Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

10 липня 2020 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за централізоване опалення у розмірі 23583,29 грн та судові витрати у розмірі 2102 грн. 21 липня 2020 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли відомості щодо місця реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 27.07.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судовому засіданні. В судове засідання, призначене на 11.09.2020 року, відповідачі не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 19.10.2020 року. В судове засідання, призначене на 19.10.2020 року відповідачі також не з'явилися, однак через канцелярію суду надійшли письмові заяви [PERSON] та [PERSON] від 19.10.2020 року про визнання ними позову в повному обсязі, та про розгляд справи у їх відсутність. Наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи в його відсутність. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, які надаються позивачем - КПТМ «Криворіжтепломережа». За зазначеною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.5). Будинок, в якому зареєстровані відповідачі є багатоповерховим, опалення квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку. Послуги з централізованого опалення за зазначеною адресою відповідачам надає позивач. Відповідно до наданих суду актів у зв`язку з початком опалювального сезону, до будинку [ADDRESS] було подано централізоване опалення, яке по закінченню опалювального сезону, було припинене (а.с.7-10). Відповідачі у вказаний в позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавали та не зверталися. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи теплопостачання будинку, в тому числі, і квартири відповідачів за [ADDRESS] , тому останні є такими, що фактично спожили надані послуги з централізованого опалення. На підставі зазначених фактів, конклюдентних дій відповідачів та приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню. За приписами, що містяться у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п.1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідачам проводились нарахування відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення населенню, які установлені постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг. Протягом 2015-2020 років відповідачі не проводили в повному обсязі оплати за спожиті послуги з централізованого опалення, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.6). Крім того, відповідачі належним чином повідомлялися про наявність зазначеної заборгованості (а.с.4). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами статті 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 18 Правил затвердження надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з ч. 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачі у порушення обов`язку по сплаті отриманих послуг, у повному обсязі їх не сплачували, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період із 01.11.2015 по 01.03.2020 на суму 23583,29 грн, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.6). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що відповідачі отримали та користуються послугами з теплопостачання та зобов`язані оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Оскільки відповідач визнає позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, зважаючи на визнання відповідачами позову, суд при розподілі судових витрат застосовує ч. 1 ст. 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З огляду на викладене необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 525,50 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved