Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

10 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла 09 січня 1996 року, на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) площею 8,07 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Дружба», оформленої згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 12 травня 1997 року серія ХС № 0131427, виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 10 квітня 1997 року № 125 в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 09 січня 1996 року. Позовна заява мотивована тим, що 09 січня 1996 року померла тітка позивача [PERSON], після якої відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай) площею 8,07 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Дружба», оформленої згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 12 травня 1997 року серія ХС № 0131427, виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 10 квітня 1997 року № 125. Позивач будучи племінником спадкодавця, а отже спадкоємцем пятої черги за законом, постійно проживав з тіткою, що свідчить про прийняття ним спадщини у виді вказаного права, що є підставою для визнання за ним права на спадкове майно в судовому порядку, за відсутності можливості вирішення даного питання в позасудовому порядку. Відзив на позов не подано. На судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. На судовому засіданні відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Допитані на судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] постійно проживав разом зі своєю тіткою [PERSON], оскільки вона потребувала догляду у звязку з похилим віком. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. 09 січня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом № 3 зробленим 09 січня 1996 року Великоолександрівським відділом реєстрації актів громадянського стану. На момент смерті їй належало право на земельну частку (пай) площею 8,07 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Дружба», оформленої згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 12 травня 1997 року серія ХС № 0131427, виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 10 квітня 1997 року № 125. Відповідно до актового запису про народження № 626 складеного 17 травня 1941 року Трифонівською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до актового запису про народження № 25 складеного 17 лютого 1973 року Великоолександрівським райбюро ЗАГС батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до актового запису про народження № 181 складеного 18 листопада 1964 року Великоолександрівським районним відділом ЗАГС Великоолександрівського району Херсонської області батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до домової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO] за вказаною адресою значитися зареєстрованим [PERSON] з 05 серпня 1981 року по теперішній час та [PERSON] з 04 травня 1976 року по день її смерті. Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відомості про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до інформації наданої Відділом у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 21 серпня 2018 року [PERSON] будучи включеною до списків членів КСП «Дружба» на отримання права на земельну частку (пай) вказаний сертифікат при житті не отримувала, право на земельну частку (пай) не оформлено. Відповідно до листа Великоолександрівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області від 11 жовтня 2018 року № 1862/14.3-24 актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], складений вказаним відділом 06 березня 1980 року за № 23. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Так, відповідно до частини першої статті 1217 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Положеннями статей 1261 1264 ЦК України визначено коло осіб, які відносяться до спадкоємців за законом з першої по четверту черги. Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем пятої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті тітки, а отже має право ставити на вирішення суду питання про перехід належного спадкодавцю права до нього у порядку спадкування. Факт постійного проживання позивача з тіткою на момент її смерті відповідачем не заперечується, що в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі ЦПК України) не підлягає доказуванню. У суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання оскільки такий факт підтверджений показами свідків та домовою книгою. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, яка прийняв спадщину у виді майна, що належало його тітці, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця, у виді вказаного права, яке належало останньому на момент смерті. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved