Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

11 листопада 2013 року виконком Сніжнянської міської ради Донецької області звернувся до суду з позовом до до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Відповідачка має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відомості про батька в свідоцтвах про народження яких записані згідно ч.1 ст. 135 СК України. Відповідачка не створила умов для проживання та виховання дітей, так як квартира, в якій вони проживають, знаходиться в антисанітарному стані, в квартирі збираються сторонні люди та вживають спиртні напої. Згідно побутової характеристики, відповідачка характеризується негативно, веде аморальний образ життя, вживає спиртні напої, бродяжить, не працює, залишає дітей дома без догляду, по декілька днів з дітьми не проживає. 21 жовтня 2013 року малолітні діти були доставлені в міську дитячу лікарню у зв»язку з хворобою та відсутнітю матері вдома. Відповідачка неодноразово попереджалася про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов»язків, службою у справах дітей з нею проводилася профілактична робота. Також відповідачка була напарвлена до Сніжнянського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді з метою здійснення соціального супроводу сім»ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах, надсилалося клопотання до Сніжнянського МВ щодо її притягнення до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов»язків, але відповідачка свій спосіб життя не змінила, необхідних умов для проживання дітей в сім»ї не створила, а тому просили позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до їх повноліття. У грудні 2013 року виконком Сніжнянської міської ради Донецької області уточнив позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просив стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до їх повноліття на поточні рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] у ТВБВ № [NUMBER] філії - ДОУ публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,. Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 23 грудня 2013 року в задоволенні позову виконавчого комітету Сніжнянської міської ради Донецької області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовлено. В апеляційній скарзі виконавчий комітет Сніжнянської міської ради Донецької області просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з тих підстав, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Представник позивача та прокурор, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися. Заслухавши суддю-доповідача, відповідачку [PERSON], яка просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідачка по справі [PERSON] Відомості про батька в свідоцтвах про народження дітей записані згідно ч.1 ст. 135 СК України (а.с.4-5). Апеляційним судом встановлено наступне. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються СК України. [PERSON] в період з 14 по 21 жовтня 2013 року була відсутня за місцем свого проживання, не цікавилася життям та здоров'ям своїх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в результаті чого 21 жовтня 2013 року малолітні діти були влаштовані у міську дитячу лікарню з ознаками інфекційних захворювань. За цим фактом за ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідними умовами життя та виховання своїх дітей постановою Сніжнянського міського суду Донецької області від 19 листопада 2013 року відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУАП, та на неї накладено штраф в розмірі 34 грн (а.с.36). Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що він не може зробити висновок про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, або жорстоко поводиться з дітьми, або є хронічним алкоголіком або наркоманом, або існують інші підстави для позбавлення її батьківських прав. Однак з таким висновком суду не можна погодитися, тому що він не грунтується на законі та обставинах справи. Згідно з ч.1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Звернувшись до суду з позовом, виконком Сніжнянської міської ради Донецької області посилався на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. З матеріалів справи вбачається, що постановою Сніжнянського міського суду Донецької області від 19 листопада 2013 року за ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідними умовами життя та виховання своїх дітей відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУАП, та на неї накладено штраф в розмірі 34 грн (а.с.36). На підставі ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином судом першої інстанції порушено вимоги матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. На підставі ст.88 ЦК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved