Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

11 вересня 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що вони з відповідачем зовсім різні люди з абсолютно не сумісними характерами і поглядами на сімейні обов`язки. Це призвело до розбіжностей у поглядах на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфліктні ситуації. На даний час введення спільного господарства між ними припинено. Втратили почуття взаємоповаги одне до одного, у зв`язку з чим вважає, що сім`я розпалась і зберегти шлюб не можливо. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала, згідно заяви від 23 вересня 2020 року, просить розглянути справу в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2019 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 14 березня 2019 року зареєстрували шлюб, актовий запис №80 (а.с.3). Сторони від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч.3 ст.105 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо відсутності спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, втрати почуття поваги один до одного, виникнення сварок, конфліктних ситуацій. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги, що подружжя дітей не має, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Outcome: approved