Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

10 липня 2019 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Другої слов`янської державної нотаріальної контори, [PERSON] про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він прийняв у спадщину від свого померлого батька [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . При прийнятті спадщини у вересні 2017 року позивачу стало відомо, що вказане майно перебуває під арештом, який накладено Другою слов`янською державною нотаріальною конторою. У березні 2019 року позивач звернувся до Другої слов`янської державної нотаріальної контори з запитом надати відомості щодо даного обтяження. Відповідно до відповіді наданою нотаріусом Грецькою Т.П. Друга Слов`янська державна нотаріальна контора не має відношення до договорів посвідчених нотаріусом Семейко С.І., але пізніше надано довідку щодо накладення заборони на житлові будівлі нотаріусом Семейко С.І. за адресою: [ADDRESS] , де власником значиться [PERSON] який, як стало відомо позивачу, дійсно володіє ділянкою по вул. Новій в селі Сергіївка , але не [NUMBER] , а [NUMBER] . Зазначає на допущену помилку при накладенні заборони, де значиться за майном позивача інший власник, та замість об`єкта житлової нерухомості зазначені нежитлові будівлі. Своїм листом Слов`янський міськрайонний відділ ДВС у Донецькій області в реєстрі речових прав на нерухоме майно та державного реєстру обтяжень рухомого майна повідомило, що відсутні дані стосовно спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] та його майна. За наведених обставин, позивач просить зняти арешт накладений на підставі постанови виданий Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою на майно [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яке відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить позивачу. 13 листопада 2019 року надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій просить зняти накладену заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] та його представник Степаненко А.П. , яка діє на підставі ордера серії: ДН № 056710 від 07 червня 2019 року (а.с. 24), будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити. Представник Другої слов`янської державної нотаріальної контори нотаріус Грецька Т. П., будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомила, однак під час підготовчого судового засідання зазначила, що вона є неналежним відповідачем, оскільки в даному випадку ніякого відношення до накладення заборони приватним нотаріусом Семейко С. І. не має. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином), про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Згідно із відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрованого 15 липня 2005 року за № 2187556 Другою слов`янською державною нотаріальною конторою приватним нотаріусом Семейко С.І. значиться обтяження на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , де власником є [PERSON] (а.с. 4). Згідно із повідомленням Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 23 від 19 квітня 2019 року не міститься відомостей про виконавчі провадження відносно [PERSON] та [PERSON] в автоматичній системі виконавчих проваджень, (а.с. 5). Відповідно до відповіді, наданою нотаріусом Грецькою Т.П. № 234/02-17 від 26 березня 2019 року, Друга Слов`янська державна нотаріальна контора не має відношення до договорів посвідчених нотаріусом Семейко С.І (а.с. 6). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НМО № 012998, зареєстрованого в реєстрі № 484 від 17 жовтня 2017 року [PERSON] прийняв у спадщину від свого померлого батька [PERSON] житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.9). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НМО № 012999 зареєстрованого в реєстрі № 485 від 17 жовтня 2017 року [PERSON] прийняв у спадщину від свого померлого батька [PERSON] земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НМО № 013000 зареєстрованого в реєстрі № 486 від 17 жовтня 2017 року [PERSON] прийняв у спадщину від свого померлого батька [PERSON] земельну ділянку площею 0,0462 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.11). Згідно із актуальною інформацією про об`єкт нерухомого майна реєстраційний № 1382070414242 земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] актуальна інформація про право власності за № 22888165 власником 1 частки є [PERSON] ; згідно із актуальною інформацією про об`єкт нерухомого майна реєстраційний № 1382023114242 земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] актуальна інформація про право власності за № 22887399 власником 1 частки є [PERSON] , згідно із актуальною інформацією про об`єкт нерухомого майна реєстраційний № 1381582114242 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] актуальна інформація про право власності за № 22879231 власником 1 частки є [PERSON] (а.с.15-17). Відповідно до довідки виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області № 02-36 від 17 березня 2017 року виданої в Другу слов`янську державну нотаріальну контору в тому, що дійсно договір купівлі-продажу житлового будинку за [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області. Довідка видана на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05 січня 1992 року за реєстром № 6, занесеного в погосподарську книгу № 11 особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зазначена відмітка про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під записом № 3 реєстрація переходу прав власності від 05 квітня 2004 року, [PERSON] є власником 1 частки на підставі договору купівлі-продажу, 224, 02 квітня 2004 року, засвідчений Семейко С.І. приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу (а.с. 12-13). Відповідно до накладення заборони №127 від 08 квітня 2004 року Другою слов`янською державною нотаріальною конторою приватним нотаріусом Семейко С.І. було накладено заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна на нежитлові будівлі загальною площею 1699 кв.м за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до листа Андріївської сільської ради Слов`янського району № 2585 від 12 листопада 2019 року надано інформацію на адвокатський запит, що Андріївською сільською радою Слов`янського району Донецької області було проведено обстеження будівель [NUMBER] та [ADDRESS] . За даними обстежень підтверджено, що по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, побудований в 1974 році, за даними по господарського обліку 0340-5 належить [PERSON] , який отриманий в спадщину. Під [ADDRESS] знаходиться нежитлова споруда: шлакоблочна адміністративна будівля, автогаражі, техносклади, цегляна пилорама та інше, за даними сільської ради комплекс будівель з 2015 року належить [PERSON] . Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами частин 1 та 2 ст. 312 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», за нотаріусами закріплено право накладання заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. п. 5.1 п. 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Відповідно до п. п. 6.1. п. 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. За змістом представленого суду документу про накладення заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна, видно, що заборону було накладено на Заборона відчуження була накладена на нежитлові будівлі загальною площею 1699 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Співставлення досліджених в судовому засіданні документів дозволяють дійти висновку про те, що власником об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , де відповідно до листа Андріївської сільради знаходиться нежитлова споруда: шлакоблочна адміністративна будівля, автогаражі, техносклади, цегляна пилорама, є [PERSON] , натомість за адресою по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок , що належить на праві власності [PERSON] .. За таких обставин слід дійти висновку про те, що при накладенні обтяження нотаріусом було помилково зазначено адресу знаходження майна - [ADDRESS] . Суд зважає на ту обставину, що при накладенні обтяження зазначення місцезнаходження майна є обов`язковим реквізитом, за таких обставин, позивач позбавлений можливості користуватися власним майном, оскільки фактично обтяження було накладено на його власність без будь-яких на то правових підстав. Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи представника Другої Слов`янської державної нотаріальної контори щодо того, що нотконтора не є належним відповідачем, оскільки заборона була накладена нотаріусом Семейко С. І.. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що приватний нотаріус Семейко С. І. не здійснює свою діяльність, тому позивач був позбавлений можливості звернутися безпосередньо до вказаного нотаріуса, отже позивач попередньо звернувся саме до відповідача про зняття заборони. Порядком про вчинення нотаріальних дій передбачено можливість звернення із зняттям заборони до нотаріуса, який заборону не накладав, та який відповідно до вказаного порядку може зняти таку заборону. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач подав позов до належних відповідачів. З огляду на викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для подальшого обтяження зазначеного нерухомого майна, та про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] про зняття заборони з нерухомого майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved