Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

11 грудня 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білгород-Дністровська міська рада Одеської області про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження своїм майном та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] є власником 17/100 частин житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] є власником 83/100 частин житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Стверджують, що відповідач навмисно створює перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їм на праві власності будинком [ADDRESS], а саме: складуванням будівельних матеріалів та самочинним будівництвом. У зв'язку із вищевикладеним просять суд: визнати дії [PERSON] по складуванню будівельних матеріалів, а саме фундаментних блоків, самочинного будівництва, самозахвату земель громади м.Білгород-Дністровського - незаконними, зобов'язати [PERSON] звільнити проїзну частину [ADDRESS] від будівельних матеріалів, а саме фундаментних блоків, знести самочинно збудовану будівлю по [ADDRESS], а також стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Представник Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши всі надані докази, приходить до наступного. Так, по земельній ділянці та будівлях [PERSON], [PERSON] розташованих по [ADDRESS], в матеріалах справи наявні наступні документи. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02 серпня 1993 року [PERSON] є власником ? частин житлового будинку по [ADDRESS] (т.1 а.с.32). Договіром від 26 жовтня 21993 року укладеного [PERSON],та [PERSON], діючого від імені [PERSON] встановлений порядок користування житловим будинком по [ADDRESS] між співвласниками. [PERSON] у користування перейшло 83/100 частини житлового будинку.(а.с.33) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.11.2013р. [PERSON] . є власником 17/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі рішення суду, серія та номер: 2-6733/11 (т.1 а.с.27). По земельній ділянці належні та допустимі докази, як то визначені статтею 126 ЗК України документи, що посвідчують із зазначенням цільового призначення землі право власності чи постійного користування, чи оренди у позивачів на земельну ділянку розташованої по пров. Білгород будинок 7 м.Білгород-Дністровськийв в справі відсутні. Вимоги позивачів заявлено не чинити перешкоди у користуванням домоволодінням [ADDRESS], шляхом зобов'язання звільнення проїзної частини, знесення самочинного будівництва по [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський (т.1 а.с.1-4) У сенсі положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Власник майна як позивач не зобов'язаний доводити неправомірність дій відповідача, а має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном. Особа, яка створює перешкоди, як то відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки. Позивачі є власниками житлового будинку [ADDRESS] Одеської області розташованого на земельній ділянки, яка у відповідності до ст. 125 ЗК України право власності чи право користування земельною ділянкою не оформлене, адже на даний час відсутні передбачені ст.126 ЗК України документи, які б засвідчували право власності чи користування такою ділянкою. Відсутність підтвердженого права власності чи користування на земельну ділянку позбавляє права [PERSON], [PERSON] можливості захищати таке від порушень на підставі ст.391 ЦК України та в порядку ст.152 ЗК України. Відтак захист права власності від порушень може розглядатися лише щодо домоволодіння. Позивачі не довели в чому саме полягає порушення належного їм на праві власності житлового будинку [ADDRESS] Одеської області через неправомірні дії [PERSON] Суд ставиться критично до складеного акту №6 робочої комісії щодо порушення правил добросусідства гр.[PERSON] за адресою [ADDRESS] від 23.12.2013 року, в якому вказано, що через прибудови ще півтора метри добудови в бік [ADDRESS], повністю перекрито доступ до труби вигрібної ями сусідів [PERSON] по [ADDRESS], розміщені самовільно залізобетонні блоки між будинками [ADDRESS], оскільки не відома хто є власником саме цієї вигрібної ями по [ADDRESS], в зазначеному акті не вказано чим саме порушується право власності позивачів, які саме порушення ДБН 360-92 стосовно споруди позивача порушенні, якщо перекритий доступ до труби, чи можливо користування вигрібною ямою взагалі чи у будь, який інший спосіб, тощо. (а.с.81 т.1) Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Отже, розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка на якої розташовані будівельні матеріали та збудована добудова є комунальною власністю територіальної громади м. Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, відтак саме міська рада компетентна реагувати на самочинне зайняття такої. Натомість міська рада таких вимог не заявляє. Також суд вважає необґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди, так як обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обставини про: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. До юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи не знайшли свого підтвердження підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачами не доведено факту заподіяння такої шкоди, моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачам зі сторони відповідача [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до статей 58, 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі .

Outcome: dismissed