Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

12.07.2018 до суду звернулось Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»до [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 111005,14 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 19.11.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг були прийняті і погоджені відповідачем в момент підписання анкети-заяви, тому щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карток та Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати пеню та штрафи. Заборгованість відповідача станом на 28.02.2018 становить 111005,14 грн. і складається з наступного: 2548,01 грн. - заборгованість за кредитом; 103112,64 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 5344,49 грн. - заборгованість за пенею. Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов суду не надав. Враховуючи зазначене, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.11.2010 ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%, з 01.09.2014 змінено на 34,80%, з 01.04.2015 - на 43,20 %, на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-34). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві (а.с.9). Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, пені, штрафів не виконує, має заборгованість перед позивачем, яка станом 28.02.2018 становить 111005,14 грн. і складається з наступного: 2548,01 грн. - заборгованість за кредитом; 103112,64 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 5344,49 грн. - заборгованість за пенею, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.6-7). Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Оскільки відповідач своєчасно та належним чином свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів позивачу не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі - 2548,01 грн. та заборгованість за процентам за користування кредитом у розмірі - 103112,64 грн., заборгованість за пенею у розмірі - 5344,49 грн.підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в розмірі 1762 грн., сплачених ним при поданні позовної заяви (а.с.1), враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial