Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

10.08.2018 до Рокитнянського районного суду Київської області звернувся [PERSON] з уточненим позовом (т.1 а.с.20-23) до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 48729,78 грн та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16.03.2017 близько 19:00 год в смт. Рокитне Київської області відповідач [PERSON] наніс удари в праве вухо та в область серця [PERSON] , чим спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому. Після перенесених ударів стан здоров`я позивача значно погіршився. [PERSON] біля двох тижнів перебував на стаціонарному лікуванні в районній лікарні. Позивач є людиною похилого віку і в нього у вересня 2015 року була проведена операція на серці. Після обстеження в лікарні було прийнято рішення про термінове проведення коронографії з послідуючим встановлення стенту в серці, в зв`язку з чим було проведено другу операцію. Злочинними діями, що полягали в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень відповідач завдав майнової та моральної шкоди позивачу. Матеріальна шкода полягає у витратах, які [PERSON] поніс на лікування, перебуваючи в закладах охорони здоров`я і становлять: 48729,78 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. Виходячи з характеру та обсягу завданих [PERSON] страждань, враховуючи тяжкість вимушених змін у житті, погіршення працездатності та утруднення можливості її реалізації позивач оцінює розмір моральної шкоди у 100000 грн. У поданому відзиві на позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням відповідач [PERSON] зазначає, що в провадженні Рокитнянського відділення Миронівського ВП перебуває кримінальне провадження № 12017110250000147 відносно [PERSON] , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 Кримінального кодексу України. Позовна заява про стягнення матеріальних та моральних збитків є передчасною, оскільки обставини, що призвели до таких збитків не встановлені, особа, що їх завдала невстановлена, її вина не доведена, а обвинувальних вирок суду не проголошений та не набрав законної сили. Розпорядженням в.о. голови Рокитнянського районного суду Київської області [PERSON]. від 29.04.2020 на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України, оскільки суддя [PERSON] звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.04.2020, справу передано до Таращанського районного суду Київської області. 03.08.2020 справа надійшла до Таращанського районного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2020 справу передано для розгляду судді Зінкіну В.І.. Представник позивача - адвокат Шкварко А.В. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити. Пояснив, що між сторонами відбулася суперечка, та [PERSON] декілька ударів в область серця. Позивач є особою похилого віку, перед конфліктом йому робили операцію. Після ударів стан [PERSON] погіршився, потрібно було робити операцію. У травні 2017 позивач вже перебував на лікуванні, після операції стан був більш стабільний. На лікування після тілесних ушкоджень витратив 48 729,78 грн, та зазнав моральних страждань. Представник відповідача - адвокат Самусь О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що конфліктної ситуації не було. Все доказування базується на особистих поясненнях позивача. У позивача просто неприязні стосунки до [PERSON] , але останній не є конфліктною людиною. Кримінальне провадження закрито по строкам, винуватця не встановлено. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що 17.03.2017 його викликали у поліцію, повідомили, що є заява, що нібито він побив [PERSON] . 16.03.2021 він [PERSON] взагалі не бачив. Він в той день працював у лікарні, на роботу прийшов о 8-30 та близько 16-38 закінчив робочий день, о 17-й прийшов додому та більше не виходив. Він дивився телевізор та чекав на дружину, яка прийшла після 17-ї. Тілесних ушкоджень [PERSON] він не наносив. В цей день поліцію він не бачив. О 18-й до нього прийшли з [PERSON] та [PERSON] , в якого були проблеми зі спиною, загострення остеохондрозу [PERSON] виходила в аптеку купити знеболююче. Коли вона принесла знеболююче, він колов [PERSON] та потім вони чекали ефекту. Лікування зайняло дві години, він весь хребет подивися. [PERSON] пішли о 20-й годині. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що, що 16.03.2017 чоловік пішов на рибалку. Зі слів чоловіка їй відомо, що коли він вертався, біля дому стояв [PERSON] у нетверезому стані, який почав називати чоловіка браконьєром. О 19-ій годині їй подзвонив чоловік, попрохав викликати поліцію, оскільки його б`є [PERSON], та він не може вийти з гаражу. Вона подзвонила у поліцію. Потім їй передзвонили та спитали, де знаходиться чоловік, та вона повідомила. Потім вона пішла до гаражу. Там стояв [PERSON] та стукав у браму. Вона сказала, що приїхала поліція і [PERSON] пішов в іншу сторону, а вона зайшла у гараж та дала чоловіку таблетки та воду, оскільки йому було пагано. Чоловік розказав, що [PERSON] вдарив його кулаком у груди та по руці. Вони пішли до працівників поліції, які відібрали пояснення. Після цього інциденту чоловіку прийшлось зробити другу операцію, та приймати інші ліки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 16.03.2017 їй зателефонувала мати та повідомила, що батька побив [PERSON] та батьку стає погано. Вона зателефонувала лікарю, який порекомендував збільшити дозу медичного препарату. Наступного дня лікар змінив ліки, але батьку не ставало краще. 17.03.2021 батька госпіталізували до Рокитнянської лікарні. Після лікування йому не стало легше. В Київі зробили коронографію, яка показала предінфарктний стан. Вирішили робити операцію. З [PERSON] вона не спілкувалася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 16.03.2017 року вона прийшла з роботи о 17-ій годині. Чоловік [PERSON] був вдома. Потім до нього хтось подзвонив, попрохали надати допомогу як масажиста. Десь о 18-й прийшли мужчина та жінка. Мужчині треба було надати медичну допомогу через проблеми зі спиною. Чоловік [PERSON] прийняв його вдома, а вона стала займатися домашньою роботою. Ця жінка ходила по ліки, які принесла до них і чоловік вколов цьому мужчині ліки. Десь о 20-ій годині цю люди поїхали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 16.03.2017 року у четвер вони різали порося і у чоловіка схватило спину. О 18-ї годні вони приїхали до [PERSON] за допомогою до нього додому. Там також була жінка [PERSON] . [PERSON] оглянув її чоловіка. . Вона сходила в аптеку біля комбінату за знеболюючим. [PERSON] лікував чоловіку спину, а вона чекала у хаті. Були у [PERSON] до 20-ї години. Наступного дня ранком їм треба було їхати на Київ. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Судом встановлено, що за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] , 1946 року народження, 18.04.2017 року Рокитнянським ВП Миронівського ГУНП у Київській області розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню №12017110250000147 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Згідно протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 17.05.2017 року нанесення тілесних ушкоджень полягало в ударі відповідачем лівою рукою у праве вухо, після цього [PERSON] вдарив кулаком своєї правої руки в область серця. Від удару він вдарився спиною об закриту частину брами гаража. [PERSON] хотів нанести ще один удар в область серця, але він затулився своєю лівою рукою і удар був нанесений в частину лівої руки від долоні до ліктя. Після цього удару [PERSON] відчув що в нього піднявся артеріальний тиск, запаморочилося в голові. Позивач зателефонував своїй дружині [PERSON] та повідомив їй, що [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експерта № 31Д від 07.08.2017 при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що у [PERSON] були тілесні ушкодження: синець в області нижньої третини лівого передпліччя; вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету та могли утворитися у строк та при обставинах, вказаних у постанові (можливо рук, ніг людини); за ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження, що заподіяні [PERSON] відносяться до легких тілесних ушкоджень; вирішення питання про причинний зв`язок тілесних ушкоджень та проведеної на серці в Інституті хірургії та трансплантології АМН України входить до компетенції комісійної судово-медичної експертизи. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10.02.2020 (справа № 375/656/17) кримінальне провадження №12017110250000147, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 18.04.2017 за ч. 1 ст. 125 КК України, - закрито через невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвала суду від 10.02.2020 не оскаржувалась та набрала законної сили. З 20.03.2017 по 30.03.2017 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Рокитнянській центральній районній лікарні Київської області. (т.1 а.с.28). Відповідно до виписки Інституту хірургії і трансплантології АМН України із історії хвороби [PERSON] у вересні 2015 року позивачу було проведено стентування ПМШГ, після якого загальний стан покращився. З березня 2017 року після травми грудної клітки відмічено погіршення стану здоров`я [PERSON] та проведено коронаровентрикулографію з послідуючим встановленням стенту в серці (т.1 а.с.27). На лікування після отриманих травм [PERSON] витратив 48729,78 грн. Для підтвердження розміру матеріальної шкоди до матеріалів справи позивачем надано фіскальні чеки, товарний чек, квитанція на придбання медичних препаратів, проїзні квитки (т.1 а.с.30-33). Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області було призначено по даній справі комплексну судово-медичну експертизу та на вирішення якої поставлено питання: 1.Чи була необхідність у проведені операції [PERSON] , [INFO] в «Інституті хірургії і тансплантології АМН України», згідно медичних показів? 2.Чи пов`язана вказанп операція з тілесними ушкодженнями, отриманими [PERSON] 16.03.2017? Проте призначена експертиза не була проведена та не вирішено питання поставленні на її розгляд. Клопотань про призначення судово-медичної експертизи до Таращанського районного суду Київської області не надходило від сторін даної цивільної справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо( ч. 1 ст. 1195 ЦК України). Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. [PERSON] факт нанесення тілесних ушкоджень, вчинення протиправних дій відносно [PERSON] заперечив. Зазначив, що в період з 17-ї до 20-ї години знаходився вдома. Пояснення відповідача підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні, які повідомили, що відповідач 16.03.2017 в 19:00 год знаходився в іншому місці, а саме: за місцем свого проживання. Вказані докази не спростовані позивачем та його представником. Пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вони не були свідками події. Обставини відомі лише зі слів. Крім того, ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 лютого 2020 року, кримінальне провадження № 12017110250000147, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 18.04.2017 за ч.1 ст. 125 КК України закрито. Підставою закриття даного кримінального провадження слугував той факт, що винувата особа не встановлена та з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше 2 років і строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України збігли. Тобто вина [PERSON] у кримінальному проваджені не встановлена. Факт спричинення [PERSON] [PERSON] тілесних ушкоджень не доведено позивачем і в межах цивільного судочинства. Крім того, не доведено причинного зв`язку між хірургічним лікуванням позивача і нанесеними тілесними ушкодженнями. Таким чином, позов не підлягає до задоволення через недоведеність.

Outcome: dismissed