Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

11.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 28.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 844. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з 2016 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, так як відповідач більше двох років перебуває у СІЗО по обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення. Від шлюбу у сторін 04.01.2013 року народилася донька [PERSON]. Однак, добровільно шлюб розірвати сторони не можуть, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним, до суду надано заяву адвоката [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Матеріали справи містять довідку ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21)» про отримання [PERSON] позовної заяви та ненадання ним пояснень по позову. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 28.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Даракова/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 844, що слідує із свідоцтва про шлюбу серії І-ЖД № 174064 /а.с. 15/. 04.01.2013 року народилася [PERSON], актовий запис № 392, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 339859, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с. 6/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно утримання доньки та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбі підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved