Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

11 вересня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк, ПАТ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON]В.) заборгованість по кредитному договору в сумі 14440,24 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.02.2008 [PERSON] отримав кредит в розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач в порушення умов кредитного договору не надавав Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в звязку з чим станом на 31.07.2015 утворилась заборгованість в сумі 14440,24 грн., яка складається з 2590,13 грн. заборгованість за кредитом, 6478,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1745,70 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 675,73 грн. штраф (процентна складова), яку просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 1218,00 грн. за оплату судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в наданому суду письмову клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовна заява подана банком в межах строків позовної давності трирічного строку, який почав відраховуватися з дати останнього платежу, здійсненого відповідачем, а саме з жовтня 2012 року, і тому вважає, що підстав для застосування позовної давності до вимог позивача немає. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині стягнення з нього заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, вважає, що пеня та штрафи невірно нараховані, крім того просив застосувати позовну давність до вимог позивача. Також, просив зменшити розмір неустойки, в звязку з тяжким матеріальним становищем, яке повязане з тим, що відповідач один утримує сімю дружину та малолітнього сина, нещодавно сплатив валютний кредит. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року відповідачем підписано Заяву про надання кредиту та 28 лютого 2008 року йому відкрито рахунку, і саме ця дата є датою укладення договору, що передбачене п.п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 9). За умовами договору банк - позивач по справі, відкриває позичальнику - відповідачу картковий рахунок, надає платіжну картку, зараховує на відкритий рахунок грошові кошти та встановлює ліміт кредитної лінії в розмірі 5500грн. на умові сплати відсотків за користування кредитною лінією в розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості без щомісячної комісії. Позичальник зобов`язався проводити погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на карту або шляхом списання коштів з дебетової картки, а також сплачувати відсотки та оплачувати комісії щомісяця (а.с. 7 зворотній бік). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст.\~638\~та ст.\~1054 ЦК України\~є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обов'язки, які формують основу змісту зобов'язання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обов'язки і про об'єкти, що сторони мають передати одна одній. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору, такі умови договором передбачено. Так, в Заяві зазначено суму кредиту, відсоткову ставку та порядок повернення кредиту. В Умовах та правилах надання банківських послуг передбачено порядок користування платіжною картою, порядок здійснення операцій за допомогою карти, права та обов'язки банку і клієнта, відповідальність сторін, строк дії договору (частина ІІ, розділ 3 «Користування карткою»), а також інші умови. Своїм підписом у Заяві про надання кредиту від 27.02.2008 відповідач погодився, що Умови та правила надання банківських послуг, є невід'ємною частиною договору. Крім того, відповідач отримав Довідку (памятку) про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та підписав її. Тобто, в кредитному договорі, що укладено між сторонами, відображено всі істотні умови, передбачені діючим законодавством для договорів такого типу. За вимогами, передбаченими в\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Статтею 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами\~ст. 629 ЦК України\~- договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами\~ст. 610 ЦК України\~- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконуються. Станом на 31.07.2015 заборгованість за кредитним договором складається з 2590,13 грн. заборгованість за кредитом, 6478,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1745,70 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 675,73 грн. штраф (процентна складова), про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 4-6). Відповідно до\~ст. 129 Конституції України, ст.\~10,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2\~ст. 27 ЦПК України\~всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Статтею 611 ЦК України\~передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та штраф в розмірі 5% від суми позову. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 250 грн. та 675,73 грн. (а.с. 11 зворотній бік). Представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності. Згідно\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~Статтею 257 ЦК України\~встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач в своєму письмовому запереченні посилається на те, що строк дії кредитного договору встановлена до квітня 2010 року, а з 31 серпня 2012 року сума заборгованості є незмінною 5290,13 грн., в звязку з чим необхідно застосувати строк позовної давності. Суд не може погодитись з таким посиланням. Пунктом 3.1.1 розділу 3 «Користування картою» частини ІІ Умов та порядку надання банківських послуг зазначено, що строк дії карти зазначено на лицьовому боці картки. В п. 3.1.3 зазначено, що по закінченню дії картка продовжуться банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмове звернення клієнта про закриття рахунку. Доказів того, що відповідач звертався до банку із заявою про закриття рахунку, суду не надано. Отже строк дії картки було продовжено, тому строк позовної давності позивачем пропущено не було. Крім того, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж здійснено відповідачем, що він в судовому засіданні підтвердив і не оспорював, в жовтні 2012 року, а позовна заява надійшла до суду у вересні 2015 року. Однак, суд не погоджується з розрахунком позивача в частині нарахування пені та штрафу з таких підстав. Відповідно до приписів п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з вказаного вище розрахунку, пеня нарахована за весь період з часу укладення договору і до дати складання розрахунку 31 липня 2015 року, і в цей частині суд застосовує позовну давність в один рік. Таким чином, сума пені складатиме за період з вересня 2014 року по 31 липня 2015 року (час здійснення розрахунку) 581,90 грн. [ 1745,70 грн. (загальна сума нарахованої пені за весь період) 1163,80 грн. (сума пені станом на 31.08.2014 року)]. Крім того, п.п. 8.6 Розділу 3 «Умови обслуговування» Умов та приваил надання банківських послуг передбачена відповідальність відповідача за порушення зобовязань у виді штрафу 5 % від суми позову (а.с. 11 зворотній бік). Дана сума також підлягає зменшенню, в звязку із зменшенням суми пені, що входить до загальної суми позову, і становитиме 663,82 грн. Що стосується заяви відповідача про зменшення суми неустойки у відповідності із положеннями ст. 551 ЦПК України, то вони вона є необґрунтованою і не підлягає задоволенню, оскільки сума неустойки не перевищує збитки, і вказані позивачем обставини (одруження у 2003 році, утримання безробітної дружини та неповнолітньої дитини, зобовязання за кредитним договором, які відповідач виконав ще у лютому 2015 року), суд не вважає такими, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору, сплачена останнім при зверненні до суду із позовною заявою (а.с. 1), пропорційно задоволених вимог, а саме в сумі 1118,83 грн.

Outcome: partial