Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

11.09.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12.11.1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В період шлюбу, 10.12.1999 було придбано житловий будинок під [ADDRESS]. 08.12.2017 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області шлюб між ними розірвано. Тому, просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку під [ADDRESS]. Крім того, просить зняти арешт з даного будинку, який було накладено відповідно до постанови від 10.12.2010 року відділом ДВС Маловисківського РУЮ, реєстраційний номер обтяження : 11076181. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відстутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. На підставі договору купівлі-продажу від 10.12.1999 року серії АВЕ № 059781, [PERSON] належить житловий будинок під [ADDRESS]. З архівної довідки за № 169 від 24.07.2014 року, вбачається, що право власності на будинок під [ADDRESS], за архівними даними реєстрових книг Маловисківської дільниці БТІ належало [PERSON] на підставі договора купівлі-продажу, посвідченого Маловисківською державною нотаріальною конторою від 10.12.1999 року за № 1321. З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що з 23.08.2001 року в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.11.1994 року, - розірвано. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на житловий будинок під [ADDRESS], накладено арешт на нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS], на підставі постанови відділу ДВС Маловисківського РУЮ від 10.12.2010 року, реєстраційний номер обтяження : 11076181. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.ст. 69,70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, житловий будинок під [ADDRESS] був придбаний в період шлюбу, а отже, сторони мають рівні права на дане майно, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в цій частині. Відповідно до частини 3 статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В статті 319 ЦК України, закріплено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, арешт, накладений на житловий будинок під [ADDRESS], порушує право позивача на користування та розпорядження своїм майном, внаслідок чого вона позбавлена змоги належним чином розпоряджатися належною їй часткою, а тому суд вважає за необхідне зняти арешт з 1\\2 частини житлового будинку, яка належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя.

Outcome: partial