Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

12.09.2017 року громадянин [PERSON] звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Фермерського господарства «Ланецького», третя особа [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач [PERSON] послався на те, що 1 листопада 2015 року між ним та гр. [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого гр. [PERSON] отримав від гр. [PERSON] у позику 290\~000 доларів США. 1 листопада 2015 року між гр. [PERSON] та ФГ «Ланецького» був укладений договір поруки № 2, відповідно до умов якого ФГ «Ланецького» поручилося за виконання гр. [PERSON] договору позики від 01.11.2015 р. і взяло на себе зобовязання повернути суму позики, якщо її не поверне позичальник гр. [PERSON]. 30 січня 2017 року між гр. [PERSON], гр. [PERSON] та ФГ «Ланецького» було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року. У звязку з тим, що гр. [PERSON] та ФГ «Ланецького» не виконали своїх зобовязань за договором позики та договором поруки і не повернули суму позики на користь гр. [PERSON], останній звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ФГ «Ланецького» 7076000 грн. (еквівалент 290\~000 доларів США). 12.09.2017 року Погребищенським районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 13:00 год 27.09.2017 року. 25.09.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання від голови ФГ «Ланецького» [PERSON] про відкладення розгляду справи. 27.09.2017 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про зміну процесуального статусу гр. [PERSON] з третьої особи на співвідповідача та заява про забезпечення позову, які були задоволені судом, а розгляд справи відкладено на 14:00 год на 17.10.2017 року. 17.10.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача ФГ «Ланецького» адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив, розгляд справи відклав на 13:00 год на 31.10.2017 року. 31.10.2017 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява ФГ «Ланецького» до [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, мотивована тим, що [PERSON] не підписував договір поруки №2 від 01.11.2015 року, а також клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] та відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи, які суд задовольнив, розгляд справи відклав на 14:00 год на 16.11.2017 року. 16.11.2017 року головуючий суддя перебував у відрядженні у звязку з чим розгляд справи було відкладено на 07.12.2017 року. 07.12.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив, розгляд справи відклав на 15:00 год. на 19.12.2017 року. 13.12.2017 року через канцелярію суду від представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON] надійшли заява про забезпечення позову, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути солідарно з [PERSON] та ФГ «Ланецького» на користь [PERSON] 17\~916\~489 грн. 42 коп., з яких який 7\~869\~353 грн.. еквівалент 290000 доларів США за курсом НБУ станом на 12.12.2017 року та 10\~047\~136,42 грн. пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. 14.12.2017 року суд розглянув та частково задовольнив заяву представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON] про забезпечення позову. 19.12.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача ФГ «Ланецького» адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи. Сторони та їх представники в судове засідання не зявилися. Суд відклав розгляд справи на 14:00 год. на 22.01.2018 року. 22.01.2018 року через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволено, розгляд справи відкладено на 16:00 год на 30.01.2018 року. 30.01.2018 року через канцелярію суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та ФГ «Ланецького» про визнання додаткової угоди від 30 січня 2017 року недійсною, який обґрунтований тим, що відповідач [PERSON] вище вказану додаткову угоду не підписував, тому відповідно до ст. 203, 215 ЦК України просить визнати її недійсною. Також надійшли клопотання [PERSON] та клопотання ФГ «Ланецького» про витребування оригіналів письмових доказів для огляду, а саме, договір позики від 01.11.2015 року, розписку про отримання позики, договір поруки №2 від 01.11.2015 року, додаткову угоду від 30 січня 2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року. Ухвалою від 30.01.2018 року суд прийняв зустрічний позов ФГ «Ланецького» до [PERSON] про визнання договору поруки недійсним та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та ФГ «Ланецького» про визнання додаткової угоди від 30 січня 2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року недійсною, обєднав зустрічні позови у одне провадження з первісним позовом та встановив строк для надання відзивів. Розгляд справи відкладено на 10:00 год на 08.02.2018 року. 08.02.2018 року через канцелярію суду надійшли відзив представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] на зустрічні позови [PERSON] та ФГ «Ланецького» та клопотання щодо проведення судового засідання у відсутність представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON], та зобовязання [PERSON] надати відповіді на питання викладені в заяві по суді справи. Також через канцелярію суду надійшло клопотання представника ФГ «Ланецького» адвоката [PERSON] про зупинення провадження по справі. Ухвалами від 08.02.2018 року суд прийняв заяву представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] подану 13.12.2017 року про збільшення розміру позовних вимог, відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача ФГ «Ланецького» адвоката [PERSON] про зупинення провадження по справі та задовольнив клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначив наступне судове засідання на 11:30 год на 28.02.2018 року. 23.02.2018 року через канцелярію суду надійшли відзиви на позовну заяву від представників відповідачів ФГ «Ланецького» та [PERSON] підписані адвокатами [PERSON] та [PERSON], які мотивовані тим, що відповідач [PERSON] не підписував договір поруки №2 від 01.11.2015 року та додаткової угоди від 30 січня 2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року. 26.02.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначеного на 11:30 год. 28.02.2018 року. 27.02.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначеного на 11:30 год. 28.02.2018 року. 27.02.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ФГ «Ланецького» адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначеного на 11:30 год. 28.02.2018 року. 28.02.2018 року суд відклав розгляд справи на 13:00 год на 20.03.2018 року. 19.03.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ФГ «Ланецького» адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначеного на 13:00 год на 20.03.2018 року. 20.03.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначеного на 13:00 год на 20.03.2018 року. 20.03.2018 року суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідачів ФГ «Ланецького» та [PERSON] та їх представників. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] подав клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а саме: копії договору позики від 01.11.2015р., копію договору поруки №2 від 01.11.2015р., копію додаткової угоди про внесення змін до договору позики від 01.11.2015р. та договору поруки №2 від 01.11.2015р., копію відношення адвоката [PERSON] про проведення почеркознавчої експертизи та копію висновку експертів за результатами проведення судово-технічного та почеркознавчого дослідження, копії описві експрес відправлень та чеків, що підтверджують надсилання вищезазначених письмових доказів відповідачам 20.03.2018р., заяву про виклик свідків, клопотання про зобовязання відповідача надати відповіді на питання, заявив клопотання про огляд оригіналів письмових доказів та засвідчення судом копій, які знаходяться в матеріалах справи. Суд задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON], приєднав до матеріалів справи вищезазначені письмові докази, оглянувши при цьому предявлені оригінали цих доказів, викликав свідків, зобовязав відповідача [PERSON] надати відповіді на питання представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON], закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду на 11:00 год на 30.03.2018 року. 29.03.2018 року на адресу суду надійшло клопотання [PERSON] про призначення комплексної експертизи. 30.03.2018 року в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заявив відвід головуючому судді, який був залишений без розгляду, як такий що поданий після закінчення строку, передбаченого процесуальним законодавством. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] оголосив клопотання про призначення комплексної експертизи, яке суд залишив без розгляду, як таке що подане після закінчення строку, передбаченого процесуальним законодавством. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заявив клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого суд відмовив у звязку з відсутністю обставин, які відповідно до процесуального законодавства є підставою для відкладення розгляду справи. Клопотання відповідача [PERSON] про залучення іншого адвоката та відкладення розгляду страви суд відхилив, оскільки жодних доказів укладення договору з іншим адвокатом суду не надано. Клопотання відповідача [PERSON] про визнання явки позивача обовязковою суд відхилив, оскільки у клопотанні не обґрунтовано необхідність обовязкової участі в судовому засіданні позивача [PERSON]. Заяву представника відповідача ФГ «Ланецького» адвоката [PERSON] про залишення без розгляду зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки № 2 від 01.11.2015 року суд задовольнив. Клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про оголошення перерви та надання матеріалів справи для ознайомлення суд задовольнив, оголосив перерву та надав сторонам для ознайомлення матеріали справи. Клопотання представника відповідача ФГ «Ланецького», адвоката [PERSON] про виклик експертів суд відхилив, оскільки особа яка звернулась з клопотанням не навела обставин, які відповідно до процесуального законодавства є підставою для виклику та допиту експертів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічного позову у звязку з його недоведеністю та безпідставністю, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, оскільки усі обставини на які він посилався у позові були доведені в судовому засіданні належними і допустимими доказами. Представник відповідача ФГ «Ланецького» [PERSON] в судовому засіданні визнав що голова ФГ «Ланецького» [PERSON] укладав договір поруки № 2 від 01.11.2015 року, проте заперечив факт укладення додаткової угоди від 30.01.2017 року, тому просив задовольнити зустрічний позов, а в задоволенні первісного позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] не заперечував що [PERSON] та ФГ «Ланецького» укладали з [PERSON] договір позики від 01.11.2015 року та договір поруки № 2 від 01.11.2015 року, як не заперечував і сам факт отримання [PERSON] позики в сумі 290\~000 доларів США, однак від визнання цих обставин відмовився, оскільки на його думку це може зашкодити інтересам його клієнта. Разом з тим, адвокат [PERSON] заперечив факт укладення додаткової угоди від 30.01.2017 року, тому просив задовольнити зустрічний позов, а в задоволенні первісного відмовити повністю, оскільки [PERSON] повернув на користь [PERSON] суму позики в повному обсязі. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, надавши всебічну, повну та обєктивну оцінку доказам, які були подані сторонами, судом встановлені наступні фактичні обставини. 1 листопада 2015 року між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] був укладений договір позики (т. 2 а.с. 7). Відповідно до п. 2.1. договору позики, сума позики становить 290\~000 доларів США. 01.11.2015 року позичальник [PERSON] отримав позику в сумі 290\~000 доларів США, що підтверджується його розпискою (т. 2 а.с.7). Відповідно до п. 3.1. договору позики, позичальник зобовязався повернути позику до 01 листопада 2016 року. 1 листопада 2015 року між гр. [PERSON] та ФГ «Ланецького» був укладений договір поруки № 2 (т. 2 а.с. 8-9), відповідно до умов якого ФГ «Ланецького» поручилося за виконання гр. [PERSON] договору позики від 01.11.2015 р. і взяло на себе зобовязання повернути суму позики, якщо її не поверне позичальник гр. [PERSON]. Відповідно до п. 2 договору поруки № 2 від 01.11.2015 року, ФГ «Ланецького» взяло на себе зобовязання уразі невиконання гр. [PERSON] договору позики від 01.11.2015 року, відшкодувати гр. [PERSON] шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов'язання, а також сплатити неустойку та пеню за порушення основного зобов'язання гр. [PERSON]. 30 січня 2017 року між гр. [PERSON], гр. [PERSON] та ФГ «Ланецького» було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року (т. 2 а.с. 10), зокрема сторони домовились: -п. 3.1. договору позики викласти в наступній редакції: «Позичальник повинен повернути зазначену у п. 2.1. цього договору позику Позикодавцю до 01.08.2017 року»; -п. 5.2. договору позики викласти в наступній редакції: «У разі неповернення Позичальником у строк суми позики передбаченої цим договором Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі 1 (один) відсоток від неповернутої або невчасно повернутої суми позики за кожен день прострочення і до моменту повного повернення позики»; -п. 6.1. договору позики викласти в наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами, а саме з 1 листопада 2015 року і діє до моменту його повного виконання»; -п. 1.5. договору поруки викласти в наступній редакції: «Термін виконання Основного зобовязання за договором позики: до 1 серпня 2017 року»; -п. 5.1. договору поруки викласти в наступній редакції: «У разі якщо поручитель не виконає свої зобовязання за цим договором у повному обсязі, Позикодавець має право стягнути з Поручителя пеню в розмірі 1 (один) відсоток від неповернутої або невчасно повернутої суми позики за кожен день прострочення і до моменту повного повернення позики»; -розділ 6 договору поруки викласти в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він був особисто присутній підчас укладення договору позики від 01.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] та договору поруки № 2 від 01.11.2015 року між [PERSON] та ФГ «Ланецьким» і бачив як [PERSON] особисто підписував договір позики від 01.11.2015 року, договір поруки № 2 від 01.11.2015 року, писав розписку про отримання коштів та отримав від [PERSON] кошти в сумі 290\~000 доларів США. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він був свідком того, як [PERSON] взимку 2017 року увязку з тим, що не зміг своєчасно повернути борг за договором позики просив [PERSON] укласти з ним додаткову угоду, яку він сам привіз [PERSON] і яка була підписана [PERSON]. Цією додатковою угодою [PERSON] мав намір внести зміни до договорів і змінити строк виконання зобовязання. Так як у [PERSON] не було іншого вибору він погодився укласти з [PERSON] додаткову угоду, на умовах запропонованих [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та ФГ «Ланецького», а також їх представники не заперечували факт укладення з [PERSON] договору позики від 01.11.2015 року, договору поруки №2 від 01.11.2015 року та факт отримання [PERSON] грошових коштів за договором позики в сумі 290\~000 доларів США. Відповідачі заперечили лише факт укладення додаткової угоди від 30.01.2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року, посилаючись на те, що [PERSON] її не підписував. Однак жодних належних та допустимих доказів, які вказували б на те, що відповідач [PERSON] не підписував додаткову угоду від 30.01.2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року суду не надано. Протягом підготовчого провадження, яке тривало з 12.09.2017 року по 20.03.2018 року, тобто 188 днів, суд всіляко сприяв сторонам у реалізації їхніх прав, девять разів призначав підготовчі засідання, за клопотанням сторін неодноразово відкладав розгляд справи у підготовчому провадженні, однак відповідачі [PERSON], ФГ «Ланецького» та їх представники протягом усього підготовчого провадження не заявили жодного клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою доведення обставин на які вони посилалися, а саме того факту, що [PERSON] не підписував додаткову угоду від 30.01.2017 року. Сам [PERSON] у підготовчі судові засідання не зявлявся, вільні зразки своїх підписів суду не надав. Клопотання про призначення комплексної експертизи [PERSON] подав лише 29.03.2018 року, тобто після того, як суд 20.03.2018 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. Оскільки частиною 1 ст. 189 та частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що сторони мають право ставити питання про витребування доказів та заявляти клопотання про призначення експертизи лише підчас підготовчого провадження, то таке право втрачається із закриттям підготовчого провадження, якщо особа яка звернулась з клопотанням не доведе, що клопотання не було подано нею своєчасно з поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 222 ЦПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не навели жодних причин, що не залежали від їх волі, які перешкодили їм звернутись до суду з вказаним клопотанням про призначення експертизи у строк з 12.09.2017 року по 20.03.2018 року, тобто до винесення ухвали про закриття підготовчого провадження, тому суд не мав іншого вибору, окрім як залишити клопотання про призначення комплексної експертизи без розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі [PERSON] та ФГ «Ланецького» не довели належними і допустимими доказами обставини на які вони посилались у зустрічному позові про визнання додаткової угоди від 30.01.2017 року недійсною, а саме, що [PERSON] не підписував додаткову угоду від 30.01.2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року. Крім того, представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] надав суду висновок експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-технічного та почеркознавчого дослідження від 01.03.2018 року № 1408/1409/18-21 (т. 2 а.с. 13-18). Вказаним експертним висновком встановлено, що підписи від імені [PERSON] у наступних документах: -у договорі позики від 01.11.2015 року в графі «позичальник»; -у розписці текст якої викладений на останній сторінці договору позики від 01.11.2015 року після проставленої дати «1.11.2016р.»; -у договорі поруки № 2 від 01.11.2015 року в графі «поручитель» в рядку «[PERSON]Є [PERSON]»; -у додатковій угоді від 30 січня 2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року в графі «[PERSON] від свого імені та від імені ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО»»; -у зустрічному позові про визнання додаткової угоди від 30 січня 2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року недійсною від 29 січня 2018 року на останній сторінці після проставленої дати «29 січня 2018 року» перед словами «І.Є. Ланецький»; -у апеляційній скарзі від 15.09.2017 року на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області про забезпечення позову від 12 вересня 2017 року на останній сторінці після слів «Директор ФГ «[PERSON]» перед словами «І.Є. Ланецький»; виконані рукописним текстом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів однією особою. Представник відповідача ФГ «Ланецького» адвокат [PERSON] в судовому засіданні 30.03.2018 року визнав, що [PERSON] укладав договір поруки № 2 від 01.11.2015 року та підписував зустрічний позов про визнання додаткової угоди від 30 січня 2017 року недійсною, а згідно висновку експертів вказані документи підписала та сама особа, яка підписала вищевказану оспорювану додаткову угоду від 30.01.2017 року. Крім того, факт укладення додаткової угоди від 30.01.2017 року про внесення змін до договору позики від 01 листопада 2015 року та договору поруки № 2 від 01 листопада 2015 року підтвердив в судовому засіданні й свідок [PERSON]. За таких обставин, коли відповідач [PERSON] та відповідач ФГ «Ланецького» не довели, що [PERSON] не підписував додаткову угоду від 30.01.2017 року належними і допустимими доказами, а також враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази, які спростовують обставини на яких ґрунтується зустрічний позов, суд вважає, що підстави для застосування норм права на які посилався відповідач [PERSON], а саме ст. ст. 203, 215 ЦК України та визнання додаткової угоди від 30.01.2017 року недійсною - відсутні, тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Із встановлених судом обставин випливає, що між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини позики, а між [PERSON] та ФГ «Ланецького» виникли правовідносини поруки, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов договору позики від 01.11.2015 року та договору поруки № 2 від 01.11.2015 року із змінами внесеними додатковою угодою від 30.01.2017 року, [PERSON] зобовязався повернути на користь [PERSON] суму позики в розмірі 290\~000 доларів США у строк до 01.08.2017 року, а ФГ «Ланецького» поручився перед [PERSON] за виконання вказаного зобовязання [PERSON]. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні посилався на те, що [PERSON] та ФГ «Ланецького» не повернули на користь [PERSON] позику в сумі 290\~000 доларів США. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що [PERSON] повернув [PERSON] позику, однак жодних доказів в підтвердження вказаних обставин суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Оскільки борговий документ, а саме розписка [PERSON] від 01.11.2015 року знаходиться у [PERSON], а також враховуючи те, що [PERSON] та ФГ «Ланецького» не надали суду розписки [PERSON] про одержання ним виконання зобовязання повністю або частково чи будь-яких інших доказів, які свідчили б про повернення позики, суд дійшов висновку, що [PERSON] та ФГ «Ланецького» позику на користь [PERSON] не повернули, чим порушили права [PERSON]. З метою захисту порушеного права [PERSON] просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та ФГ «Ланецького» 17 916 489 грн. 42 коп., з яких 7 497863 грн. еквівалент суми позики (290\~000 доларів США) за курсом НБУ станом на 12.12.2017 року та 10 047 136,42 грн. пені. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи положення вищевказаних норм Цивільного кодексу України, яким регулюються відносини, що виникли між сторонами та обставини встановлені судом, які свідчать про невиконання [PERSON] та ФГ «Ланецького» взятих на себе зобовязань, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідачів [PERSON]Є та ФГ «Ланецького» на користь позивача гр. [PERSON] грошового еквіваленту суми позики в розмірі 290\~000 доларів США, який станом на 12.12.2017 року за курсом НБУ становить 7\~869\~353 грн., - підлягає задоволенню повністю. Крім того, відповідно до п. 5.2. договору позики від 01.11.2015 року із змінами внесеними додатковою угодою від 30.01.2017 року, у разі неповернення Позичальником у строк суми позики передбаченої цим договором Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі 1 (один) відсоток від неповернутої або невчасно повернутої суми позики за кожен день прострочення і до моменту повного повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 3.1. договору позики із змінами внесеними додатковою угодою від 30.01.2017 року, позичальник повинен повернути зазначену у п. 2.1. цього договору позику Позикодавцю до 01.08.2017 року.. Отже, відповідно до умов вищевказаних договору позики та договору поруки, [PERSON] та ФГ «Ланецького» за неповернення позики, починаючи з 01.08.2017 року зобовязані сплачувати на користь [PERSON] пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення і до повного виконання зобовязання. Проте позивач [PERSON] просив стягнути на його користь пеню за період з 01.08.2017 року по 12.12.2017 року. Розрахунок пені: Дата початку розрахункуДата закінчення розрахункуКількість днівСума основного боргу в гривні за курсом НБУ станом на 01.08.2017 року (еквівалент 290000 дол.)Пеня грн. 01.08.201712.12.20171347 49786310\~047\~136,42 Згідно розрахунку проведеного судом, розмір пені за період з 01.08.2017 року по 12.12.2017 року складає 10\~047\~136,42 грн., що відповідає розміру суми пені, яку просить стягнути на його користь [PERSON], жодних обставин за яких суд міг би відмовити у задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення пені судом не встановлено, тому суд дійшов висновку про задоволення вимоги [PERSON] про стягнення на його користь з [PERSON] та ФГ «Ланецького» пені в розмірі 10\~047\~136,42 грн.. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покласти на відповідачів [PERSON] та ФГ «Ланецького».

Outcome: approved