Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

10.08.2020 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах позивачів, звернулась до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] . Вказані особи зареєстровані у зазначеній квартирі. Однак, відповідач [PERSON] з 2013 року не проживає у вищевказаній квартирі у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон (Германія, м. Франкфурт-на-Майні). Його майно та речі в квартирі відсутні, утриманням квартири вказана особа не займається, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Через наявність відповідача на реєстраційному обліку у вказаній квартирі, позивачі змушені нести додаткові витрати на її утримання. У зв`язку з викладеним, просить визнати [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: трикімнатною квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.09.2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2020 року виправлено описку в ухвалі суду про відкриття провадження по справі №766/12101/20 за позовом [PERSON] , поданим від імені та в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши вірно дату винесення ухвали «25 вересня 2020 року» замість невірного «26 вересня 2020 року». Представник позивачів в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача в якій зазначив, що він визнає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] і не заперечує проти задоволення заявленого позову, оскільки дійсно з 2013 року він не проживає у квартирі [ADDRESS] . Його майно та речі у квартирі відсутні, утриманням квартири він також не займається, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Просить суд розглядати дану цивільну справу у його відсутність. До заяви відповідач долучив копію довіреності, посвідчену 28.04.2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Францішко Г.В., зареєстровано у реєстрі за №812, відповідно до якої, [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, в тому числі, у відповідних органах реєстрації з питань зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Довіреність дійсна до 28.04.2021 року без права передоручення третім особам. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, видане 03.10.2006 року Фондом комунального майна м. Херсона, згідно з розпорядженням №19894 від 03.10.2006 року, співвласниками (в рівних частках, по ј частині кожен) квартири [ADDRESS] є: позивач по справі [PERSON] , позивач по справі [PERSON] , відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 02.11.2015 року. Після смерті вищевказаної особи відкрилася спадщина, в т.ч. на належну йому ј частину трикімнатної квартири [ADDRESS] . [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , і вказаним нотаріусом була зведена спадкова справа. Цей факт підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43646129 від 19.04.2016 року. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , як діти померлого, відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на користь своєї матері позивача [PERSON] . Таким чином, співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] є позивач по справі [PERSON] , яка є власником ј частини вказаного майна, позивач по справі [PERSON] , яка є власником Ѕ частини зазначеної квартири, та відповідач по справі [PERSON] , який є власником ј частини квартири. Цей факт також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №219291421 від 06.08.2020 року. Згідно з довідки ОСББ «Мирне» №31 від 09.08.2016 року та карточки прописки сторін по справі вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до довідки ОСББ «Мирне» про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.07.2020 року, всього у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 3 (три) особи. [PERSON] за даною адресою не проживає з 2013 року у зв`язку із виїздом закордон на місце постійного проживання. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв`язку з тим, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлені законом строки та не приймає участі в утриманні житла, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відсутність відповідача [PERSON] у спірній квартирі понад встановлені строки підтверджується довідкою ОСББ «Мирне» про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.07.2020 року. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить право приватної власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.1, ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1, ч.2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинок (квартирою), крім випадків, установлених законодавством (ст. 155 ЖК УРСР). Як слідує з аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України, відповідач [PERSON] , який є співвласником квартири [ADDRESS] та тривалий час не проживає в даній квартирі, не може бути позбавлений права користування квартирою за позовом іншого співвласника квартири, оскільки право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому будь-які правові підстави для визнання його таким що втратив право користування жилим приміщенням, відсутні. Право на користування квартирою [ADDRESS] гарантовано відповідачу ст.ст. 369, 383 ЦК України. 22.03.2021 року відповідач надав до суду заяву про визнання позову, не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу розгляду за його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене вище, дослідивши докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, слід відмовити.

Outcome: dismissed