Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

11.05.2018 року [PERSON]. звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що проживає та є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Місце її проживання зареєстровано за спірною адресою з 31.03.1978 року. За вказаною адресою зареєстровано також місце проживання [PERSON], який з 2014 року там без поважної причини не проживає. Позивач стверджувала, що у зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача в зазначеній квартирі вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, надала заяву згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позов визнав. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання відповідачем позову у суду немає. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. є основним наймачем квартири [ADDRESS] (довідка виписка з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію №353 від 07.05.2018 року). Позивач з 31.03.1978 року зареєстрована у спірній квартирі, постійно проживає у ній. Вказані обставини підтверджуються довідкою випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 07.05.2018 року, паспортними відомостями позивача. За вказаною адресою також з 2004 року зареєстровано місце проживання [PERSON]. [PERSON] з 2014 року за зареєстрованим місцем проживання без поважної причини не проживає. З наміром про вселення протягом цього часу відповідач не звертався. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК України). Враховуючи викладене, суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та доведеними в процесі розгляду справи. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, за Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV, 11.12.2003 року реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реєстрації. За ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). При таких обставинах, суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] за спірною адресою.

Outcome: approved