Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

10.12.2018 року [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] за довіреністю звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] вимогами якої є в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] позбавивши [PERSON] (права власності на цілу частку. Позов мотивований тим, що 12 березня 1988 року у Представництві голови виконавчої влади Шекінського району Азербайджанської Республіки у селі Охуд між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складено відповідний актовий запис № 16, та видано свідоцтво про укладення шлюбу. Під час спільного проживання у позивача та відповідача відносини не склалися, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з цим позивачем була подана позовна заява про розірвання шлюбу з відповідачем. За час спільного проживання, відповідачем та усіма членами його сім`ї була приватизована кімната за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно свідоцтва про право власності кімната за адресою: [ADDRESS] , належить у рівних долях - відповідачу, позивачу, та їх дітям - [PERSON] , та [PERSON] . В тому числі, на відповідача оформлена квартира за адресою: [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана згідно договору купівлі-продажу від 11 березня 2009 року, укладеним між відповідачем та [PERSON] . В тому числі, варто зазначити, що за попереднім договором від 21 лютого 2009 року, укладеним між [PERSON] , та позивачем, сторони домовились, що в майбутньому позивач та [PERSON] укладуть договір про купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно заяви [PERSON] від 11 березня 2009 року, йому було передано 438 900,00 грн. на виконання договору купівлі-продажу від 11 березня 2009 року. При цьому, спірна квартира була придбана за кошти позивача. Тобто, спірна квартира була придбана за 438 900,00 грн. 1/2 частина спірної квартири становить 219 450,00 грн. Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, спірна квартира залишилась у користуванні відповідача. В тому числі, варто зазначити, що інформація про спірну квартиру відсутня в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою №147576559. А оригінали правоустановлюючих документів на спірну квартиру знаходяться у відповідача. Таким чином, враховуючи те, що квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін. Позивач бажає набути у власність 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить задовольнити вимоги. В судовому засіданні відповідач заперечують проти задоволення позову та простять відмовити у задоволенні позову, відзив не надіслав до Святошинського районного суду. Суд, заслухавши пояснення сторін по справа, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 березня 1988 року у Представництві голови виконавчої влади Шекінського району Азербайджанської Республіки у селі Охуд між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складено відповідний актовий запис № 16, та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.8). За час спільного проживання, відповідачем та усіма членами його сім`ї була приватизована кімната за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно свідоцтва про право власності кімната за адресою: [ADDRESS] , належить у рівних долях - відповідачу, позивачу, та їх дітям - [PERSON] , та [PERSON] (а.с.10). На відповідача оформлена квартира за адресою: [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана згідно договору купівлі-продажу від 11 березня 2009 року, укладеним між відповідачем та [PERSON] (а.с.19-20). Попереднім договором від 21 лютого 2009 року, укладеним між [PERSON] , та позивачем, сторони домовились, що в майбутньому позивач та [PERSON] укладуть договір про купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Згідно заяви [PERSON] від 11 березня 2009 року, йому було передано 438 900,00 грн. на виконання договору купівлі-продажу від 11 березня 2009 року. При цьому, спірна квартира була придбана за кошти позивача (а.с.21). Тобто, спірна квартира була придбана за 438 900,00 грн. 1/2 частина спірної квартири становить 219 450,00 грн. Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, спірна квартира залишилась у користуванні відповідача. В тому числі, варто зазначити, що інформація про спірну квартиру відсутня в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою №147576559. А оригінали правоустановлюючих документів на спірну квартиру знаходяться у відповідача (а.с.24). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Відповідно до правових позицій ВСУ висловлених у постановах від 30.03.2016 року № 6-2811цс15, від 18.01.2017 року № 6-2565цс16, від 05.07.2017 року № 6- 2405цс16, від 07.06.2017 року № 6-2670цс16, за змістом частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Згідно із частиною п`ятою цієї статті присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Відповідачем не доведено, що кошти на придбання спірної квартири та автомобіля були його особистою приватною власністю, відповідач не оспорює право спільної сумісної власності на квартиру та автомобіль, таким чином позовні вимоги в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя підлягають задоволенню. Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що у випадку, коли один із подружжя здійснив відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, а саме: в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] позбавивши [PERSON] (ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) права власності на цілу частку.

Outcome: approved