Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулась з позовом про визначення місця проживання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з нею. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, в шлюбі з відповідачем у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу, сторони уклали договір про визначення місця проживання дітей та здійснення батьківських прав та обов'язків. Відповідач порушує умови договору, чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, забороняє синам проживати з матір'ю, бачитись, спілкуватись, здійснює негативний психологічний та емоційний тиск на дітей, що негативно впливає на їх розвиток. Після спілкування з батьком, діти поводять себе емоційно, агресивно. В подальшому позивач збільшила позовні вимоги, 06.03.2015 року [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визначити та встановити місце проживання дітей разом з нею, а також розірвати укладений 07.11.2014 року договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків, у зв'язку із порушенням відповідачем його істотних умов. 17.02.2015 року [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою в якій просив негайно відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], від [PERSON] та визначити місце проживання дитини разом із ним; розірвати договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків від 07.11.2014 року в частині визначення місця проживання та здійснення батьківських прав та обов'язків щодо малолітньої дитини [PERSON]; зобов'язати позивача не чинити йому перешкоди у спілкуванні й вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом визначення наступного порядку проживання, спілкування та виховання малолітньої дитини [PERSON]: другий, четвертий, всі інші парні тижні, та п'ятдесят третій тиждень року [PERSON] проживатиме з ним за фактичною адресою його проживання. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] істотно та систематично порушує виконання умов договору про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків, здійснює психологічний тиск на нього та старшого сина, негативно впливає на дітей, постійно вдається до погроз по відношенню до нього та дітей, не надає за його вимогою для проживання дітей на умовах, визначених договором, вивозить дітей без його дозволу за межі міста. [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити, посилаючись на недоведеність тих обставин на яких гуртуються зустрічні позовні вимоги. Відповідач за первісним позовом в судові засідання не з'являвся. В судовому засіданні 01.04.2015 року його представник просив задовольнити зустрічну позовну заяву, а у задоволенні первісного позову просив відмовити. В судове засідання 09.04.2015 року [PERSON] та його представники не з'явилися, представник [PERSON] подав заяву про відкладення розгляду справи. Проте, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має трьох представників, але інші представники та сам відповідач до суду не з'явилися і не повідомили причин неявки. До цього [PERSON] та його представники двічі вчиняли дії для перенесення розгляду справи, хоча враховуючи кількість представників відповідача, останній міг забезпечити явку свого представника до суду, як і сам відповідач міг з'явитися до суду. Жодних доказів неможливості явки [PERSON] та його двох інших представників суду надано не було. Наведене свідчить про навмисні дії відповідача та його представників, направлені на затягування розгляду справи. Частина 3 статті 27 ЦПК України зобов'язує осіб, які беруть участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. В порушення даної норми, відповідач недобросовісно користується процесуальними правами, що порушує право позивача на розгляд судом справи протягом розумного строку, яке гарантоване ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності [PERSON] та його представників, враховуючи подання останніми всіх доказів, пояснень і заперечень по даній справі в судовому засіданні 01.04.2015 року, в якому суд перейшов до дослідження доказів у справі. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей разом із матір'ю, та заперечувала проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на висновок комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.03.2015, згідно із яким було рекомендовано визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір'ю, а також на те, що діти не можуть бути розлучені один з одним. В частині вимог сторін щодо розірвання договору покладалась на розсуд суду. Судом були допитані свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], працює вихователем ДНЗ № 532, надала наступні свідчення. Свідок є вихователем у групі, в якій навчається [PERSON], з жовтня 2014 року по січень 2015 року дитину в садочок періодично привозив і забирав батько, після Нового року батька вона не бачила. Коли дитину до садочка привозив батько, [PERSON] часто плакав, був засмучений, скований і неврівноважений. Коли після Нового року дитину почала привозити мати, дитина дуже змінилася в позитивну сторону, [PERSON] став життєрадісним, відкритим. Мама завжди цікавиться дитиною, а також потребами ДНЗ, її цікавить все, що стосується її дитини, а батько ніколи не цікавився зазначеним. Дитина завжди усміхається мамі, дуже радіє, коли бачить маму. Мама займається розвитком і вихованням дитини, дуже її любить, а дитина маму. Свідок стверджує, що батько [PERSON] негативно впливав на дитину, оскільки дитина постійно плакала, батько негативно і некоректно висловлювався про матір в тому числі і при дитині. [PERSON] ніколи не висловлювалася погано про батька. З січня 2015 року батько і його родичі в садочку не з'являлися. Свідок [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], працює педагогом академічного і естрадного вокалу в КДШМ № 8, надала наступні свідчення. Свідок 1,5 роки займається з [PERSON] (старший син сторін) естрадним співом. Батько лише 1 раз привозив дитину на уроки, дітей на уроки привозить мама або няня. Мама дуже турботлива і вимоглива. Свідок стверджує, що батько допомагав [PERSON] вибирати пісні і її насторожило те, що це були пісні жанру шансон. Під впливом батька [PERSON] припинив заняття вокалом. Дитина дуже переживала ті події, що відбувалися між батьками. Свідок стверджує, що батько говорив сину про те, що у дитини відсутній голос і він не повинен співати у зв'язку із чим [PERSON] припинив відвідувати уроки вокалу. В січні 2015 року дитина прийшла на уроки знову, проте [PERSON] був негативно настроєний, не хотів співати, говорив, щоб його вигнали з класу, вживав нецензурну лексику, був розгублений, закомплексований, зажатий, не посміхався. На даний час дитина дуже змінилася, відновився його стан, який був раніше. Для [PERSON] батько - авторитет, він завжди намагався догоджати батьку, отримати похвалу. Мати цікавилася результатами навчання сина, а батько ні. Свідок стверджує, що мати стимулює дітей до досягнень у співах, спорті і т.д. Оплату гуртка завжди здійснювала мати. Свідок [PERSON], [INFO], [ADDRESS], працювала нянею дітей сторін з 2010 року по літо 2014 року, надала наступні свідчення. Свідок стверджує, що [PERSON] хороша людина, завжди відгукувалася на всі прохання, добре ставиться до дітей, а для [PERSON] всі люди - це обслуговуючий персонал. Дітьми завжди займалася мати, [PERSON] вона допомагала вчити англійську мову. Мати турбувалася про дітей, робила все, щоб дітям було комфортно. Батько не займався дітьми, не цікавився як справи в садочку і школі. В 1-3 класах [PERSON] (старший син) був старанний, відповідальний, добре навчався. Мати завжди цікавилася навчальним процесом сина, возила його до школи. Батько ж спав до 11-12 годин, до школи дітей не возив. Гуртки, секції, харчування, участь у конкурсах завжди оплачувала мати. Зі слів свідка, [PERSON] спочатку дуже добре ставився до матері, але потім ставлення дуже змінилося, [PERSON] боявся батька. В присутності свідка і дітей [PERSON] дозволяв собі погано висловлюватися. Свідок стверджує, що батько ніколи не цікавився дітьми, не гуляв з ними, цим займалися мама і няня. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.08.2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у міському ВРАГС управління юстиції Вінницької обл., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1451. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Наведені обставини підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року по справі № 759/6103/14-ц пр. №. 2/759/3100/14 (а. с. 70). Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER]. [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а. с. 9 - 10). 07.11.2014 року [PERSON] (Батько) та [PERSON] (Мати) уклали договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків. Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. та зареєстровано в реєстрі за №2374 (а. с. 11 - 13). Пунктом 2 договору встановлено, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір'ю - [PERSON], або з батьком - [PERSON] в порядку черговості, а саме: перший, третій та всі інші непарні тижні року до п'ятдесят першого тижня включно, діти проживатимуть з матір'ю за адресою: [ADDRESS], або за іншою фактичною адресою проживання матері, а другий, четвертий та всі інші парні тижні по п'ятдесят третій тиждень з батьком за адресою: [ADDRESS], або за іншою фактичною адресою проживання батька. За бажанням дітей, а також з урахуванням стану їх здоров'я, ходу навчального процесу, діти можуть проживати з матір'ю, в черговий період їх проживання з батьком, та навпаки - з батьком в черговий період їх проживання з матір'ю. Пунктом 6 договору встановлено, що батьки будуть виховувати дітей в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Після розірвання шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо виконання умов вказаного вище договору, зокрема, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та порядку їх проживання з кожним із батьків, який сторони не змогли врегулювати в позасудовому порядку. В судовому засіданні [PERSON] та представник відповідача підтвердили, що згоди щодо місця проживання малолітніх дітей сторони не дійшли. [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Адреса проживання позивача підтверджується договором найму (оренди) нежилого приміщення від 11.12.2014 року. Термін дії договору становить по 11.12.2015 року (а .с. 16 - 18). Судом встановлено, що з січня 2015 року малолітні діти постійно проживають разом із матір'ю - [PERSON], а з осені 2014 року по 2015 рік проживали з матір'ю і батьком по черзі, відповідно до умов договору. Згідно висновку лікаря Культенко В.П. від 14.08.2014 року, складеного після проведення консультації та огляду [PERSON], на момент консультації дитина напружена та надмірно агресивна; зазначається про надмірний тиск на дитину з боку батька; дитина позбавлена власного погляду та думки; все, що дитина говорить, вона говорить словами батька (а. с. 15). Консультативним висновком психолога від 12.01.2015 року, складеним за результатами огляду [PERSON], встановлено: на момент консультації дитина надзвичайно агресивно налаштована; коли говорить молодший брат забороняє йому говорити, кричить на нього, проявляє до нього психологічний тиск; часто говорить, що психолог може причинити йому шкоду - вбити, напасти, покалічити; коли питають у молодшого брата: хто так говорить ?- він відповідає: папа, при цьому пацієнт закриває йому рот рукою та не дає можливості говорити; на першому місці значна маніпуляція з боку значимого родича, для старшої дитини та для молодшого брата. Згідно із висновком психолога «тревожно фобический компонент, при длительном воздействии на психо-емоциональный фон ребенка может повлечь неврозоподобное состояние, асоциальное поведение, и в подростковом возрасте употребление психоактивных веществ. А также как результат длительного давления со стороны значимого взрослого, жестокое обращение с окружающими, скрытая агрессия на брата, попытки суицида по началу демонстрационного характера. Которые во время подросткового криса могут перейти в реально свершившиеся. Пациент не может реально отвечать за себя, так как не имеет собственного мнения. Его мнение полностью подавлено значимым родителем (отцом) на фоне страха, быть наказаным, как физически так и психологическое наказание. Пациент очень боится папу, постоянно кричит на всех и проганяет, говорит, что ему кроме папы больше не нужны люди» (а. с. 80). В консультативному висновку психолога від 12.01.2015 року, складеного за результатами огляду [PERSON], зазначено, що на момент консультації дитина легко йде на контакт в порівнянні із старшим братом. Але лише коли дозволяє старший брат говорить і робить те, що просить психолог. Дитина легко піддається впливу і маніпуляціям від значимих людей. Таким чином відбувається внутрішній конфлікт, коли він хоче спілкуватися з мамою, а йому не дозволяють. Він намагається уникнути покарання, при цьому говорить погані слова на маму «уйди, ты плохая, нам без тебя хорошо», але на одинці дитина дуже добре говорить про маму і говорить, що скучає за нею, що з нею добре і весело, а тато в кінотеатрі лише п'є пиво і кричить на старшого брата, який потім кричить на меншого (а. с. 81). Відповідно до листа відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 15.01.2015 №53/02, 14.01.2015 року під час перебування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на зимових канікулах у батьків матері в с. Лукашівка Вінницької області при обстеженні умов проживання дітей відбулася бесіда психолога з дітьми. Зі змісту листа вбачається, що: психологічна атмосфера в якій знаходиться [PERSON] потрібно вважати за довгу психотравмуючу ситуацію; [PERSON] демонструє ворожість по відношенню майже до всіх та всього, окрім тата; після розірвання шлюбу [PERSON] більше часу проводив з батьком, який власні негативні емоції щодо матері проектує на дитину (а. с. 82-83). Консультативними висновками психолога від 26.01.2015 року та 16.02.2015 року, складеними за результатами огляду [PERSON], констатовано факт покращення психо-емоційного рівня, хлопчик йде на контакт, спілкується легко і відкрито, без видимої та вираженої агресії. Обличчя стало більш спокійним, в очах зникла агресія, став більше посміхатися. Лікарем відмічена виражена позитивна динаміка, в поведінці, психо-емоційному фоні та особистому сприйнятті дитиною як себе так і оточуючого світу. (а. с. 84-85). Згідно характеристики [PERSON], що видана ДНЗ №532 від 05.02.2015 №15, дитина часто сумує особливо з ранку після розлучення з мамою, та можна побачити збудженість хлопчика після спілкування з батьком, дитину важко заспокоїти, переключити на інший емоційний стан. В характеристиці [PERSON], що видана Спеціалізованою школою № 304 від 20.02.2015 №54 зазначається, що [PERSON] навчається в школі з 1 класу, за 1-3 класи має навчальні досягнення високого рівня. У цьому навчальному році (2014-2015) [PERSON] змінився, контрольний зріз знань написав на середній рівень, змінилась його поведінка по відношенню до матері; за 3 роки навчання мама майже щоранку приводила сина до школи, прагнула, щоб син відвідував різні гуртки (хореографічний, теніс та інші), цікавилась та допомагала дитині досягти успіху, бути більш впевненим, прислухалась до порад вчителів; з осені 2014 року у дитини змінилось відношення до мами, як до самої рідної дитини; почав говорити образливі для мами слова; батько учня дозволяв не завжди коректні висловлювання на адресу матері учня; батьківські збори батьки відвідували (а. с. 125). В матеріалах справи міститься копія щоденника [PERSON] за 2014-2015 р. (а. с. 150-175), з якого вбачається, що з січня 2015 року, тобто в період, коли [PERSON] проживає з матір'ю, він має гарну успішність в навчанні, оцінки (бали) здебільшого 10-12, рідко бувають 9 і 7, до цього, в період проживання з батьком, успішність в навчанні була набагато гіршою, оцінки (бали) у більшості випадків становили 6-9, зустрічалися 2-4. Згідно висновку Святошинської районної в м. Києві держаної адміністрації від 24.03.2015 №107-1985/40 «Про визначення місця проживання дитини», комісія з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, рекомендувала визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON] Зі змісту даного висновку вбачається, що 23.02.2015 року працівниками служби у справах дітей було проведено акт обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого в квартирі створено всі умови для проживання та гармонійного розвитку дітей. Акт обстеження умов проживання батька - [PERSON] не вдалося скласти, у зв'язку із тим, що двері квартири ніхто не відчинив. 06.02.2015 року працівниками служби у справах дітей проведено бесіду з малолітнім [PERSON], під час якої з'ясовано, що дитина любить обох батьків. На питання чи хотів би він жити з батьком однак окремо від брата [PERSON], категорично заперечив. 10.02.2015 року працівниками служби у справах дітей була проведена бесіда з малолітнім [PERSON], в ході якої дитина повідомила, що проживає з мамою та братом, любить обох батьків, однак хоче проживати з мамою та братом. В судове засідання [PERSON] не викликався для надання пояснень, оскільки матеріали справи свідчать про чинення на нього тиску. Враховуючи наявність в матеріалах справи консультативних висновків психолога, висловлення дітьми [PERSON] та [PERSON] своїх думок з приводу місця свого проживання працівникам служби у справах дітей, суд вважає за можливе вирішити питання місця проживання дітей на підставі зазначених вище доказів. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, суд керується наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. На необхідність встановлення таких обставин і лише за їх наявності можливість розлучення дитини зі своєю матір'ю зазначає Верховний Суд України в ухвалах від 26.01.2011 по справі 6-24661св10, від 02.03.2011 по справі 6-8165св08, від 30.03.2011 по справі 6-45701св10, від 20.04.2011 по справі 6-60119св10. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що в даній справі відсутні виняткові обставини, згідно принципу 6 Декларації прав дитини, для розлучення дітей зі своєю матір'ю, а навпаки, надані позивачем докази (характеристики, консультативні висновки, пояснення свідків і т.д.) підтверджують, що мати виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, вона має високі моральні якості, створює належні умови для виховання дітей, стимулює їх до досягнень, турбується про дітей, і т.д. Враховується те, що згідно висновку Святошинської районної в м. Києві держаної адміністрації від 24.03.2015 №107-1985/40 «Про визначення місця проживання дитини», комісія з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, рекомендувала визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON] Зі змісту висновку вбачається, що було проведено акт обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого в квартирі створено всі умови для проживання та гармонійного розвитку дітей. За таких обставин, рішення про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю максимально б відповідало інтересам неповнолітніх. Суд вважає, що визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком не відповідало б інтересам дітей, оскільки з пояснень свідків і наявних в матеріалах справи доказів вбачається нехтування батьком своїми обов'язками з виховання дітей, він нехтує правами дітей на здоровий ріст та розвиток, забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання, які мають бути керівним принципом для батьків в силу принципів 4, 7 Декларації прав дитини. Зокрема це підтверджується характеристикою зі школи та оцінками (балами) з щоденника, з яких вбачається значне зниження успішності старшого сина у школі в період проживання з батьком та висока успішність під час проживання з матір'ю. Також суд не може не звернути уваги на вчинення психологічного тиску на дітей, а також вчинення дій, спрямованих на формування у дітей негативного ставлення до матері. Все зазначене підтверджується поясненнями свідків, які підтверджують, що коли дитину до садочка привозив батько, [PERSON] часто плакав, був засмучений, скований і неврівноважений, [PERSON] негативно впливав на дитину, оскільки дитина постійно плакала, батько негативно і некоректно висловлювався про матір в тому числі і при дитині, батько говорив старшому сину про те, що у дитини відсутній голос і він не повинен співати у зв'язку із чим [PERSON] припинив відвідувати уроки вокалу, а коли повернувся був негативно настроєний, не хотів співати, говорив, щоб його вигнали з класу, вживав нецензурну лексику, був розгублений, закомплексований, зажатий, не посміхався і т.д. Частина 2 статті 161 СК України встановлює, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. На підтвердження своїх доходів [PERSON] надала довідки про доходи (а. с. 69, 74, 75), з яких вбачається, що вона має престижну та високооплачувану роботу, надала характеристику (а. с. 76), яка містить виключно позитивні відгуки про неї як професіонала. Про позитивні людські якості та бездоганну поведінку зазначали свідки. Що ж стосується батька, то останній не надав жодних доказів наявності у нього самостійного доходу, а матеріали справи і пояснення свідків свідчать про те, що його поведінка є неприйнятною та може зашкодити розвиткові дітей. Також суд вважає показовим у даній справі те, що мати особисто з'являлася на всі судові засідання, подавала докази, привозила свідків, боролася за те, щоб діти проживали з нею, в той же час батько жодного разу не з'явився до суду, особисто не надав пояснень. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю, оскільки таке рішення максимально відповідає інтересам неповнолітніх. В зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що [PERSON] вчиняє психологічний тиск на дітей з погрозами та спробами застосування фізичного насильства до нього та до старшого сина, негативно впливає на дітей, та неналежно виконує свої батьківські обов'язки. На підтвердження вказаних обставин [PERSON] був наданий диск, на якому за твердженнями [PERSON] знаходиться аудіозапис однієї з розмов із [PERSON]

Outcome: partial