overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог зазначив, що 22 грудня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Пришибській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 19. Від спільного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За період спільного подружнього життя міцної, дружної сім'ї не створили через різні погляди на життя, втратили почуття взаєморозуміння, між ними склалися неприязні стосунки. Примирення та збереження сім'ї неможливі, сім'я носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, але від нього до суду надійшла заява в якій він просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак до суду надала заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, врахувавши думку позивача, відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 22 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Пришибській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 19 ( а.с. 5). Від спільного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Подружнє життя не склалося, вони не створили дружної, міцної сім»ї, втратили почуття поваги і взаєморозуміння. Примирення неможливе, збереження сім»ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Радченко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.11.1985 року Готвальдівським відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис № 207, посилаючись на те, що з травня 2013 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Спільне життя не склалося внаслідок непорозумінь, недовіри між сторонами та різні погляди на життя. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Спір про майно відсутній. Отже, оскільки шлюб носить формальний характер, примирення неможливе, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання [PERSON] не з'явився, справу просив розглядати у його відсутності на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про те, що проти позову не заперечує, на розірвання шлюбу згодна, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», справу просила розглядати за її відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER], 16.11.1985 року між [PERSON] та [PERSON] Готвальдівським відділом ЗАГСу Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 207 /а.с. 10/. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві зазначено, що 14.08.2010 року між позивачкою та відповідачем по справі [PERSON] було укладено шлюб у відділі РАЦС Краматорського МУЮ Донецької області. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. На початку травня вона і відповідач припинили сімейні стосунки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює та має таку можливість. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини. На попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частки його заробітку (доходу) наполягала та просила їх задовольнити. Просила розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] на попередньому судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вимоги позивача підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6), копією свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], (а.с. 7), довідкою з місця мешкання (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця починаючи з дня звернення до суду - тобто з 10.12.2013 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій посилаючись на необхідність підтвердження факту, що має юридичне значення для створення умов щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], просила ухвалити судове рішення про встановлення факту належності померлій матері заповіту, що посвідчений секретарем Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району 15.03.2006 року за р./№ 16, в якому невірно зазначено її прізвище, як заповідачки, зокрема замість вірного «[PERSON]» в ньому помилково зазначено «[PERSON]». У судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, втім надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, проти задоволення заявлених [PERSON] вимог не заперечує, підкреслив, що допущену помилку у заповіті наразі усунути не можливо. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 020820, виданого Вільнозапорізькою сільською радою Новобузького району Миколаївської області 22.12.2001 року на підставі рішення вказаної сільської ради від 22.10.2001 року за № 189, громадянці [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 7,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. При цьому [PERSON] за життя залишила заповіт, посвідчений секретарем Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району 15.03.2006 року, згідно з яким заповіла вищезазначену земельну ділянку на ім'я [PERSON] Разом з цим, як вбачається з свідоцтва про смерть заповідачки, серії [NUMBER], прізвище останньої вже значиться як «[PERSON]». Таким чином, дослідженні докази вказують на те, що в заповіті, посвідченому секретарем Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області 15.03.2006 року було допущено помилку в зазначені прізвища заповідачки, усунути зазначену помилку позасудовим порядком являється неможливим, тому маються підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, так як [PERSON] зможе отримати свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.09.2009 року (актовий запис №125752) Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного побуту. Відповідач не брав матеріальної участі в житті сім'ї. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, що погано впливало на її самопочуття та вона постійно перебувала у стані стресу, погіршився сон та знизилась працездатність. Отже, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим та суперечило б їхнім інтересам. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009 року. (а. с. 4). Позивачкою в позовній заяві зазначено, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, спільних дітей не мають, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, проти чого не заперечував відповідач. Спору про розділ майна немає. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу Зазначає, що з 06.08.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з відсутністю порозуміння та постійними сварками, відповідач зловживає спиртними напоями, не працює. Вважає подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливим, дитина буде проживати з нею, спору про поділ спільного майна не має, просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які приймають участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім'ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.2010 року у Мар'ївській сільській раді Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 4 ( а.с.4). Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, відповідач позов визнав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не виявила бажання змінювати прізвище після розлучення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1982 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням не займається. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 10.12.2013 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною її доньки [PERSON], посилаючись на те, що вона внаслідок хвороби та постійних психічних розладів не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. Визнання [PERSON] недієздатною їй потрібно для оформлення опіки над нею. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - сільський голова Квітневської сільської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, вимоги визнав. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що вимоги заявниці підлягають задоволенню. Так, із пояснення заявниці, амбулаторної карти [PERSON] вбачається, що [PERSON] є інвалідом першої групи з діагнозом ДЦП, нижній пара парез, важка розумова відсталість, хворіє на олігофренію, ситуаційна імбецильність. Амбулаторною судово-психіатричною експертизою №42 Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 від 30 січня 2014 року, проведеною на підставі ухвали Білогірського районного суду від 26 грудня 2013 року, встановлено, що [PERSON] виявляє вроджене недоумство у вигляді важкої розумової відсталості. Цей розлад вона виявляє від народження. [PERSON], яка виявляє важку розумову відсталість, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Частиною першою ст. 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ч. 1 ст. 60 цього кодексу встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.09.2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №421. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з травня 2013 року. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність за участю представника [PERSON], на позовних вимогах наполягає. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23.09.2011 року (а.с.4), від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2013 року, сімейне життя не склалося через несумісність характерів. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 229,41грн., згідно до ст. 88 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved