Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

11.09.2018 року [PERSON] звернулась до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до [PERSON] , третя особа третя миколаївська державна нотаріальна контора про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Позовна заява мотивована тим, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідач не повідомила нотаріуса про наявність у спадкодавця [PERSON] інших спадкоємців та отримала свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру. Позивачка на час смерті батька була неповнолітньою , оскільки народилась [INFO] , до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, але є такою,що прийняла спадщину фактично. У серпні 2018 року позивач звернулась до Третьої державної миколаївської нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але відповідно до постанови від 30.08.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку із тим, що 28.10.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на всю квартиру спадкоємцю за законом першої черги - матері спадкодавця, яка прийняла спадщину, тобто відповідачці по вказаній справі. Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із чим позивачка звернулась до суду із даним позовом . Відповідно до ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.09.2018року вищезазначену цивільну справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м.Миколаєва. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.11.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали від 17.12.2018 року витребувано із третьої миколаївської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] . Відповідно до ухвали суду від 13.01.2020 року підготовче провадження у справі закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились. В заяві представник позивача просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали. Просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те , що позивачка фактично втратила право на спадкування після смерті батька, оскільки не спілкувалась із ним, в спірній квартирі не проживала, борги за комунальні послуги не сплачувала. Представник третьої особи третьої миколаївської державної нотаріальної контори надав до суду заяву з проханням розглянути справу без представника нотаріальної контори. Суд, заслухавши заперечення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом смерть серії [NUMBER] виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області , актовий запис за № 1702. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №298/2016 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] , матері спадкодавця. В заяві [PERSON] зазначила, що спадщину вона прийняла та інших спадкоємців, передбачених ст.ст. 1261- 1265 ЦК України, немає. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.10.2016р. № 45587425 наданим Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] 28.10.2016 року Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою видане свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 5-594 після смерті її сина, який помер [INFO] на квартиру [ADDRESS] . В той же час судом встановлено, що у спадкодавця на момент його смерті була неповнолітня дочка, [PERSON] , [INFO] Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] виповнилося 16 років. У серпні 2018 року позивач звернулась до Третьої державної миколаївської нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але відповідно до постанови від 30.08.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку із тим, що 28.10.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на всю квартиру спадкоємцю за законом першої черги . Відповідно до ч. 4-5 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Всебічно оцінивши та дослідивши наведені доводи та письмові докази, судом вбачається, що відповідачка [PERSON] умисно не повідомила державного нотаріуса про наявність інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тим самим отримавши все спадкове майно як спадкоємець першої черги. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (стаття 1278 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1280 ЦК України встановлено якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину. Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину вносяться нотаріусом до Спадкового реєстру (підпункт 2.2.3 пункту 2.2 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року № 1810/5). Порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України. Так, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Отже, застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтва про право на спадщину з`являться інші спадкоємці. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією. За таких обставин, передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. Таким чином суд встановив, що спадщина після смерті [PERSON] підлягає перерозподілу між [PERSON] (дочкою померлого) та [PERSON] (матір`ю померлого) оскільки між спадкоємцями відсутня взаємна згода щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, в рівних частках , тобто по Ѕ частині за кожним на квартиру [ADDRESS] . Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року(справа № 758/5329/15, провадження № 61-18376св18). За таких підстав суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved