Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

10.09.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що з відповідачем, який є батьком [PERSON] , вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Дочка знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач же добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надав відзив на позовну заяву (а.с. 26-30), в якому просив задовольнити позов частково, в твердій грошовій сумі, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що шлюбні відносини між ним з позивачкою припинені, вони мешкають окремо, дитина залишилась проживати з позивачкою. Він надавав грошові кошти позивачці на утримання дитини, однак після сварки між ними, перестав це робити. Крім того, позивачка не надала доказів щодо належних умов для розвитки дочки за місцем її проживання. Він же працює за договором монтажником та його заробіток становить до 7000 грн. на місяць., тому вважає, що розмір аліментів може бути визначений у частині від доходу, в твердій сумі, не менше ніж 850 грн. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.10.2018 року Руденкіською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 8 (а.с. 6). Сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері і сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. Відповідач у наданому відзиві, визнав, що на теперішній час сторони мешкають окремо, дочка проживає з позивачкою, згоди щодо добровільної сплати аліментів на її утримання між ними не досягнуто. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються починаючи від дня подачі позову. Позивачем суду надані докази, що підтверджують існування обставин, з яким закон пов`язує можливість покладення на батька (мати) обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доводи відповідача про ненадання доказів про належні умови розвитку дочки за місцем проживання позивачки та причини розпаду сім`ї, не входять в предмет доказування при розгляді вказаної справи. Щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі, до відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача аліментів, а не платника. Таким чином, суд враховує матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, та не має самостійного заробітку чи доходу, перебуває на утриманні позивачки, матеріальне становище платника аліментів, який є молодою, працездатною особою та, який за наданими у відзиві поясненнями, працює та отримує заробітну плату близько 7000 грн. на місяць, відсутність даних щодо хворобливого стану його здоров'я, з нього підлягає стягненню на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги № 77 від 09.09.2019 року (а.с. 09-10), квитанція на оплату виконаних адвокатом робіт надання послуг) (а.с. 13), які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, звіт про виконання адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом (а.с. 11), згідно з якими вартість правової допомоги становить 700 грн. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією на суму 700 грн. (а.с. 13). Відповідно до звіту про виконання адвокатом роботи (а.с. 11), адвокатом було витрачено: 30 хвилин на усну консультацію (вартість послуг 200 грн.); 1 година на складання позовної заяви (вартість послуг 500 грн.). Всього було витрачено 1 годину 30 хвилин, вартість наданої допомоги становить 700 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON] в розмірі 700 грн. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved