Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

11.02.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 08.08.2018 року позичив [PERSON] за договором позики грошові кошти у сумі 4900 доларів США, що за курсом НБУ складало 132 398 на строк до 10.08.2018 року зі сплатою неустойки за прострочення виконання зобов`язання в розмірі згідно договору. [PERSON] поручилась за належне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, уклавши договір поруки від 09.08.018 року. Зобов`язання за договорами відповідачами не виконані. Враховуючи викладене позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму основного боргу з урахуванням неустойки за прострочення виконання зобов`язання згідно договору в розмірі 9408 доларів США., що у гривневому еквіваленті дорівнює 260 977,90 грн. 90 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи в порядку статей 128, 130 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами 08.08.2018 року укладений договір позики. За договором [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 4900 доларів США, що згідно курсу НБУ дорівнювало 132 398 . Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти до 10.08.2018 року. Договором сторони обумовили, що у разі порушення зобов`язань позичальник сплачує штраф у розмірі 0,5% від загальної суми боргу за кожний день прострочки. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір укладений в простій письмовій формі. Договір сторонами не оспорений. Грошові кошти за договором були фактично передані [PERSON] в іноземній валюті та одержані ним. Вказані обставини підтверджується розпискою від 08.08.2018 року. Відповідач [PERSON] поручилась за належне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, уклавши договір поруки від 09.08.2018 року. Відповідачі, однак, в порушення умов договорів в добровільному порядку позику не повернули. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обов`язкове нотаріальне посвідчення договору законом не передбачено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В контексті статі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За неможливість виконання грошового зобов`язання, боржник від відповідальності не звільняється (ч.1 ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно частині 2 цієї статті, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на 10.02.2019 року через неналежне виконання відповідачами умов договору позики та договорів поруки існує заборгованість у розмірі 9408 доларів США. Розмір позовних вимог підтверджується наданим позивачем розрахунком. Розрахунок зроблений фахово, відповідачами не спростований. При таких обставинах, розглядаючи спір в межах позовних вимог, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними ним в процесі розгляду справи. Вирішуючи спір суд враховує, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України (Велика Палата ВС, справа № 373/2054/16). Стягнення боргу в валюті зобов`язання в даному випадку є ефективним способом захисту прав позивача. Судовий збір за квитанцією №7398 від 11.02.2019 р. підлягає стягненню на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved