Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

11 грудня 2019 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігорович, звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 20831, про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Андріївська будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, кредитної заборгованості в сумі 16166,95 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.02.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», було погоджено пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), за умовами якої Банк надає [PERSON] кредит (ліміт овердрафту на платіжну картку № [NUMBER] ) у сумі 5000.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних за період користування кредитом строком на 24 місяці до 14.02.2016 р. В листопаді 2019 року позивачем на місці своєї постійної роботи - ФОП [PERSON] , було отримано копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату виконавчого провадження ВП № 60138224 від 30.09.2019 р., винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Юхименко О.Л. про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса за № 20831, виданого 10.09.2019 р. Із тексту цієї постанови вбачається, що 10.09.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20831, яким звернуто стягнення боргу з боржника, яким є [PERSON] , на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у розмірі 16 166,95 грн. Позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив права позивача, а у самого відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення на заборгованість, оскільки з дня вининення права вимоги минуло більше 3-х років, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Згідно з пунктом 2.4 Кредитного договору, строк користування кредитом встановлений у 24 місяці, а отже до 14.02.2016 року. Таким чином, право вимоги у відповідача - АТ «ПУМБ» виникло з 14.02.2016 р. й протягом трьох років від цієї дати відповідач мав звернутися до суду або до нотаріуса за захистом свого порушеного права, тобто до 14.02.2019 року. В той же час, ПАТ «ПУМБ» звернувся до приватного нотаріуса Хара Н.С. лише 10.09.2019 року, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Відповідно до тексту постанови вбачається, що заборгованість за Кредитним договором розрахована у сумі 16166,95 грн. та за весь строк дії кредитного договору, тобто з 14.02.2014 по 10.09.2019 р. включно. Проте, строк кредитування сплив 14.02.2016 р. Враховуючи наведене, сума заборгованості розрахована банком неправомірно, банк втратив право на нарахування відсотків, комісій та пені, а тому заборгованість, зазначену в документах, що подавались банком для здійснення оскаржуваного виконавчого напису, не можна вважати безспірною. Крім того, банком не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення. У виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та не перевірив виконання умов закону, відповідно до яких права вимоги у заявника має виникнути у строк не більше трьох років (строк позовної давності). В наданій суду письмовій заяві представник позивача адвокат Ворон А.І. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, просить розглянути справу без його участі та без участі позивача, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Від третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольги Леонідівни до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не надходило. У зв`язку з тим, що представник відповідача Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 14 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», було погоджено пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), за умовами якої Банк надає [PERSON] кредит (ліміт овердрафту на платіжну картку № [NUMBER] ) у сумі 5000.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних за період користування кредитом строком на 24 місяці. 10 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2014 року у розмірі 16166 гривень 95 копійок, про що свідчить постанова про звернення стягнення на заробітну плату від 30 вересня 2019 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 20831 від 10.09.2019 року (арк.с. 21). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі 6-887цс17 за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від АТ «ПУМБ» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не отримувала. Позивачка не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з наведеним заборгованість по кредиту має спірний характер, а виконавчий напис № 20831 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, вчинений 30 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2014 року у розмірі 16166 гривень 95 копійок, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено у повному обсязі, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивачки.

Outcome: approved