Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

10.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який ще за життя, 08.02.2002 року, придбав у відповідача [PERSON] вищевказаний житловий будинок, однак посилаючись на те, що вказана угода купівлі-продажу була зареєстрована цими особами на Універсальній біржі «Південь», успадкувати вказане спадкове майно після його смерті вона не має можливості, оскільки як роз'яснив їй нотаріус, угода укладена її чоловіком є недійсною, так як вона нотаріально не посвідчена. Іншого способу прийняти цю спадщину після смерті чоловіка [PERSON] окрім як визнання вказаної угоди дійсною не існує, що і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. За ухвалою суду від 17.12.2018 року замінено первісного відповідача [PERSON], яка вибула з участі у розгляді вказаної цивільної справи у зв'язку зі смертю [INFO] року, на Новобузьку міську раду Миколаївської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON], посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, заявлені вимоги до нового відповідача підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідача - Новобузької міської ради Миколаївської області, Кучерява О.С., в судове засідання на виклик суду не з'явилася, проте направила до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, пред'явлений до міської ради позов визнала повністю і не заперечував проти його задоволення. Третя особа без самостійних вимог - Універсальна біржа «Південь» про розгляд справи повідомлялася належним чином, однак в судове засідання явку свого представника не забезпечила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, заперечення на позов до суду не подала. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 3573 від 08.02.2002 року, зареєстрованого Універсальною біржею «Південь» (м. Миколаїв) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 3573 від 08.02.2002 року, [PERSON], як власниця житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] продала покупцю [PERSON], належний їй будинок і сторони підписали зазначений договір (а.с.6). В силу ст. 227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції Закону 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 3573 від 08.02.2002 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачкою [PERSON], не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства на момент укладення угоди він підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивачки, їй стало відомо лише у вересні 2018 року від нотаріуса, коли мала наміри успадкувати придбаний її батьком [PERSON] у [PERSON] будинок. Укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцеві обумовлену між ними суму грошових коштів у розмірі 600 грн., вселився разом зі своєю родиною в будинок і користувався ним з лютого 2002 року), так і продавцем (отримала обумовлену суму грошових коштів, звільнила житловий будинок та передала його покупцю у власність). [PERSON] на виконання п. 8 біржової угоди, 14.02.2002 року зареєстрував своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за р./№ 973, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.6). Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963р. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р. Між тим, при судовому розгляді справи встановлено, що сторони по даній угоді вже померли. Так, [INFO] року померла продавець [PERSON].(а.с.27,28). Як видно з довідки Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області від 05.12.2018 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що свідчить про те, що спадкоємців після її смерті немає або ж останні не бажають прийняти спадщину (а.с.34-36). За таких обставин, згідно положень ст. 1277 ЦК України, за місцем відкриття спадщини має право претендувати на вищевказане нерухоме майно відповідний орган місцевого самоврядування, в якості якого, на стороні відповідача, судом залучено Новобузьку міську раду Миколаївської області. [INFO] року помер і покупець за даною угодою [PERSON] (а.с.8) Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, з заявою про успадкування якої своєчасно звернулася його дружина, позивачка у справі [PERSON] (а.с.5,7) Однак, як видно з довідки приватного нотаріуса Новобузької районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. від 03.09.2018 року (а.с.10), остання відмовила у видачі позивачці свідоцтва про право на вказане спадкове майно через недійсність угоди за якою перейшов у власність спадкодавця вищевказаний будинок. Доводи позивача та визнання відповідачем пред'явленого до нього позову, свідчать про досягнення між сторонами за спірною угодою всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою. Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною. Таким чином, суд приходе до переконання, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved