Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

10 жовтня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , місце проживання якої: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , до Бахмутської міської ради, місцезнаходження якої: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, визнання за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] у м. Артемівську (нині Бахмут) померла [PERSON] , [INFO] , у віці 92 років, вона на час смерті була зареєстрована та проживала у м. Артемівську (нині Бахмут). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Вона є фактично онукою померлої [PERSON] та спадкоємцем, який проживав зі спадкодавцем протягом 5 років на час смерті. Оформити спадщину позасудовим шляхом вона не може. З її свідоцтва про народження вбачається, що її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Її батьки у шлюбі не перебували і спільну заяву про реєстрацію її народження не подавали. Фактично вона є онукою [PERSON] за походженням по лінії батька - [PERSON] . Зі слів [PERSON] та документів їй відомо, що її батьки її утриманням і вихованням не переймались. [PERSON] була вимушена після її народження забрати її до себе у якості члена сім`ї і виховувати самостійно. [PERSON] була призначена її опікуном. Мати - [PERSON] була позбавлена відносно неї батьківських прав. [INFO] [PERSON] померла. З раннього дитинства і до смерті [PERSON] вона проживала сумісно з нею однією сім`єю в квартирі, що належить їй на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Вони жили як бабуся і онука. [PERSON] дбала про її здоров`я, виховання, освіту. Поступово вона навчила її шити, готувати, прибирати у квартирі, прати. Необхідні для них продукти харчування та одяг вони придбали за рахунок пенсії [PERSON] та державної допомоги, яку вона отримувала як дитина, позбавлена батьківського піклування, а в подальшому стипендії. [PERSON] була у віці 75 років, коли оформила опіку над нею та взяла її до себе жити як члена сім`ї -онуку. Враховуючи похилий вік її бабусі, вона по мірі зростання поступово перебирала на себе домашні клопоти, навчалась піклуватись про неї і побут їх сім`ї. з 12 років вона самостійно купувала продукти харчування, ліки для бабусі, яка перенесла 3 інсульти, готувала дієтичну їжу для бабусі. У той час коли вона навчалась у ліцеї, фактично вона все рівно більшу частину часу проживала з бабусею. Останній рік життя бабуся нікуди не виходила з квартири, всі турботи про неї були на ній. Коли вона була відсутня в зв`язку з навчанням, або роботою, за її проханням допомагали сусіди, та її хрещена мати. Вона ж допомагала їй з похованням бабусі. Просить позов задовольнити. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14 годину 00 хвилин 12 листопада 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Бахмутської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та встановлення права власності у порядку спадкування, та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 годину 30 хвилин 03 грудня 2019 року, яке в подальшому було відкладено на 22 січня 2020 року 09-00 годину із-за неявки представника позивача. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, просили позов задовольнити. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) відповідач до судового засідання також не з`явився. Представником відповідача подано до суду заяву, в якій він просить розглянути справу за їх відсутності, де також зазначив, що вони заперечень проти позову не має. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що позивача вона знає з дитинства, позивач проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] , вони проживали вдвох, як одна родина, турбувались одна про одну, оскільки позивач є сиротою, її батьки померли. Проживали вони в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що позивач є її хрещеною донькою, та їй достовірно відомо, що позивач проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] в однокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] , з самого дитинства позивача, та котра займалась вихованням позивача. В останній час, після того як [PERSON] перенесла 2 інсульти та була лежачою за станом здоров`я, саме позивач здійснювала догляд за останньою. Похоронами займалась вона з чоловіком та позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він позивача знає, бо його дружина є її хрещеною. Також йому достовірно відомо, що позивач проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] в однокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] , з самого дитинства позивача, вони проживали вдвох, він не один раз бував у них в квартирі. Відносини у них були добрими. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спір, що розглядається, стосується встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та відносин та реалізації права на спадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 21 Пленуму Верховного суду України 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік) які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , з якою позивач проживала однією сім`єю не менше ніж 5 років до часу відкриття спадщини, вела з нею спільний бюджет та вела з нею суспільне господарство, про що у книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис за № 2327 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-18). Вирішуючи спір щодо встановлення спільного проживання однією сім`єю, суд приходить висновку, що факт проживання однією сім`єю позивача та спадкодавця не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є доведеним, що підтверджується наданими сторонами та дослідженими під час судового розгляду доказами, а також показами свідка. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю Позивача та [PERSON] не менше 5 років до дня її смерті [INFO] . Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Оскільки встановлення факту постійного проживання породжує для позивача юридичні наслідки, а саме необхідно їй для оформлення спадщини, та встановити даний факт іншим шляхом, а ніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про встановлення факту постійного проживання. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, позивач як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю в четверту чергу має право на спадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , в порядку спадкування за законом. Інших спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черги немає. Згідно інформації першої бахмутської державної нотаріальної контори від 26 жовтня 2019 року (а.с.50-51) спадкова справа на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалась. В державній нотаріальній конторі позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не представляється можливим, у зв`язку з тим, що їй необхідно підтвердити факт сумісного проживання однією сім`єю, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1264 ЦК України, позивач як особа, яка проживала з померлою однією сім`єю, як бабуся та онука, має право на спадкування майна, яке залишилося після її смерті в порядку спадкування за законом. Враховуючи наведене та вимоги чинного законодавства суд вважає, що оскільки позивач з 10 лютого 2008 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, позивач купувала їй ліки, продукти харчування, доглядала її до смерті, та оскільки через похилий вік [PERSON] потребувала стороннього догляду та допомоги, яку позивач їй надавала, та провела її похорони, заповіту [PERSON] не залишала, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, тому позивач, як спадкоємиця четвертої черги за законом, після смерті [PERSON] спадщину прийняла в порядку ст. 1268 ЦК України. До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] увійшла квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить померлій. Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивача залишити за нею. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 392, 1216-1218, 1264 ЦК України, ч. 2 ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved