Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

11 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідача є його батьком. На даний час позивач навчається на другому курсі Вінницького торговельно-економічного інституту КНЕУ на факультеті економіки менеджменту та права денної форми навчання. Термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року. Позивач перебуває на утриманні матері на даний час навчається та потребує матеріальної допомоги, яка є необхідною для належного життя та навчання. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідач [PERSON] є працездатною особою та матеріально забезпечений, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання позивача. Враховуючи наведене, [PERSON] вимушений звернутися до суду, із заявою а якій просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду та до закінчення навчання по 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Станом на 25 листопада 2021 року відзив на позов від відповідача до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтвверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадського стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Як видно з довідки Вінницького торговельно-економічного інституту № 939 від 29 вересня 2021 року [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання за освітньо-кваліфікайним рівнем бакалавр, факультет економіки менеджменту та права Вінницького Торговельно-економічного інституту, Строки навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 11 жовтня 2021 року до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 11 жовтня 2021 року. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 908 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved