Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

10 листопада 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, визнання права власності на майно. 03 червня 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом в остаточній редакції. (а.с. 92 т.1) Ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб були залучені [PERSON], [PERSON]. В обгрунтування позову позивач [PERSON] посилався на те, що з 15 жовтня 2004 року він та [PERSON] стали проживати однією сім'єю, як подружжя. З самого початку вони проживали за адресою: [ADDRESS], в будинку, який належить на праві власності відповідачці. Пізніше, за рахунок спільних коштів, вони придбали домоволодіння за адресою: [ADDRESS], де стали проживати, про що свідчить факт реєстрації позивача за вищевказаною адресою та факт оформлення на його ім'я розрахункових абонентських книжок по сплаті комунальних послуг. Протягом часу спільного проживання з 15 жовтня 2004 року по 18 серпня 2010 року вони з відповідачкою вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом харчувались, приймали разом гостей, разом відпочивали, разом купували речі для сумісного користування (меблі, побутову техніку, продукти харчування, одяг та інше). Весь цей час вони турбувались одне про одного, за рахунок спільних коштів надавали допомогу родичам та близьким, між ними склалися відносини, що притаманні подружжю. Крім викладеного вище, факт їхнього проживання сім'єю підтверджується ще й фактом реєстрації шлюбу за церковними канонами православної церкви, яку вони провели в церкві с. Королево Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач зазначив в заяві, що з 18 серпня 2010 року він та [PERSON] припинили сімейні відносини, в зв'язку з чим, виникла необхідність поділу майна, набутого ними за час проживання. Так, за період з 15 жовтня 2004 року по 18 серпня 2010 року ними придбане майно: 1. Транспортні засоби: - автомобіль Chevrolet Aveo SF 69, державний номер [NUMBER], вартістю 45 716,60 грн.; - автомобіль Skoda Осtаvіа Tour, державний номер [NUMBER], вартістю 150 000 грн.; - сідельний тягач МАN F2000, державний номер [NUMBER], вартістю 80 000 грн.; - сідельний тягач МАN 19403, державний номер [NUMBER], вартістю 80 000 грн.; - сідельний тягач DAF FТ95, державний номер [NUMBER], вартістю 80 000 грн.; - напівпричіп - цистерна BURG ВРDО 1227, державний номер [NUMBER], вартістю 200 000 грн.; - напівпричіп - цистерна BURG, державний номер [NUMBER], вартістю 200 000 грн.; - напівпричіп - цистерна КАSSВОНRЕR, державний номер [NUMBER], вартістю 200 000 грн.; - причіп - цистерна СЗАП 83520А, державний номер [NUMBER], вартістю 200 000 грн. 2. Об'єкти нерухомості: - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 491 040 грн.; - 1/2 частка мазутного господарства, розташованого за адресою: [ADDRESS], вартістю у 700 000 грн.; - 1/2 частка приміщення перукарні, розташованого за адресою: [ADDRESS], вартістю 400 000 грн.; - 1/2 частка нежилого приміщення, площею 11,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], вартістю 100 000 грн.; - нежиле приміщення, площею 53,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 350 000 грн. Позивач зазначив в заяві, що все вищенаведене майно придбане ним та відповідачкою за рахунок спільних грошових коштів у період спільного проживання, між ними не укладалися договори стосовно цього майна, нажитого за час спільного проживання, в звязку з чим, їх частки власності є рівними. Позивач зазначив, що на спірні правовідносини поширюються вимоги норм Сімейного кодексу України, що стосуються спільного сумісного майна подружжя. Так, статтею 74 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними Так, у відповідності до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. . Крім цього, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивач [PERSON] посилався на те, що встановлення факту проживання однією сім'єю його та [PERSON], як чоловіка та жінки без шлюбу, необхідно з метою визнання за ним права власності на 1/2 частку майна, набутого за час спільного проживання однією сім'єю. Відповідачка [PERSON] не бажає добровільно провести поділ майна, запреречує його право власності. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд: 1. Встановити факт проживання однією сім'єю його, [PERSON] та [PERSON] з 15 жовтня 2004 року по 18 серпня 2010 року, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 2. Визнати спільною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: Транспортні засоби: - автомобіль Chevrolet Aveo SF 69, державний номер [NUMBER]; - автомобіль Skoda Осtаvіа Tour, державний номер [NUMBER]; - сідельний тягач МАN F2000, державний номер [NUMBER]; - сідельний тягач МАN 19403, державний номер [NUMBER]; - сідельний тягач DAF FТ95, державний номер [NUMBER]; - напівпричіп - цистерна BURG ВРDО 1227, державний номер [NUMBER]; - напівпричіп - цистерна BURG, державний номер [NUMBER]; - напівпричіп - цистерна КАSSВОНRЕR, державний номер [NUMBER]; - причіп - цистерна СЗАП 83520А, державний номер [NUMBER]; Об'єкти нерухомості: - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]; - 1/2 частку мазутного господарства, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - 1/2 частку приміщення перукарні, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - 1/2 частку нежилого приміщення, площею 11,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]; - нежиле приміщення, площею 53,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS]. 3. Визнати за ним, [PERSON] право власності на наступне майно: - автомобіль Chevrolet Aveo SF 69, державний номер [NUMBER]; - сідельний тягач МАN F2000, державний номер [NUMBER]; - сідельний тягач МАN 19403, державний номер [NUMBER]; - причіп - цистерна СЗАП 83520А, державний номер [NUMBER]; - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]; - 1/2 частку мазутного господарства, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 4. Визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: - автомобіль Skoda Осtаvіа Tour, державний номер [NUMBER]; - сідельний тягач DAF FТ95, державний номер [NUMBER]; - напівпричіп - цистерна BURG ВРDО 1227, державний номер [NUMBER]; - напівпричіп - цистерна BURG, державний номер [NUMBER]; - напівпричіп - цистерна КАSSВОНRЕR, державний номер [NUMBER]; - 1/2 частку приміщення перукарні, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - 1/2 частку нежилого приміщення, площею 11,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]; - нежиле приміщення, площею 53,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 02 липня 2012 року до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON], померлого [INFO] був залучений його спадкоємець - [PERSON]. (а.с. 207 т.1) В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, зазначив, що [PERSON], який помер [INFO], є його батьком. Вказав, що він є інвалідом 1 групи із захворюванням дитячий церебральний параліч. Точніше дату він не пам'ятає, приблизно з 2005 року його батько та [PERSON] стали проживати в будинку по [ADDRESS], в 2007 році вони придбали будинок по [ADDRESS], стали проживати в ньому. Хто є власником будинку, йому не відомо, вказав, що це домоволодіння [PERSON], але йому відомо, що батько та [PERSON] купували будинок разом. В цьому будинку [PERSON] та [PERSON] проживали до 2010 року. Він особисто проживав весь цей час в будинку по [ADDRESS], а з 2007 року до 2009 року - по [ADDRESS], разом з батьком та [PERSON] Також зазначив, що пенсію отримував за адресою по [ADDRESS] увесь час, пенсію приносив поштар. В якому підприємстві працював його батько, він не знає, також, йому не відомо, яку заробітну плату він отримував. Він не може пояснити, які відносини були між його батьком та [PERSON], але, вони купували все разом - автомобілі, перукарню, будинок. Хто придбав мазутне господарство, йому не відомо, також він не може назвати адресу розташування зазначеного господарства. Не заперечує проти того, що по [ADDRESS] у його батька була дачна ділянка, де він працював, зазначена ділянка розташована на відстані близько 200 метрів від будинку [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] з 15 жовтня 2004 року по 18 серпня 2010 року проживали однією сім'єю, як чоловіка та жінка, без реєстрації шлюбу, придбали наведене в заяві майно спільною працею та за спільні кошти, тому, зазначене майно повинно бути визнане їх спільною сумісною власністю, проведений поділ цього майна. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], посилалася на те, що [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали однією сім'єю. Так, [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] Дніпропетровської області, за адресою, де зареєстрована його дружина - [PERSON], а також, зареєстрований та проживав його син - [PERSON], який є інвалідом з дитинства. Тільки 01 липня 2010 року [PERSON], за згодою та особисто [PERSON], був зареєстрований у належному їй будинку по [ADDRESS] при визначених тяжких для [PERSON] обставинах, пов'язаних із його здоров'ям та матеріальним становищем. [PERSON] [INFO] (який є позивачем у справі в зав'язку із смертю [PERSON].), є інвалідом з дитинства першої групи (підгрупа А) в зв'язку із стійким психічним розладом - дитячий церебральний параліч та астмою, не міг проживати без сторонньої допомоги, оскільки до 1 групи інвалідності належать особи з найважчим станом здоров'я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують стороннього нагляду, догляду або допомоги, тобто, є залежними від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій. До підгрупи А1 групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров'я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну недієздатність до самообслуговування. В період з 2005 року по 2009 рік жінка [PERSON] (мати позивача [PERSON].) - [PERSON], була відсутня за місцем своєї реєстрації, проживала та працювала на території Російської Федерації, тобто, взагалі не здійснювала догляд за сином - інвалідом. Весь час, а також, в період з 15 жовтня 2004 року по теперішній час [PERSON] перебуває на обліку як інвалід з дитинства за адресою: [ADDRESS], отримує пенсію по інвалідності за зазначеною адресою, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення № 1269 від 24 червня 2014 року. Таким чином, [PERSON] та його син [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] здійснював догляд за сином - інвалідом 1 групи, зазначені обставини, крім реєстрації, підтверджуються поясненнями свідків. [PERSON] та [PERSON] познайомилися близько 30 років тому, оскільки [PERSON] працювала разом з дружиною [PERSON] - [PERSON] в перукарні, вони товаришували, спілкувалися сім'ями, в них були загальні знайомі та друзі. В 2004 році [PERSON] при зустрічі з [PERSON] став просити надати йому фінансову допомогу, повідомив, що в нього виникли фінансові труднощі, на його утриманні перебуває син-інвалід, а дружина покинула його та виїхала до Росії. [PERSON] стала надавати [PERSON] доручення, а саме, перевезти речі, завезти будівельні матеріали, інше, але за всю виконану [PERSON] роботу [PERSON] сплачувала йому грошові кошти. В 2005 році [PERSON] розповів [PERSON] про те, що його дружина повідомила його, що в неї є інший чоловік та вона має намір розлучитися. Незважаючи на те, що [PERSON] не розривав шлюб з дружиною, на його прохання, він та [PERSON] повінчалися, але після вінчання разом не проживали, не мали спільного майна та не вели спільного господарства. [PERSON] мав у власності земельну ділянку, яка розташована на території садового товариства «Перевали-1», на якій працював, вирощував овочі, мав човен, зазначена земельна ділянка знаходиться поряд з будинком [PERSON] В зв'язку з цим, [PERSON] та [PERSON] часто спілкувалися, інколи, на прохання [PERSON], [PERSON] допомагав їй, перевозив матеріали. В червні 2010 року [PERSON] попросив [PERSON] тимчасово зареєструвати його в будинку по [ADDRESS], обґрунтовував прохання тим, що йому необхідно знятися з реєстрації в своєму будинку для отримання субсидії. Оскільки [PERSON] та [PERSON] перебували в дружніх стосунках, остання погодилася, надала дозвіл на реєстрацію в належному їй будинку, але, незважаючи на реєстрацію в будинку по [ADDRESS], [PERSON] за зазначеною адресою не проживав. Також, [PERSON] мав ряд захворювань, а саме, в 2000 році переніс інфаркт, знаходився на стаціонарному лікуванні з 09 лютого 2010 року по 01 березня 2010 року з діагнозом: атеросклероз судин нижніх кінцівок, оклюзія стегнового сегменту зліва, ішемічна хвороба 3-4 ступеню, цукровий діабет 2 тип; кардіосклероз, стенокардія, катаракта, діабетогипертонічна ренопатія 1-2 ступеню, згідно до епікризу, страждає зазначеними захворюваннями тривалий час, йому була проведена хірургічна операція з відсіченням пальців. Крім того, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 17 липня 2010 року по 06 серпня 2010 року в кардіологічному відділенні. Влітку 2010 року [PERSON] стала вимагати від [PERSON] знятися з реєстрації в її будинку, з приводу зазначених обставин між ними виник конфлікт, оскільки [PERSON] не хотів виписуватися, що і стало підставою для їх обоюдного звернення до органів міліції. В період з 2004 по 2010 роки [PERSON] мав мізерні доходи, тому не міг приймати участь в придбанні спірного майна, за життя, позивач [PERSON] навіть не міг назвати суми, за які було придбано майно, на яке він претендував. Також, право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] було визнане у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року. У відповідності до зазначеного рішення суд визнав дійсним договір купівлі-продажу від 11 березня 2005 року, але, на зазначений період [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON], тому у всякому випадку не може претендувати на зазначене майно. 16 березня 2005 року [PERSON] взяла кредит в ПАТ «Індекс Банк» в сумі 12 300 грн., для ремонту та переобладнання будинку, вона за свої кошти та своєю працею проводила ремонт в будинку, погасила кредит самостійно. Мазутне господарство по [ADDRESS] було придбане [PERSON] за договором купівлі-продажу від 30 травня 2007 року, але, зазначений об'єкт нерухомості був придбаний сином [PERSON], за його грошові кошти, для здійснення ним підприємницької діяльності. 21 липня 2010 року на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 488, наданий дозвіл на узаконення самовільно побудованих будівель та споруд за зазначеною адресою і тільки 07 вересня 2010 року було видане Свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно. 12 частину перукарні площею 55 кв.м. та 12 частину нежилого приміщення площею 11,5 кв.м., розташовані по [ADDRESS], що придбані ТОВ «Люкс» згідно Свідоцтва про власність від 18.03.1998р. та Свідоцтва про власність від 04.04.2002р., були отримані у власність [PERSON] в порядку ліквідації ТОВ «Люкс», засновником якого були [PERSON] та [PERSON], як засновники, вони отримали частки приміщення на праві спільної часткової власності по ? його частині кожна відповідно до Рішення Виконкому Новомосковської міськради №221 від 21.03.2007р., тому, [PERSON] ніяким чином не міг приймати участь в придбанні зазначеного приміщення, а 19 вересня 2007 року [PERSON], як приватний підприємець придбала 12 частку нежилого приміщення загальною площею 53,5 кв.м. На реконструкцію та переобладнання зазначених приміщень [PERSON] взяла кредит в ВАТ КБ «Надра» в розмірі 30 000 доларів США, кредит погашений виключно за її кошти, останній платіж в розмірі 12 490, 09 доларів США здійснений 24 грудня 2012 року. Всі спірні транспортні засоби - автомобілі та причепи, були придбані за рахунок грошових коштів [PERSON] та її сина, тому, [PERSON] також не набув права власності на зазначене майно. Представник відповідача [PERSON] зазначила, що позивачем не надано суду доказів спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, доказів наявності спільного бюджету, ведення спільного господарства, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Треті особи - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про смерть. Згідно до матеріалів спадкової справи, з заявою про прийняття спадщин після [PERSON], померлого [INFO] звернувся син спадкодавця - [PERSON], інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON], померлого [INFO], прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, він вправі звертатися з вимогами про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, визнання права власності на майно, тобто, встановлювати факти та обставини, що стосуються спадкодавця. Як зазначалося вище, позивач просив суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 15 жовтня 2004 року по 18 серпня 2010 року, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в зв'язку з чим, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, в тому числі, факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу. Згідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно вимог законодавства України, факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу може бути встановлений, якщо чоловік та жінка не перебувають в іншому шлюбі. Судом встановлено, що [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON], шлюб між ними розірваний у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2005 року, яке набрало законної сили 25 серпня 2005 року. (а.с.104 т.1) Слід зазначити, що згідно відповіді відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу суду від 16 червня 2014 року, факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10.06.1972р. Новомосковським міським відділом РАГС Дніпропетровської області за актовим записом №244, не зареєстрований в органі РАГСу, тобто, свідоцтво про розірвання шлюбу не отримане по день смерті первісного позивача. Згідно норм Сімейного кодексу України, що діяли станом на час винесення рішення суду щодо розірвання шлюбу, а саме на 2005 рік, ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ст. 116 СК України після розірвання шлюбу та одержання Свідоцтва про розірвання шлюбу особа має право на повторний шлюб. Закон України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» в редакції від 07.02.2002р., (що діяла до 01.07.2012р.) вказує на наступне: акти громадянського стану - це засвідчені державою факти народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені, по батькові; вони є юридичними фактами, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення відповідних прав та обов'язків (ст.1); акти громадянського стану підлягають обов'язковій реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану; реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів (ст.19). Як вказано представником позивача, за заявою якого була витребувана зазначена інформація, відсутність реєстрації розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у відділі РАГСу вказує на відсутність наміру [PERSON] перебувати у повторному шлюбі та проживати з іншою жінкою однією сім'єю, відсутність наміру придбання спільного майна з будь-якою іншою жінкою. У відповідності до ст.ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] в період з 15 жовтня 2004 року до 25 серпня 2005 року не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що до 25 серпня 2005 року (дня набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу) [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON]. Стосовно вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 25 серпня 2005 року по 18 серпня 2010 року, як чоловіка та жінки без шлюбу, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази тим обставинам, на які вона посилається на обґрунтування своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий з [PERSON] близько 30 років, в зв'язку із роботою, також, працював з 2003-2004 року менеджером на фірмі сина [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З [PERSON] був знайомий з 2008 року, він був засновником підприємства «МІГ», разом із [PERSON] займались підприємницькою діяльністю. Вказав, що [PERSON] питав в нього про [PERSON], брав в нього пораду, чи можливо з нею жити. Після цього із слів [PERSON] йому відомо, що він проживав разом з [PERSON], вони обвінчались, придбали спільно будинок, адреса йому не відома. Також зі слів [PERSON] відомо, що він вкладав грошові кошти в автомобіль «Шевроле». Йому відомо, що на автомобілі «Шкода Октавія» їздив [PERSON], весь вантажний транспорт - МАНи та інші, були зареєстровані на ім'я [PERSON], свідок зазначив, що особисто їх реєстрував в органах ДАІ. Автомобілі використовуються в підприємницькій діяльності [PERSON] Мазутне господарство було придбане його сином - [PERSON] та сином [PERSON] -[PERSON], за належні їм грошові кошти, але право власності на мазутне господарство оформили на його тещу - [PERSON] та [PERSON] З 2008 року він припинив роботу на підприємстві [PERSON] та з того часу не бачився із [PERSON] Він не може пояснити, в який період проживали спільно [PERSON] та [PERSON] Також вказав на те, що між ним та [PERSON] відбувся конфлікт два роки тому та проходили судові спори з приводу діяльності його сина та [PERSON] Суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] в частині свідчень щодо того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, не приймає їх до уваги, оскільки він познайомився з [PERSON] по роботі у сина [PERSON], [PERSON], у 2008 році, в цьому ж році припинив діяльність та з цього моменту він не бачив [PERSON], також вказав на те, що між ним та [PERSON] був конфлікт та судові спори з приводу підприємницької діяльності їх синів, також зазначені пояснення суперечать іншим доказам, які досліджені судом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був знайомий з [PERSON] з 1985 року, їх дружини працювали разом у перукарні, [PERSON] в 1994 року також працювала в перукарні. Приблизно з 2008 року по 2011 рік [PERSON] та [PERSON] проживали спільно в будинку на житловому масиві «Перевал» м.Новомосковськ. Йому відомо від інших осіб, від кого, сказати не може, що [PERSON] та [PERSON] були повінчані. Свідок зазначив, що займається вантажними перевозками, тому і привозив у будинок будівельні матеріали, але, кому належить будинок, йому не відомо. З [PERSON] іноді спілкувався, з [PERSON] бачився рідко, щодо спільного майна та спільного бюджету зазначених осіб, йому нічого не відомо. Суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] в частині свідчень щодо того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, не приймає їх до уваги, оскільки зазначені пояснення суперечать іншим доказам, які досліджені судом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON], який помер [INFO] був її чоловіком, позивач [PERSON] - її син. Шлюб між нею та [PERSON] був зареєстрований у 1972 році, в 2006 році шлюб був розірваний, однак на час надання пояснень в паспорті стоїть штамп про укладення шлюбу, штамп про розірвання шлюбу не стоїть, свідоцтво про розірвання шлюбу вона не отримувала. З 2005 року вона проживала в Російській Федерації в м.Москва, оскільки в сім'ї були матеріальні труднощі. Наприкінці січня 2006 року вона повернулась в м.Новомосковськ, її чоловік повідомив, що він проживає з [PERSON], далі вона знову повернулась працювати до Москви, проживала в Росії на протязі 4 років. Вказала, що її сестри повідомляли її, що [PERSON] та [PERSON] купили будинок по [ADDRESS]. Вона також пояснила, що їх спільний син, [PERSON], є інвалідом 1 групи, доглядав за ним батько, в 2010 році [PERSON] повернувся в будинок по [ADDRESS] і через рік помер, оскільки мав захворювання серця та цукровий діабет. Пояснила, що в них був спільний бюджет, однак спільних грошей у неї із [PERSON] від їх шлюбу не залишилось, звідки з'явились грошові кошти на покупку будинку у [PERSON], пояснити не може. Щодо придбання спільного майна [PERSON] та [PERSON] їй нічого не відомо. Вказала також, що вона знала, що [PERSON] прописала [PERSON] в будинку по [ADDRESS], на питання чому в них виник конфлікт, вказала, тому що [PERSON] прописала його. Суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] в частині свідчень щодо того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, не приймає їх до уваги, оскільки вона була відсутня в цей період в Україні, на обставини вказує зі слів інших осіб, також зазначені пояснення суперечать іншим доказам, які досліджені судом. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2006 року проживає по [ADDRESS], її сусідкою є [PERSON], їх будинки знаходяться поряд, вони спілкувались та спілкуються по-сусідські, бачились часто. [PERSON] весь час проживала одна, їй не відомі відносини між нею та [PERSON], але він проживав в своєму будинку по вул. Шевській, в м.Новомосковську, вона бачила автомобіль [PERSON] біля його будинку по вул. Шевській, а саме бордовий «Пирожок», коли проїжджала мимо його будинку на роботу. Також пояснила, що [PERSON] був їх сусідом, так як мав дачну ділянку в Садовому товаристві «Перевали-1», що межує із ділянкою [PERSON] по [ADDRESS], та розташована поряд із їх дачною ділянкою, свідок є головою Садового товариства «Перевали-1». Часто [PERSON] приїжджав на свою ділянку, в нього там господарство, проходив через ділянку [PERSON] на свою, тому що обходити далеко. [PERSON] часто ходив на рибалку з її чоловіком, спілкувався. Вказала на той факт, що [PERSON] доглядав свого сина-інваліда. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає по [ADDRESS] 25 років. З [PERSON] знайомий з 2005 року, оскільки вона купила будинок поряд, спілкувались по-сусідськи. З [PERSON] також був знайомий з 2006 року, оскільки його рідна сестра проживає навпроти, [PERSON] бував у неї. З приводу взаємовідносин [PERSON] та [PERSON] йому нічого не відомо, відомо, що [PERSON] проживала одна. Також йому відомо, що [PERSON] мав дачну ділянку, що межує із ділянкою [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] проходив через ділянку [PERSON], так як обходити далеко та там заболочена місцевість. Він вказав, що [PERSON] мав на дачній ділянці господарство - кури, гуси, кролі, також він зі своїм сином будував [PERSON] дачний будинок, між ділянкою [PERSON] та [PERSON] стояла сітка-рабиця, потім був встановлений капітальна огорожа із бетонних плит. Вказав на той факт, що [PERSON] доглядав свого сина-інваліда, вони приїжджали із сином-інвалідом, він гуляв на вулиці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] по роботі в перукарні «[INFO]» по [ADDRESS], спочатку працювала в ТОВ «Люкс», потім з 2005 року уклала трудовий договір з ПП [PERSON] Вона перукар, замісник [PERSON], вела касу перукарні. [PERSON] знала з дитинства, так як її батьки з ним дружили. Їй відомо, що власником перукарні є [PERSON] вказала, що раніше це була єдина перукарня, після ліквідації вона була поділена між засновниками [PERSON] та [PERSON] Також вказала, що в 2007 році [PERSON] купила додаткове приміщення, їй відомо, що грошові кошти на придбання цього приміщення надавав син [PERSON] - [PERSON], вона особисто брала грошові кошти в розмірі 40 000 гривень та передавала [PERSON] Після придбання додаткового приміщення, [PERSON] провела реконструкцію, приєднала приміщення і зробила єдину перукарню, де вони працюють. Також вказала, що [PERSON] брала кредит в розмірі 30 000 доларів США на реконструкцію перукарні, який погашався із каси перукарні нею особисто, ці грошові кошти використовували на закупку будівельних матеріалів, обладнання для перукарні. Також їй відомо, що [PERSON] купила будинок, грошові кошти на будинок позичала у свого знайомого. Автомобіль Шевроле Авео купувала [PERSON] в кредит, первісний внесок сплачувала за рахунок коштів, що позичила у її батька. [PERSON] іноді приїжджав в перукарню, [PERSON] просила його привезти будівельні матеріали та розраховувалась із ним із каси перукарні. [PERSON] проживав по вул.Шевській, м.Новомосковськ разом зі своїм сином, який є інвалідом з дитинства, особисто вказував на те, що в нього фінансові труднощі, жінка виїхала до Москви, привозив рибу в перукарню, яку ловив в річці для продажу. Вона вказала на те, що коли гуляли разом на свята із батьками, був присутній [PERSON] або із жінкою або без неї, також була присутня [PERSON], бо вона теж спілкується із батьками свідка, але вона була окремо від [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] з 1989 року в зв'язку із роботою в БТІ, [PERSON] зверталась до неї з питаннями з приводу придбання перукарні по [ADDRESS] та оформлення відповідних документів. В подальшому між нею та [PERSON] склались дружні стосунки, їй відомо, що приміщення перукарні було викуплено ТОВ «Люкс», після чого, в зв'язку із ліквідацією зазначеного підприємства, право власності було оформлене на засновників - [PERSON] та [PERSON] Із слів [PERSON] їй відомо, що остання взяла кредит в сумі 30 000 доларів США для реконструкції перукарні. Також вказала на те, що вона була бухгалтером у [PERSON], сама складала звіти платника податку ПП [PERSON], доход [PERSON], як підприємець, отримувала в постійному режимі. Також їй відомо, що в 2005 році [PERSON] придбала будинок по [ADDRESS], зі слів [PERSON], [PERSON] знайшов їй будинок, який вона купила, також на прохання [PERSON], [PERSON] привозив їй будівельні матеріали, за надання таких послуг вона з ним розраховувалась. [PERSON] проживала в будинку сама, а з [PERSON] в неї були дружні стосунки та взаємодопомога. Знала, що син [PERSON] взяв на роботу [PERSON] на прохання [PERSON], оскільки мав фінансові труднощі. Із слів [PERSON] їй відомо, що в 2010 році [PERSON] зареєструвався в будинку, який належить [PERSON], в зв'язку з тим, щоб за місцем свого проживання оформити субсидію. Вказала на те, що вона відмовляла [PERSON] реєструвати прописувати [PERSON] В подальшому зі слів [PERSON] їй стало відомо, що [PERSON] не хотів виписуватись по причині того, що має претензії до [PERSON], який звільнив його, в зв'язку з чим, між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона перебуває в шлюбі із сином [PERSON]- [PERSON] Їй відомо, що в 2005 році [PERSON] брала в борг грошові кошти близько 5 000 доларів США та придбала будинок по [ADDRESS]. В подальшому грошові кошти віддавала їх сім'я, так як вони жили в будинку по [ADDRESS], що залишився [PERSON] від попереднього шлюбу із [PERSON]. [PERSON] проживала в будинку по [ADDRESS] сама, а з [PERSON] в неї були дружні стосунки, вони спілкувались, допомагали один одному, [PERSON] допомагав привозити будівельні матеріали, але завжди за свою роботу отримував грошові кошти, крім того, за допомогу в придбанні будинку [PERSON] отримав від [PERSON] 200 доларів США. На проведення ремонту в будинку [PERSON] брала кредит, наймала робочих. Син [PERSON] - [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, орендував, а пізніше, купив мазутне господарство із своїм партнером [PERSON], одна половина була оформлена на ім'я [PERSON], інша - на ім'я [PERSON], в подальшому [PERSON] проведена реконструкція мазутного господарства та отримане свідоцтво, мазутне господарство використовується [PERSON] в його підприємницькій діяльності. Автомобілі Шевроле Авео та Шкода Октавія були придбані в кредит, поручителем за кредитами виступав [PERSON] Свідок пояснила, що вантажні автомобілі куплені [PERSON], оформлені на ім'я [PERSON], використовуються в підприємницькій діяльності [PERSON] Вказала також, що перукарня «[INFO]» по вул.Комсомольській, 2, належить [PERSON], в зв'язку із ліквідацією зазначеного підприємства, право власності було оформлене на засновників - [PERSON] та [PERSON], потім [PERSON] придбала приміщення у Новомосковської міської ради, що примикає до перукарні, грошові кошти в розмірі 40 000 грн. надавав [PERSON], далі [PERSON] здійснила реконструкцію, грошові кошти на реконструкцію в розмірі 30 000 доларів США взяла в банку «Надра», останній платіж за цим кредитом був зроблений особисто свідком в 2012 році. На прохання [PERSON], її син [PERSON] взяв [PERSON] на роботу на посаду завідуючого гаражем, але договір офіційно не укладався. Також [PERSON] став засновником та директором ТОВ «МІГ», де він отримував заробітну плату, головним бухгалтером була свідок, господарською діяльністю керував [PERSON]. В 2008 році права на компанію «МІГ» передано [PERSON], але [PERSON] ще продовжував бути директором «МІГ» до червня 2009 року, надалі виконував деякі обов'язки на підприємстві. Їй відомо, що графік роботи у [PERSON] був вільний, йому був потрібен вільний час, тому що він мав доглядати свого сина-інваліда [PERSON], до того ж у [PERSON] були проблеми із здоров'ям. В 2010 році [PERSON] був звільнений, його більш не допускали до підприємства, тому що були виявлені неприємні обставини, пов'язані з його роботою. Через деякий час від [PERSON] стало відомо, що вона зареєструвала [PERSON] в своєму будинку по [ADDRESS], тому що йому була необхідна субсидія. Свідок пояснила. що вона розповіла [PERSON] про те, що [PERSON] звільнений при неприємних обставинах, на вимогу [PERSON] виписатись із її будинку, [PERSON] відмовився, тому між ними виник конфлікт. Також повідомила, що мала особисто розмову із [PERSON], який вказав, що йому потрібні грошові кошти, що в нього фінансові труднощі. Також вказала на факти рейдерського захоплення підприємства [PERSON] за участі [PERSON] та інших осіб, вказала, що у [PERSON] теж була домовленість із вказаними особами, тому виник цей судовий спір, що зараз розглядається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знав [PERSON] ще з дитинства, мав з ним близькі дружні стосунки, спілкувались сім'ями, свята зустрічали разом, допомагали один одному, на рибалку ходили разом, в тому числі і в період з 2004 року по 2010 рік. З [PERSON] був знайомий через свою жінку, яка обслуговувалась в неї у перукарні. Вказав на те, що він займається перевезенням вантажів, часто привозив будівельні матеріали за проханням [PERSON] і в будинок по вул.Чапаєва, і в будинок по [ADDRESS]. Він повідомив про те, де працював [PERSON] весь час, вказав на те, що в [PERSON] увесь час були фінансові труднощі, тому що в нього син-інвалід, постійно потрібні ліки, у самого [PERSON] теж є захворювання, тому [PERSON] заробляв на життя, мав додатковий дохід від ловлі риби. Вказав, що жінка [PERSON] в 2004 році виїхала до м.Москви, тому що вона та [PERSON] напозичали грошей, намагались займатись торгівлею овочами, але нічого не вийшло, [PERSON] вимушена була поїхати на заробітки. Також вказав, що у [PERSON] та його жінки [PERSON] двоє дітей, старший Валерій, співробітник ДАІ, проживав в іншому місці зі своєю сім'єю увесь час, молодший син [PERSON], інвалід дитинства, має захворювання - дитячий церебральний параліч, [PERSON] доглядав сина [PERSON], лікував його, робив йому операції, кормив, водив його. В період з 2004 року по 2009 рік, коли жінки [PERSON] не було, [PERSON] сам доглядав [PERSON], проживали вони в будинку по вул.Шевській м.Новомосковськ, він майже кожен день проїжджав мимо будинку до своїх родичів, друзів та особисто бачив автомобіль [PERSON] біля будинку по вул.Шевській м.Новомосковськ, також зустрічав і самого [PERSON], заходив до нього, вони разом їздили на рибалку. В період з 2004 року по 2009 рік також зустрічався на святах в компанії і з [PERSON], і з [PERSON], вони з'являлись кожен окремо та уїжджали теж окремо, кожен зі своїми речами та продуктами. [PERSON] проживала в будинку сама, а з [PERSON] в неї були дружні стосунки, вони спілкувались, допомагали, йому відомо, що [PERSON] попросила свого сина [PERSON], і той взяв [PERSON] на роботу завгаром, він бачив [PERSON], як він закупав на ринку деталі для роботи. Також вказав на те, що в 2010 році [PERSON] зателефонував йому та просив приїхати, коли він під'їхав на вул.Шевську, [PERSON] в цей час дуже погано себе почував, із серцем було погано. [PERSON] повідомив, що йому потрібно прописатись в іншому місці тимчасово, щось йому було потрібно, вказав, можливо [PERSON] можна просити, далі свідок особисто мав бесіду з [PERSON] з цього приводу, просив її, вказував, що у [PERSON] труднощі, йому необхідно прописатись в іншому місці на декілька місяців, він порядна людина, випишеться. В подальшому, [PERSON] зателефонувала та вказувала на те, що [PERSON] не хоче виписуватись, в зв'язку із цим він звернувся до [PERSON] з цим питанням, на що [PERSON] вказав, що в нього свої справи. Після цього відносини із [PERSON] свідок припинив. Також підтвердив, що [PERSON] мав захворювання, раніше переніс інфаркт, знаходився на стаціонарному лікуванні з 09 лютого 2010 року по 01 березня 2010 року, у нього був цукровий діабет, йому відрізали пальці на ногах, другий раз [PERSON] лежав в лікарні з 17 липня 2010 року по 06 серпня 2010 року в кардіологічному відділенні Новомосковської лікарні, він провідував [PERSON] і в перший, і другий раз у лікарні, допомагав йому. Судом встановлено, що згідно довідки Сектору у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS], а з 01 липня 2010 року - по [ADDRESS] (а.с.135 т.1) З приводу факту реєстрації в будинку по [ADDRESS], свідок [PERSON] вказав на такі обставини, що [PERSON] влітку 2010 року був дуже хворий, просив свідка приїхати до нього в будинок по вул.Шевська м.Новомосковськ, між ними відбулась розмова, [PERSON] вказав свідку про необхідність зареєструватись в іншому місці, після цього свідок просив [PERSON], щоб вона прописала [PERSON] у своєму будинку по [ADDRESS] на декілька місяців, бо [PERSON] потрібна довідка в зв'язку із тяжкими обставинами, які в нього склались. Тож факт реєстрації [PERSON] в будинку по [ADDRESS] з 01 липня 2010 року не є доказом проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] в указаний в позові період. Судом встановлено, що 09 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] повінчалися, що підтверджується відповідним свідоцтвом. (а.с.7 т.1) З приводу факту вінчання [PERSON] пояснила, що вона та [PERSON] не жили однією сім'єю, тому через декілька місяців після вінчання вона зверталась до церкви з приводу того, чи потрібно оформлювати скасування вінчання, на що їй надали відповідь, що непотрібно, так як воно є недійсним, тож будь-яких дій вона не здійснювала. Згідно Довідки №258 від 18.06.2012р., виданої Головою Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви (Іренеєм) Мітрополітом Дніпропетровським та Павлоградським, [PERSON] не мала реєстрації громадянського шлюбу з покійним [PERSON], тому вінчання, що здійснене в 2005 році без такої реєстрації не має юридичної сили, тому є недійсним. Слід зазначити, що законодавством не передбачено такого поняття, як укладення, розірвання, припинення церковного шлюбу або визнання церковного шлюбу недійсним. Тож є неможливим, тільки на підставі свідоцтва про вінчання від 09 вересня 2005 року визначити початок проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, а саме [PERSON] та [PERSON], без шлюбу та його кінець. До того ж згідно ч.3ст.21 ЦК України релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя. Суд приходить до переконання, що свідоцтво про вінчання та реєстрація в жилому будинку з 01 липня 2010 року, тоді як розглядаються відносини в період з 25 серпня 2005 року по 18 серпня 2010 року, самі по собі не є доказами того, що чоловік та жінка проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Позивачем на обґрунтування вимог надані фотографії, на яких є зображення [PERSON] та [PERSON] (а.с.99-103; 167-173) В той же час, позивач не надав суду жодного доказу того, в який період були зроблені зазначені фотографії, не міг пояснити місце та події, які зображені на фотографіях. При дослідженні фото виявлено, що всі фотографії не мають автоматичного проставлення дати, дати на фотографіях вказані вручну, до того ж, як видно, на фото відтворюються одні й ті ж події, але роки проставлені різні. Сама [PERSON] заперечувала факт спільного проживання з [PERSON], свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] спільно не проживали. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також вказали на те, що життєві обставини у [PERSON] склались таким чином, що він не мав можливості проживати в будь-якому іншому місці, крім свого будинку [ADDRESS], так як він мав сина-інваліда 1 групи з захворюванням дитячий церебральний параліч, який потребує постійного догляду та [PERSON] був єдиною особою, хто здійснював такий нагляд в період з 2005 року по 2009 рік, коли його жінка [PERSON] знаходилась на території Російської Федерації. Судом встановлено, що підтверджується поясненнями свідка [PERSON], що в період з 2005 року по 2009 рік, вона, жінка [PERSON] та мати позивача [PERSON], була відсутня за місцем своєї реєстрації, проживала та працювала на території Російської Федерації. Крім того, встановлено, що згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська від 24 червня 2014 року, [PERSON] [INFO] є інвалідом дитинства першої групи (підгрупа А), у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» отримував державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 1 групи: з 01 червня 2004 року по 30 вересня 2004 року; з 01 січня 2007 року по 04 серпня 2011 року, а з 05 серпня 2011 року по теперішній час отримує соціальну допомогу як інвалід з дитинства 1 групи підгрупи А. Звернень щодо необхідності встановлення опіки до опікунської ради виконавчого комітету Новомосковської міської ради не надходило. У відповідності до п.3.1.4. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 вересня 2011 року № 561, група інвалідності 1А встановлюється при хворобах центральної нервової системи з прогресуючим перебігом. Пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03 грудня 2009 року № 1317 визначено, що підставою для встановлення 1 групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. До 1 групи належать особи з найважчим станом здоров'я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують стороннього нагляду, догляду або допомоги, тобто, є залежними від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або як частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування. До підгрупи А 1 групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров'я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну недієздатність до самообслуговування. Довідкою Управління праці та соціального захисту населення № 1269 від 24 червня 2014 року підтверджується, що весь час, а також, в період з 15 жовтня 2004 року по теперішній час, [PERSON] перебуває на обліку за адресою: [ADDRESS], отримує пенсію по інвалідності за зазначеною адресою. Згідно паспорту позивача [PERSON], копія якого прикладена до заяви при вступ у справу правонаступника, місце реєстрації вказано [ADDRESS], дата реєстрації - з 26 травня 2005 року(а.с. 200, т.1). В зв'язку із наведеним суд приходить до переконання, що [PERSON] та його син [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] здійснював догляд за сином - інвалідом 1 групи. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», фізична особа повинна зареєструвати своє місце перебування у встановленому порядку. Позивачем не надано суду доказів того, що він був зареєстрований та [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] до 01 липня 2010 року. Оскільки позивачем не надано доказів спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки, не надано доказів ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету, наявність взаємних прав та обов'язків, як того вимагають норми ст. 3 Сімейного Кодексу України, в задоволенні вимог про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу належить відмовити. Стосовно вимог позивача [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 74 СК України, 1. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 2. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Главою 8 Сімейного кодексу України визначено наступне. У відповідності до ст. 60 СК України, 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Стосовно спільного сумісної власності подружжя у Постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року (Справа № 6-79цс13), висловлена наступна правова позиція, а саме, що із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи норми ст. 60 СК України, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Розмір доходів, отриманих [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступним. На судовий запит Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області була надана відповідь від 03 серпня 2011 року з вказівкою заробітної плати щоквартально (а.с.121 т.1), відповідь Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковськ від 02 серпня 2011 року (а.с.123 т.1). Згідно цих даних [PERSON] отримував заробітну плату в Державному підприємстві Новомосковське лісове господарство з жовтня 2004 року по січень 2006 року, не отримував будь-яких доходів з січня 2006 року по липень 2006 року, отримував заробітну плату в ТОВ «Компанія «МІГ» з серпня 2006 року по червень 2009 року, отримував заробітну плату в Дочірньому підприємстві з іноземними інвестиціями «Новофарм-Інвест» з листопада 2009 року по серпень 2010 року. [PERSON] отримувала заробітну плату в ТОВ «Люкс», з 2005 року займалась підприємницькою діяльністю та отримувала дохід від надання майна в оренду. Свідок [PERSON] вказала на той факт, що вона була головним бухгалтером ТОВ «Компанія «МІГ», де [PERSON] працював директором з серпня 2006 року по червень 2009 року, його заробітна плата з відрахуваннями складала з серпня 2006 року по липень 2007 року - близько 450 грн., з серпня 2007 року по жовтень 2008 року - 830 грн., з листопада 2008 року по червень 2009 року - 1 230 грн. Такі дані підтверджуються відповіддю Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковськ від 02 серпня 2011 року (а.с.123 т.1) Крім того, в матеріалах справи є довідка, згідно якої [PERSON], місце проживання: [ADDRESS], працював в Дочірньому підприємстві з іноземними інвестиціями «Новофарм-Інвест» з листопада по серпень 2010 року на посаді сторожу із заробітною платою: листопад 2009 року - 746. 67 грн., з грудня 2009 року по квітень 2010 року - 980 грн. помісячно, з травня 2009 року по серпень 2010 року - 1 220 грн. помісячно (а.с…т.2) Згідно звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи-платника єдиного податку зі штампами податкового органу підприємець [PERSON] надавала перукарські послуги та отримала обсяг виручки від реалізації в 2006 році- 9 130 грн., в 2007 році - 34 648 грн., в 2008 році - 89 580 грн., в 2009 році - 143 345 грн., в 2010 році - 196 092 грн. (а.с…т.2) Необхідно зазначити, що позивачем, представником позивача не представлено доказів отримання [PERSON] будь-яких інших доходів або будь-яких грошових коштів, крім вказаних. Судом встановлено, що, згідно довідки від 02 листопада 2010 року Новомосковського ВРЕР підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: (а.с. 14 т.1) - автомобіль Chevrolet Aveo SF 69, державний номер [NUMBER], придбаний в 2006 році. - автомобіль Skoda Осtаvіа Tour, державний номер [NUMBER], придбаний 02 вересня 2005 року; - сідельний тягач МАN F2000, державний номер [NUMBER], придбаний 07 квітня 2005 року; - сідельний тягач МАN 19403, державний номер [NUMBER], придбаний 14 грудня 2006 року; - сідельний тягач DAF FТ95, державний номер [NUMBER], придбаний 05 вересня 2008 року; - напівпричіп - цистерна BURG ВРDО 1227, придбаний 25 січня 2007 року; - напівпричіп - цистерна BURG, державний номер [NUMBER], придбаний 07 червня 2008 року; - напівпричіп - цистерна КАSSВОНRЕR, державний номер [NUMBER], придбаний 28 грудня 2006 року.; - причіп - цистерна СЗАП 83520А, державний номер [NUMBER], придбаний 25 серпня 2009 року Стосовно вищезазначених транспортних засобів, встановлено, що автомобіль Chevrolet Aveo SF 69, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, придбаний [PERSON] Згідно кредитного договору від 23 серпня 2006 року, Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» надало [PERSON] кредит в сумі 11 176 доларів США на придбання автомобіля Chevrolet Aveo SF 69 (а.с.136 т.2) Згідно п.2.4 кредитного договору поручителем за цим кредитом виступає [PERSON]. Наявність довіреності [PERSON] від 15 травня 2010 року про надання права [PERSON] експлуатувати, здати в оренду, продати автомобіль Chevrolet Aveo SF 69 (а.с. 95 т.2), не може бути визнано доказом спільного придбання зазначеного транспортного засобу. Оскільки автомобіль Chevrolet Aveo SF 69, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску придбаний [PERSON] за власні грошові кошти, він не може визнаватися спільною сумісною власністю. Автомобіль Skoda Осtаvіа Tour, державний номер [NUMBER], придбаний [PERSON] 05 вересня 2005 року; Судом встановлено, що у відповідності до кредитного договору № 522ДА 017К від 05 вересня 2005 року, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит в сумі 19 700 доларів США для придбання транспортного засобу - автомобілю Skoda Осtаvіа Tour. (а.с. 131 т.2) Поручителем за зазначеним договором виступив [PERSON], у відповідності до договору поруки від 05 вересня 2005 року. (а.с. 133 т.2) Згідно договору застави, від 05 вересня 2005 року, [PERSON], на виконання умов кредитного договору від 05 вересня 2005 року № 522ДА 017К передала в заставу Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» автомобіль Skoda Осtаvіа Tour 2005 року випуску (а.с. 134 т.2) Оскільки автомобіль Skoda Осtаvіа Tour придбаний [PERSON] за власні грошові кошти, він не може визнаватися спільною сумісною власністю. Сідельний тягач МАN F2000, державний номер [NUMBER], придбаний [PERSON] 07 квітня 2005 року, а оскільки [PERSON] на зазначений період перебував в шлюбі з іншою жінкою, зазначене майно не може бути визнане спільною сумісною власністю Судом встановлено, що причіп - цистерна СЗАП 83520А, державний номер [NUMBER], придбаний [PERSON] 25 серпня 2009 року, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, співвласником причіпа-цистерни є [PERSON], частки не визначені. Незважаючи на зазначені відомості, позивач не звертався до [PERSON] з позовом про визнання права власності. Щодо спірних транспортних засобів, ні представник позивача, ні позивач не могли пояснити, скільки саме грошових коштів вкладав у кожний об'єкт [PERSON], джерело отримання цих коштів, якими доказами підтверджується факт сумісного придбання майна, також позивачем не надано доказів користування цими транспортними засобами. Крім того, у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року, судом задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. (а.с.26.1) У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. В зв'язку з наведеним, обставини, щодо придбання [PERSON] житлового будинку, що встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року, яке набрало законної сиди, не підлягають доказуванню. Згідно судового рішення, судом визнаний дійсним договір купівлі-продажу, відповідно до якого 11 березня 2005 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила житловий будинок по [ADDRESS], за [PERSON] визнане право власності на зазначене нерухоме майно. [PERSON] достовірно знав про зазначене рішення суду, копія рішення прикладена ним до позовної заяви, на оскаржував його, з позовом про визнання за ним прав покупця до сторін договору не звертався, також він не витребував грошові кошти. Позивачем надана суду розписка від 11 березня 2005 року, відповідно до якої, [PERSON] продала [PERSON] та [PERSON] частину житлового будинку по [ADDRESS] за еквівалент 3 500 доларів США, які отримала від них у рівних частках. Позивачем також надана суду розписка від 11 березня 2005 року, відповідно до якої, [PERSON] продав [PERSON] та [PERSON] належну йому частину житлового будинку по [ADDRESS] за еквівалент 850 доларів США, які отримав в повному обсязі. Позивачем надана суду розписка без дати, відповідно до якої, [PERSON] продала [PERSON] та [PERSON] частину житлового будинку по [ADDRESS] за еквівалент 850 доларів США, які отримала в повному обсязі. Суд вищезазначені розписки не приймає як доказ, оскільки, позивачем не надані оригінали розписок. Слід зазначити, що представник відповідача вказала на той факт, що про існування розписок, копії яких знаходяться в матеріалах справи, [PERSON] невідомо. Копія одного аркуша із розрахункової книжки за постачання природного газу також не може прийнята судом як доказ придбання та права власності [PERSON] на спірний житловий будинок. На судові запити отримані відповідь КП «Новомосковськ водоканал» від 20 жовтня 2011 року, згідно якої в будинку по [ADDRESS] особовий рахунок з 2005 року зареєстрований на [PERSON], з листопада 2008 року - на [PERSON] (а.с.152 т.1), також отримана відповідь Новомосковського РЕМ ПАТ «Дніпрообленерго» від 21 жовтня 2011 року, згідно якої в період з 11.04.2005р. по 28.02.2011р. існували договірні відносини із [PERSON], 28.02.2011р. був укладений договір із [PERSON] (а.с.161 т.1). Крім того, як зазначалося вище, станом на 11 березня 2005 року (дату укладення договору купівлі-продажу), [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON], тому, [PERSON] не може бути визнаним власником спірного майна у відповідності до ст. 74 СК України. Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Індекс-Банк», 16 березня 2005 року з [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 12 300 грн., станом на 13 січня 2011 року заборгованість відсутня. (а.с.127 т.2). Як пояснила представник відповідача, ці грошові кошти були витрачені на ремонт будинку та виплачені [PERSON] особисто. Судом також встановлено, що у відповідності до довідки Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» від 14 березня 2011 року, за [PERSON] зареєстрована 12 частина мазутного господарства, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07 вересня 2010 року, виданого взамін договору купівлі-продажу від 30 травня 2007 року (а.с.82 т.1) Встановлено судом, що 30 травня 2007 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON] купили в рівних частинах комплекс будівель який складається з: мазутного господарства, насосної, нафтоулавлювача, залізничного мосту, огорожі. (а.с.166 т.1) 21 липня 2010 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради було прийняте рішення № 488 «Про дозвіл підприємцям [PERSON] та [PERSON] узаконення самовільно збудованих будівель та споруд на території власного мазутного господарства за адресою: [ADDRESS]», згідно якого підприємцям [PERSON] та [PERSON] було дозволено узаконити самовільно збудовані в 2009 році будівлі та споруди на орендованій земельній ділянці мазутного господарства за адресою: [ADDRESS]: адміністративно-побутову будівлю; операторську; навіс, котельню; ємкості 1-38;, димогарну трубу, градирню, нафтоуловлювач, , огорожі. (а.с.167 т.1) Згідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07 вересня 2010 року на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 02 вересня 2010 року, [PERSON] є власником 12 частини комплексу - мазутного господарства, розташованого за адресою: [ADDRESS], власником іншої половини - 12 частини вищезазначеного нерухомого майна, у відповідності до свідоцтва є [PERSON]. Комплекс складається з адміністративно-побутової будівлі площею 97,5 кв.м.; операторської; навісу, котельні площею 92,6 кв.м.; мазутосховища, мазутосховища, ємкості, димогарної труби, градирні, нафтоуловлювача, нафтоуловлювача, огорожі, покриття. (а.с.54 т.1) Судом встановлено, що Свідоцтво про право власності від 07 вересня 2010 року було видане поза межами періоду сумісного проживання, що розглядається. Факт того, що 12 частина мазутного господарства не є сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] підтверджується поясненнями свідка [PERSON], який вказав на той факт, що мазутне господарство було придбане для підприємницької діяльності його сином - [PERSON] та сином [PERSON] - [PERSON], за належні їм грошові кошти, але право власності на мазутне господарство оформили на його тещу - [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено, що 17 березня 1998 року між Представництвом Фонду державного майна України в м. Новомосковську та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс» був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс» придбало приміщення площею 55,6 кв.м., яке розташоване по [ADDRESS]. (а.с.12 т.2) Судом встановлено, що 28 березня 2002 року між Територіальної громадою м. Новомосковська в особі Новомосковської міської ради депутатів та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс» був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс» придбало нежиле приміщення площею 11,8 кв.м., яке розташоване по [ADDRESS]. (а.с.16 т.2).В зв'язку із придбанням ТОВ «Люкс» вказаних приміщень видані Свідоцтво про власність від 18 березня 1998 року та підставі Свідоцтво про власність від 04 квітня 2002 року. 21 березня 2007 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради було прийнято рішення за № 221 «Про оформлення права власності на приміщення перукарні та нежиле приміщення, що знаходяться в [ADDRESS]», відповідно до якого, визнане право власності на приміщення перукарні площею 55,0 кв.м. та нежиле приміщення площею 11,8 кв.м. в рівних частках за засновниками Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс» [PERSON] та [PERSON] (а.с.19 т.2) Згідно до Свідоцтва про право власності від 28 березня 2007 року, [PERSON] є власником на праві спільної часткової власності 12 частини приміщення перукарні площею 55,0 кв.м. по [ADDRESS] (а.с. 14 т.2). Згідно до Свідоцтва про право власності від 28 березня 2007 року, [PERSON] є власником на праві спільної часткової власності 12 частини нежилого приміщення площею 11,5 кв.м. по [ADDRESS] (а.с. 20 т.2). Судом також встановлено, що [PERSON] є фізичною особою- підприємцем, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, дата проведення реєстрації 19 жовтня 2005 року (а.с.117 т.2) 19 вересня 2007 року між Фондом комунального майна виконавчого комітету Новомосковської міської ради та суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого, фізична особа - підприємець [PERSON] придбала нежиле приміщення площею 53,5 кв.м. по [ADDRESS]. (а.с. 82 т.2) Згідно Додаткової угоди № 1 до Договору кредитної лінії № 82007840-МКЗ65 від 26 грудня 2007 року, Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» наданий кредит [PERSON] в сумі 30 000 доларів США. (а.с.128 т.2) Згідно квитанції платіж за кредитним договором № 82007840-МКЗ65 від 26 грудня 2007 року в розмірі 12 490. 09 доларів США сплачений 24 грудня 2012 року.. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що кредит в сумі 30 000 доларів США був отриманий [PERSON] з метою проведення реконструкції перукарні «[INFO]» та кошти були витрачені на реконструкцію та обладнання перукарні, грошові кошти на придбання нежилого приміщення, що примикає до перукарні в сумі 40 000 грн. були надані сином [PERSON] По жодному нерухомому об'єкту ні представник позивача, ні позивач не могли пояснити, скільки саме грошових коштів вкладав у кожний об'єкт [PERSON], джерело отримання цих коштів, якими доказами підтверджується факт сумісного придбання майна. Також не надано позивачем і доказів користування цими об'єктами нерухомого майна. Постановою Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року (Справа № 6-79цс13), висловлена наступна правова позиція щодо майна фізичної особи-підприємця, відповідно до якої, майно фізичної особи-підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст.ст. 60,61 СК України. Оскільки джерелом набуття вищевказаного спірного майна є особисті кошти [PERSON], позивач не представив належних та допустимих доказів його сумісного придбання, нежиле приміщення площею 53. 5 кв.м. по [ADDRESS] було придбане нею, як фізичною особою-підприємцем, перукарня по [ADDRESS] використовується нею в підприємницькій діяльності для одержання прибутку, 12 частина мазутного господарства була придбана та реконструйована для використання в підприємницькій діяльності для одержання прибутку, зазначене майно не може розглядатись, як об'єкт спільної сумісної власності. Оскільки судом не встановлений факт проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки без шлюбу, судом встановлено, що спірне майно було придбане за рахунок коштів [PERSON], підстав для застосування ст. 74 СК України та ст.ст. 60, 61, 69, 70 , 71 СК України та визнання спірного майна спільною сумісною власністю немає, та в задоволенні зазначеної частини позовних вимог належить відмовити. Стосовно вимог позивача про поділ майна, суд приходить до наступного. Як зазначалося вище, у відповідності до ст. 74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. На підставі ст. 69 СК України, 1. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 2. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. У відповідності до ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до вимог ст. 71 СК України, 1. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 3. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. 4. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як зазначалося вище, у відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, сторони повинні надати докази тих обставин, на які вони посилаються. Позивачем у справі взагалі не надані докази щодо вартості спірного майна на теперішній час. Судом, за клопотанням позивача, призначалася товарознавча та будівельна експертизи для визначення вартості транспортних засобів та нерухомого майна, але, експертиза не була проведена в зв'язку з неоплатою позивачем вартості проведення експертиз, в наступному, представник позивача відмовився від проведення експертизи. В зв'язку з тим, що судом не встановлений факт проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу, майно не визнане їх спільною сумісною власністю, позивачем не надані суду докази вартості спірного майна, тому, в задоволенні позовних вимог в частині поділу майна також належить відмовити. Стосовно вимог позивача про визнання права власності [PERSON] на спірне майно, суд приходить до наступного. Згідно до ст.24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У відповідності до ч.4 ст. 24 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. В зв'язку з наведеним, позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] на спірне майно, крім підстав. зазначених вище, також не може бути визнане в зв'язку із смертю останнього [INFO]. У відповідності до ст.37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь якій стадії цивільного процесу, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Так, ухвалою суду від 02 липня 2012 року до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON], померлого [INFO] був залучений його спадкоємець - [PERSON]. В той же час. [PERSON] не звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом після батька - [PERSON], померлого [INFO]. В звязку з наведеним, не підлягають задоволенню також і вимоги позивача в частині вимог про визнання права власності на спірне майно. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: dismissed