Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

11 березня 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин та просить: встановити той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є його двоюрідною сестрою. Визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельну частку (пай) розміром 6,6 умовних кадастрових гектари, право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №059054, зареєстрованого 25 червня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №52. В судове засідання позивач не прибув, в позові вказав про можливість розгялду справи без його участі. Від відповідача в судове засідання надано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну частку (пай). З метою підтвердження родинних відносин з [PERSON] , він звертався до органів реєстрації актів цивільного стану (РАЦСу). Але йому було відмовлено в задоволенні, оскільки документи про підтвердження родинних відносин не збереглися. Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що він, [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] . Їхні родинні відносини підтверджуються витягом з державного реєстру актів цивільного стану та довідкою виконкому Олександрійської сільської ради, де вказано про те, що їхні батьки мають однакове прізвище та по батькові, тобто вони були рідними братами. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За життя покійна була членом колективного сільськогосподарського підприємства Україна на території Олександрійської сільської ради, тому до спадкового майна належить земельна частка (пай) розміром 6,6 умовних кадастрових гектари, право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №059054, зареєстрованого 26 червня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №52, Сестра за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є він, але коли виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не може. Оригінали правовстановлюючих документів були втрачені. За відсутності правовстановлюючого документу неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Нажаль оригінали документів на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності були втрачені, тому для вирішення даного питання він змушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до Деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлої і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин та визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Судовий збір залишити за позивачем.

Outcome: approved