overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 10 серпня 2013 року. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до середини грудня 2013 року. З цього часу мешкають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, позивачка звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згодний. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 10 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №67. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 4). Від подружнього життя [PERSON] і [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Судом встановлено, що з середини грудня 2013 року сторони проживають окремо, сім'я фактично розпалась. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, на підставі заяви позивачки суд вважає за необхідне відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК стягненню із відповідача на користь позивачки підлягає сплачений останньою при зверненні з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 06 серпня 2011 року, актовий запис № 1183. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. За таких обставин подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 06 серпня 2011 року. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 серпня 2011 року, актовий запис № 1183 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 03 серпня 1991 року між нею та відповідачем Щедрогірською сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №23. У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе через надмірне вживання відповідачем спиртними напоями, на грунті чого останній безпричинно вчиняє сварки, бійки. Зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені, відновлювати їх вона не бажає. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просила справу розглядати у її відсутності, наполягала на підтриманні позовних вимог та заперечувала про надання строку для примирення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про відкладення провадження у справі не клопотав, заперечень проти позову не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON] 08 серпня 1991 року укладено шлюб, який зареєстрований Щедрогірською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №23. Народжені в шлюбі діти сторін на даний час є повнолітніми. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 01 березня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 14). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 13). Заперечень суду не направляв. У зв'язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, за згодою позивачки було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 березня 2002 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 6). На даний час однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є її та відповідача дітьми та у теперішній час проживають із нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дітей, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми позивачки і відповідача, у теперішній час проживають разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвами про народження (а. с. 5) та довідкою про склад сім'ї позивачки (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 квітня 1999 року Куцурубською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, запис №5; залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Гостар». Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 16 квітня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Сімейні стосунки між ними припинилися, з 27 лютого 2015 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сімя є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]Ю та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 квітня 1999 року Куцурубською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, запис №5. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 5). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 6). Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вимоги останньої є обґрунтованими та, відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй - [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 лютого 1997 року та договору дарування 1/3 частини квартири від 26 грудня 2013 року належить квартира за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі також з 1997 року зареєстрований її син [PERSON], [INFO], який з 10 вересня 2010 року по вказаній адресі не проживає, комунальних послуг не сплачує, квартирою не цікавиться, виїхав на постійне місце проживання у м. Сімферополь . Вона змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги в той час, коли він в квартирі не проживає і послугами не користується. Ніхто та ніколи ніяких перешкод в користуванні житловим приміщенням спірної квартири відповідачу не чинив. Ніяких особистих речей та майна його в квартирі немає. Відповідач ніяких дій, направлених на турботу та утримання квартири не вчиняв. Просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням, оскільки він більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки, суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. . Суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Суд встановив, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 1997 року виконавчим комітетом міськвиконкому у місті Краматорськ, зареєстрованого в БТІ м. Краматорськ 03 березня 1997 року за [NUMBER], [PERSON], [PERSON] та членам їх родини [PERSON], на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з договору дарування 1/3 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Ємельяненко К.М., зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER], [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частку трикімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно акту, складеного директором КП «Служба єдиного замовника та підписаного сусідами, відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 10 вересня 2010 року, тобто більш року. Відповідно до ст. 405ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд встановив, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі більш року без поважних причин, у зв'язку з чим його слід визнати таким, зо втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями. Відповідач нехтує сімейними цінностями, в зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки. Вказуючи на те, що шлюб носить формальний характер, а подальше збереження сім'ї суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, просила суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, заяви про відкладення справи, чи про розгляд справи у його відсутності суду не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що в матеріалах справи містяться відповідні розписки. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 20 листопада 1999 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Судилківській сільській раді Шепетівського району Хмельницькій області, актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження. Судом встановлено, що сім'я розпалась, сторони повністю припинили ведення спільного господарства, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не привели до відновлення подружніх відносин. Оскільки поновлення подружнього життя між сторонами виключається, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документальнопідтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 25 листопада 2006 року, мотивуючи тим, що не зійшлись характерами, внаслідок чого відповідач покинув сімю та проживає окремо. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], 2008 року народження, та доньку - [PERSON], 2012 року народження. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації і фактичного проживання про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 24.03.2015 р. і 06.04.2015 р. не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2006 року. Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], і доньку - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що відповідач у вересні місяці 2014 року залишив дружину та дітей і переїхав в інше місце проживання. Позивач залишилася проживати з дітьми. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації та фактичним проживанням не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. 00 коп., але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що вона 31 жовтня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач останні місяці кошти на потреби сім'ї та в тому числі на дитину не надає, хоча міг би, так як він працює фізичним особою підприємцем, а тому має можливість надавати кошти на утримання дитини. Позивач надала суду заяву, в якій просить справу заслухати в її відсутність, на задоволені позову наполягає. Відповідач до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти стягнення аліментів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 180 -183, 191 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], відповідач є батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с 4). Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Інших стягнень з відповідача не проводиться. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: approved