Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

12 березня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідача) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 02 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, за актовим записом № 191. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Під час проживання спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо з 2009 р., у зв`язку з чим позивач прийшов до висновку, що збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, тому звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду сповіщено належним чином, на офіційному сайті «Судова влада», відзиву не надала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 серпня 1996 року, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, за актовим записом № 191. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved