overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

11.09.2014року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 13404,25 гривень. У позові зазначили, що 02.08.2011р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості за кредитом, суми заборгованості по процентам, по комісії, суми штрафу, на загальну суму 13404,25 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 02.08.2011 року [PERSON] на підставі Анкети - заяви, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 р та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, отримав кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на Заяві від 02.08.2011р. свідчить про те, що останній ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява є договором між Банком та ним про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Внаслідок чого у відповідача станом на 30.05.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 13404,25 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 6653,23 грн., заборгованість по процентам - 4485,00 грн., заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 1151,53 грн., штраф (фіксована частина ) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 614,49 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

11.09.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 28657,31 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], 06.02.2006 року укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 9300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2014 року складає 28657,31 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 6668,84 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 20147,65 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) 500 грн.; - штраф (процентна складова) 1340,82 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 КЦ України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають стягненню на його користь з відповідача 28657,31 грн. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

11.09.2014 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.2-3), мотивуючи свої вимоги тим, що 20.10.2006 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Мають спільну неповнолітню дитину. Спільне життя не склалось; спільне господарство не ведеться; шлюбні відносини фактично припинили своє існування з грудня 2006 р.. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

11.09.2015р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу 09.05.2015р. у них народилась донька Софія, яка проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав заперечував проти його задоволення, вказуючи, що він не працює, отже не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2014р. Під час шлюбу 09.05.2015р. у сторін народилась донька Софія (а.с. 3), яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, проживає окремо, не працює, інших дітей не має. Позивач не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

11.09.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі з 2011 року перебували у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі ? частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на її користь. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений у встановленому Законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 2011 року позивачка та відповідач перебували у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу народилась [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.3. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, а.с - 4. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

11.09.2015р. до Слов»янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

11.09.2015р. до Слов»янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 10 серпня 1992 року, який був зареєстрований в Виконавчому комітеті Святогірської міської ради м. Слов'янська Донецької області, актовий запис № 13. Вони припинили спільне проживання, в зв'язку з тим, що між ними зникло взаєморозуміння. Спору про розділ майна немає. Просить суд: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10 серпня 1992 року в Виконавчому комітеті Святогірської міської ради м. Слов'янська Донецької області, актовий запис № 13, - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив. У зв'язку з даною обставиною та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 1992 року в Виконавчому комітеті Святогірської міської ради м. Слов'янська Донецької області, актовий запис № 13 (а.с.6). Встановлено, що шлюбні відносини позивача та відповідача розпалися, оскільки між ними зникло взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

11.09.2015 року, [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів, на трьох неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що вона з 20.09.2003 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу подружжя має трьох дітей: синів - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; доньку - [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що відповідач за власною згодою не дає коштів на утримання дітей. Діти знаходиться на повному її утриманні. Таким чином, позивачці, в подальшому, утримання дітей без допомоги відповідача буде складно. Добровільно матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, відповідач надавати у подальшому, до досягнення ними повноліття, не бажає, хоча зобов'язаний надавати. Відповідач може надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, до досягнення ними повноліття, оскільки не хворіє, може працювати, та працює. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та про те, що свої позовні вимоги він підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що з позовними вимогами позивачки він згоден в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

11.09.2015 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. З позову вбачається, що позивачу на праві власності належить будинок № 32 по вул. 17 Партзїзду в м. Краматорську. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], які 05.06.2014 року забрали свої речі та виїхали в невідомому напрямку, їх особистих речей за вказаною адресою не має, комунальні послуги вони не сплачують. Позивач отримує мінімальну пенсію та змушений сплачувати за відповідачів комунальні платежі, він не може оформити субсідію. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою м. Краматорськ, вул. 17 Партзїзду, буд. 32. Позивач у судове засідання не зявився, але надав заяву до суду з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі не зявилися з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що влаником будинку № 32 по вул. 17 Партзїзду в м. Краматорську є [PERSON]. (а.с.8, 9) Згідно довідки комітету мікрорайону № 5 та довідок Краматорського МВ ДМС України в Донецькій області, відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], перебувають на реєстраційному обліку в будинку позивача. (а.с.6, 15, 16). Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно акта про непроживання від 10.09.2015 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не проживають в [INFO] з червня 2014 року по теперешній час. (а.с.7) При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідачі порушують його право в користуванні власністю, а тому відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Краматорськ, вул. 17 Партзїзду, буд. 32.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

11.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (дошлюбне прізвище Позднякова), в якій ставить питання про розірвання шлюбу, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м.Донецька Донецької області від 07.12.2004 року, актовий запис №510. Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надав суду заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через розміщення оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті Дзержинського міського суду від 20.10.2015 року. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м.Донецька Донецької області від 07.12.2004 року, актовий запис №510 (а.с. 4). Судом встановлено, що сумісне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Відповідач не заперечує проти задоволення рішення. Спору про поділ майна немає. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

11.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в обґрунтування якого вказав, що він з 02.06.2010 року перебуває у трудових відносинах ПАТ «Азовзагальмаш». Пояснив, що йому була нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 рік. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутністі та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 02.06.2010 року був прийнятий на роботу до ВАТ «Азовзагальмаш». Рішенням загальних зборів акціонерів від 08.04.2011р. ВАТ «Азовзвгвльмаш» перейменоване у ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Як вбачається з заяви ПАТ «Азовзагальмаш» та наданої довідки № 238/ро-433 від 02.10.2015 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 02.10.2015 року складає 16415,71 грн. При цьому суд зазначає, що вказана сума заборгованості по заробітній платі вказана вже з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 ч.1 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що підлягають сплаті від підприємства, закладу, організації проводиться в день звільнення. Про нараховані суми , що підлягають сплаті робітнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити робітника перед виплатою вказаних сум. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2014р. - серпень 2015р. (включно) року в розмірі 16415,71 грн. та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved