overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 24.04.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] року народження, яка проживає разом з відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №164561 виданого 24.04.2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Йора) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2009року, актовий запис №208. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №379038 виданого 28.03.2011 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням\~- квартирою № 2, у будинку № 17, по вул. Краснова, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі без поважних причин понад встановлений законом строк. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою\~ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~справи, суд\~вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2000 року, посвідченого на Одеській товарній біржі, який за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року визнано дійсним. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] не мешкає з 2007 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, жити там він не намагався. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно зі\~ст. 71 ЖК України, при\~тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 27.12.2016 року надав суду заяву для надання терміну на примирення. Судом надано термін на примирення до 22 червня 2017 року. Після надання судом строку для примирення сторін, позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та наполягала на розлученні Відповідач\~у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність позивача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 12 березня 2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 28 липня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинили у червні 2015 року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 липня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 35 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). 18 вересня 2007 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, внаслідок чого відбувались сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені в червні 2015 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 17 січня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 4067 від 07.10.2015 року виданої КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області ( а.с.4). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 11.11.2016 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стосовно вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги вона задоволенню не підлягає, так як з наданих доказів на підтвердження понесених витрат вбачається, що договір про надання правової допомоги укладено з адвокатом, тоді як квитанція без номеру від 10.11.2016 року видана юридичною консультацією, при цьому відсутній акт виконаних робіт. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 87, по вул. Тульській, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі без поважних причин понад встановлений законом строк. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 87, по вул. Тульській, у м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1967 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] не проживає з 2005 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, жити там він не намагався, хоча позивач не перешкоджала відповідачеві у проживанні у цій квартирі. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при\~ тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач не мешкає у будинку № 87, по вул. Тульській, у м. Одесі, понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

11 листопада 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 15 листопада 2003 року у ВРАГС Новоодеського РУЮ Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], 31.08.2007року та [PERSON], 31.08.2011року народження. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки, ведення спільного господарства . Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Резніченко». Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №078231 виданим ВРАГС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 15.11.2003року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], 31.08.2007року та [PERSON], 31.08.2011року народження, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства . Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу так я к перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «Резніченко» підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27 квітня 2012 року (а/с 6). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 7). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 03.09.2010 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 163. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю. Сімейне життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, внаслідок чого подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного. Все вищевикладене призвело до розпаду сім'ї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує та спільного господарства не веде з листопада 2015 року. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

11 листопада 2016 року позивачі звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 80, у буд. 81/1, по вул. Ак. Корольова, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі без поважних причин понад встановлений законом строк. Відповідач [PERSON] не заперечила проти задоволення позовної заяви. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] не проживає з червня 2013 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, жити там вона не намагалася, хоча позивачі не перешкоджали відповідачеві у проживанні у цій квартирі. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при\~ тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], понад встановлений законом строк, цей факт вона визнала суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. \~

Outcome: approved