а.с.11) Відповідно до ст.ст. 1218 та 1220 ЦК України у зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді квартири [ADDRESS]. З наданих матеріалів спадкової справи, відкритої 20 травня 2013 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що сторони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.(а.с.а.с.28,34, 35) Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. З аналізу вказаної норми випливає, що можливість тлумачення заповіту судом передбачає лише у випадку спору між спадкоємцями. У судовому засіданні встановлено, що між спадкоємцями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спору стосовно заповіту спадкодавця не існує, що не заперечувалось в судовому засіданні сторонами. Згідно з ч.2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Частиною 3 вказаної норми передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Таким чином, тлумаченню підлягає той правочин, який містить суперечності слів і понять. З тексту позовної заяви та пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що слова та поняття, які викладені у заповіті не містять суперечності. Твердження позивача про те, що суд може розтлумачити заповіт шляхом визначення порядку прийняття спадщини у разі смерті спадкоємця, а саме: чи за законом приймається спадщина, чи за заповітом суд вважає безпідставним, оскільки вказане твердження не ґрунтується на діючому законодавстві. Враховуючи викладене, суд вважає, що норми чинного законодавства не передбачають можливості через тлумачення заповіту визначити порядок прийняття спадщини у разі смерті спадкоємця. При цьому позивач не позбавлена можливості у разі наявності спору про право на спадкування, вирішити спір стосовно прийняття спадщини та набуття нею права власності на спадкове майно і можливості розпорядження нею, в іншому провадженні, пред'явивши відповідний позов до суду. Оскільки вказаний заповіт викладений відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України, не містить суперечностей, він тлумаченню не підлягає. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed