Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

11.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, до Донецького національного медичного університету (далі ДонНМУ) про скасування наказу №04/26/4-з від 26 квітня 2019 року про припинення трудового договору і звільнення [PERSON] з посади першого проректора з науково-педагогічної роботи ректорату на ставку, через одноразове грубе порушення трудових обов`язків заступника керівника установи, згідно пункту 1 ст.41 КЗпП України; поновлення на посаді; зобов`язання ДонНМУ, після поновлення [PERSON] на посаді, внести відповідні зміни до трудової книжки; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 29.04.2019 року по дату прийняття рішення судом; стягнення суми судових витрат у розмірі 2580,00 грн.; стягнення моральної шкоди в розмірі 258000,00 грн.; покладення на в.о. ректора ДонНМУ Сустрєтова А.С. обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду ДонНМУ, пов`язану з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди [PERSON] та допустити до негайного виконання рішення суду в частині про поновлення на посаді і виплати заробітної плати за один місяць. Позов [PERSON] обґрунтував тим, що згідно наказу №05/21/4-к від 21.05.2015 року, у зв`язку з обранням за конкурсом, з ним укладено контракт на посаді завідувача кафедри анестезіології та інтенсивної терапії Донецького національного медичного університету імені М. Горького (наказом №524 від 28.12.2016 року перейменовано в ДонНМУ) строком на п`ять років. Наказом №244 від 09.08.2018 року його було призначено на посаду першого проректора з науково-педагогічної роботи на умовах укладеного контракту, а наказом №04/26/4-з від 26.04.2019 року звільнено з посади, через одноразове грубе порушення трудових обов`язків заступника керівника установи, згідно пункту 1 ст.41 КЗпП України. Своє звільнення він вважає протиправним, оскільки керівництво ДонНМУ не зажадало від нього надання письмових пояснень, не повідомило, в чому саме полягає одноразове грубе порушення трудових обов`язків, як заступника керівника установи, та не ознайомило з документами, що зазначені підставами для видання наказу про звільнення, зокрема: службовою запискою декана медичного факультету №1 Герасименка О.І. , протоколом засідання Ради студентського самоврядування №27 від 24.04.2019 року, листом МОЗ №11.3-15/885/9710 від 10.04.2019 року. Проаналізувавши можливі причини звільнення та виходячи зі змісту службової записки декану медичного факультету №1 Герасименка О.І. , позивач прийшов до висновків, що дисциплінарне стягнення застосовано до нього за нібито перевищення службових повноважень, яке полягало у візуванні наказів про відрахування студентів, внаслідок чого було створено умови недотримання прибутку від оплаченого навчання іноземних студентів та завдало шкоди іміджу університету. Як зазначив позивач, він дійсно 07 лютого 2019 року, на підставі відомостей, щодо несвоєчасної або не в повному обсязі оплати, відповідно до укладених договорів про навчання у медичному університеті, з метою уникнення подальшого зростання заборгованості та раціонального використання бюджетних коштів, підписав накази №131-ст, №132-ст та №133-ст про відрахування студентів першого, другого та третього курсу Міжнародного медичного факультету ДонНМУ. Данні накази було ним завізовано у визначений спосіб, без перевищення службових повноважень, так як на той час ректор ДонНМУ Кондратенко П.Г. був відсутній, а відповідно до наказу №268 від 30.08.2018 року «Про надання першого підпису» він мав право першого підпису за відсутності ректора. Заборгованість перед університетом, зазначених в наказах про відрахування студентів, станом на 26.03.2019 року складала вже 966863,26 доларів США. Крім того, у порушення закону, його було звільнено в період тимчасової непрацездатності, так як він з 05.04.2019 року по 14.05.2019 року знаходився на лікарняному, про що своєчасно повідомляв адміністрацію університету, та відповідно до листка непрацездатності повинен був стати до роботи 14.05.2019 року. Проте, 13.05.2019 року, під час перебування в ДНМУ, його ознайомили з наказом в.о. ректора ДонНМУ Сустрєтова А.С. №04/26/4-з від 26.04.2019 року про звільнення з 26.04.2019 року та видали трудову книжку, що свідчить про незаконність звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. У разі прийняття рішення про поновлення на роботу, позивач просив на підставі ст.235 КЗпП України стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.04.2019 року по день винесення судом рішення та стягнути моральну шкоду у розмірі 258000,00 грн., завдану незаконним звільненням, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Коротенко О.І . просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДонНМУ з огляду на те, що вони є надуманими та необґрунтованими. Звільнення позивача є цілком законним, оскільки він 07.02.2019 року, за вказівкою колишнього ректора ДонНМУ Кондратенка П.Г. , поза межами своєї компетенції, видав накази про відрахування іноземних студентів, що могло завдати ДонНМУ великої шкоди, якби не втручання Міністерства охорони здоров`я та призначення в.о. ректора ДонНМУ Герасименка О.І. , який і скасував накази [PERSON] про відрахування студентів. Вимога про стягнення суми судових витрат у розмірі 2580,00 грн. нічим необґрунтована, доказів щодо витрат на зазначену суму до матеріалів справи не долучено. Не надано позивачем і доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди, а зазначені аргументи на їх обґрунтування є надуманими та безпідставними. Вимога про покладення на в.о. ректора Сустрєтова А.С. обов`язку відшкодувати заподіяну ДонНМУ шкоду у зв`язку із звільненням [PERSON] не ґрунтується на нормі закону, а сам Сустрєтов А.С. не залучався до участі у справі в якості співвідповідача. Крім того, позивачем пропущений місячний строк звернення до суду, з огляду на те, що про наказ про звільнення від 26.04.2019 року його було повідомлено 27.04.2019 року, після виходу з лікарняного на роботу, однак від ознайомлення з наказом він відмовився та трудову книжку не отримав, тому відлік перебігу місячного строку звернення до суду розпочався з 28.04.2019 року та закінчився 28.05.2019 року, а заяву про поновлення строку позивачем до суду не подано. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ДонНМУ підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2015 року, у зв`язку з обранням за конкурсом, з [PERSON] укладено контракт на посаді завідувача кафедри анестезіології і інтенсивної терапії ДонНМУ строком на 5 років (наказ №05/21/4-к від 21.05.2015 року). 09.08.2018 року [PERSON] призначено на посаду першого проректора з науково-педагогічної роботи ДонНМУ на умовах укладеного контракту (наказ №244 від 09.08.2018 року). Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» проректор є заступником керівника закладу вищої освіти. Наказом в.о. ректора ДонНМУ Сутрєтова А.С. №04/26/4-з від 26.04.2019 року [PERSON] звільнено з посади першого проректора з науково-педагогічної роботи ректорату на ставку 26.04.2019 року, через одноразове грубе порушення трудових обов`язків заступника керівника установи, згідно ст.41 пункту 1 КЗпП України та на підставі листа МОЗ №11.3-15/885/9710 від 10.04.2019 року, витягу з протоколу засідання Ради студентського самоврядування №27 від 24.04.2019 року, службової записки декана медичного факультету №1 Герасименка О.І .. Згідно пункту 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, у пункті 22 Постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника. Згідно абзацу 2 п.27 даного Пленуму, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством (ст. 147-1 КЗпП України). Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України). До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XVцього Кодексу). Також, згідно, ст. 152 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право замість накладання дисциплінарного стягнення передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу. У відповідності до п.5 ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту» однією з підстав для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. Згідно пункту 11 ч.3 ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» керівник закладу вищої освіти (ректор) в межах наданих йому повноважень відраховує з закладу вищої освіти та поновлює на навчання в ньому здобувачів вищої освіти за погодженням з органами студентського самоврядування та первинними профспілковими організаціями осіб, які навчаються (якщо дана особа є членом профспілки), з підстав, установлених цим Законом. Відповідно до п.34 розділу ІІ посадової інструкції першого проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON] , на час відсутності ректора (хвороба, відпустка, відрядження) може здобувати його права і виконувати обов`язки. Наказом № 268 від 30.08.2018 року ректора Кондратенка П.Г. , право першого підпису на платіжних документах, які подаються до Державної казначейської служби України, інших фінансових, розпорядчих та юридичних документах, залишено за собою та надано першому проректору з науково-педагогічної роботи [PERSON] та проректору з наукової роботи Чернишовій О.Є .. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що 07.02.2019 року, під час відсутності ректора ДонНМУ Кондратенка П.Г. , позивачем [PERSON] , який займав посаду першого проректора з науково-педагогічної роботи, були підписані накази №131-ст, №132-ст та №133-ст про відрахування студентів першого, другого та третього курсів Міжнародного медичного факультету (далі ММФ) ДонНМУ, за якими рахувалася заборгованість по оплаті за навчання, відповідно до укладених договорів. Наказом в.о. ректора Герасименка О.І. №143-ст від 14.02.2019 року, у зв`язку з тим, що видані накази №131-ст, 132-ст та 133-ст містять ряд неточностей формулювань щодо проблеми оплати іноземними студентами вартості навчання та не визначено об`єм заборгованості кожним студентом, хто із них не уклав угоду, а також не зазначено про роль фірми контактера ТОВ «Українські освітні послуги» у проблемі несвоєчасної оплати вартості навчання, відмінені у повному обсязі накази №131-ст, 132-ст, 133-ст та для з`ясування причин проблеми, що виникла з укладанням та підписанням договорів іноземними студентами та оплатою вартості навчання створено комісію, головою якої визначено професора Єрмолаєва М.В.. Як зазначено в Акті від 26.02.2019 року про перевірку стану справ на ММФ щодо видання наказів по ДонНМУ №131-ст, 132-ст, 133-ст від 07.02.2019 року про відрахування іноземних студентів, комісія у складі голови комісії Гмошинського М.В. та членів комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважає, що відрахування іноземних студенів за підписом першого проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON] було здійснено передчасно, без належного аналізу цього питання, що призвело до порушення ряду положень, які необхідно було виконати під час відрахування студентів. Зокрема на час відрахування в деканаті не було детального аналізу об`єму фінансової заборгованості кожним студентом за навчання, від ректорату деканат ММФ не одержував завдання щодо визначення об`єму заборгованості кожним студентом на початок другого семестру 2018-2019 навчального року, декан не подавав доповідну записку до ректорату чи на засідання ректорату про фінансову заборгованість кожним студентом та ректорат не заслуховував питання про заборгованість з метою прийняття рішення про їх заборгованість. За інформацією в.о. головного бухгалтера Гейченко О.Г. , наданою начальнику юридичного відділу Себіскверидзе І.К. , заборгованість за навчання іноземних студентів станом на 26.03.2019 року складає 25997986,20 грн. (966863,26 доларів США). Відповідно до змісту службової записки, в якій не зазначено дати, на ім`я в.о. ректора ДонНМУ Сустрєтова А.С. , декан медичного факультету №1 Герасименко О.І. , на підставі п.4 ст.36 та пункту 1 ст.41 КЗпП України, рекомендував звільнити за одноразове грубе порушення трудових обов`язків першого проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON] , який 07.02.2019 року видав накази №131-ст, 132-ст, 133-ст «Про відрахування студентів 1, 2, 3 курсів міжнародного медичного факультету» загальною кількістю 634 студентів, чим перевищив службові повноваження, створив умови щодо недоотримання прибутку від оплаченого навчання іноземних студентів, завдав шкоди іміджу університету, оскільки згідно посадової інструкції та наказу №191 від 12.06.2018 року «Про затвердження Порядку підготовки та візування документів в ДонНМУ» накази про відрахування студентів (академічна неуспішність, академічна заборгованість, порушення умов контракту та інші) візуються виключно ректором. 03.04.2019 року в.о. ректора ДонНМУ Сустрєтов А.С. звернувся із запитом №446 до Міністерства охорони здоров`я щодо погодження звільнення з посади першого проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON] за одноразове грубе порушення трудових обов`язків з 03.04.2019 року. 04.04.2019 року в.о. ректора ДонНМУ Сустрєтов А.С. звернувся із запитом до голови профспілки ДонНМУ Верзілова С.М. на попередню згоду на звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України першого проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON] .. 10.04.2019 року голова профспілки Верзілов С.М. повідомив, що на засіданні первинної профспілкової організації працівників ДонНМУ прийнято рішення не розглядати по суті запит адміністрації ДонНМУ на попередню згоду [PERSON] , оскільки останній на час розгляду перебуває на лікарняному, а повторний розгляд відбудеться, коли [PERSON] стане до роботи. Відповідно до Акту від 15.04.2019 року про результати з`ясування причин утворення заборгованості за навчання іноземних студентів, комісія, головою якої є Єрмолаєв М.В. вважає, що відрахування іноземних студентів було здійснено без належного вивчення цього питання, передчасно, що призвело до майже страйку іноземних студентів у м. Кропивницькому, різкого незадоволення посольств іноземних держав, студенти яких навчаються в університеті. Комісією з`ясовано, що протягом 2016, 2017 та 2018 років на навчання до університету були зараховані іноземні студенти, з якими за участю фірми-контактера ТОВ «Українські освітні послуги» було укладено трьохсторонні договори на навчання, платником в яких визначено контактера - ТОВ «Українські освітні послуги», восени 2018 року між ректором Кондратенком П.Г. та ТОВ «Українські освітні послуги» виник конфлікт, внаслідок якого протягом 2018-2019 навчального року контактером порушуються договірні зобов`язання в частині платіжної дисципліни. ТОВ «Українські освітні послуги» оплата за навчання іноземних студентів здійснюється не в повній мірі та несвоєчасно, що й призвело до утворення заборгованості. За умовами трьохсторонніх договорів університет не може отримати оплату за надані послуги навчання від студентів безпосередньо, а лише від контактера. 243 трьохсторонні договори на навчання іноземних студентів, зарахованих восени 2018 року не підписані іноземними студентами і фірмою контактером та по суті відсутні. ТОВ «Українські освітні послуги» відмовилося підписувати договори на навчання іноземних студентів, бо вимагають занизити вартість навчання, при цьому за студентів першого курсу було здійснено часткову оплату. Крім того, бухгалтерією університету некоректно нараховувалася та зараховувалася оплата за навчання іноземних студентів, що призвело до завищення суми заборгованості. На засіданні ради студентського самоврядування ДонНМУ від 24.04.2019 року (витяг з протоколу №27) розглянуто лист в.о. ректора та прийнято рішення про надання згоди на звільнення з посади першого проректора з науково-педагогічної роботи ДонНМУ [PERSON] .. Відповідно до наказу №04/26/4-з від 26.04.2019 року [PERSON] звільнено з посади першого проректора з науково-педагогічної роботи ректорату на ставку 26.04.2019 року, через одноразове грубе порушення трудових обов`язків заступника керівника установи, згідно ст.41 пункту 1 КЗпП України За змістом пункту 1 ч. 1 статті 41 КЗпП України, підставою для звільнення заступника керівника є вчинення ним одноразового грубого порушення трудових обов`язків, у зв`язку з чим наказ про звільнення має містити чітко сформульоване одноразове грубе порушення, яке стало підставою для звільнення керівника. Однак вказаної вимоги при винесенні наказу про звільнення [PERSON] не додержано, не зазначено в чому проявилося одноразове грубе порушення трудових обов`язків, в підписанні наказів про звільнення іноземних студентів, без відповідних повноважень, або в передчасності видання цих наказів, без дотримання відповідної процедури. Крім того, роботодавець, вважаючи дії [PERSON] достатніми для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення, повинен був зафіксувати вказаний факт, повідомити про це відповідно позивача та відібрати у нього пояснення з цього приводу чи скласти відповідні акти на підтвердження відсутності позивача на робочому місці або відмови від надання пояснень, чого зроблено не було. Лише після цього роботодавець вправі був би вирішувати питання про те чи дійсно мав місце проступок, за який позивач повинен та може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, в чому конкретно такий проявився, ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. А складені Акти від 26.02.2019 року та 15.04.2019 року разом із службовою запискою Герасименка О.І. , замінити вказану процедуру не може, яку відповідно слід вважати недотриманою. Без встановлення факту конкретного проступку, ступеня його тяжкості, заподіяну ним шкоду, якщо така була заподіяна, обставини за яких такий вчинено відповідно слід вважати роботодавець не взмозі вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тим більше про звільнення з роботи без врахування, також, і попередньої роботи працівника. Крім того, ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлює заборону звільнення працівника з роботи в період його тимчасової непрацездатності, у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених статтями 40, 41 КЗпП України. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Відповідно до листка непрацездатності Серії АДК №931532 [PERSON] був звільнений від роботи з 05.04.2019 року по 26.04.2019 року, а згідно листка непрацездатності серії АДК №931676 позивач був звільнений від роботи з 27.04.2019 року по 13.05.2019 року та повинен був стати до роботи 14.05.2019 року. Також, у табелі обліку використання робочого часу ректорату ДонНМУ за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року зазначено, що [PERSON] , перший проректор з науково-педагогічної роботи, 26.04.2019 року знаходився на лікарняному (тн). Оскільки з матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2019 року позивач [PERSON] перебував на лікарняному, то видача наказу про його звільнення у цей день є порушенням вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України. З огляду на зазначене, наказ №04/26/4-з від 26 квітня 2019 року ДонНМУ про звільнення [PERSON] за пунктом 1 ст. 41 КЗпП України є таким, що видано з порушенням діючих норм трудового законодавства. За таких обставин вимоги позивача [PERSON] про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Тому, доводи представника відповідача, що позивачем пропущений строк звернення із заявою про вирішення трудового спору про звільнення слід вважати безпідставними, оскільки в наказі про звільнення мається підпис позивача, що він ознайомився з ним лише 13.05.2019 року, а позовна заява надійшла до суду вже 11.06.2019 року, тобто до закінчення місячного строку. Доказів про вручення раніше, ніж 13.05.2019 року, копії наказу про звільнення позивачу або видачі йому трудової книжки суду не надано. Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням правової позицію Верховного Суду України у постанові від 14 вересня 2016 р. № 6-419цс16 щодо розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, з урахуванням норм ст. 27 Закону України «Про оплату праці», за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчисляється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Судом, з урахуванням інформації, яка міститься у довідці про доходи [PERSON] від 20.06.2019 року (а.с. 60) та тих обставин, що протягом останніх двох календарних місяців перед звільненням він не працював, бо знаходився у відпустці та лікарняному, нараховуючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходить з виплат за січень та лютий 2019 року, виходячи з яких розмір середньоденної заробітної плати становить - 1538,83 грн., та кількості днів вимушеного прогулу - 129, починаючи з 02.05.2019 року, який є першим робочим днем після звільнення 26.04.2019 року [PERSON] по день винесення рішення. Загальна сума середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу становить 198509,00 грн. (1538,83грн. Х 129 днів). Крім того, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що у зв`язку із звільненням йому було завдано моральну шкоду, та вважає, що їх необхідно задовольнити частково, з огляду на наступне. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи ту обставину, що відповідачем було порушено трудові права позивача у зв`язку із незаконним звільненням, через що, був порушений його звичайний ритм життя та певні душевні хвилювання, в тому числі із необхідністю вдатись до судового захисту своїх порушених прав та необхідністю доведення перед судом правомірності своїх вимог, суд виходячи з засад розумності та справедливості, визначає у відшкодування моральної шкоди позивачу 3000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за його незаконне звільнення з ДонНМУ. В частині позовних вимог про зобов`язання внести відповідні зміни до трудової книжки позивача, відповідно до наказу про поновлення на посаді першого проректора з науково-педагогічної роботи необхідно відмовити, оскільки вони є передчасними, та повинні бути внесеними роботодавцем після поновлення робітника на посаді, без будь-якого додаткового рішення суду. Так само, є необґрунтованими вимоги позивача щодо покладення обов`язків відшкодувати шкоду ДонНМУ на виконуючого обов`язки ректора Сустрєтова А.С. , оскільки він не залучений позивачем до участі у справі в якості співвідповідача та дані вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, а саме в частині скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який становить 198509,00 грн. (1 відсоток - 1985,09грн.), з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви судових збір у розмірі - 2580,00 грн.. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у зв`язку з чим допустити до негайно го виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі.

Outcome: partial