Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

11.10.2019р. Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» в особі Городоцького району електричних мереж (далі ПАТ «Львівобленерго») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування 20\~407 грн. 96 коп. матеріальної шкоди за наслідками ДТП. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] 04.08.2018р. біля 12 год. 30 хв. на 17 км + 500 м а/д Львів-Шегині, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] , порушив ПДР України, як наслідок зіткнувся із автомобілем «BMW», н.з. [NUMBER] , в зіткненні також знищено трьохстоякову електроопору № 30 Л-2 від ТП-153, що на балансі ПАТ «Львівобленерго», тому має відшкодувати завдані збитки. В суді представник позивача [PERSON] позов підтримала, також пояснила, що позивач мав право самостійно обирати спосіб захисту порушеного права, зокрема звернутися з позовом про відшкодування безпосередньо до відповідача, вина якого у настанні ДТП і заподіянні збитків встановлена. Відповідач [PERSON] просить в позові відмовити, мотивуючи тим, що його цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] , на часі ДТП 04.08.2018р. була застрахована, а тому позивачу належало звернутися з позовом про відшкодування заподіяних збитків до страхової компанії. Представник відповідача Дашинич О.Б., покликаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц та інші мотиви, висловилась на відмову у задоволенні позову. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК\~України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до\~ст. 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).\~До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі\~- Закон). Відповідно до ст. 3 Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно зі\~ст. 1194 ЦК України\~в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у\~випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс18. Із оглянутих в суді матеріалів адміністративної справи Залізничного районного суду м. Львова № 462/4939/18 убачається, що постановою суду від 29.10.2018р. [PERSON] визнано винним у ДТП, що мала місце 04.08.2018р. біля 12 год. 30 хв. на 17 км + 500 м а/д Львів-Шегині та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Львівського апеляційного суду від 19.02.2019р. вищеозначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. Із пояснень представника позивача, із копії акту ПАТ «Львівобленерго» б/н від 04.08.2018р., із акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року та договірної ціни на аварійно-відновлювальні роботи по ПЛ-0,4 кВ Л-2 ТП-153 оп. 30, с.Воля Бартатівська Городоцький р-н, що здійснюється у 2018 році, із довідки про розрахунок збитків від пошкодження майна № ІІІ-4739 від 16.08.2018р. (а.с.4-8) убачається, що за наслідками ДТП, яка мала місце 04.08.2018р. біля 12 год. 30 хв. на 17 км + 500 м а/д Львів-Шегині знищено електроопору № 30 Л-2 від ТП-153, чим спричинено ПАТ «Львівобленерго» матеріальні збитки в сумі 20\~407 грн. 96 коп. З копії полісу АК/8773884 від 19.06.2018р. (а.с.29) убачається, що на 04.08.2018р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 100\~000 грн. Доказів, які б свідчили, що позивач звертався до страховика за відшкодуванням шкоди завданої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 04.08.2018р. і у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або ж, що розмір завданих збитків перевищує ліміт відповідальності страховика, суду не надано. Із позовом до страховика ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» про відшкодування збитків за наслідками дорожньо-транспортної пригоди позивач не звертався. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для відшкодування завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в задоволенні позову. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Доводи представника позивача про право звернутись з позовом безпосередньо до відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, суд розцінює як такі, що суперечить чинному законодавству і правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс18, а тому не можуть бути покладені в основу рішення на задоволення заявлених у справі вимог. З огляду на положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed