Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

10.08.2021 [PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 25.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною звернено стягнення з неї на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 30488 грн. 59 коп. за кредитним договором-заява №96495698 від 11.04.2012. Спірний виконавчий напис приватний нотаріус вчинив за відсутності нотаріально посвідченого договору та всупереч постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вона заперечує проти права вимоги АТ «БАНК ФОРВАРД», оскільки останнє не зверталось до неї з повідомленням про усунення порушень, а розмір заборгованості не підтверджено документально. Ухвалою від 01.09.2021 відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису №6986 від 25.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 30488 грн. 59 коп. 28.09.2021 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни надійшли документи, на підставі яких було видано виконавчий напис (а.с.60-67). Позивач письмово просила розглядати справу у її відсутність (а.с.73). Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками, відзив на позов не надав. Треті особи, отримавши копію позовної заяви з додатками, не скористалися правом подачі пояснення щодо позову. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Виконавчим написом, вчиненим 25.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною зареєстрованим у реєстрі за №6986, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором №96495698 від 11.04.2012, укладеним із ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», заборгованості за період з 13.10.2019 по 12.11.2019 у сумі 29388,59 грн.. (а.с.61). 21.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу\~міста Києва\~Овсієнко Аллою\~Вікторівноюна підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №66157948 з примусового виконання виконавчого напису №6986 від 25.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» боргу 30488,59грн. (а.с.13-14). 11.04.2012 [PERSON] була підписана заява №96495698 на укладення договору з ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ» про надання та використання платіжної картки (а.с.15). Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з п.п. 1.1., 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки позивач заперечує проти наявності договірних відносин (кредитного договору) з відповідачем - АТ «БАНК ФОРВАРД». Тому у даному випадку не можна вести мову про безспірність стягнення на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» із позивача грошової суми. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Тому суд вважає, що заборгованість не можна вважати безспірною. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази,на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем АТ «БАНК ФОРВАРД» не надано жодних доказів, що між АТ «БАНК ФОРВАРД» та позивачем [PERSON] існують договірні зобов`язання, а так само про наявність заборгованості, а нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала взагалі заборгованість. Відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору у сумі 908 грн., сплату якого відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved