Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

12.07.2021 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , вказавши третьою особою без самостійних вимог Відділ реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом - квартирою за адресою [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що вони є власниками вищеозначеної квартири та разом з ними за вказаною адресою зареєстрований серед інших колишній чоловік позивачки [PERSON] - відповідач, однак з березня 2016 року такий у квартирі не проживає. Вказує, що реєстрація відповідача у належній їм квартирі створює для них перешкоди у користуванні житловим приміщенням, зокрема права на отримання субсидії, яка розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, тому бажають зняти такого з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Овсепян К.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Від позивача [PERSON] 11.10.2021 надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом виклику через вебпортал Судова влада України. Заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзив до суду від нього не надходив. Представник третьої особи до суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 27.10.1999, посвідчено, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та позивачам. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.02.2016 та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №42949970 стверджується, що позивачка [PERSON] як спадкоємець померлого спадкодавця [PERSON] набула у спадщину 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53552853 від 18.02.2016 підтверджується належність на праві приватної власності позивачці [PERSON] 1/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] . У довідці №249 від 01.07.2021, виданій ТОВ «Житло-сервіс», вказано, що в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивачі [PERSON] , 1971 р.н. та [PERSON] , 1992 р.н., а також [PERSON] , 1999 р.н., відповідач [PERSON] , 1969 р.н. При цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для реєстрації відповідача в означеній квартирі було перебування такого у шлюбі з позивачкою [PERSON] . Копією заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду З/о від 24.12.2020 у справі №308/10085/20 з відміткою про набрання законної сили таким від 26.01.2021 стверджується розірвання шлюбу між вказаними особами. Актом перевірки №Х-27 від 01.07.2021 зафіксовано, що відповідач [PERSON] , 1969 р.н. у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає з березня 2016 року. За твердженням позивачів, висловленому у заяві, реєстрація відповідача в квартирі порушує право позивачів на вільне розпорядження, володіння та користування, належною їм власністю, зокрема неможливості отримання субсидій, які розраховуються виходячи з кількості зареєстрованих у помешканні осіб. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 163 ЖК УРСР визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положенням ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою Враховуючи вищенаведене, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки стороною позивача доведено, що відповідач (колишній чоловік позивачки [PERSON] ) не проживає у квартири [ADDRESS] понад п`ять років. При цьому реєстрація останнього в квартирі, що належить на праві власності позивачам створює їм незручності, зокрема посилює тягар утримання помешкання, а також унеможливлює оформлення пільг зі сплати комунальних послуг, сплата яких розраховується відповідно до кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved