Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

10.08.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу в розмірі 40037,80доларів США, відсотків в розмірі 536,95 доларів США, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 470,58 доларів США, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 260,12 доларів США. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 23.02.2015 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №00005010394450, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 40037,80 доларів США на депозитний рахунок з виплатою відсотків за користування коштами в розмірі 5,5% річних та зі строком повернення 24.05.2015 включно. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконав, зокрема не повернув позивачу у встановлений договором строк, а саме 24.05.2015 суму вкладу, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, направив письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 №150 «Про внесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку з чим вимоги вкладника задовольняються відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За вказаних обставин вважав відсутніми підстави для задоволення позову. Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, направила письмові заперечення, згідно яких просила відмовити у задоволенні позову. За вказаних обставин, суд на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, визнавши причини неявки відповідача, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність позивача, відповідача та третьої особи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 23.02.2015 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у доларах США №00005010394450, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в сумі 40 037,80 доларів США з виплатою 5,5% річних та зі строком користування по 24.05.2015 включно. (а.с.7) Відповідно до п.1.6 Договору відповідач відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER]. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2015 відповідач виплатив позивачу суму банківського вкладу в розмірі 4 846,35грн. (а.с.36) Як встановлено судом, на підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».(а.с.37-38, 40) Крім того, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 «Про продовження строків здійснення тимчасової адмінінстрації у АТ «Дельта Банк» продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» по 02.10.2015 (а.с.41) Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно. Відповідно до п.16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Згідно наданої відповідачем банківської виписки, 10.10.2015 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатило позивачу 195 153 грн. 65 коп. (а.с.62) Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Таким чином, вимоги позивача після початку процедури ліквідації можуть бути задоволені лише в порядку передбаченому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і застосуванню підлягає спеціальний Закон, а саме: ст. 36 вказаного Закону, якою передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно письмових заперечень третьої особи, позивача [PERSON] включено до реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк». Даних та доказів, які б спростовували вказане суду не надано. Відповідно до ч.2 ст.46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2001 цс15. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ПАТ «Дельта Банк» відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів, процентів, трьох процентів річних є безпідставними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed