Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

12.07.2019 року в.о. ректора ДВНЗ «КНУ» Вербицький В.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій він просив суд стягнути з [PERSON] на користь ДВНЗ «КНУ» заборгованість за надані освітні послуги відповідно до договору №502 від 19.08.2017 року в розмірі 1217,30 грн. суми основного боргу, 116,50 грн. інфляційний витрат, 28,31 грн. 3% річних, 218,18 грн. пені, що складає загальну заборгованість у розмірі 1580,29 грн.; стягнути з [PERSON] на користь ДВНЗ «КНУ» судовий збір в сумі 1921 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог посилався на те, що 16.08.2017 року між [PERSON] та ДВНЗ «КРИВОРІЗЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ» було укладено договір №502 про надання освітніх послуг. Відповідно до розділу І договору, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок відповідача здійснити навчання за денною формою навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», починаючи з 1 курсу 1 семестру за спеціальністю «теплоенергетика». Строк навчання за погодженням сторін визначено з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року. Згідно п.3.1, 5.1 вказаного договору, відповідач повинен був вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у терміни, встановлені договором, а саме загальна вартість послуг 32118,00 грн., вартість послуг за 2017-2018 навчальний рік 10706,00 грн. ; за 2018-2019 рік 10706,00 грн.; за 2019-2020 рік 10706,00 грн. Однак, на підставі наказу №1212-су від 19.10.2018 року [PERSON] було відраховано з навчального закладу за порушення умов договору про платне навчання. Розмір заборгованості [PERSON] за надані йому освітні послуги становить 1217,30 грн., яку він не погасив протягом періоду з 01.09.2018 року по 10.06.2019 року. На дотримання порядку досудового врегулювання спору, керівництво ДВНЗ «КНУ» направило на адресу [PERSON] претензію за №21 від 30.01.2019 року на добровільне погашення заборгованості, яку ним проігноровано, у зв`язку з чим з метою стягнення наявної заборгованості та нарахованих на неї збитків згідно ч.2 ст.625 ЦК України в примусовому порядку представник позивача вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк він не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 16.08.2017 року між Державним вищим навчальним закладом «КРИВОРІЗЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ» (далі за текстом ДВНЗ «КНУ») в особі в.о. проректора [PERSON] , що діяв на підставі наказу по університету від 10.05.2017 року №178 як «Виконавцем» та [PERSON] як «Замовником» укладено договір про надання освітніх послуг №502 (а.с.6), відповідно до п.1.1. якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити його навчання (підготовку) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», починаючи з 1 курсу 1 семестру за спеціальністю «теплоенергетика», денної форми навчання (із скороченим терміном навчання). Умовами п.1.2 договору передбачено строк надання освітньої послуги з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року, який визначається датою зарахування та відрахування Замовника із університету. Згідно з пунктом 5 договору, відповідач повинен був вносити плату за 10 днів до початку звітного періоду щомісяця, загальна вартість освітньої послуги за обумовлений сторонами період 32118,00 грн., вартість послуг за 2017-2018 навчальний рік 10706,00 грн.; за 2018-2019 рік 10706,00 грн.; за 2019-2020 рік 10706,00 грн. Відповідно до Витягу з наказу №1031-су від076.08.2017 року, [PERSON] за рішенням приймальної комісії університету зараховано на навчання на платній основі (а.с.7). Як слідує з Витягу з наказу №1212-су від 19.10.2018 року, [PERSON] студента групи ТЕП-17ск відраховано з ДВНЗ «КНУ» у зв`язку з порушенням умов оплати вартості освітніх послуг (а.с.9). З розрахунку заборгованості (а.с.10) слідує, що заборгованість за навчання [PERSON] станом на 10.06.2019 року складає 1217,30 грн. Задля врегулювання виниклого між сторонами спору щодо погашення наявності заборгованості за надані освітні послуги в добровільному порядку, ДВНЗ «КНУ» за вих. №07-49/3 від 30.01.2019 року на адресу відповідача направлено претензію №21 на суму заборгованості за надання освітніх послуг в загальному розмірі 1217,30 грн. (а.с. 14), яку ним залишено поза увагою. Відповідно до ч.2\~ст.903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором та законом. Оскільки [PERSON] відрахований з ДВНЗ «КНУ» за порушення умов договору, покладені на нього зобов`язання належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на день ухвалення рішення не погашена, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу за договором №502 від 16.08.2017 року про надання освітні послуг в загальному розмірі 1217,30 грн. За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї матеріальної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, за прострочення виконання зобов`язань законодавством визначена відповідальність боржника, що дає позивачу право на стягнення коштів відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Як акцентує\~увагу Верховний\~Суд України\~в постанові\~від 20.02.2016\~року у\~справі №\~6-2759цс15,\~ при\~розгляді справ\~про відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену ст.625 ЦК України, слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. За змістом ст.ст.524, 533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), що також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі укладеного ними договору з надання освітніх послуг, є грошовими зобов`язаннями. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошові зобов`язання, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання [PERSON] як замовником покладених на нього зобов`язань по оплаті за навчальні послуги, що надавались йому ДВНЗ «КНУ», які в розумінні ст.ст.524,533 ЦК України є грошовими та виникли з договірних відносин, суд приходить до висновку, що до них можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України), що не суперечить положенням Закону України «Про вищу освіту». Зважаючи на доведеність неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за навчання, дійсність розміру заборгованості в сумі 1217,30 грн., суд приходить до висновку про правомірність нарахування на неї позивачем інфляційних втрат та 3 %. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не вніс повну оплату за надані йому послуги, а тому зобов`язання є простроченим, тому 3% річних та індекс інфляції мають розраховуватись саме із вказаної дати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 116,50 грн. та інфляційних втрати у розмірі 28,37 грн. Відповідно до п.5.2 передбачена відповідальність за несвоєчасне внесення плати за освітню послугу у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виникнення зобов`язання за кожний день прострочення. У зв`язку із чим, позовні вимог в частині стягнення пені в розмірі 218,18 грн.,згідно розрахунку заборгованості суми пені, з яким погоджується суд (а.с. 13), суд вважає, такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь ДВНЗ «КНУ» заборгованості за договором про надання освітніх послуг №5026 від 16.08.2017 року в загальному розмірі 1580,29 грн., яка включає: 1217,30 грн. сума основного боргу за надані освітні послуги, 116,50 грн. інфляційні втрати, 28,31 грн. 3% річних; пені - 218,18 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ДВНЗ «КНУ» 1580,29 грн. в рахунок відшкодування понесених та документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved