Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 жовтня 1983 року. Від подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що сторони не зійшлись характерами, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, почуття любові втрачені, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сім'ї. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалась, позивачка просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, на розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 15 жовтня 1983 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 157, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають повнолітнього сина. Шлюбні стосунки між подружжям [PERSON] припинені. Як вбачається із позовної заяви, то причинами розпаду сім'ї позивачкою зазначено те, що вона з чоловіком не зійшлись характерами, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, почуття любові втрачені, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сім'ї. Відповідач свою думку з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловив. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved