overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], 2012 року народження, та малолітнього сина [PERSON], 2014 року народження, в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі і мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо і не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписом статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як убачається з пояснень позивача, відповідач ніде не працює і не має регулярного заробітку, що є підставою для стягнення з нього аліментів на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, як того просить позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

12.03.2015 року позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення донькою навчання, мотивуючи тим, що донька навчається на першому курсі у Ізмаїльському державному гуманітарному університеті, на денному відділенні, тому вона потребує допомоги, Зазначає, що, дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач, не приймає матеріальної участі в утриманні дитини, він працює лікарем КЗ «Ізмаїльського міського центру первинної допомоги медико-санітарної допомоги» отримує заробітну плату, та отримує пенсійні виплати по інвалідності. Він своєчасно до досягнення дитиною повноліття сплачував аліменти. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, у зазначеному 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно на навчання дитини. Вислухавши позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що донька [PERSON], [INFO], є повнолітньою дитиною [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між ними розірвано. [PERSON], навчається в першому курсі у Ізмаїльському державному гуманітарному університеті, на денному відділенні, підтверджено довідкою зазначеного навчального закладу від 02.02.2015 року. Згідно довідки про доходи № 50 [PERSON], працює лікарем КЗ «Ізмаїльського міського центру первинної допомоги медико-санітарної допомоги» отримує заробітну плату, також згідно довідки від 16.02.2015 року [PERSON], отримує щомісячно пенсію. Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина в твердій грошовій сумі та (або) в частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в статті 182 діючого Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що між сторонами досягнуто домовленість про розмір аліментних виплат, суд відповідно до ст. 182 СК України, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини, доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до досягнення нею 23 років. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

12.03.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 04.03.2006р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

12.03.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 15.09.2007 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. З серпня 2013 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007р., від якого згідно свідоцтв про народження мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З серпня 2013 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

12.03.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 15.09.2012 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матір'ю. З січня 2015 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2012р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З січня 2015 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

12.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені в січні 2013 року, внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

12.03.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу зі [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні характери, погляди на життя, сімейні відносини і ведення спільного господарства; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактичні сімейні відносини припинені близько 2-х місяців, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи, просила прізвище їй змінити на дошлюбне. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) а.с. 11, 15-16, однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, поважності причин неявки не убачається, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч.3 ст.27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 12 грудня 2014 року в Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 1680 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

12.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 07.07.1985 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різності характерів, на даний час між ними шлюбно-сімейні відносини припинені з 15.11.2014 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, відсутній сімейний бюджет, збереження шлюбу неможливе.. Відповідач не погоджується вирішити це питання добровільно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.07.1985 року, вчинений в палаці одруження «Жовтневий» актовий запис № 883. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

12.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що 09.11.2013 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 09.11.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області зроблено відповідний актовий запис за № 388 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає разом із матірю (а.с. 3). Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає (а.с. 1). В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

12.03.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на час навчання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. В обгрунтування позову послалась на те, що за рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Після досягнення дочкою повноліття остання перебуває на її утриманні, навчається на платній основі у Білоруському державному університеті. Потребує матеріальної підтримки. У судовому засідання представник позивача позов підтримала, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти на час навчання дочки. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідачем у судовому засіданні. На даний час [PERSON] є повнолітньою. Відповідно до копії договору про підготовку спеціаліста з вищою освітою на платній основі № 32-225/15 від 04.08.2015 року, [PERSON] зачислена до Білоруського державного університету за результатами вступних іспитів, термін здобуття освіти 4 роки. Згідно із ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ураховуючи те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дочці на час її навчання у Білоруському державному університеті, що підтверджується його згодою на сплату аліментів на цей період, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved