Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

12.08.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 12.07.2003 року, від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей малолітніх дітей. Стверджує, що протягом останнього року життя у сторін почали виникати конфлікти. Подружніх стосунків не підтримують протягом трьох місяців, спільне господарство не ведуть. У них склалися різні погляди на життя, вважає, що подальше перебування у шлюбі не є можливим і доцільним, а відтак змушена звернутись в суд із заявою про розірвання шлюбу, на чому наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «Горішна». Позивач в судове засідання не зявилася, проте зявився її представник, який позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб між сторонами. Крім того, просив не розглядати подану позивачем 14.12.2015 року заяву про об'єднання в одне провадження справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яка також перебуває на розгляді у Пустомитівському районному суді Львівської області. Також просив не стягувати з відповідача в користь позивача судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, проте 30.10.2015 року через канцелярію суду подав заперечення на позовну заяву про розірвання шлюбу у якій зазначив, що позов не визнає та на розірвання шлюбу не згідний, оскільки до грудня 2014 року стосунки сторін були нормальними, у всіх сімейних питаннях у них були взаємопорозуміння, ніколи не виникало дорікань про різні погляди на життя, а тому позивач у позовній заяві не наводить жодних вагомих причин, через які у сторін немає можливості проживати разом. Вказує, що сторони одружились по любові та за час шлюбу народили трьох дітей, які станом на теперішній час є малолітніми. Зазначає, що зауважив як позивач з грудня 2014 року почала віддалятись від нього, а 26.06.2015 року без жодного конфлікту залишила відповідача разом із трьома малолітніми дітьми, яких останній забезпечує. Проти розірвання шлюбу заперечує, так як вважає, що позивач зробила необдуманий крок та повернеться до нього та спільних дітей. Дослідивши матеріали справи, зясувавши думку сторін, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.07.2003 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 58, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серія І-СГ № 261249 від 12.08.2003 року. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія 1-СГ № 020182 від 21.06.2005 року, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія 1-СГ № 170096 від 30.10.2008 року, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія 1-СГ № 229832 від 14.01.2010 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення про відсутність згоди позивача на примирення, беручи до уваги те, що ухвалою суду при розгляді цією справи сторонам було надано строк для примирення терміном 3 місяці, проте за цей час позивач та відповідач не примирились, суд вважає що\~\~причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і\~\~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем «Горішна» є законним та обґрунтованим. Зважаючи на заявлене у судовому засіданні клопотання представника позивача не розглядати заяву позивача про об'єднання справ в одне провадження від 14.12.2015 року, таку судом розглянуто не було, а також, оскільки представник позивача просив не стягувати із відповідача в користь позивача судові витрати, то такі стягненню не підлягають.

Outcome: approved