Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

12.02.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позові [PERSON] зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2001 року, який розірвано 30 травня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні матері. 18 жовтня 2007 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп., а потім 250 грн. 00 коп., до досягнення молодшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Старша дитина [PERSON] , [INFO] досягла повноліття та продовжує навчання в «Дніпропетровському індустріальному коледжі» на другому курсі денного відділення на бюджетній основі, з терміном навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року. Позивач є пенсіонеркою, працювати на може, в зв`язку із тим, що друга дитина є інвалідом та потребує догляду. Відповідач на утримання дочки добровільно матеріальної допомоги не надає, а позивач не в змозі самостійно забезпечити її грошовими коштами для проїзду до місця навчання, проживання у гуртожитку, придбання одягу, підручників тощо. У зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти в у твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання, але не більше як до 23 років. 04.09.2020 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 26 серпня 2011 року у зареєстрованому шлюбі, але подружжя на даний час не проживає разом. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, працює і може надавати таку допомогу. Належної участі у догляді за дитиною відповідач не приймає, фактично він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на ст. ст. 180, 182, 184 СК України, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. До початку проведення судового засідання позивач за первісним позовом [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її присутності. Заявлені нею позовні вимоги підтримала, в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, просила відмовити. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги [PERSON] визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у сумі 900 грн. Позовні вимоги [PERSON] також визнав частково, а саме: на суму 2500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Третя особа, яка заявила самостійні вимоги, в судове засідання не з`явилася, але до його початку надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилась. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 03 березня 2001 року до 25 квітня 2006 року (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , видане 03.03.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4), копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, видана 30.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровській області (а.с.5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданої 14.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6) Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З довідки Дніпровського індустріального коледжу від 10.01.2020 року встановлено, що [PERSON] навчається на другому курсі денного відділення на бюджетній основі, з терміном навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року (а.с.9), вона проживала у студентському гуртожитку даного коледжу з 01.08.2019 року по теперішній час, і сплачувала за надані послуги суму у розмірі 392 грн. 00 коп. на місяць у 2019 році та 520 грн. 00 коп. на місяць у 2020 році (а.с.9, 10), що підтверджено наданими [PERSON] копіями квитанцій на загальну суму 3644 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві не заперечував проти надання повнолітній дочці матеріальної допомоги, але у розмірі меншому, ніж того просить позивач за первісним позовом [PERSON] . Суд, встановивши, що повнолітня дочка [PERSON] , [PERSON] , 2002 року народження, на день пред`явлення позову продовжувала навчання на денній формі, яке закінчила 30.06.2020 року, вважає заявлені вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими, але такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із матеріального становища відповідача, шляхом стягнення з нього на користь позивача, на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання 30.06.2020 року, аліментів в твердій грошовій сумі 1300 грн. 00 коп., у зв`язку із нижчезазначеним. В даній справі, окрім вирішення первісного позову, підлягає розгляду й позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] . Спільний розгляд цих двох позовів визначено судом доцільним, оскільки вирішенню підлягає питання аліментних зобов`язань відповідача [PERSON] щодо можливості утримання ним повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та неповнолітньої дитини, яка також потребує матеріального забезпечення. Так, згідно наданої суду копії Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають з 26 серпня 2011 року у зареєстрованому шлюбі відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - дочка [PERSON] , відповідно до наданої суду копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 18.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що встановлено із довідки, виданої 16.04.2020 року відділом реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючи увагу на те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, неповнолітня дочка на даний час проживає окремо від батька [PERSON] , який не заперечує свого обов`язку, як батька утримувати дитину, але в розмірі меншому, ніж заявлено у позові [PERSON] , з урахуванням наявності у нього іншої дитини, яка є повнолітньою та продовжувала навчання до 30.06.2020 року, тому позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2014 року народження, в сумі 1300 грн., яка є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний календарний рік, і визначені ним суми не є сталими, оскільки систематично впродовж календарного року збільшуються. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Оскільки у позові про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки відповідача, стягнення аліментів визначено здійснювати у твердій грошовій сумі, тому остання підлягає індексації відповідно закону, оскільки платник і одержувач аліментів під час розгляду справи не підтвердили домовленості між собою про інше. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Положення ч. 2 ст. 184 СК України не поширюється на позов з вимогою про обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Суд вказує сторонам за первісним позовом, що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Роз`яснити сторонам за первісним позовом та сторонам за позовом третьої особи із самостійними вимогами, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд, враховуючи часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1681 грн. 60 коп., який є мінімальною ставкою за подання позовів майнового характеру, виходячи із того, що позивачі [PERSON] та [PERSON] при зверненні до суду з позовами, які є предметом розгляду, звільнені від сплати судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 179, 180, 182, 184, 191, 199, 200, 201, СК України п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial