Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

11 лютого 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке належним чином повідомлене про дату, час і місце судового розгляду справи, не використало наданого законом права на участь в судовому засіданні свого представника, надавши суду заяву про підтримку своїх позовних вимог та можливості розгляду справи за його відсутності. Зі змісту позовної заяви убачається, що 21 липня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DOM0RX00550155, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 1954,70 грн. на строк 12 місяців до 21 липня 2007 року включно, зі сплатою за користування кредитними коштами 24 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Повернення кредиту передбачалось щомісячними платежами згідно узгодженого графіку. Для виконання договору позичальнику відкрито рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник [PERSON] , яка отримала суму кредиту в повному обсязі, не виконує належним чином своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цим договором станом на 11 листопада 2013 року заборгованість становить: по кредиту - у сумі 1077,24 грн.; по сплаті відсотків за користування кредитом - у сумі 14052,01 грн.; по комісії за користування кредитними коштами - 290,29 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 30545,63 грн.; штраф (фіксована частина) - у сумі 500 грн.; штраф (процентна складова) - у сумі 2298,26 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 48763,43 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 487,63 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти стягнення з неї повної суми боргу, вказаної позивачем. Вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 21 липня 2006 року юридична особа - закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Кредитор) і громадянка України [PERSON] (Позичальник) уклали договір кредиту № DOM0RX00550155, за яким Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредит в розмірі 1954,70 грн., на строк кредитування 12 місяців до 21 липня 2007 року включно, зі сплатою 24 % на рік, на суму залишку, а Позичальник зі своєї сторони зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Кредитору основну суму кредиту, сплатити відсотки за користування ним, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Позичальник здійснює погашення кредиту та відсотків рівними щомісячними платежами, які розраховуються за відповідної формулою, згідно з визначеним графіком. Для виконання договору Банк відкрив Позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Судом встановлено, що кредитний договір укладено у письмовій формі, підписано уповноваженими на це посадовими особами закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] грошові кошти, отримання яких 21 липня 2006 року підтверджено підписом відповідача у заяві. Згідно довідки-розрахунку ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком станом на 11 листопада 2013 року становить: по кредиту - у сумі 1077,24 грн.; по сплаті відсотків за користування кредитом - у сумі 14052,01 грн.; по комісії за користування кредитними коштами - 290,29 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 30545,63 грн.; штраф (фіксована частина) - у сумі 500 грн.; штраф (процентна складова) - у сумі 2298,26 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд визнає правильним представлений публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DOM0RX00550155 від 21 липня 2006 року. Договором передбачена відповідальність сторін за порушення його умов: пунктом 5.3 - при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості; пунктом 5.1 - при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочи платежу. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що відповідач вживав належних заходів для виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Виконання зобов'язання відповідно до частини 1 статті 546 та статті 549 ЦК України забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата встановленої договором або законом неустойки, як визначено в пункті 3 частини 1 статті 611 ЦК України, є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. Виходячи з умов кредитного договору та з аналізу норм наведених статей Цивільного кодексу України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визнається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання, та має разовий характер, а пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді: обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Таким чином, пеня та штраф настають за різних обставин порушення зобов'язання зі сторони боржника, тому є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідач при підписанні правочину визнав зазначені умови кредитного договору та не зверталась в установленому законом порядку до суду щодо визнання їх недійсними. У відповідності до положень статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, заборгованості по відсоткам, пені та штрафу підлягають задоволенню. Позивачем документально підтверджені платіжними дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 487 грн. 63 коп. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved