Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

10 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він являється власником житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В даному будинку значиться зареєстрованою відповідачка [PERSON] , з якою позивач перебував у шлюбі з 24.09.2011 року. Рішенням полонського районного суду від 20.01.2012 року шлюб між ними розірвано. Відповідачка [PERSON] з грудня 2017 року не проживає у вказаному будинку, проживає в с. Білецьке Полонського району з іншим чоловіком. Витрати по утриманню будинку не несе, її особистих речей в будинку немає та даним житлом вона не цікавиться, добровільно знятись з реєстрації в належному позивачу будинку не бажає. Оскільки відповідачка не проживає в будинку [ADDRESS] понад один рік, тому втратила право користування будинком. В даний час позивач через реєстрацію відповідача в будинку позбавлений можливості розпорядитись власним майно. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] , 26 лютого 2021 року отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, проте відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду судом справи повідомлена належним чином. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, доручив свої інтереси представляти адвокату Казарцю А.Г., який подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задоволити позов із вказаних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що на підставі рішення Полонського районного суду від 25.01.2010 року про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] , та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 92452202 від 20.07.2017 року, право приватної власності на вказаний будинок, зареєстровано за [PERSON] (а.с.5). Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки,\~наявність реєстрації\~місця проживання\~відповідача в\~житлі [PERSON] \~ створює для\~нього перешкоди\~у користуванні\~цим житлом,\~тому,\~відповідно до\~ст.391\~ЦК України,\~ його права, \~як власника,\~підлягають захисту\~шляхом визнання\~ [PERSON] \~такою,\~що втратила\~право на\~користування житловим\~приміщенням.

Outcome: approved