Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

10 грудня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 27 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Також, позивач зазначив, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 52899 гривні 63 копійки, з яких: 4290 гривень 82 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1542 гривні 52 копійок - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 47006 гривень 29 копійок - заборгованість по пені. Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені банком судові витрати. Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач про причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, представник позивача у надісланій до суду письмовій заяві щодо заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 27 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 12). З нової редакції копії статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 05 червня 2019 року №594 вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (а.с.45-46). У розрахунку заборгованості за договором позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 11 жовтня 2020 року становить 52899 гривні 63 копійки, в тому числі: 0 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; : 4290 гривень 82 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 1542 гривні 52 копійок - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 47006 гривень 29 копійок - заборгованість по пені; 0 гривень - заборгованість по комісії (а.с.6-9). Перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача, суд зважає на наступне. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту. При цьому, вимоги про стягнення тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованості за нарахованими відсотками позивач не заявляв, зазначивши у позовній заяві, що таких видів заборгованості відповідач перед позивачем не має. Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на копії анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі - Анкета-заява, а.с. 12) та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (надалі - Довідка про умови, а.с. 13), а також на витяг з Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Витяг з умов, а.с. 14-37). Оскільки надані позивачем Довідка про умови та Витяг з Умов не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на Витяг з тарифів, як на обґрунтування своїх вимог в частині обрахування розміру пені, є безпідставним, й позовні вимог в цій частині задоволенню не підлягають . Досліджена судом копія Анкети-заяви, яка була підписана відповідачем 05 лютого 2016 року, також не містить обов`язку відповідача сплатити заборгованість за простроченим тілом кредиту та пеню. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що позивачем не зазначено норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення, суд дійшов переконання про безпідставність позовних вимог і в цій частині. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих позивачем доказів не вбачається, що фактично отримані відповідачем кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а тому, суд дійшов переконання, що вимога про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних від простроченої суми також є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Позивач сплатив судовий збір в сумі 2102 гривні, який, за правилами статті 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed