Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

12.12.2017 року позивач МТСБУ звернулося до суду із позовом до відповідача в порядку ст. 1191 ЦК України та Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого відшкодування у розмірі 49\~210,54 грн., та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] 30.10.2015 року скоїв ДТП, його вина в цьому повністю доведена. Шкоду, заподіяну внаслідок вказаної ДТП, відповідач не відшкодував, та в звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була на той момент застрахована, МТСБУ здійснило виплати потерпілій особі в розмірі 49210,54 грн. В добровільному порядку відповідач не здійснив компенсацію витрат, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 11.01.2018 року ухвалою судді провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні 06.12.2017 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, в подальшому до судового засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився 13.03.2018 року надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без присутності представника позивача, проти проведення судового засідання без фіксування судового процесу засобами технічної фіксації не заперечує та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, 13.04.2018 року надав до суду заяву про відкладення судового засідання в звязку з тим, що його адвокат не може бути присутнім в судовому засіданні. При цьому до заяви будь-яких доказів стосовно укладення угоди з адвокатом на представництво його інтересів в суді відповідачем [PERSON] не надано. З урахуванням викладеного, суд вважає неявку відповідача до судового засідання без поважних причин. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] 30.10.2015 року о 21.15, керуючи автомобілем «Opel Astra CC» з державним номерним знаком ВН 7138 ВА по вул. Старосінна в м. Одеса, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai i20» з державним номерним знаком АН 3165 ІО, під керуванням [PERSON] Від зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 16.03.2016 року постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Гаєвої Л.В. визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с.5/. Внаслідок ДТП власнику автомобіля «Hyundai i20» з державним номерним знаком АН 3165 ІО заподіяно матеріальний збиток в розмірі 54102,54 грн., що вбачається з Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 06.01.2016 року ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» /а.с.16-32/. Судом досліджено платіжне доручення №7982рв від 17.10.2016 року, з якого вбачається, що МТСБУ перерахувало на користь [PERSON], яка володіла автомобілем «Hyundai i20» з державним номерним знаком АН 3165 ІО на підставі довіреності /а.с.7-зворот/ страхове відшкодування в сумі 49210,54 грн. /а.с.15/. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України. Згідно з п. а ч. 1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved