Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

10.11.2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» (надалі - АТ «Укрексімбанк») та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту [NUMBER] від 20.12.2013 року (надалі - Кредитний договір). На виконання умов Кредитного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 7 500,00 грн. на строк до 30.11.2015 року включно. При цьому, відповідно до п.2.3 ст. 2, підпункту 7.2.4 ст. 7 Кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані, та в дату остаточного повернення Кредиту. Разом з тим, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, 23.03.2015 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором, яку останнім виконано не було. Таким чином, оскільки відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, заборгованість останнього за кредитним договором станом на 18.09.2017 року становить 20 063,05 грн. та складається з: заборгованості за кредитом (основним боргом) - 6 022,42 грн., заборгованості за процентами - 4 405,57 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами - 813,64 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом - 1 627,02 грн.; трьох процентів річних - 572,07 грн.; інфляційного збільшення суми боргу - 6 622,33 грн. Ухвалою від 08.02.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. З огляду на вищенаведені положення чинного процесуального законодавства, а також з урахуванням вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України, у судовому засіданні, яке відбулося 21.03.2018 року, ухвалою, постановленою судом не виходячи до нарадчої кімнати, було вирішено продовжити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України)суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» (надалі - АТ «Укрексімбанк») та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту [NUMBER]. Відповідно до умов п.п. 2.1, 2.2 ст. 2 Кредитного договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по Кредиту не більше 7 500,00 грн. на строк до 30.11.2015 року. При цьому, згідно з п. 2.3 ст.2, та п.п.7.2.4 ст. 7 Кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом в розмірі 36% річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. Як передбачено п.4.1 ст.4 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється виходячи з розміру процентної ставки, визначеної згідно з умовами Кредитного договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються кредитором щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця та в дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі Кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці в якому настане термін, визначений п. 2.2 Кредитного договору, по дату припинення дії кредитної лінії (включно). Також, відповідно до положень п.п.7.2.1 Кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути позивачу кредит не пізніше терміну, вказаного у п.2.2 Кредитного договору. В той же час, п.2.2 Кредитного договору передбачено, що у цей же термін відповідач зобов'язаний повернути позивачу всю існуючу заборгованість за кредитом та проценти за користування кредитом. Крім того, згідно п.п. 9.1 та 9.2 ст.9 Кредитного договору у разі несплати/прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом відповідач сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується поточною випискою за контрактом за період з 20.12.2013 - 18.09.2017 роки. Однак, оскільки відповідач після отримання кредитних коштів своїх зобов'язань за Кредитним договором не виконав належним чином та в строк, встановлений Договором, борг не повернув, 23.03.2015 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію щодо негайного погашення заборгованості за кредитною лінією в сумі 8 317,52 грн., яку останнім виконано не було. Таким чином, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 18.09.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 063,05 грн. та складається з: заборгованості за кредитом (основним боргом) - 6 022,42 грн., заборгованості за процентами - 4 405,57 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами - 813,64 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом - 1 627,02 грн.; трьох процентів річних - 572,07 грн.; інфляційного збільшення суми боргу - 6 622,33 грн. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір від 20.12.2013 року, умови якого відповідачем виконано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь АТ «Укрексімбанк» сума заборгованості у розмірі 20 063,05 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (основним боргом) - 6 022,42 грн., заборгованості за процентами - 4 405,57 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами - 813,64 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом - 1 627,02 грн.; трьох процентів річних - 572,07 грн.; інфляційного збільшення суми боргу - 6 622,33 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved