Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

11 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, мотивуючи позов тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], який народився [INFO]. Дитина навчається на денному відділенні Донецького національного університету, бюджетна форма навчання, станом на день подання позову є студентом 1 курсу, термін навчання до 30 червня 2017 року. Відповідач добровільно допомоги на навчання дитини не оказує, повнолітня дитина повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатною людиною, має постійне місце роботи, та дохід, має можливість допомагати утримувати сина [PERSON], який продовжує навчання. Вважає, що з відповідача на її користь необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача, щомісячно до закінчення дитиною навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився - про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 8600601114930. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Суд дослідив матеріали справи, вважає позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (арк. справи 8). [PERSON] є студентом 1-го курсу денного відділення історичного факультету Донецького національного університету за спеціальністю «Історія» (арк. справи 6). Відповідач є людиною працездатною та здоровою за станом здоров'я, відомостей про свій заробіток суду не надав. У відповідності до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Батьки зобов'язані утримувати працездатних дітей, якщо вони продовжують навчання, адже у зв'язку з продовженням навчання можливість заробляти кошти для власного забезпечення істотно обмежена. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних членів сім'ї та інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, повнолітній [PERSON] навчаючись на денній формі не має можливості підробляти для одержання додаткових коштів, тому суд приходить до висновку, що у зв'язку з навчанням повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Визначаючі розмір аліментів, суд виходить з того, що у відповідності з ч. 2 ст. 200 СК України обидві сторони по справі мають можливість надавати утримання їх сумісній дитині. З огляду на матеріальне становище позивача і відповідача, виходячи з того, що донька проживає з матір'ю, але основний тягар утримання дитини на час її навчання лежить саме на позивачеві, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, що навчається, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісяця з відповідача відповідає вартості придбання необхідної літератури, зошитів, канцелярських виробів, необхідних для процесу навчання, їжі, одягу, витрат на проїзд до навчального закладу та інше. Зміна фінансового стану сторін (як позивача, так і відповідача, третьої особи) у відповідності до ст.192 СК України дозволяє сторонам звернутися до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, які стягуються. Крім того, враховуючи, що відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син, позивач [PERSON] має право звернутися з позовом. Однак, такий позов поданий фактично в інтересах повнолітнього [PERSON], а з врахуванням того, що останній є дієздатним, аліменти мають бути стягнуті на його, а не інших осіб, користь. У відповідності зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 25 грудня 2013 року, та до закінчення навчання на денному відділенні, тобто до 30 червня 2017 р., оскільки навчання дитини має бути її основним заняттям, після закінчення навчання дитина буде мати можливість працювати та заробляти собі на життя, в тому обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., з врахуванням дати подання позову. На підставі ст.ст. 182, 198-200 СК України та

Outcome: approved