Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

11.09.2018 року з позовною заявою про позбавлення батьківських прав звернувся виконавчий комітет Лисичанської міської ради як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до [PERSON] , [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що підставами для звернення виконавчого комітету Лисичанської міської ради з цією заявою є неможливість малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] самостійно представляти інтереси в суді через свій малолітній вік. Перевіркою встановлено, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками дітей [PERSON] та [PERSON] Мати з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 26.06.2017 року [PERSON] та [PERSON] потрапили до КЗ «Лисичанський центр соціально- психологічної реабілітації дітей». Рішенням виконкому Лисичанської міської ради від 16.01.2018 року № 13 був наданий [PERSON] та [PERSON] статус дитини , позбавленої батьківського піклування , у зв'язку з тим, що їх батьки не виконують свої обов'язки з виховання та утримання дітей у зв'язку з їх перебуванням на тимчасово окупованій території , що підтверджується актом від 09.01.2018 року. З інформації наданою адміністрацією КЗ «Лисичанський центр соціально- психологічної реабілітації дітей» за час перебування дітей [PERSON] батьки жодного разу їх не навідували., матеріальної допомоги не надавали. Згідно рішення виконкому Лисичанської міської ради від 06.02.2018 року № 41-42 за станом здоров'я дітей було влаштовано до Гірської обласної загальноосвітньої школи- інтернату . Діти дорослішають, їм хочеться мати теплу родину., але вони не мають правових підстав для усиновлення , не мають змоги потрапити на виховання до родини. , а саме тому орган опіки та піклування Лисичанської міської ради змушений звернутись з позовом про позбавлення батьківських прав. У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. При цьому причини неявки не повідомили та заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: [PERSON] та [PERSON] народились [INFO] , про що свідчить копії свідоцтва про шлюб від 10.01.2018 року (повторно видані), актовий запис № 195 та 196 та їх батьками згідно свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] . Орган опіки і піклування Лисичанської міської ради склав висновок № 6525/01-16 від 07.11.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно їх дітей [PERSON] та [PERSON] Дослідивши всі докази по справі суд приходить до задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Під час судового засідання достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], не проявляють батьківської турботи, вихованням не займаються, станом здоров'я дітей не цікавляться, участі у житті дітей не приймають. Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд знаходить всі підстави для задоволення позову. Поряд із цим відповідачі не звільняються від обов'язку щодо утримання дітей. Відповідно до листа Мінсоцполітики від 03.08.2016 року № 156710/205-16/57 «Про справлення судового збору при зверненні органу опіки та піклування до суду з позовом про позбавлення батьківських прав», судовий збір не справліється. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 352 грн. 40 коп з кожного.

Outcome: approved