Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

11.02.2016 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, в тому числі, у вигляді земельної ділянки площею 3,03 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Позивач у визначений законодавством строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак оформити своє право на вказане спадкове майно так і не змогла, оскільки в неї не зберігся оригінал правовстановлюючого документу. За таких обставин позивачу постановою нотаріуса від 03.10.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, а тому позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не зявилась, однак звернулася до суду із відповідною заявою, згідно з якою розгляд справи просила проводити без її присутності та на задоволенні позовних вимог наполягала повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнали. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-КИ № 681238 від 07.03.2016 року) [PERSON] помер 11 лютого 2016 року, про що вчинено відповідний актовий запис №194. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про укладення шлюбу (серії ІІ-ВС №353501 від 24.09.1983 року) вбачається, що позивач та [PERSON] уклали шлюб від 24.09.1983року, про що зроблено відповідний запис за №25. Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із копії державного акту на право власності на земельну ділянку (серії ЧР № 061008 від 10.02.2004 року) [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3.03 га, яка знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності померлого [PERSON] на вказану земельну ділянку стверджується також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7105154872017 від 29.03.2017 року. Таким чином суд вважає наявними достатньо підстав вважати, що вказане вище спадкове майно належало на праві власності померлому [PERSON] хоча оригінали, які підтверджують право власності померлого на вказане майно і не збереглися. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Згідно із ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Суд враховує, що відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, а тому фактично визнав, що вказане майно належало померлому [PERSON] Відповідно до п. 66 правил встановлених Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця. Однак позивач, при зверненні до нотаріуса, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1076/01-16 від 05.10.2017 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №106/2017 на підставі заяви поданої спадкоємицею [PERSON]. Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №47622980. Таким чином судом вбачається, що позивач належним чином спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, а інші спадкоємці, які виявили б бажання на прийняття спадщини відсутні. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому враховуючи, що позовні вимоги повністю стверджені у судовому засіданні, позов [PERSON] підлягає до повного задоволення На підставі зазначеного та

Outcome: approved