overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 14 лютого 1997 року у Нововолинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, Волинської області, актовий запис № 51. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 лютого 1997 року, від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, з 2012 року припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. За таких обставин примирення і подальше збереження сім'ї неможливе. Просить позов задоволити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила її задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи про, що свідчить розписка про вручення судової повістки. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши наявні письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3), копії свідоцтв про народження (а.с. 5-6), копію паспорта [PERSON] (а.с. 7), копію паспорта [PERSON] (а.с. 8), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час (з 2012 року) не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвища сторін не змінюються. Стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2010 році, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось внаслідок втрати порозуміння. З вересня 2014 року не підтримують шлюбні стосунки, живуть окремо. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище Нефедова. Позивачка вимоги підтримує і пояснила, що проживає з іншим чоловіком у фактичних шлюбних стосунках, просить строку для примирення не надавати. . Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони з вересня 2014 року не підтримують шлюбні стосунки, припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження сина [PERSON]. . З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] В обгрунтування позовних вимог зазначено, що чоловік позивачки [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 березня 1995 року отримав у спадщину житловий будинок по [ADDRESS] При житті чоловік [PERSON] не встиг оформити жилий будинок та відповідно його зареєструвати. [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок. Після смерті чоловіка позивач подала заяву до Брусилівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Довідкою в.о. державного нотаріуса Брусилівської державної нотаріальної контори Фещук В.А. від 03 грудня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Посилаючись на ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], що належав померлому [INFO] року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив позов задовольнити, понесених судових витрат з відповідача не відшкодовувати. Представник відповідача Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився. Сільський голова Ставищенської сільської ради Герасименко Ю.М. надіслав до суду повідомлення про можливість розгляду справи за відсутності представника сільської ради. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доданими до позовної заяви копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, довідкою про наявність (відсутність) зареєстрованого майна, довідкою про інвентаризаційну вартість майна, довідкою Ставищенської сільської ради про право власності на житловий будинок, копією технічного паспорту на будинок, довідкою та відмовою в.о. державного нотаріуса Брусилівської державної нотаріальної контори Фещука В.А. підтверджуються викладені в позовній заяві обставини. Вказаним фактичним обставинам відповідають правовідносини у сфері набуття права власності внаслідок спадкування за законом, які врегульовані ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269 ЦК України, згідно з якими позивач як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на спадщину після смерті [PERSON], якому на час смерті належало право власності на житловий будинок [ADDRESS] Суд вважає, що за таких обставин позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. Судові витрати по оплаті судового збору сплачені позивачем, який не бажає їх відшкодування з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 08.08.2003року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що в 2012р. привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе, оскільки вона має намір зареєструвати шлюб з іншим чоловіком. В судове засідання сторони не з'явились. Сторони надали заяви, в яких позивач підтримала позов, а відповідач визнав його та просили справу розглянути за їх відсутності Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.08.2003 року (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачем, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені в 2012 році. З цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

10 грудня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2005 року, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 1009. Зазначає, що від даного шлюбу вони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна та про місце проживання дітей між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши її прізвище після розлучення без змін. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 27 серпня 2005 року. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з липня 2014 року. Спору про розподіл майна - немає. Спору про розподіл майна - немає. Спір щодо місця проживання неповнолітніх дітей відсутній. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

10 грудня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 26.07.2006 року по 19.03.2014 року. Від шлюбу є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач аліменти нікому не сплачує, однак позивачці в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, незважаючи на те, що дитина знаходяться на повному утриманні [PERSON], що ставить її в скрутне матеріальне становище. Тому позивачка була змушена звернутися до суду, прохала стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. [PERSON] на розгляд справи не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували в шлюбі з 26.07.2006 року, який було розірвано заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.03.2014 року. ( а. с. 8, 10) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. /а.с. 7/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій сумі. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність заперечень проти позову зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Вимога ж позивачки про стягнення аліментів до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, задоволенню не підлягає, оскільки такі аліменти стягуються на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

10 грудня 2014 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що з 07.09.1998р. по 10.04.2003р. [PERSON] працював на посаді начальника Погребищенського відділення Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», однак при подачі документів на призначення пенсії за віком виявилося, що страхові відрахування на його індивідуальні відомості за цей період помилково здійснювалися за ідентифікаційним номером [NUMBER] замість ідентифікаційного номера [NUMBER]. В судове засідання [PERSON] не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглянути за його відсутності, вимагав встановити факт, що індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], які подавалися Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» до Пенсійного фонду України за період з 2000р. по 2002р. включно, належать йому. Представник Управління пенсійного фонду України у Погребищенському районі до суду не з'явилася також, подала заяву у якій вимоги заявника визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. З'ясувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що в період з 2000р. по 2002р. включно Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» до Пенсійного фонду України страхові відрахування здійснювалися на індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику отримати належне пенсійне забезпечення, то його необхідно встановити на підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

10 грудня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.07.2007 року [PERSON] 11.07.2007 року отримала кредит у розмірі 13700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2014 року має заборгованість 28821.27 грн., яка складається з наступного: а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28821.27 грн. та судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 288.21 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідність ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11.07.2007 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.10.2014 року має заборгованість 28821.27 грн., яка складається з: а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України). На підставі вище викладеного необхідно стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.07.2007 року в розмірі 28821.27 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 288.21 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

10 грудня 2014 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Після набуття права власності на вищевказану квартиру він виявив, що у ній без будь-якої на те правової підстави проживають відповідачі - [PERSON] і [PERSON]. Позивач позбавлений можливості безпосередньо користуватися належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS] оскільки відповідачі перешкоджають йому у цьому, проживаючи у даній квартирі та відмовляючись добровільно виселитись. Позивач неодноразово звертався із проханням про виселення до відповідачів, але вони жодним чином не реагують, що і стало підставою його звернення до суду із даним позовом. Просить усунути йому, [PERSON], перешкоди у користуванні та розпорядженні належною на праві власності житловим квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з нього [PERSON] і [PERSON] У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримює, просив суд його задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явились, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, а тому

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

10 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки у вказаному житлі зареєстрований відповідач [PERSON], яка є його колишньою дружиною. Шлюб з відповідачем розірваний 22.01.2011 року, відповідач з 01.09.2010 року припинила мешкати в квартирі, проте добровільно знятися з реєстрації відмовляється. В той час як відповідач залишається зареєстрованою у вказаному помешканні, на неї нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач участі не приймає. В зв'язку з тим, що відповідач більш одного року не мешкає за місцем реєстрації, житлом не користується позивач просить суд визнати її такою, яка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву (а.с. 19 - заява) позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлен у встановленому законом порядку ( а.с. 17,18, 26,27 - повідомлення). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 27.08.1999 року (а.с.4 - копія свідоцтва), позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 12.01.2015 року (а.с.13 - довідка) відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 23 Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8-довідка). Згідно акту від 18.11.2014 року (а.с.9 - копія акту) відповідач [PERSON] не проживає в вищевказаній квартирі з 01.09.2010 року. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла абозаконом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживає у вищевказаному домоволодінні, не користується ним, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved