Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

11.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 29.09.2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї, спору щодо розподілу майна на даний час не має, тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 24 січня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, просить шлюб розірвати, на стягненні витрат на сплату судового збору не наполягає. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнала, пред`явлений до неї позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Матеріалами справи встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29.09.2001 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 87, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.02.2020 року (а.с.7). \~ \~ \~ \~Подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення. Спору майнового характеру на даний час між ними немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved