Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

10.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійний вимог щодо предмету спору - [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2016 року, посвідченого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою (зареєстровано в реєстрі за № 2-1527), яке внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.05.2016 року за реєстраційним №930342205101, позивач по справі , після смерті [PERSON], який помер 10 вересня 2015 року, успадкував 53/100 часток житлового будинку з прибуловами, господарськими будівлями та спорудами під номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці. Співвласником іншої частки 47/100 цього будинковолодіння відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 34061091 є дружина позивача [PERSON], яка набула право власності на зазначену частку будинковолодіння у відповідних частках разом з покійним [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 30.01.2012 р. Таким чином, домоволодіння в даний час є обєктом спільної часткової власності з дружиною. [PERSON] та [PERSON]І, під час купівлі житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці відповідно до договору купівлі-продажу земельних ділянок від 30.01.2012 року (зареєстровано в реєстрі за № 398) купили в спільну часткову власність дві земельних ділянки, а саме: [PERSON] 47/100 часток, а [PERSON] 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0215, загальною площею 0,0327 га., цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0214, загальною площею 0,0327 га., цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 34. Позивач як єдиний спадкоємець [PERSON], після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 53/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 34 по вул.. Генерала Арабея в м. Вінниці звернувся до Першої державної нотаріальної контори з клопотанням про оформлення в порядку спадкування права на 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0215, загальною площею 0,0327 га., цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0214, загальною площею 0,0327 га., цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яких розташоване будинковолодіння номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці, які належали покійному [PERSON] Постановою від 25.05.2016 року № 1489/02-31 державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про спадщину за законом на 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0215, загальною площею 0,0327 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0214, загальною площею 0,0327 га., цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 34. Як підставу відмови нотаріус зазначає відсутність відомостей про зареєстроване право власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно в Єдиному державному реєстрі правочинів за № 4866091, але відомості щодо реєстрації права власності за спадкодавцем не було внесено до Єдиного державного реєстру. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 року по справі №127/4812/16-ц встановлено, що позивач проживав однією сімєю з покійним [PERSON] не менше пять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2010 року до смерті спадкодавця, який помер 10.09.2015 року. Позивач по справі, як зазначено вище, після смерті [PERSON] успадкував 53/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці, прийняв спадщину, успадкував належні спадкодавцю [PERSON] частки земельних ділянок. Однак оформити своє право власності на неї позивач не в змозі, оскільки внесення до Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно передбачає звернення з відповідною заявою [PERSON], який помер. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за позивачем право власності на 53/100 часток земельної ділянки загальною площею 0,0327 га, кадастровий номер 0510136600:02:019:0215, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 53/100 часток земельної ділянки загальною площею 0,0327 га, кадастровий номер 0510136600:02:019:0214, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 34 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 10.09.2015 року Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Вінницької міської ради [PERSON] до судового засідання не зявився та подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що по суті позовних вимог заперечень немає. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилася також, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Як було встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2016 року, посвідченого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою (зареєстровано в реєстрі за № 2-1527), яке внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.05.2016 року за реєстраційним №930342205101, позивач по справі, після смерті [PERSON], який помер 10 вересня 2015 року (а.с. 19), успадкував 53/100 часток житлового будинку з прибуловами, господарськими будівлями та спорудами під номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці (а.с. 20-21). Співвласником іншої частки 47/100 цього будинковолодіння відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 34061091 є дружина позивача [PERSON], яка набула право власності на зазначену частку будинковолодіння у відповідних частках разом з покійним [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 30.01.2012 р. (а.с.10). Таким чином, домоволодіння в даний час є обєктом спільної часткової власності з дружиною. [PERSON] та [PERSON]І, під час купівлі житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці відповідно до договору купівлі-продажу земельних ділянок від 30.01.2012 року (зареєстровано в реєстрі за № 398) купили в спільну часткову власність дві земельних ділянки, а саме: [PERSON] 47/100 часток, а [PERSON] 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0215, загальною площею 0,0327 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0214, загальною площею 0,0327 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 34 (а.с. 11-13). Позивач як єдиний спадкоємець [PERSON], після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 53/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці звернувся до Першої державної нотаріальної контори з клопотанням про оформлення в порядку спадкування права на 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0215, загальною площею 0,0327 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0214, загальною площею 0,0327 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яких розташоване будинковолодіння номером 34 по вул. Генерала Арабея в м. Вінниці, які належали покійному [PERSON] Постановою від 25.05.2016 року №1489/02-31 державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про спадщину за законом на 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0215, загальною площею 0,0327 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 53/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:019:0214, загальною площею 0,0327 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 34. Як підставу відмови нотаріус зазначає відсутність відомостей про зареєстроване право власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно в Єдиному державному реєстрі правочинів за №4866091, але відомості щодо реєстрації права власності за спадкодавцем не було внесено до Єдиного державного реєстру (а.с. 24). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 року по справі № 127/4812/16-ц встановлено, що позивач проживав однією сімєю з покійним [PERSON] не менше пять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2010 року до смерті спадкодавця, який помер 10.09.2015 року (а.с. 23). Із витребуваної судом спадкової справи до майна померлого 10.09.2015 року [PERSON] вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, котрий подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ч. 2 цієї ж статті передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій воні розміщені. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦКУ частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України, а також беручи до уваги ту обставину, що позивач просив залишити всі судові витрати за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved