Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

11.12.2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про неустойки за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 16.03.2012 з [PERSON] на її користь стягнено аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку на утримання [PERSON], [INFO]. Однак відповідач належним чином не сплачує присуджені аліменти, внаслідок чого існує заборгованість, яка підтверджена довідкою - розрахунком ВДВС Миколаївського районного управління юстиції і становить 1742 грн. 61 коп.(а.с.6) Просила стягнути з відповідача на свою користь суму неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 1727 грн. 24 коп. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про слухання справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши право представляти свої інтереси своєму представнику. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач не має змоги сплатити позивачці суму неустойки, оскільки прострочення виплати аліментів відбулося у зв'язку з не працевлаштованістю відповідача і тому він не має змоги надавати допомогу позивачці. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 16.03.2012 з [PERSON] на її користь стягнено аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку на утримання [PERSON], [INFO]. Однак відповідач належним чином не сплачує присуджені аліменти, внаслідок чого існує заборгованість, яка підтверджена довідкою - розрахунком ВДВС Миколаївського районного управління юстиції і становить 1742 грн. 61 коп.(а.с.6) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Відповідно до довідки ВДВС Миколаївського районного управління юстиції розмір заборгованості становить 1742 грн. 61 коп., а сама заборгованість виникла в період з серпня 2014 року, до цього часу відповідач справно сплачував аліменти. Згідно довідки Миколаївського РЦЗ Львівського регіону відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітний і відповідно до суми нарахувань його доходу вбачається, що до серпня 2014 року з нього регулярно вираховувалися аліменти на утримання дитини. Загальновідомим є факт, який в силу положень ч.2 ст. 60 ЦПК України не потребує доказуванню, що на території Донецької та Луганської областей триває АТО, економічна ситуація в державі напружена в зв'язку з чим відповідач позбавлений можливості вільно та безперешкодно працевлаштуватися, щоб заробляти кошти та здійснювати сплату аліментів і змушений перебувати на облік у Миколаївському РЦЗ Львівського регіону як безробітний. Суд проаналізувавши вищенаведене приходить до переконання, що прострочення по сплаті аліментів виникло не з вини відповідача та з незалежних від нього причин, а тому з урахуванням матеріального становища платника аліментів, з урахуванням розміру його доходу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), статті 48 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, - приймаючи до уваги також, що відповідач переніс операцію та знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписним епікризом, а тому повинен був додатково витрачати матеріальні кошти, а тому вважає що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed