Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

11 серпня 2020 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . Даний житловий будинок належить їй на підставі витягу про право власності. За усним проханням відповідача вона зареєструвала його до власного будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідач з часу реєстрації не оплачує плату за комунальні послуги, не несе інші витрати по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті, крім того після реєстрації він виїхав у невідомому напрямку і місце його перебування їй не відоме. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Таким чином, оскільки відповідач у житловому будинку не проживає більше одного року, не оплачує плату за комунальні послуги, не несе інші витрати по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті, він вважається такими, що втратив право користування житловим будинком. Отримання такого рішення необхідно для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч.І Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. №1382-ІУ. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований але не проживає я не можу отримати право на субсидію. Згідно до ст. 317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 386 ч. 2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому вона просить суд визнати [PERSON] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача\~суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.150 Житлового кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом терміни проводиться в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Cудом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння № [NUMBER] від 18.10.1996 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180007023 від 06.09.2019 року. З наявної в матеріалах справи копії домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстроний за вищевказаною адресою. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка № 504 від 20.08.2019 року видана Великомихайлівською селищною радою Великомихайлівського району Одеської області, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою на протязі більше 10 ( десяти) років не проживає. Крім того, в матеріалах справи наявний акт обстеження сім`ї [PERSON] по факту проживання разом з нею [PERSON] № 655 від 12.09.2019 року проведений в складі комісії: старости с. Гребеники [PERSON] , депутата Великомихайлівської селищної ради Мундрескул Н.І., складений старостою с. Гребеники [PERSON] з якого вбачається, що на момент обстеження комісією встановлено, що [PERSON] зареєстрований в будинку [PERSON] по [ADDRESS] , але на протязі більше двадцяти років не проживає за вказаною адресою. В будинку особистих речей, які б могли належати [PERSON] немає. Тобто судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] не проживав і на даний час не проживає в житловому будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач дійсно відсутній у спірному приміщенні, понад один рік, особистих речей та речей постійного вжитку відповідача в будинку не виявлено, відповідач не сплачує комунальні платежі, не приймає участі у підтриманні будинку в належному стані, при цьому відсутні поважні причини його відсутності в будинку. Також судом не встановлено наявності будь-яких домовленостей щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між позивачем і відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити в повному обсязі визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved