Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

1. 03 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Н.В., про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що подружжю [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала на користь позивачки заповіт. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього спадщину фактично прийняла [PERSON] , мешкаючи у квартирі. [INFO] [PERSON] також померла, після чого позивачка звернулася до третьої особи із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на неї, проте їй було видано свідоцтво про право на спадщину лише стосовно половини спадкової квартири. У решті позивачці було відмовлено через те, що з правоустановчого документа незрозуміло, чи дійсно [PERSON] був співвласником квартири. Крім того, підставою для відмови стало непідтвердження факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка. Ви кладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про встановлення факту належності [PERSON] половини спадкової квартири, встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , визнання за нею права власності на решту спадкової квартири за заповітом (а.с.а.с. 1 - 5, 43). 2. 21 жовтня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 102). 3. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов у повному обсязі, пояснивши, що подружжю [PERSON] та [PERSON] у рівних частках належала квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала на користь позивачки заповіт. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього спадщину фактично прийняла [PERSON] , мешкаючи у квартирі. [INFO] [PERSON] також померла, після чого позивачка звернулася до третьої особи із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на неї, проте їй було видано свідоцтво про право на спадщину лише стосовно половини спадкової квартири. У решті позивачці було відмовлено через те, що з правоустановчого документа незрозуміло, чи дійсно [PERSON] був співвласником квартири. Крім того, підставою для відмови стало непідтвердження факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка. 4. Представник відповідача до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 5. Третя особа до суду також не з`явилася, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 61). 6. 17 листопада 2020 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 7. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 8. Судом встановлено, що подружжю [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого за розпорядженням Будівельно-монтажного тресту №17 від 16.03.1993 №П-59, належала квартира [ADDRESS] (а.с.а.с. 7, 10, 23). 9. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 14). 10. 04 вересня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачці (а.с.а.с. 20, 21). 11. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 15). 12. 25 травня 2016 року позивачка як спадкоємець за заповітом звернулася до третьої особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 65-звор.). 13. 04 липня 2017 року позивачка як спадкоємець за заповітом звернулася до третьої особи із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 81-звор.). 14. Того ж дня третя особа своєю постановою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю доказів того, що [PERSON] був співвласником квартири, а також прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка (а.с. 83). 15. 28 липня 2017 року позивачка як спадкоємець за заповітом звернулася до третьої особи із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину спадкової квартири після смерті [PERSON] (а.с. 84). 16. Того ж дня позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким вона набула право власності на 1/2 частину спадкової квартири після смерті [PERSON] (а.с. 97-звор.). 17. Того ж дня третя особа своєю постановою повторно відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у решті спадкового майна у зв`язку з відсутністю доказів того, що [PERSON] був співвласником квартири, а також прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка (а.с.а.с. 99-звор., 100). 18. Відповідно до частин першої, другої статті 524 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. 19. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. 20. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] спадщина на 1/2 частину спадкової квартири відкрилася лише для одного спадкоємця його майна - [PERSON] (дружина). 21. За правилами, встановленими статтею 548, частинами першою, другою статті 549 ЦК 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначена в цій статті дія повинна бути вчинена протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 22. Судом встановлено, що подружжю [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого за розпорядженням Будівельно-монтажного тресту №17 від 16.03.1993 №П-59, належала квартира [ADDRESS] . Той факт, що саме [PERSON] був співвласником квартири підтверджується змістом вказаного свідоцтва, у якому крім його прізвища зазначені і його ініціали. 23. Крім того, суд встановив, що після смерті чоловіка [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що виразилося у її проживанні у квартирі та переоформленні на своє ім`я особових рахунків (а.с.а.с. 11, 36). 24. Викладене свідчить про те, що позов у частині встановлення фактів, що мають юридичне значення, обґрунтований, отже має бути задоволений. 25. Зважаючи на доведений факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка, суд також доходить висновку й про перехід права власності на спадкове майно до [PERSON] у розумінні частини другої статті 548 ЦК 1963 року. 26. Частиною 1 статті 1222 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 27. Таким чином, зважаючи на складений [PERSON] заповіт, після її смерті залишився лише один спадкоємець спірної квартири - позивачка. 28. За змістом статей 1268, 1270 ЦК спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. 29. Судом було встановлено, що позивачка у шестимісячний строк від дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, отже прийняла спадщину, у розумінні приведеної норми. 30. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. 31. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд доходить висновку про те, що позов у частині визнання права на спадкове майно також підлягає задоволенню, оскільки позивачка прийняла спадкове майно після смерті [PERSON] і є єдиною спадкоємицею за заповітом. 32.

Outcome: approved