Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

12.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору № 1-64 купівлі-продажу нерухомого майна 1/20 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], укладеного 15.09.1998р. на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв», дійсним. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 15 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна 1/20 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано в під № 1-64, засвідченого підписом заступника директора товарної біржі «Нерухомість-Миколаїв» та скріплено печаткою. Однак нотаріально даний договір посвідчений не був. Пізніше позивачка звернулась до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутність нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу тягне його недійсність. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» редакції № 10 від 10.03.2016, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна 1/20 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано в під № 1-64, засвідченого підписом заступника директора товарної біржі «Нерухомість-Миколаїв» та скріплено печаткою. Зазначена частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Південній товарній біржі м. Миколаєва 11 жовтня 1997 року за № 7463. Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, грошові кошти покупцем сплачено, квартира продавцем передана покупцю, але нотаріально договір зареєстрований не був. 30.09.1998 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на вищевказане нерухоме майно у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 747, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 30.09.1998 року. В подальшому відповідачка фактично ухилялася від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на те, що відповідно до умов цього договору він не підлягає нотаріальному посвідченню. 25.11.2015 року [PERSON] звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Однак рішенням державного реєстратора [PERSON] їй було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно, оскільки договір купівлі-продажу частини домоволодіння виданий товарною біржею «Нерухомість-Південь» від 15.09.1998 року завірений неналежним чином, а саме, відповідно до ст. 227 ЦК УРСР він повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Право\~\~власності\~\~на\~\~майно\~\~за\~\~договором,\~\~який підлягає нотаріальному посвідченню,\~\~виникає у набувача\~\~з\~\~моменту\~\~такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що позивачем виконані умови щодо викупу та набуття права власності на частину домоволодіння, передбачені умовами договору купівлі-продажу від 15.09.1998 року, а тому права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна 1/20 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на вищевказане нерухоме майно. Таким чином, суд вважає позовні вимоги, щодо визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved