Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

10 серпня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Солом'янський районний відділ ДМС України про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та скасування реєстрації шляхом зняття з реєстраційного обліку, Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 жовтня 2014 року набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що раніше належала відповідачу [PERSON] Відповідачі передали йому ключі, забрали свої речі, проте всупереч домовленості до сьогоднішнього дня не знялися з реєстрації у квартирі, чим перешкоджають йому у користуванні квартирою, тому він вимушений звернулись до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. (а.с. 4-5). Зазначена квартира до цього належала на праві власності [PERSON] У спірній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). Позивач посилається на те, що в зв'язку з переходом права власності відповідачі втратили право користування спірною квартирою, оскільки їх право на проживання в цій квартирі було похідним від права власності. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію договору купівлі-продажу квартири від 24 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. (а.с. 4-5). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки колишній власника житла в силу закону втратив право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Колишній власник житла [PERSON] втратив право власності та право користування жилим приміщенням. Право користування спірною квартирою у відповідача [PERSON] є похідним від прав колишнього власника житла [PERSON] За таких обставин, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщення. Позивач також просить скасувати реєстрацію відповідачів у квартирі шляхом зняття з реєстраційного обліку. Разом з тим, така вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial