Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

11.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 232 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Сімя розпалась з тієї причини, що вони не дійшли до спільної згоди по різним питанням подружнього життя, ведення господарства, витрат коштів сімейного бюджету та виховання дитини, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З листопада 2016 року сторони шлюбні стосунки не підтримують. Відновлювати їх позивач не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Від позивача до початку розгляду справи надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач причини неявки не повідомив, будь яких заяв чи клопотань також не надіслав. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 26.11.2010 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, про що 26 листопада 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 232 (а.с.3). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням позивача та відповідача до збереження шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved