Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

10 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на 1/2 частку земельних ділянок в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 02 лютого 2011 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області помер його батько [PERSON], смерть якого було зареєстровано [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 07. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому у відповідності зі ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу отримав він, як син. Провівши поховання [PERSON]І, він у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори, подавши заяву про прийняття спадщини, на підставі заяви та наданих документів державним нотаріусом 12 липня 2011 року було заведено Спадкову справу № 114/2011. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, він звернувся до Державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Оглянувши надані ним документи, нотаріус 12 листопада 2016 року видала свідоцтва про право на спадщину за законом: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2100 га; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5630 га; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,1883 га; та на житловий будинок, розташований в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Миколаївська, 2. У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в земельній ділянці площею 9,1222 га та на частку в земельній ділянці площею 0,2100 га, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадковані [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 4 червня 2009 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області, нотаріусом було відмовлено, посилаючись на ст. 49 Закону України Про нотаріат. Тому, він звернувся з відповідним позовом до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 9,1222 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4821785600:04:000:0045, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковану ним після смерті [PERSON], яка померла 04 червня 2009 року, та [PERSON], який помер 02 лютого 2011 року; та право власності на земельну ділянку площею 0,2100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4821785600:04:000:0650, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковану ним після смерті [PERSON], яка померла 04 червня 2009 року, та [PERSON], який помер 02 лютого 2011 року. Ухвалою суду від 07 червня 2017 року були залучені до участі у справі [PERSON] та [PERSON], як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, але за участю його представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, тому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,1222 га, кадастровий номер: 4821785600:04:000:0045, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковану ним після [PERSON], померлого 02 лютого 2011 року, яку він успадкував після смерті [PERSON], яка померла 04 червня 2009 року, але не оформив своїх спадкових прав, та право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2100 га, кадастровий номер: 4821785600:04:000:0650, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковану ним після [PERSON], померлого 02 лютого 2011 року, яку він успадкував після смерті [PERSON], яка померла 04 червня 2009 року, але не оформив своїх спадкових прав. При цьому, представник позивача суду пояснив, що померлий батько [PERSON] - [PERSON] та сам позивач набули право на частки в земельних ділянках на підставі їх успадкування після смерті [PERSON], що було визнано рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2010 року, яке набрало законної сили 24 грудня 2010 року. Але, невдовзі [PERSON] помер, а саме: 02 лютого 2011 року, тому не встиг отримати державні акти на дані земельні ділянки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 57001 01582914 від 09 червня 2017 року. Причини неявки суду не відомі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 57001 01582892 від 09 червня 2017 року. Причини неявки суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Веселинівського району в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника. Суд за згодою представника позивача відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, які не з'явилися в судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2011 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 130850, виданим 07 лютого 2011 року [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області - (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу отримав позивач [PERSON], як син. Провівши поховання [PERSON]І, він у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори, подавши заяву про прийняття спадщини, на підставі заяви та наданих документів державним нотаріусом 12 липня 2011 року було заведено Спадкову справу № 114/2011. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, він звернувся до Державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 12 листопада 2016 року державний нотаріус Веселинівської державної нотаріальної контори видала свідоцтва про право на спадщину за законом: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2100 га (а.с. 16); на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5630 га (а.с. 18); на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,1883 га (а.с. 20); та на житловий будинок, розташований в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Миколаївська, 2 (а.с.22). У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в земельній ділянці площею 9,1222 га та на частку в земельній ділянці площею 0,2100 га, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадковані [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 4 червня 2009 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області, нотаріусом було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 березня 2017 року, посилаючись на ст. 49 Закону України Про нотаріат - (а.с. 24). Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно. 13 грудня 2010 року Веселинівським районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення, яким було вирішено визнати за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], право спільної часткової власності в рівних частках на земельну ділянку площею 9,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 028128, виданим 2 червня 2003 року Веселинівською районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 45, успадковану ними після смерті [PERSON], померлої 4 червня 2009 року в с. Широколанівського району Миколаївської області; визнати за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], право спільної часткової власності в рівних частках на земельну ділянку площею 0,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 028128, виданим 2 червня 2003 року Веселинівською районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 45, успадковану ними після смерті [PERSON], померлої 4 червня 2009 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області. Дане рішення суду набрало законної сили 24 грудня 2010 року (а.с.26-27). Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняв спадщину в установлений ст.1270 ЦК України строк, то спадщина належить йому з часу її відкриття. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, і що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved