Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

11 липня 2018 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення понесених витрат на утримання спільної квартири посилаючись на наступні обставини. Позивачу та відповідачу, на праві спільної часткової власності, по ? частині кожному, належить квартира [ADDRESS]. Оскільки з 2010 року позивач самостійно несе витрати по утриманню спільного майна просить стягнути з відповідача, на свою користь, понесені витрати у вигляді плати за утримання будинку, прибудинкової території та опалення квартири з липня 2015 року по травень 2018 року відповідно до його частки у праві спільної часткової власності. Всього позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати у сумі 20 955 грн. 95 коп., та понесені судові витрати по даній справі. Представник відповідача позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, надав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідач не користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачу за адресою [ADDRESS], з підстав систематичного обмеження позивачем відповідача у праві користування 1/2 частиною квартири, яка належить останнім на праві спільної часткової власності. В якості доказу його обмеження у праві користуватися вказаною квартирою відповідач посилається на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2010 року по справі № 2-177/10 та виконавчий лист від 16 вересня 2010 року. Відповідач вказує, що позивач починаючи з 16 вересня 2010 року продовжує систематично ухилятися від виконання рішення суду від 25 березня 2010 року по справі № 2-177/10, ігнорує законні вимоги державного виконавця про вселення відповідача до квартири, змінює замки на дверях квартири, що призводить до неможливості користування відповідачем житлово-комунальними послугами, якими користувався лише позивач разом із своєю сім'єю. Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва Даниленко В.В. від 12 липня 2018 року, справу № 753/12842/18 (провадження № 2/753/6262/18) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року відкрите провадження у справі № 753/12842/18 у порядку спрощеного позовного провадження. Вислухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/2 чистина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 грудня 1997 року Органом приватизації державного житлового фонду заводу «Арсенал» згідно з розпорядженням № 2149 від 24 грудня 1997 року (а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкодавця [PERSON], виданого 26 грудня 2005 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою, про що зроблено відповідний запис у свідоцтві про право власності на квартиру (а.с. 6-7). На підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2010 року по справі № 2-177/10 виданий виконавчий лист про вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Дане судове рішення про вселення відповідача виконувалося неодноразово, про що свідчать постанови про відновлення виконавчого провадження ВП № 22509334 від 01 серпня 2012 року, від 21 червня 2013 року, від 04 вересня 2013 року, від 16 грудня 2013 року та вимоги державного виконавця до позивача бути присутнім при проведені виконавчих дій: № 331/9 від 18 лютого 2013 року; № 331/9 від 11 квітня 2013 року; № 331/9 від 20 травня 2013 року; № 331/9 від 31 травня 2013 року; № 3789/9 від 10 грудня 2014 року; № 392/9 від 16 січня 2015 року; № 670/15 від 15 грудня 2016 року; № 670/15 від 05 квітня 2017 року та № 670/15 від 10 травня 2017 року. У своєму позові [PERSON] просить стягнути з [PERSON] понесені витрати на утримання будинку та прибудинкової території, а також витрат на опалення за останні 3 роки - з липня 2015 року по травень 2018 року сплачені на користь КП «Керуюча компанія Печерського району» та ПАТ «Київенерго» пропорційно до своєї частки у праві спільної часткової власності на квартиру. Зокрема, згідно наданих копій рахунків та квитанцій про сплату (а.с. 8-59): - у 2015 році: за утримання будинків та прибудинкової території за період з липня по грудень 2015 року (114,53 Х 6) = 687,18 грн.; за послуги централізованого опалення за період з жовтня по грудень 2015 року (200,05 + 376,83+ 547,09) = 1 123,97 грн. - у 2016 році: за утримання будинків та прибудинкової території (114,53 Х 12) = 1 374,36 грн.; за послуги централізованого опалення за період січень - квітень та жовтень - грудень 2016 року (664,74 + 659,74 + 530,52 + 283,73 + 284,53 + 1200,59 + 1744,14) = 5 367,99 грн.; - у 2017 році: за утримання будинків та прибудинкової території (114,53 Х 6) + (265,01 Х 6) = 2 277,24 грн.; за послуги централізованого опалення за період січень - березень та жовтень - грудень 2017 року (1320,18 + 1325,85 + 838,56 + 170,82 + 999,17 + 979,19) = 5 633, 77 грн.; - у 2018 році: за утримання будинків та прибудинкової території за період січень - травень 2018 року (265,01 Х 5) = 1 325, 05 грн.; за послуги централізованого опалення за період січень - квітень 2018 року (1077,21 + 1080,19 + 1316,92 + 138,02) = 3 612,35 грн. Як вбачається з наданих копій рахунків та квитанцій про їх сплату, позивач [PERSON], починаючи з липня 2015 року по квітень 2018 року, сплатив витрати пов'язані з утримання будинків та прибудинкової території, а також за послуги централізованого опалення квартири [ADDRESS] в загальному розмірі 21 401,91 грн. Відповідно до ст.ст.316 - 318 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Згідно ст.ст.319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 360 ЦК України передбачає зобов'язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач, як співвласник квартири [ADDRESS], яка перебуває у спільній сумісній власності, зобов'язаний відшкодувати позивачеві 1/2 частину сплачених ним витрат за утримання будинку та прибудинкової території, та послуги централізованого опалення вказаної квартири розмірі 10 700 грн. 95 коп. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що в нього не виникло будь-яких зобов'язань по оплаті житлово-комунальних послуг, так як він не міг проживати у вказаній квартири з вини позивача та не користувався житлово-комунальними послугами, оскільки це спростовується вищевказаними вимогами чинного законодавства. Так, власність зобов'язує і відповідач як співвласник квартири зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Тому він зобов'язаний нести витрати на утримання квартири та за опалення нарівні з іншим співвласником, оскільки розрахунок вартості таких послуг здійснюється за встановленими тарифами відповідно до площі приміщення, що перебуває у власності, і не залежить від фактичного проживання в ній співвласників та наймачів, чи їх кількості. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 10 700 грн. 95 коп., в решті позовних вимог [PERSON] на суму 10 255 грн необхідно відмовити. Згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі: 736 Х 51% = 376 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial