Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

10 травня 2018 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено у справі підготовче судове засідання на 30 травня 2018 рік. Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня до участі у розгляді справи в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову було залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2018 року вказану справу було призначено до розгляду на 02 липня 2018 року. В своєму позові [PERSON] зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний, про що 22.04.2009 року відділом РАЦС по місту Хмельницькому ХМРУЮ було видане свідоцтво про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею, та саме вона опікується його розвитком, станом здоров'я, вихованням, матеріальним утриманням. Відповідач участі у вихованні сина, його матеріальному забезпеченні не приймає. В цьому році, вона планує виїхати разом з сином за кордон, а саме в Канаду. Нею вже придбані квитки на ім'я сина на відвідування різних атракціонів: Вежа комп'ютерної мережі, Королівського Музею Онтаріо, Зоопарк Торонто, Центру Науки Онтаріо, тощо. Зазначила, що вказана поїздка є виключно в інтересах сина, буде сприяти його всебічному розвитку та оздоровленню. Батько дитини, [PERSON], без жодних об'єктивних причин, не бажає надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон. За таких обставин, просила суд надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON], за межі України в Канаду з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій не заперечував проти надання дозволу на виїзд сина [PERSON] за кордон, а саме у Канаду на період з 01.08.2018 по 30.09.2018 рік. Зазначив, що після розлучення з [PERSON] він намагався мирно дійти згоди з останньою про умови виховання спільної дитини, проте остання не бажає цього робити, посилаючись що його спілкування з сином є недоречним, оскільки фактично у нього вже є батько (нинішній чоловік позивачки). Також зазначив, що нещодавно він дізнався про наявність у провадженні суду справи про позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON], проти чого він категорично заперечує. Вказав, що жодних перешкод у виїзді сина за кордон він не чинив, оскільки з цього приводу позивачка до нього ніколи не зверталася. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ 22 квітня 2009 року у книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №325. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини [NUMBER], яке видане 30.10.2007 року відділом РАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ. На даний час позивач разом з сином [PERSON] бажає виїхати за кордон, а саме в Канаду. Вказане підтверджено придбаними 05.07.2018 року дитячим квитком CitiPass на відвідування 5 пам'яток Торонто: Сі Ен Тауер, Каса Лома, Королівський музей Онтаріо, Канадський акваріум Ріплі, Зоопарк Торонто - або - Науковий центр Онтаріо. Звернувшись до суду з вказаним позовом, позивач по суті зазначила, що оскільки відсутня нотаріально посвідчена згода батька на виїзд сина за кордон, вона не може виїхати разом з дитиною до Канади. Вирішуючи вказаний позов по суті суд зазначає наступне. Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 14 липня 2016 року Верховною Радою України були внесені зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», яким були вилучені з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Разом з тим за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв'язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Таким чином, з урахуванням установлених судом обставин, а саме мети виїзду за кордон дитини та відвідування іншої держави (оздоровлення, відвідування історичних пам'яток, музеїв інших розважальних та пізнавальних центрів), на переконання суду свідчать про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків відповідатиме найкращим інтересам дитини. За таких обставин, зважаючи на позицію відповідача (іншого з батьків дитини, який разом з нею не проживає), який не заперечував проти виїзду сина за кордон, а також ту обставину, щодо відсутності нотаріально посвідченої згоди останнього на такий виїзд, який є формальною підставою для пропуску прикордонною службою позивача разом з дитиною через державний кордон, суд вважає що поданий позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved