Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

10.10.2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2014 року у розмірі 105366,79 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 19.05.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Правил надання банківських послуг, банк має право у будь-який момент збільшити або зменшити кредитний ліміт і підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за кредитом. Станом на 31.08.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 105366,79 грн., яка складається з: 7859,47 грн. - заборгованість за кредитом; 88811,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3202,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4993,66 грн. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 23.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07.12.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Заочним рішенням суду від 07.12.2018 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту у розмірі 99873,13 грн., та відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 4904,49 грн. Ухвалою суду від 21.01.2019 року прийнято до провадження заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду та призначене судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 25.03.2019 року задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду, скасоване відповідне заочне рішення суду та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. На підставі розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2019 року №27 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та згідно протоколу передачі судової справи від 28.03.2019 року, справу передано в провадження судді Марфіної Н.В. Ухвалою суду від 03.04.2019 року справу за позовом АТКБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. У матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що поскільки станом на час підписання анкети-заяви відповідач працював та отримував заробітну плату, йому згідно анкети-заяви було видано карту для виплат, бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою не встановлювався. Інших карток згідно вказаної заяви відповідач не отримував. Кредитна картка відповідно до анкети-заяви не видавалась, кредитні договори з позивачем відповідач не укладав. Крім того, відповідач зазначає, що банк безпідставно з 24.03.2014 року збільшував відсоткову ставку за користування кредитом та всупереч положенням п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг нараховував комісію, оскільки кредитного договору між сторонами не укладалось, а є лише анкета-заявка і матеріали справи не містять умов щодо розміру, випадків та порядку нарахування і сплати комісії. Також відповідач зазначає, що протягом 2014-2019 років ним жодного договору щодо комплексного страхування власника карткового рахунку не підписувалось. Відповідач вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, оскільки відсутній договір кредитування де обумовлено суму кредиту, термін кредиту, відсоткова ставка кредиту, умови нарахування пені та штрафів. Позивач не надав пояснення щодо нарахування заборгованості по процентам та комісії, а також нарахування пені, штрафів, неустойки. Суми процентів не ґрунтуються на умовах кредитного договору та не відповідають здійсненому самим позивачем розрахунку. Виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є одностороннім арифметичним розрахунком позивача, а позовна заява лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тож немає можливості перевірити розмір заборгованості. Відсутнє підтвердження факту заборгованості в розмірі 105366,79 грн., адже в позовній заяві зазначено, що кредит отриманий в розмірі 8000,00 грн. Також відповідач вказує, що неустойка у вигляді штрафів як процентна складова та фіксована частина є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне й те саме порушення. Позивач просить стягнути проценти за користування кредитом в розмірі 88811,66 грн., що значно перевищує заборгованість за кредитом. Відповідач вказує, що банком не надано доказів оформлення та укладення між сторонами договору кредиту, отримання позичальником всіх невід`ємних складових цього договору, що разом із заявою-анкетою могло би свідчити про укладення у належній формі договору про надання банківських послуг. Також банком не надано Умов та правил надання банківських послуг, які би містили підпис позичальника. Відсутні докази видачі картки, передбаченої умовами заяви та строку дії такої картки, а також відсутні докази зарахування кредитних коштів на картку. Позивачем не надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку та виписки по даному рахунку. У матеріалах справи наявна відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити позов додатково посилаючись на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг підписанням якої він підтвердив ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розмішеним на сайті банку, тарифами банку. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах і укладення кредитного договору у такому вигляді, відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. Позивач надав суду виписку з карткового рахунку, що, на думку останнього, є підтвердженням отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна», оскільки проведення розрахункових операцій є неможливим без наявності картки. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами. Ухвалою суду від 29.052019 року залишено без задоволення заяву відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 29.05.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.6), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 7), витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 8-31), розрахунок заборгованості (а.с. 4), виписку по основній карті [NUMBER] [PERSON] (а.с. 109-110) та довідку про видачу клієнту [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 19.05.2014 року картки № [NUMBER] зі строком дії картки до останнього дня грудня 2016 року (а.с. 111). Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2014 року відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку зі змісту якої вбачається, що відповідач ознайомившись з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, має бажання оформити на своє ім`я карту «Універсальна» та карту для виплат. Бажаний кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна» визначений відповідачем у розмірі 10000,00 грн. Своїм підписом відповідач підтвердив, що згодний із тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач також підтвердив, що ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодний з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг відповідач погодився отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту ПриватБанку. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ним кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропонованих однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (ст. 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (ст. 207 ЦК України). Надані стороною позивача докази, зокрема, копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і правил надання банківських послуг, дають підстави стверджувати, що договір між сторонами укладений, відповідач погодився на запропоновані умови кредитування та обслуговування, а також погодився з запропонованими тарифами банку. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту. Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії). Розрахунком заборгованості та випискою по основній карті [NUMBER] [PERSON] підтверджено, що кредитною карткою відповідач користувався, при цьому здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості. З наданого банком розрахунку заборгованості та виписці по основній карті [NUMBER] [PERSON] вбачається, що у [PERSON] має місце заборгованість по тілу кредиту в сумі 7859,47 грн. та по нарахованим відсоткам в сумі 88811,66 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Ця правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 711/6227/14-ц. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що початком виникнення у [PERSON] заборгованості за відсотками є 21 червня 2014 року. Активне користування карткою відповідачем в межах строку її дії, свідчить про визнання зобов`язаною особою укладення договору кредиту та зобов`язання по поверненню кредитних коштів і сплати відсотків за користування грошима. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.05.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту наданої банком довідки вбачається, що строк дії виданої відповідачу картки становить до останнього дня грудня 2016 року (а.с. 111). Отже, 31.12.2016 року є строком виконання основного зобов`язання по поверненню виданих кредитних коштів, тому з урахуванням правової позиції Верховного Суду, банк не мав права після вказаної дати нараховувати щомісячні відсотки та штрафні санкції, передбачені умовами договору кредиту, і з цієї дати банк має право лише щодо представлення вимог до відповідача стосовно неповернутої суми у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині заборгованості по кредиту та нарахованим процентам підлягають часткового задоволенню, а саме до стягнення підлягає уся сума заборгованість по тілу кредиту в розмірі 7859,47 грн. та заборгованість за процентами, що визначена станом на 31.12.2016 року в сумі 17070,30 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення пені в сумі 3202,00 грн. та штрафів в загальній сумі 5493,66 грн., то в цій частині слід зазначити наступне. З урахуванням позиції суду щодо відсутності правових підстав для здійснення нарахування банком процентів та штрафних санкцій після настання строку виконання зобов`язання по поверненню всіх виданих кредитних коштів, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, пеня станом на 31.12.2016 року становить 1202,00 грн. Умовами і правилами надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами договору, передбачено право кредитора у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань нарахування пені та штрафу. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штраф, суд вважає, що стягненню підлягає лише частково заборгованість за пенею у розмірі 1202,00 грн., який є меншим за розмір заборгованості по штрафу з фіксованою частиною та процентною складовою в сумі 5493,66 грн. (500,00 грн. + 4993,66 грн.), що з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає до часткового задоволення, підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності судом, за зверненням відповідача, не встановлено. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір при поданні позову до суду підлягає стягненню з відповідача. Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн., розмір якого згідно вимог Закону України «Про судовий збір» визначений як мінімальний для сплати юридичною особою при зверненні до суду, то понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, навіть з урахуванням часткового задоволення позову, підлягають відшкодуванню з відповідач саме в зазначеному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial