Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 18.11.2013 року було задоволено позов КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» до [PERSON] про відібрання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], без позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконкому від 18.12.2013 року діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] були влаштовані до дитячого будинку сімейного типу. За весь час перебування дітей у будинку сімейного типу [PERSON] не вирішувала питання надання їй права і можливості відвідувати і спілкуватися зі своїми дітьми та не зверталась до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У лютому 2014 року [PERSON] народила [PERSON] Влітку 2014 року пішла з дому, залишивши дитину саму. До теперішнього часу [PERSON] додому не повернулась. Приймаючи викладене та необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дітей, надання їм соціального захисту та подальшого оформлення, Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Представник позивача - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Ковальчук І.Ю., яка діє на підставі довіреності № 29/01-947 від 06.11.2014 року, у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та на їх обґрунтування надала суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася, причину своєї неявки не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Представник Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області Мешков Г.М. у судовому засіданні позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради підтримав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народилась [INFO], [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народився [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER] відповідно. Батьками є: мати [PERSON], батько [PERSON] Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України, відомості про батька малолітніх дітей, [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 18.11.2013р. у [PERSON] було відібрано дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], без позбавлення її батьківських прав та стягнуто з неї на утримання дітей аліментів. Рішенням виконкому Слов'янської міської ради від 18.12.2013р. за №801 [PERSON], [PERSON], [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Окрім того, за рішенням виконкому Слов'янської міської ради від 18.12.2013р. за №806/1 [PERSON], [PERSON], [PERSON] було передано на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] Рішенням Служби у справах дітей Слов'янської міської ради від 12.09.2014р. за №29/01-745 [PERSON], [INFO], було тимчасово влаштовано до сім'ї його дідуся, [PERSON] Як вбачається з повідомлення КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов'янська» від 24.11.2014р., [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2012 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 09.12.2014р. вбачається, що остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте з серпня 2014 року за цією адресою не проживає та місце її перебування невідоме. Відповідно до довідки Слов'янського МВ (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського р-ну) ГУМВС України в Донецькій області від 25.09.2014р., [PERSON] перебуває у розшуку з 17.08.2014 року як безвісти зникла. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав від 15.12.2014р. за №29/01-1095 [PERSON] проживала в кімнаті гуртожитку в [ADDRESS]. Службою у справах дітей Слов'янської міської ради неодноразово були обстежені умови проживання дітей. Санітарний стан житла незадовільний. Матір'ю не створені умови для проживання, виховання та розвитку дітей. [PERSON] після рішення суду про відібрання дітей не звернулась до суду із заявою про надання їй права на побачення із дітьми, не змінила поведінки та обставин, що стали підставою для відібрання дітей, не цікавилась подальшою долею своїх дітей, не бачилась і не спілкувалась з ними. Самоухилилась від виконання батьківських обов'язків стосовно своїх дітей. Враховуючи викладене, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини від 17.11.2014 року орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно її дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилялася від їх виконання у відношенні своїх малолітніх дітей. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітніх дітей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved