Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

11.07.2017р. органом опіки та піклування в особі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, діючого в інтересах [PERSON], [INFO]., пред'явлено позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину (а.с. № 2 - 3). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батьками [PERSON], [INFO]., є [PERSON] та [PERSON] Останнє місце проживання дитини було з батьком [PERSON], який займався її вихованням та утриманням. [INFO] батько дитини помер. Мати дитини жодним чином вихованням, утриманням дитини не займається, у зв'язку з чим 20.06.2017р. дитина була влаштована до Комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок». За час перебування дівчинки в комунальному закладі мати доньку не відвідувала, ніякої матеріальної допомоги дитині не надавала, з адміністрацією та психологами центру не спілкувалась, успіхами дівчинки не цікавилась. Згідно інформації управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради від 14.06.2017р., співробітниками управління була проведена бесіда з матір'ю [PERSON] - [PERSON], яка пояснила, що з донькою відносини не підтримує, місце її проживання не відомо. Представник позивача та третьої особи - Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради - [PERSON] (діє на підставі довіреностей № 4 від 05.01.2017р. та від 13.02.2017р. - а.с. № 57, 58) надала суду 18.10.2017р. заяву, в якій просила розглянути дану цивільну справу в порядку заочного провадження та на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Справу просила розглянути за її відсутності (а.с. № 56). Відповідачка [PERSON] в судові засідання по справі, які призначалися на 21.09.2017р. та 18.10.2017р. повторно не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином за адресою, вказаною позивачем та підтвердженою ВАДР управлінням з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 21.07.2017р. (а.с. № 20), про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулась, а також не скористалась правом надання заперечень проти позову. Судова повістка на 21.09.2017р. вручена відповідачці 18.08.2017р., про що є відмітка на зворотному повідомлені (а.с. № 24). Відповідно до даних відстеження пересилання поштових відправлень, конверт з судовою повісткою на 18.10.2017р. відповідачці не вручено та останній повертається до суду у зв'язку із «закінченням його терміну зберігання» (а.с. № 62), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. Представник Управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради - Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 27.12.2016р. - а.с. № 30) 20.09.2017р. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування Соборного району, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. При цьому повідомила суд про те, що дитина перебуває на обліку в Управлінні-службі у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради. Мати дитини, [PERSON], за адресою: [ADDRESS] не проживає. Зі слів матері [PERSON] - [PERSON], яка проживає за вищевказаною адресою, її донька веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не цікавиться ні її життям, ні життям та долею малолітньої [PERSON], [INFO]. Де проживає [PERSON] її матері достеменно не відомо (а.с. № 29). За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, та з урахуванням того, що від відповідачки заперечень до суду не надійшло, то суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності й оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17.06.2016р. Управлінням-службою у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради була взята на облік дитина [PERSON], [INFO]. народження, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах (а.с. № 9). Батьками [PERSON], [INFO]. народження, є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження, видане 14.08.2012р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1028 (а.с. № 38). 28.08.2012р. до інфекційного відділення для немовлят в КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 6» ДОР поступила дитина [PERSON], [INFO]. народження. Дитина була доставлена в лікарню оперуповноваженим Жовтневого РВ ДМУ УМВС України, ст. лейтенантом [PERSON] Мати дитини [PERSON], 1988р. народження, була в стані сильного алкогольного сп'яніння і знаходилась з дитиною за адресою: [ADDRESS], звідки і була вилучена дитина. Прописка матері: [ADDRESS] (а.с. № 43, 44). Відповідно до рішення виконкому Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 19.10.2012р. № 389 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], [INFO]. народження, та влаштування її до державного закладу для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», 20.11.2012р. була влаштована до комунального закладу «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». Відомості про батька були внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. № 39, 46). Відповідно до інформації Жовтневого відділу ДРАЦС від 16.04.2013р. встановлено, що до актового запису про народження дитини 1028 від 14.08.2012р., складеного на [PERSON] внесені зміни у зв'язку з визнанням батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства № 76 від 10.04.2013р. (а.с. № 51). В зв'язку з тим, що [PERSON] визнав себе батьком дитини, виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради 19.04.2013р. було прийнято рішення № 106 «Про передачу дитини [PERSON], [INFO]. для подальшого виховання батькові». Згідно вищевказаного рішення дитину [PERSON] передано батькові для вихованням та подальшого проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 52). 10.06.2015р. до голови Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради звернувся [PERSON] з проханням про влаштування його дитини [PERSON] до Будинку дитини на повне державне забезпечення, у зв'язку з тим, що на даний час він не має умов для виховання та утримання дитини, мати дитини [PERSON] з сім'єю не проживає, вихованням, утриманням не займається. На підставі заяви виконавчий комітет Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради прийняв рішення № 167 від 26.06.2015р. «Про влаштування дитини [PERSON], [INFO]. народження, до спеціалізованого Будинку дитини на повне державне забезпечення» (а.с. № 7). В червні 2016р. батько дитини [PERSON] звернувся до Шевченківської районної у місті ради з проханням про повернення йому дитини. Питання повернення дитини батькові розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Комісією було ухвалено повернути дитину батькові, про що було прийнято відповідне рішення виконавчого комітету. З червня 2016р. по червень 2017р. дитина [PERSON] проживала з батьком [PERSON], який займався її утриманням та вихованням. [INFO] батько дитини помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським районним у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 967 (а.с. № 60). З 20.06.2017р. малолітня [PERSON], [INFO]. перебуває у Комунальному закладі соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвинок». За час перебування дівчинки у центрі мати не відвідувала доньку. Ніякої матеріальної допомоги дитині (сезонний одяг, канцелярське приладдя) не надавала. З адміністрацією та психологами центру не спілкувалась, успіхами дівчинки не цікавилась (а.с. № 54). Також, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачка зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, долею та здоров'ям дитини не опікується, не відвідує дитину у дитячому закладі (а.с. № 43, 44, 54). [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні до її доньки [PERSON] (а.с. № 42). Згідно інформації управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради від 14.06.2017р., співробітниками управління була проведена бесіда з матір'ю [PERSON] - [PERSON], яка пояснила, що з донькою відносини не підтримує, місце проживання їй не відомо (а.с. № 13). Враховуючи вищезазначене, позивач дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON], [INFO]., про що Шевченківською районною у м. Дніпрі радою, як органу опіки та піклування було складено відповідний висновок від 27.06.2017р. № 13/15-186 (а.с. № 17). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як убачається із матеріалів справи, малолітня дитина, [PERSON], [INFO]. перебуває у комунальному закладі та з матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань матері хоча б побачитися з дитиною, не кажучи вже про її утримання та виховання, що дає підстави суду дійти висновку про байдуже та безвідповідальне ставлення відповідачки до своєї малолітньої доньки. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідачки батьківських прав не припиняє її обов'язку щодо матеріального утримання своєї дитини, а також приймаючи до уваги, що дитина зараз перебуває на вихованні та утриманні держави, у комунальному закладі, то згідно з положеннями ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачки на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]., до досягнення нею повноліття, в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь держави, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 11.07.2017р. Аліменти суд вважає стягнути саме на користь держави,оскільки матеріалами справи підтверджено, що з 20.06.2017р. дитина знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с. № 16). При зміні статусу дитини та місця її знаходження чи проживання, за ухвалою суду змінюється особа стягувача. При розгляді питання про стягнення аліментів, суд враховує ті обставини, що при зміні матеріального становища відповідачки, інших суттєвих для визначення розміру аліментів обставин, [PERSON] буде не позбавлена права звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів відбувається з дня пред'явлення позову. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а позивач за законом був звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280 грн., виходячи з наступного. Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, як майнового (стягнення аліментів), так і немайнового (позбавлення батьківських прав) характеру, то до стягнення з відповідачки на користь держави підлягає сума у розмірі 1280 грн. (640 грн. + 640 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved