Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

11 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 червня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення по цивільній справі № 199/7398/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності, визнання права власності та виплату компенсації. Вказаним рішенням суду позовні вимоги [PERSON] були задоволені, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. [PERSON] є рідною матірю позивача. Вона вирішила внести на депозит суду грошові кошти з метою виплати компенсації [PERSON] за його частку будинку, оскільки сподівалась на апеляційне оскарження судового рішення. [PERSON] попрохала позивача перерахувати на депозит суду гроші в сумі 95244,00 грн. за рахунок його власних коштів, із зазначенням про призначення платежу «оплата частки майна [PERSON] у справі № 199/7398/14-ц». 22 червня 2016 року позивач перерахував власні кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області. Апеляційну скаргу [PERSON] на рішення суду було відхилено, тому позивач звернувся до ТУ ДСА із заявою про повернення належних йому коштів, але отримав відмову, та відповідач пояснив, що підставою повернення коштів є ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Однак на відповідну заяву позивача, суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г. повідомила про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки [PERSON] не є стороною у справі № 19/7398/14-ц. Іншої можливості повернути кошти, ніж звернутися до суду із зазначеним позовом, позивач не має. На підставі викладеного, позивач просить суд зобовязати відповідача повернути належні йому кошти в сумі 95244,00 грн., сплачені ним 22 червня 2016 року за квитанцією № 57284537 на депозитний рахунок як оплата частки майна [PERSON] у справі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 199/7398/14-ц. В судове засідання позивач не зявився, просив суд розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, просив розглядати справу в його відсутність, надав суду пояснення, в яких зазначив, що 22 червня 2016 року на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області зараховані кошти в сумі 95244,00 грн. по справі № 199/7398/14-ц. Третя особа в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, про причини не явки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 199/7398/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності, визнання права власності та виплату компенсації. Із рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2016 року у справі № 199/7398/14-ц вбачається, що [PERSON] просила суд, з урахуванням неможливості спільного проживання сторін в одному житловому будинку, зважаючи на те, що частка [PERSON] в домоволодінні є незначною, припинити право власності [PERSON] на 51/400 частину домоволодіння № 309 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості вказаної частини домоволодіння у розмірі 95244,00 грн. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2016 року у справі № 199/7398/14-ц відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІІ-КИ № 428374. [PERSON], згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.06.2016 року № 57284537, вніс грошові кошти в сумі 95244,00 грн., отримувачем яких є ТУ ДСА Дніпропетровської області, призначення платежу: оплата частки майна [PERSON] по статті 199/7398/14-ц АНД м. Дніпропетровськ, інн [NUMBER]. Листом від 26.05.2016 року начальник територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області А. Ігнатьєва повідомила позивача, що його вимога про повернення коштів з депозитного рахунку територіального управління, як таких, що зараховані помилково, задоволенню не підлягає. Умовами повернення коштів з депозитного рахунку є ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про повернення коштів з депозитного рахунку. Листом судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г. від 27.04.2017 року повідомлено позивача про відсутність правових підстав для розгляду питання про повернення йому коштів, оскільки він не був стороною у справі № 199/7398/14-ц, крім того спірна сума не є судовим збором. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобовязання у звязку з безпідставним набуттям майна виникають лише за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Будь-яких доказів на спростування вимог сторони позивача та правомірності отримання коштів стороною відповідача суду надано не було. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved