Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

12.06.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 року. Від вказаного шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та знаходяться на його утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки відповідачка зловживає алкогольними напоями, часто йде з дому на кілька днів, через це виникають непорозуміння та суперечки, примирення між сторонами неможливе, шлюбні відносини не підтримують, втратили повагу та почуття одне до одного, в зв`язку з чим сім`я розпалась, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою вважає неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, місце проживання малолітніх дітей визначити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, стягнути з відповідачки на його користь витрати зі сплати судового збору в розмірі 768, 40 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити. Пояснив, що шлюб хоче розірвати у зв`язку з тим, що відповідачка його зраджує, вживає алкоголь, її образ життя його не влаштовує, відповідачка у вихованні дітей не приймає участь, не забезпечує дітей, стан здоров`я дітей задовільний, до позивача діти ставляться дуже добре, за місцем проживання позивача є всі умови для проживання дітей, офіційний дохід позивача складає 4200 грн., відповідачка ніде не працює, отримує соціальну допомогу, діти ходять до школи, де проживає відповідачка він не знає, до органів поліції з питання відбирання дітей він не звертався. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в частині розірвання шлюбу, але заперечила стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання дітей з позивачем, оскільки вважає, що діти мають проживати разом з нею. Пояснила, що вона поїхала в гості до тітки, тому старші діти залишились з відповідачем, а менша дитина - з її матір`ю , будинок належить обом сторонам на підставі договору дарування. Стверджує, що позивач спалив її документи, ображає та б`є її, з позивачем проживала в одному будинку, позивач вигнав її з будинку, тому вона проживає у батьків, до поліції не зверталась, діти до неї відносяться добре, спиртні напої вона вже давно не вживає та не курить, до відповідальності за неналежне виховання дітей не притягувалась. Відзив на позов від відповідачки до суду не надійшов. Представник органу опіки та піклування Білокоровицької сільської ради Гузюк А.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що з відповідачкою проводились бесіди спільно з дільничним інспектором щодо її способу життя, конкретних фактів, що відповідачка вживає спиртні напої не має, відповідачка залишала своїх дітей самих. Представник служби у справах дітей Олевської райдержадміністрації Орищук Г.В. відносно задоволення позовних вимог не заперечує, пояснила, що співбесіду проводили із старшою дитиною в присутності батька, оскільки матір була відсутня, а з іншою дитиною в присутності матері, яка заперечувала, щоб діти проживали з батьком, мотивуючи тим, що хоче щоб діти проживали разом з нею. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2010 року у Миколаївській сільській раді Ємільчинського району Житомирської області за актовим записом № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від вказаного шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з сторонами за адресою: [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8-10), довідкою Білокоровицької сільської ради № 2212 від 11.04.2019 року (а.с. 12), довідкою Білокоровицької сільської ради № 1375 від 02.09.2019 року (а.с. 38), довідкою Білокоровицької сільської ради № 2413 від 12.06.2019 року (а.с. 39). Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній лікарні, що підтверджується довідкою № 92 від 11.04.2019 року (а.с. 11). Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 18.03.2019 року, умови для проживання, навчання та розвитку дітей задовільні, комісія рекомендує матері [PERSON] більше уваги приділяти вихованню дітей та привести в належний санітарний стан приміщення (а.с.13). Згідно до наявних в матеріалах справи копій повідомлення та довідки за результатами перевірки заяви позивача [PERSON] вбачається, що в ході перевірки встановлено місце знаходження відповідачки [PERSON] , яка пішла з дому 06.12.2018 року та перебуває в с. Жубровичі. В ході перевірки не встановлено фактів кримінального правопорушення, тому підстав для внесення даної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає (а.с. 14,15). Відповідно до інформації, наданої директором Білокоровицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 слідує, що позивач [PERSON] є батьком учнів Олексія, учня 3 класу та [PERSON] , учениці 2-Б класу, на сьогоднішній день займається вихованням дітей з листопада 2018 року, до цього часу дану функцію виконувала матір [PERSON] , яка часто залишала дітей без догляду, на батьківські збори не приходила, з приходом батька діти стали більш доглянуті, батько відвідує батьківські збори, забезпечив дітей необхідним канцелярським приладдям, приділяє увагу навчанню дітей, хоч і не в повній мірі (а.с. 16, 36). З характеристики з місця роботи позивача, довідки-характеристики Білокоровицької сільської ради, характеристики церкви євангельських християн баптистів, довідки з місця роботи позивача, довідки Білокоровицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с. 31, 32, 34, 35, 37) вбачається, що позивач [PERSON] характеризується позитивно, в колективі користується повагою та авторитетом, на засіданнях комісій при виконкомі сільської ради не розглядався, скарги зі сторони жителів села на нього до сільської ради не надходили, регулярно відвідує служіння разом з дітьми та піклується про виховання своїх дітей, постійно приводить дітей на профілактичні медичні огляди та щеплення. Відповідно до копії довідки КУ «Обласний медичний центр з надання спеціалізованої допомоги хворим на залежності» № 2893 від 28.08.2019 року відповідачка [PERSON] перебувала на лікуванні та пройшла повний курс добровільного стаціонарного лікування з 17.08.2019 року по 28.08.2019 року (а.с.40). Згідно з дублікатів квитанцій АТ КБ «Приватбанк», квитанції АТ КБ «Приватбанк» вбачається , що позивач сплачував за енергопостачання будинку по [ADDRESS] та плату за харчування в ДНЗ «Ромашка» (а.с 41-43). У довідці Олевського районного відділу ДВС від 29.10.2019 року № 12138 зазначено, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.05.2019 по 29.10.2019 року (а.с. 44). З висновку служби у справах дітей Олевської райдержадміністрації від 15.11.2019 року № 721, затвердженого рішенням виконавчої комітету Білокоровицької сільської ради від 21.11.2019 року № 129, вбачається, що служба вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за місцем його проживання (а.с. 57, 58). З висновку органу опіки і піклування Білокоровицької сільської ради, затвердженого рішенням виконавчої комітету Білокоровицької сільської ради від 03.12.2019 року № 143, слідує, що орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за місцем його проживання (а.с. 72-75). Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, пояснень учасників судового розгляду, матеріалів справи, спільне життя сторін не склалося, сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, на даний час сім`я розпалася, примирення між сторонами неможливе. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей за місцем проживання позивача [PERSON] для подальшого виховання, враховуючи встановлені обставини, що сторони зареєстровані та проживають в одному будинку за адресою: [ADDRESS] разом з своїми малолітніми дітьми: сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи, тому суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial