Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

11 червня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04.08.2015 року просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором-заявою №300937/670-27/5-14, а саме: суму вкладу - 5 446,61 доларів США, пеню - 36 613,43 доларів США, 3% річних - 95,13 доларів США, відсотки за договором - 442,54 долари США, а всього 42 597,71 доларів США. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2014 року між сторонами був укладений договір за яким позивач вніс на депозитний рахунок 10 000,00 доларів США на строк з 30.10.2014 року по 30.03.2015 року зі сплатою 14% річних. В день закінчення дії договору сума вкладу 9 973,61 доларів США була перерахована на рахунок на вимогу. Позивач зазначає, що в момент підписання договору, він подав заяву в якій просив повернути кошти вкладу 30.06.2015 року. 08.06.2015 року позивач звернувся із заявою про видачу вкладу, проте кошти повернуті не були. Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання та не повертає кошти, позивач на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути пеню за період з 31.03.2015 року по 04.08.2015 року в сумі 36 613,43 доларів США; на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі №6-140цс13 від 25.12.2013 року, просить стягнути з відповідача за період з 31.03.2015 року по 04.08.2015 року - 3% річних в сумі 95,13 доларів США, проценти в розмірі 14% річних за договором за період з 31.03.2015 року по 04.08.2015 року в сумі - 442,54 доларів США. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомив; заперечення чи пояснення на позовні вимоги до суду не надійшли. Тому суд на підставі статті 169 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність представника відповідача. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 30.10.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) був укладений Договір-заява №300937/67027/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 10 000,00 доларів США на строк з 30.10.2014 року по 30.03.2015 року зі сплатою 14,0% річних у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1, 2 Договору). За умовами п.6 Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Як зазначено в п.9 Договору-заяви, Вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати. Як вбачається, Договір-заява підписана сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами. Пункт 5.2 Основних умов передбачає, що у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається Вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). У випадку, коли Вкладник надав Банку зазначену письмову вимогу про отримання суми Строкового вкладу шляхом видачі готівки, але не вимагає отримання Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення Строкового вкладу, Договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні Банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку та є чинним у період знаходження коштів на вкладі на вимогу. Для обліку цих коштів Вкладник підписанням Договору-заяви уповноважує Банк: відкрити Вкладникові Рахунок на вимогу, та не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення Строкового вкладу, перерахувати суму Вкладу зі Строкового вкладного рахунку та суму нарахованих на Вклад процентів (суму нарахованих на Вклад, але не виплачених процентів) з Рахунку для нарахування процентів за Вкладом на Рахунок на вимогу та після зазначеного перерахування закрити Строковий вкладний рахунок та Рахунок для нарахування процентів за Вкладом. Розмір вкладу на вимогу складається із суми Вкладу та суми процентів, нарахованих на Вклад (суми процентів, нарахованих на Вклад, але не виплачених Вкладникові). Проценти на вклад на вимогу нараховуються лише на суму вкладу на вимогу. Нараховані Банком проценти на вклад на вимогу не збільшують суму вкладу на вимогу. Для обліку процентів, нарахованих на вклад на вимогу, Банк відкриває Вкладникові відповідний рахунок. Рахунок на вимогу закривається Банком та дія Договору припиняється після повернення коштів Вкладнику за його вимогою. 30.10.2014 року [PERSON] подав до Банку заяву в якій просив повернути 30.03.2015 року банківський вклад в розмірі 10 000,00 доларів США. Листом від 30.10.2014 року Банк повідомив позивача про те, що депозит буде повернуто 30.03.2015 року в сумі 7 000,00 доларів США, а 31.03.2015 року - 3 000,00 доларів США. Суду не було надано доказів, що 30.03.2015 року [PERSON] звернувся до Банку із заявою про повернення коштів. 08.06.2015 року [PERSON] подав до Банку письмову заяву про видачу всієї суми вкладу. З виписок по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що станом на 03.08.2015 року обліковувалась сума на рахунку на вимогу в розмірі 5 446,61 доларів США, а 25.08.2015 року обліковується сума 4 816,61 долар США. Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 4 816,61 доларів США (згідно нарахувань банківської установи). Як вбачається з матеріалів справи, в день закінчення дії Договору кошти банківського вкладу були перераховані на рахунок на вимогу, який передбачає нарахування відсотків в розмірі 0,0001% річних. Позивач просив нарахувати проценти у розмірі 14,00% річних, як передбачено умовами Договору та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України три відсотки річних. Проте, враховуючи правові позиції Постанови Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі №6-140цс13 та від 29.05.2013 року по справі №6-39цс13, позивач не довів суду, що Банк не надає позивачу можливості розпорядитись коштами, які перераховані на рахунок на вимогу, суд не вбачає підстав для нарахування відсотків в розмірі 14% річних та 3% річних в період з часу закінчення дії договору до 04.08.2015 року. Позивач з посиланням на ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути пеню. Частина 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Так як між сторонами укладений Договір, яким передбачено відповідальність за порушення зобов'язань, зокрема розділом 7 Основних правил, тому суд не вбачає підстав для стягнення пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Стаття 84 ЦПК України визначає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у статті 1 визначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач надав суду копію Договору №05-06/15 про надання правової допомоги адвокатом від 05.06.2015 року, який укладено між [PERSON] та адвокатом Тарасовою-Патрай Ксенією Андрієвною. З копії квитанції вбачається, що 08.06.2015 року позивач сплатив суму 2 500,00 грн. за поповнення карткового рахунку. Тарасова-Патрай К.А. не надавала правову допомогу позивачу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Крім того, її не було допущено до участі у справі за ухвалою суду на підставі ч.2 ст.56 ЦПК України. А тому не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial