Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

11 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 14.02.1995 року по 07.10.2013 року працював на посаді головного енергетика в ДП ДАК «Хліб Україна» МКХ №1 з посадовим окладом згідно штатного розкладу, доручену йому роботу виконував згідно з посадовою інструкцією сумлінно та професійно. На час звільнення [PERSON] з посади головного енергетика, ДП ДАК «Хліб Україна» Миргородський комбінат хлібопродуктів №1 заборгував позивачу заробітну плату за наступні періоди: березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 р. на загальну суму 5 249,80 грн. (Пять тисяч двісті сорок девять грн. 80 коп.). Зазначена сума боргу по заробітній платі вищевказаним державним підприємством по сьогоднішній день не виплачена позивачу. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 249,80 грн., крім того стягнути з відповідача на свою користь суму індексації заробітної плати у розмірі 5 157,85 грн. та суму морального збитку у розмірі 5 000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1, [PERSON] позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити з тих підстав, що підприємство знаходиться в скрутному матеріальному становищі, від 24.11.2014 року на кошти, що містяться на всіх рахунках боржника, що відкриті або будуть відкриті в банківських установах накладено арешт, як наслідок це унеможливлює самостійне розпорядження власними коштами в тому числі і виплачувати заробітну плату. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що з\~ 14.02.1995 року по 07.10.2013 року [PERSON] працював на посаді головного енергетика в ДП ДАК «Хліб Україна» МКХ №1, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3). Звільнений з посади за власним бажанням на підставі ст.\~ 38 КЗпП України. Згідно довідки виданої ДП ДАК «Хліб Україна» МКХ №1 станом на 07 квітня 2016 року позивачу\~ була нарахована, але не виплачена заробітна плата за березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року в сумі 5 249,80 грн. (а.с. 4). Згідно ст.ст. 115; 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. При\~ звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ статті 116 цього\~ Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заборгованість по заробітній платі в сумі 5 249,80 грн. підлягає стягненню із Дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 на користь [PERSON] в повному обсязі. Позовна вимога про стягнення суми індексації заробітної плати у розмірі 5\~157, 85 грн. не підлягає до задоволення з наступних підстав. В своєму позові [PERSON] посить суд стягнути з ДАК «Хліб України» Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 на свою користь суму індексації заробітної плати за період часу з березня 2013 року по квітень 2016 року, тобто за 7 останніх місяців роботи на підприємстві та після його фактичного звільнення з підприємства до моменту звернення з позовом до суду. Позивач має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми індексації, як складові належної працівникові заробітної плати за той період, коли заробітна плата нараховувалася, але не виплачувалася. В судовому засіданні представником відповідача було надано для огляду довідку, відповідо до змісту якої за період роботи [PERSON] на посаді головного енергетика в ДП ДАК «Хліб Україна» МКХ №1 проводилася індексація заробітної плати у відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і загальний розмір заборгованості підприємства (5 249,80 грн.) перед позивачем включає і суму індексації заробітної плати, а стягнення суми індексації, розрахованої після фактичного звільнення вважає безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд приходить до переконання, що дана вимога не обґрунтована достовірними, обєктивними доказами, позивачу доцільно було б звернутися до суду за захистом свого порушеного права шляхом компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати. Оскільки, позивачем не заявлено додатковою позовної вимоги та не уточнено вже існуючі до моменту видалення суду до нарадчої кімнати, суд вважає за недоцільне виходити за межі позовних вимог або будь-яким чином змінювати їх обсяг. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У звязку з чим, враховуючи обставини справи, вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Так, несвоєчасна виплата коштів, які належало йому виплатити в день звільнення, призвели до втрати нормальних життєвих звязків, позивачем було докладено додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial