Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

10 березня 2017 року начальник філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість кредитним договором № 3845 від 30 грудня 2013 року складає 25705,10 гривень. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачів в рівних частинах понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1600,00 гривень. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Із заяви вбачається, що представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення по справі, також просив стягнути судові витрати, повязані з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 840,00 грн. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи належним чином були повідомлені, шляхом опублікування оголошення про їх виклик до суду у пресі в газеті «Урядовий курєр» № 110 від 16 червня 2017 року та в газеті «Донеччина» № 21 від 07 червня 2017 року, також шляхом розміщення інформації про час і місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідачів копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. АТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору № 3845 від 30.12.2013 року надав [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 гривень зі сплатою 27,0% відсотків річних за користування кредитом строком на 36 місяців із кінцевим терміном повернення не пізніше 29 грудня 2016 року. Позивачем всі зобовязання за договором були використанні належним чином. Відповідачу був наданий кредит в розмірі 20000,00 грн., що підтверджується випискою по рахункам № 22036106051965 та платіжним дорученням. Як поручитель за виконання [PERSON] договірних зобовязань перед АТ «Ощадбанк» виступили [PERSON] згідно до договору поруки № 3845/1 від 30.12.2013 року та [PERSON] згідно до договору поруки № 3845/2 від 30.12.2013 року. Відповідно до п. 2.1 договорів поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобовязання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Згідно ст.. 554 ЦК України [PERSON] та [PERSON] повинні нести солідарну з [PERSON] відповідальність по виконанню взятих на себе зобовязань. Відповідно до п. 3.3.3 Договору, відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в смі 555,56 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітом, шляхом внесення готівки до каси банком починаючи з 01.01.2014 року. З 01.09.2014 року виникла заборгованість за основним боргом та процентами. Крім того відповідачі були ознайомлені та погодились з Умовами та правилами надання кредиту, про що свідчять долучені до матеріалів справи копії договорів про кредит № 3845 від 30 грудня 2008 року, № 3845/1 від 30 грудня 2013 року, № 3845/2 від 30 грудня 2008 року з\~особистими підписами відповідачів. Як вказує позивач та не спростовано відповідачами, останні належним чином свої зобов'язання за Договором не виконували, кредит в порядку та сумах не погашав, у зв'язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку у відповідача виникла заборгованість, у розмірі\~25705,10 грн., яка складається з: 14444,40 грн. тіло кредиту; 7807,22 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2885,79 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 567,75 грн. 3% річних від простроченої суми. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1\~глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачами зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, про\~правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості\~у розмірі 25705,10 гривень. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів в рівних частинах підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 гривень. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню витрати в рівних частинах, повязані з розглядом справи у звязку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 840,00 грн., що також підтверджується матеріалами справи. Враховуючи викладене та

Outcome: approved