Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

12.03.2016 позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять суд визнати укладений між ними договір купівлі продажу квартири № 3 в житловому будинку № 4 по вул. Кулікова в сел. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області від 23.02.2011 недійсним. В обґрунтування позову зазначили, що квартира [ADDRESS] належала їм, а також [PERSON], який помер 19.07.2004, на праві приватної власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з 1/3 частини вищезазначеної квартири, але [PERSON], як спадкоємиця, із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса не зверталась, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримувала. В січні 2011 року у звязку із тяжким матеріальним становищем [PERSON] звернулась до [PERSON], з яким її познайомив відповідач у справі. Вони домовилась про позику у розмірі 20000 грн, які [PERSON] повинна була повернути [PERSON] протягом двох років зі сплатою процентів. В той же день вона отримала від [PERSON] суму в розмірі 3000 грн, про що написала йому розписку. [PERSON], в свою чергу, запропонував [PERSON] передати йому правовстановлюючі документи на квартиру № 3 в житловому будинку № 4 по вул. Кулікова в сел. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області. Після ознайомлення з документами [PERSON] запропонував допомогу в переоформленні частки квартири, яка належала її померлому сину [PERSON], на що вона погодилась. Вищезазначеним переоформленням займалась дружина [PERSON] [PERSON]. Потім їй з сином запропонували зявитись до нотаріуса щоб оформити договір позики, і після цього їм буде передано залишок суми. Зазначає, що відповідач бажання придбати вищезазначену квартиру ніколи не висловлював, розмови велись про укладання договору позики на суму 20000 грн, бажання продавати квартиру вони наміру не мали. 23.02.2011, згідно з договором купівлі продажу, посвідченим державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області, продавці [PERSON] та [PERSON] нібито передали, а покупець [PERSON] прийняв у власність квартиру № 3 в житловому будинку № 4 по вул. Кулікова в сел. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, та сплатив за неї 45000 грн. Позивачі зазначили, що ніяких грошей за продаж квартири не отримували, наміру її продавати не мали, вважали, що 23.02.2011 укладають договір позики. В судовому засіданні позивачі та представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених в позовній заяві підстав. Відповідач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги не визнали зазначивши, що спірний договір купівлі-продажу вищевказаної квартири від 23.02.2011 між сторонами був укладений відповідно до вимог чинного законодавства. Жодного тиску на позивачів не чинилось, їх волевиявлення на укладення договору було вільним, розрахунок за договором було проведено повністю. Жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених позивачами у своїй позовній заяві ними не надано. Третя особа: державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори Харківскької області [PERSON], зазначила, що при посвідчені вищевказаного договору купівлі - продажу були повністю дотримані вимоги чинного законодавства. Договір купівлі продажу був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4342594 від 23.02.2011. Нею були зясовані всі істотні умови договору, вільне волевиявлення учасників на його укладення, наявність повних і належних розрахунків за договором у грошовій формі. Про будь які обставини, викладені в позовній заяві, їй не повідомлялось, текст договору сторонами був прочитаний, заперечень зауважень не було, і після ознайомлення договір був підписаний сторонами особисто. Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З частини 1 статті 202 ЦК України вбачається, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, інтересам держави, суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 19.07.2004 помер син позивача [PERSON] [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, та була заведена спадкова справа № 104/2011 (а.с. 64, 66. [PERSON] 18.02.2011 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складалось з 1/3 частини квартири № 3 в житловому будинки № 4 по вул. Кулікова в сел. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області (а.с. 81) 23.02.2011 між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу квартири № 3 в житловому будинки № 4 по вул. Кулікова в сел. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області. Зі змісту договору вбачається, що продаж вчинено за 45000 грн, гроші позивачі одержали від відповідача повністю, ще до підписання вищезазначеного договору, нотаріусом сторонам було розяснено про правові наслідки, що можуть виникнути у разі умисного приховування реальної вартості договору. Своїми підписами [PERSON] та [PERSON] у договорі підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо [PERSON] будь-яких претензій фінансового характеру (а.с. 20). Договір купівлі продажу був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4342594 від 23.02.2011. Згодом Балаклійським БТІ було видано витяг № 33940733 від 24.04.2012 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за [PERSON] (а.с. 21, 22). Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 12.08.2013, 29.05.2013 [PERSON] зверталась до СВ Балаклійського РВ ГУ МВС України в Харківській області про вчинення по відношенню до неї шахрайських дій в 2011 році, внаслідок яких була позбавлена права власності на квартиру № 3 в житловому будинки № 4 в сел. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, зазначивши, що в договорі купівлі-продажу підпис вона не ставила. В ході досудового розслідування було встановлено, що згідно висновку почеркознавчої експертизи № 2912 від 05.08.2013 у вищезазначеному договорі підпис від імені [PERSON] виконаний нею самою, та кримінальне провадження було закрите (а.с. 23). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили доводи позивача, які зазначені в позовній заяві, проте вказали, що про всі обставини справи їм відомо лише зі слів [PERSON] позивача у справі. За таких обставин суд зазначає, що позивачами не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що при укладанні спірного договору купівлі продажу вимоги ст. 203 ЦК України порушені не були. Позовні вимоги позивачів є безпідставними, а відтак позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed