overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

11 липня\~2017 року [PERSON] звернулась до суду з позом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи позов тим, що 16.02.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] життя з відповідачем не склалося, тому позивачка подала позов до суду та рішенням Кам»янка-Бузького районного суду від 02.06.2017 року шлюб між нею та позивачем було розірвано. Відповідач не надає кошти на утримання дочки просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], жителя [INFO] АР Крим аліменти на її користь на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки заробітку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить про розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, не попередив суд про причину неявки. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 181317, виданого 16.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам»янка-Бузького районного управління юстиції. Від шлюбу позивачки та відповідача народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи, копією Свідоцтва про народження серії 1-СГ № 332103, виданого виконавчим комітетом Дернівської сільської ради Кам»янка-бузького району Львівської області. Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітню дитину. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері,батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів у розмірі ? частки заробітку є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. На підставі ст.\~180, ч. 3 ст.\~181, ч. 2 ст.\~183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26.08.1995 року перебуває з відповідачем [PERSON]О у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сім'я розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї стало відсутність порозуміння та поваги одне до одного, відсутність почуття взаємної любові і поваги. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 26.08.1995 року зареєстрували шлюб у Тернівському сільвиконкомі Недригайлівского району Сумської області, актовий запис № 26, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає, спору про місце проживання неповнолітньої дитини - немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати: судовий збір у сумі 640,00 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30 квітня 1999 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сім'я розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї стало зникнення порозуміння та поваги одне до одного, відсутність почуття взаємної любові і поваги. Зазначає, що на протязі останніх трьох року проживають окремо. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 30.04.1999 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної у м. Суми ради, актовий запис № 113, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 15 в будинку № 28-а по вул. 1 Лінія в м. Миколаєві. Вказувала, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в даному будинку не проживає вже тривалий час, не бере участь в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначила, що реєстрація відповідача у будинку не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до поквартирної картки наймачем вищевказаної квартири є позивач [PERSON]. Згідно з Рішенням від 27.10.1995 р. за № 573 «Про зміну правового режиму будинку по вул. 1Лінія, 28-а і відкриття особових рахунків» був змінений правовий режим дому № 28-а по вул. 1 Лінія з гуртожитку для малих сімей на житловий будинок, відкритті особові рахунки громадян, які мешкають в зазначеному будинку. Відповідно до картки прописки, виданої Ленінським РВВС м. Миколаїв за адресою: [ADDRESS], зареєстрованим значиться відповідач [PERSON]. Відповідно до Акту про не проживання від 27.06.2017 р., складений сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та посвідчений головою правління ОСББ «Жилец-Юг» , що за адресою: [ADDRESS], відповідач не проживає у вищевказаній квартирі з 20.05.2016 р. Відповідно до ст. ст.\~71,72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач більше одного року не проживає в квартирі, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він не оплачує, зв'язок із матір'ю - позивачем та іншими членами родини не підтримує. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, обґрунтовані , доведені, отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення нею повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач не займається вихованням дочки та належним чином не утримує її. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Судом обєктивно встановлено, що від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач не займається вихованням дочки та належним чином не утримує її. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження дитини; копією рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення нею повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працездатний та інших утриманців не має. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 11 липня 2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON]звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що вона з відповідачем по справі [PERSON]з 2012 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 27 жовтня 2014 року у них народилася спільна дитина дочка, [PERSON], яка проживає разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON]просить суд стягувати із [PERSON]на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.2), яка проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району № 1799 від 11.07.2017 (а.с.3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON]необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що 19 лютого 2005 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 10, зареєструвала шлюб із [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В даний час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стали різні погляди на життя, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву, якою прохає розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 лютого 2005 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 10 (а.с. 4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 640 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

11 липня .2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 112. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, відсутні взаєморозуміння та повага один до одного. Збереження сім`ї неможливо і суперечить інтересам позивачки. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час розгляду справи в суді повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 14 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраійної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 112, сторони біля року мешкають окремо. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, згідно квитанції від 11 червня 2017 року На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

11 липня 2017 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулись позивачі з вищеназваним позовом в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] В ході судового розгляду позивачі подали заяву в якій зазначили, що на позові наполягають, просять справу розглянути в їх відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] є власником ? частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS].(а.с.14). Відповідач проживає за вищевказаною адресою, будучи власником іншої частини житлового будинку. З матеріалів цивільної справи видно, між сторонами неодноразово виникали сімейні конфлікти, що підтверджується матеріалами перевірки Овідіопольського ВП (а.с.7-13). Добровільно врегулювати конфлікт відповідач не бажає. Власник житлового будинку - позивачка по справі при наявності майна відповідачів несе додаткові витрати щодо користування житловим будинком, що обмежує її права як власника житлового будинку. Тому суд вважає, що відповідач перешкоджає здійснювати право власності. Відповідач добровільно врегулювати конфлікт не бажає, а тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням вищевказаного будинку. При подані позову позивачі сплатили судовий збір у повному обсязі, позивачі питання про розподіл судових витрат не ставлять, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved