Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

11 березня 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору б/н від 04 липня 2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та тарифів. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, станом на 31 січня 2014 року його заборгованість склала 15 654,74 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Крім того просила заборгованість відповідача за комісією, в розмірі 1606,55 грн. вважати пенею. Відповідач в судове засідання також не з'явився, направив заяву про слухання справи за його відсутності та визнання позовних вимог позивача. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав і обов'язків якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір про отримання кредиту, в розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів (а.с.8,27,29-31). Згідно п.п.3.2., 3.3. умов і правил надання банківських послуг клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати кредитний ліміт. Пункт 5.5.1. правил користування платіжною карткою передбачає сплату відповідачем пені у випадку виникнення прострочених зобов'язань, яка обраховується шляхом додавання базової процентної ставки за договором та 1 % від заборгованості. У відповідності до п.5.10. зазначених правил при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобов'язань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5 % від суми позову. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобов'язань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 31 січня 2014 року йому нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 15 654,74 грн., з яких 6985,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5841,24 грн. заборгованість за відсотками, 1606,55 грн. пеня, 500,00 грн. - штраф фіксована частина та 721,65 грн. - штраф процентна складова (а.с.4-7). Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає частковому задоволенню в розмірі 14683,09 грн., з яких 6985,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5841,24грн. - заборгованість за відсотками, 1606,55 грн. - пеня та 250 грн. - штраф (фіксована частина). Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходить з того, що за ч.2 ст.549 ЦПК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. А тому обґрунтованим є стягнення штрафу лише в розмірі фіксованої частини - 250,00 грн., яка передбачена п.5.10. правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial