Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

11.07.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , стягнутих рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2014 року. В обґрунтування позову зазначив, факт проживання сина [PERSON] разом з позивачем підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг від 01.07.2019, тому вказане свідчить про зміну обставин, що впливає на стягнення аліментів з позивача та на підставі ч. 4 ст. 273 ЦПК України просив припинити стягнення аліментів. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки з липня 2019 року вона разом з сином [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , проте її син залишається бути зареєстрованим за місцем реєстрації батька позивача у справі, та обставина, що неповнолітній син є зареєстрованим за місцем проживання позивача не надає підстав для припинення стягнення аліментів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників, допитавши свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.01.2014 року. Вищезазначеним рішенням також було визначено розподіл аліментів на утримання дитини, а саме: стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернігова, аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 5318 від 19.06.2019 року. Після розірвання шлюбу в 2014 році сторони тривалий час проживали разом за адресою позивача. Виконавчий лист був виданий 20.02.2018 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2014 року та не пред`являвся відповідачем до виконання. Відповідач не була зареєстрована, проте фактично проживаючи разом з позивачем за його адресою: [ADDRESS] регулярно здійснювала оплату комунальних послуг за цією адресою, що підтверджується копіями платіжних документів за період січень-грудень 2018 року, де платником зазначена саме [PERSON] . Відповідач протягом останніх п`яти років здійснює оплату за навчання сина в студії сучасного естрадно-спортивного танцю «Реверанс», що підтверджується довідкою № 01/04 від 08 квітня 2019 року. Згідно копії акту про фактично проживаючих осіб від 01.07.2019 вбачається, що в [ADDRESS] зареєстрований та мешкає [PERSON] , разом з ним зареєстрований та мешкає його син [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Разом з тим, згідно копії акту від 08.08.2019 року вбачається, що [PERSON] , 2004 року народження мешкає без реєстрації з липня 2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 73). Даний акт складений мешканцями будинку [ADDRESS] та засвідчений майстром ОЖБК м. Чернігова. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції, надає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Свідок [PERSON] суду повідомила, що її старший син та [PERSON] однолітки та мають дружні відносини. З 2004 року її сім`я спілкується з сім`єю [PERSON] Свідок суду дала свідчення, що у березні 2019 року мати [PERSON] вивезла речі із квартири та не віддавала дитину [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] проживав на два будинки. З липня 2019 року [PERSON] проживає разом з матір`ю та бабусею у квартирі [ADDRESS] . На даний час бабуся знаходиться в лікарні, а [PERSON] 10 вересня 2019 року поїхала на 3 тижні до Італії на роботу, у цей період дитина проживає із старшою дочкою [PERSON] по [ADDRESS] . Крім того, зазначила, що [PERSON] відвідує гурток танців, їздить на змагання та їй достеменно відомо, що кошти на такі поїздки надає мати, батько у цих витратах участі не приймає, оскільки [PERSON] декілька разів позичала в неї кошти саме на ці цілі, так як працювала неофіційно та отримувала заробітну плату в кінці тижня. Також повідомила суду, що одяг [PERSON] купує мати, оскільки вони здійснюють такі покупки завжди разом, так як мають однакових за віком дітей. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 5318 від 19.06.2019 року вказує на склад осіб зареєстрованих в квартирі та не містить відомостей про фактичне місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, судом не встановлювалося фактичне місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , тому доводи позивача, зазначені в позовній заяві не підкріплені належними та допустимими доказами, що син [PERSON] фактично проживає разом з ним та лише позивач здійснює його утримання. З врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем слід відмовити.

Outcome: dismissed