Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

10 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення суми банківського вкладу в якому проситьприйняти неправомірними відказ відповідача про видачу вкладу;стягнути з ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» на її користь суму банківського вкладу у розмірі 3385 (три тисячі вісімдесят пять) долларів 88 центів США та суму процентів у розмірі 240 (двісті сорок) долларів США за заявою банківського вкладу від 06.11.2013 року за номером № SAMDN25000739015284 кладеним між нею та ПАТ Комерційний банк «Приватбанк». В обгрунтування своєї позовної заяви вказала, 06.11.2013 року між нею та ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» уклала заяву № SAMDN25000739015284 на оформлення вкладу Стандарт 12 міс. У м. Сімферополь по вул. ПОР на суму 5363,02 долларів США строком на 366 днів під 8,5% річних з помісячними виплатами відсотків на депозитну картку № 6762462086391643. 10.03.2014 року вищезазначена заява була розірвана, а кошти переведені на депзитну картку на суму 5343, 30 долларів США. Відповідач виконав частково умови договору, а саме виплатив лише частку вкладеної суми 1951, 30 доларів США. 1650 долларів США вона отримала у відділені м. Севастополь, а 301, 42 доллари США отримала у м. Кривий Ріг. У відділені Приватбанку, який розташований на м-ні Гірницький, працівник банку повідомив її про заблокування її депозитної картки до визначення юридличного стану АР Крим та м. Севастополь. Після чого вона звернулась з заявою до відповідача, однак жодних дій не було вчинено. Таким чином, вона вважає, що дії відповідача протиправні та не узгоджуються з нормами чиного законодавства України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити по зазначиним в позовній заяві підставам. В судовому засідані представник відповідача [PERSON] надав до суду письмові заперечення та просив відмовити у задовлені позовної заяви [PERSON] на підставі наданих заперечень. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, вважає, що в задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 07.12.2000р. N 2121-III «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час, час виконання операції), також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-118цс14 від 29.10.2014 року. Судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження укладення між сторонами договору банківського вкладу та внесення нею сум вкладів надала заяви на оформлення вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN25000739015284 від 06.11.2013 року ( місце оформлення заяви м. Севастополь) та платіжне доручення №2919560028 від 06.11.2013 року (а.а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Проте, позивачем так і не було надано суду (так само, як і не заявлено клопотання про витребування доказів) оригіналу договору банківського вкладу № SAMDN25000739015284 від 06.11.2013 року. Крім того, доказів, що підтверджують наявність на час звернення до суду грошових сум на рахунку позивача, відкритого на підставі спірного договору, сторонами не надано. Таким чином, з урахуванням вищевикладенного суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed