Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

11.04.2017 року позивач [PERSON] національний університет внутрішніх справ звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів, посилаючись на те, що відповідач з 15 серпня 2009 року по 22 квітня 2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом [PERSON] національного університету внутрішніх справ № 323 о/с від 05 серпня 2009 року, відповідач з 15 серпня 2009 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зарахований курсантом ХНУВС з присвоєнням звання «рядовий міліції». 30 серпня 2009 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року «Про міліцію» та наказу МВС № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» від 14 травня 2007 року між відповідачем, позивачем та ГУ МВС України в Полтавській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. П. 2.3.6. вищезазначеного договору передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.2 договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно з п. 4.4 Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Наказом ХНУВС № 133 о/с від 15 червня 2013 року відповідач відрахований зі складу курсантів та відкомандирований до УМВС України в Полтавській області для подальшого проходження служби. Наказом ГУНП в Полтавській області № 113 о/с від 22 квітня 2016 року відповідач звільнений відповідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Відповідно до довідки розрахунку витрат, які повязані з утриманням курсанта відповідач повинен відшкодувати витрати, які повязані з його утриманням у ХНУВС в сумі 44 249,61 грн. Відповідач у добровільному порядку кошти не відшкодував, а тому позивач з врахуванням ст.ст. 74, 77 Закону України «Про Національну поліцію» просить суд, стягнути з відповідача на його користь фактичні витрати, які повязані з утриманням відповідача під час навчання в сумі 44\~249,61 грн, а також судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, але направив заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує та прохає задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та прохав відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він згідно договору, зобовязувався по закінченню навчання, прибути до місця призначення та приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку він призначений замовником ГУ МВС України у Полтавській області та відпрацювати не менше трьох років. Зі вступом в дію\~Закону України «Про Національну поліцію»\~ Головне управління МВС України у Полтавській області ліквідовано, як і ліквідовано Новосанжарський РВ УМВС України в Полтавській області, де він проходив службу, а тому він з 06.11.2015 року, у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) був звільнений з посади слідчого відділення Новосанжарського РВ УМВС. З 07.11.2015 року він прийняти на посаду слідчого до Новосанжарського відділення поліції Кобеляцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, а тому його звільнення з поліції яке відбулося 22.04.2016 року не є підставою для\~\~задоволення позову позивача. Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30 серпня 2009 року між позивачем, відповідачем та ГУ МВС України в Полтавській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 8-9). Відповідно до наказу [PERSON] національного університету внутрішніх справ № 323 о/с від 05 серпня 2009 року вбачається, що відповідач з 15 серпня 2009 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зарахований курсантом ХНУВС з присвоєнням звання «рядовий міліції» (а.с. 5). Після закінчення університету, згідно з наказом [PERSON] національного університету внутрішніх справ № 133 о/с від 15 червня 2013 року відповідача було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Полтавській області. Сума витрат повязаних з його утримання складає 44\~249,61 грн. (а.с.6). Згідно до довідки № 4/38-д від 04 червня 2013 року та розрахунків витрат щодо утримання відповідача, які були надані позивачем вбачається, що на утримання в [PERSON] національному університеті внутрішніх справ курсанта [PERSON] витрачено 44\~249,61 грн. (а.с.10, 34-53). П. 2.3.6. вищезазначеного договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобовязувався відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Суд, звертає увагу на те, що п. 3 цього ж договору, сторонами обумовлено лише дві підстави для відшкодування фактичних витрат на підготовку зокрема: дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Тобто, на час виникнення правовідносин та укладення тристороннього договору, іншими нормативно-правовими актами не передбачено підстави відшкодування збитків, які повязані з навчанням фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Далі судом встановлено, що наказом УМВС України в Полтавській області за № 625 о/с від 06 листопада 2015 року відповідач, який працював слідчим слідчого відділення Новосанжарського РВ, був звільнений з 06 листопада 2015 року з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «з» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), що також підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 28, 87). Пунктами 8, 9, 10 розділу\~ХІ\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ\~передбачено, що з дня опублікування цього\~Закону\~всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього\~Закону\~можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Ч.1 ст. 13, ч.1 та 2 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»\~систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ»\~утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління Національної поліції в Полтавській області і відповідно, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, зокрема: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в тому числі Новосанжарський РВ УМВС України в Полтавській області. \~Відповідно до положень\~ст. 104 ЦК України,\~при ліквідації юридичної особи правонаступництво не передбачене. Суд, звертає увагу на те, що відповідач виконав умови договору, після закінчення навчання прибув до місця призначення\~ та приступив до виконання службових обовязків за посадою. Звільнення його з посади слідчого Новосанжарського РВ УМВС відбулось не з його волі та не за його бажанням, а в звязку з ліквідацією відділу. На підставі поданої заяви від 07 листопада 2015 року, відповідач прийнятий на посаду слідчого Новосанжарського відділення поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області), що також підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 28, 88). Згідно наказу № 113 о/с від 22 квітня 2016 року вбачається, що відповідач відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (а.с. 7). Відповідно до довідок №160 та 161 від 26.05.2017 року вбачається, що відповідач з 16.06.2013 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого Новосанжарського РВ УМВС, стаж роботи становить 2 роки 4 місяці 21 днів. Починаючи 07.11.2015 року по 22.04.2016 року, відповідач проходив службу в Національній поліції на посаді слідчого Новосанжарського відділення поліції Кобеляцького відділу поліції,і стаж роботи становить 00 роки 05 місяці 15 днів (а.с. 85,86). Ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію»\~передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. \~Посилання позивача на ч. 4 ст. 74 Закону судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до\~ст. 58 Конституції України,\~закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню, оскільки відповідач на час набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію» вже закінчив навчання у зазначеному вище навчальному закладі, проходив службу в органах внутрішніх справ України, звідки його було звільнено за підпунктом «з» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію»,\~має застосовуватись до правовідносин, що виникли після набрання чинності цим законом, а отже не може застосовуватись до правовідносин, які виникли на підставі договорів, які укладені до набрання чинності вказаним законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed