Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

10 липня 2013 року позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2 га, що розташована в межах території Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], право на земельну частку (пай) площею 2 га, в межах території тієї ж сільської ради, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], а також на 2/3 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті обох батьків. Також просить визначити належність [PERSON] 1/3 частини вищевказаної квартири. В обґрунтування цим вимог вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, в тому числі у виді земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території М-Ларинської сільської ради та квартири [ADDRESS]. У передбачений законом строк він прийняв спадщину після смерті матері, а його рідний брат та відповідач по справі [PERSON] і їх батько [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, отже він є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері. В 2012 році він одержав свідоцтво про право на спадщину на частину майна, однак у видачі свідоцтва на вищевказані земельну ділянку та квартиру йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки площею 0,2 га, що розташована в межах території М-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Відповідач [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька відмовився, тому він є єдиним спадкоємцем, який заявив про свої наміри щодо прийняття спадщини. Однак смерть батьків він важко переніс, через що проходив лікування та вважає поважними вказані причини пропуску прийняття спадщини після смерті батька. Крім того у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через те, що правовстановлюючий документ на вказане майно, був виданий вже після смерті батька. Через вказане за захистом своїх спадкових прав він був змушений звернутися до суду із цим позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала та пояснила про вищевикладене. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та не заперечував проти визнання за позивачем права власності на земельні ділянки площею по 0,2 га та на 2/3 частини квартири[ADDRESS] в порядку спадкування після смерті їх батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38). Прокурор вважав за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Треті особи - Жовтнева РДА та відділ Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області своїх представників в судове засідання не направили, в своїх заявах просили справу вирішити на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, прокурора, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 2 від 12.01.2011 року (а.с. 14). За даними М-Ларинської сільської ради Жовтневого району, на час смерті [PERSON] із нею проживали та були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 15). Пояснення позивача про його права як єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину після смерті матері підтверджуються даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 березня 2012 року на ім'я [PERSON] після смерті матері [PERSON] (а.с. 17-19). Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 13.11.2013 року, згідно якого [PERSON] було роз'яснено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті матері [PERSON] у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавцю (а.с. 26). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 12.10.1995 року, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вказане майно знаходиться у спільній сумісній власності (а.с. 36). При цьому прізвища власників помилково вказане як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», та ім'я власниці [PERSON] помилково як «[PERSON]». Однак співпадання особистих даних вказаних осіб із даними їх особистих документів, вказують про належність цього майна саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Виходячи з положень ст.370 ЦК України та відсутності даних щодо домовленості власників про відступлення від рівності часток, суд доходить до висновку про належність кожному із співвласників по 1/ 3 частки у вказаному майні. За такого позивач має право на 1/ 3 частину у вказаному майні як спадкоємець після смерті матері [PERSON] За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], батько позивача [PERSON] помер [INFO], про що Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 29 від 17.10.2012 року (а.с. 21). Згідно довідки М-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, на час смерті [PERSON] із ним проживав його син - [PERSON] (а.с. 22). Однак згідно посвідченої секретарем М-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області заяви [PERSON], останній відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 29). Відсутність наміру щодо прийняття цієї спадщини відповідач також підтвердив у адресованій до суду заяві. За даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа після [PERSON] не заводилася (а.с. 34). Відповідно до даних відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області, згідно «Книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку», на ім'я [PERSON] та [PERSON] в межах території М-Ларинської сільської ради земельні ділянки не зареєстровані (а.с. 25). Згідно розпорядження Жовтневої РДА від 07.04.2011 року № 166-р, було надано дозвіл на замовлення землевпорядній організації виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення особистого селянського господарства із земель колишнього радгоспу «Гвардія Ілліча» в межах території Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Серед переліку осіб, яким надано таке право зазначені також [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40-41). Розпорядженням Жовтневої РДА від 15.02.2012 року № 99-р було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у власність громадянам України земельні ділянки в розмірах, визначених проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Серед переліку таких осіб значиться також [PERSON] (а.с. 47-48). Відповідно постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7, застосуванню підлягає законодавство, що діяло на час відкриття спадщини. Згідно ст. 25 ЗК України, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність вищевказаним особам передаються безоплатно. Вказані особи мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай) виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 116 ЗК України, в редакції на час відкриття спадщини, - громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Як встановлено з досліджених письмових доказів, розпорядженням Жовтневої РДА [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства. За такого суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув права на вищевказану земельну ділянку, однак у зв'язку зі смертю [INFO], не встиг одержати правовстановлюючого документу щодо цього майна. Щодо [PERSON], то відносно останньої розпорядження про передачу у власність земельної ділянки не приймалося, однак з досліджених документів вбачається, що остання набула право на земельну частку (пай) як працівник державного закладу освіти, що слідує зі списку осіб до протоколу про затвердження переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Згідно технічної документації, земельна частка (пай), що планувалася для передачі у власність [PERSON] виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до спадкоємця переходять права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час смерті. За такого, суд дійшов висновку, що після смерті батька [PERSON] залишилася спадщина у виді права власності на земельну ділянку та після смерті матері [PERSON] у виді право на земельну частку (пай), а також право власності на 2/3 частини вищевказаної квартири після смерті обох батьків. З досліджених судом документів вбачається, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті батька, зареєстрованим із ним на час смерті не був. Однак, позивач просив захистити його право на спадкування посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, а саме: вказує, що смерть батьків він пережив досить важко, через що мав лікуватися. Враховуючи, що ніхто з інших спадкодавців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався та свідоцтва про право на спадщину не видавалося, то спадкові відносини після смерті батька [PERSON] не вичерпано. Вказані позивачем причини пропуску строку прийняття спадщини після смерті батька суд знаходить поважними, та враховуючи невичерпаність спадкових відносин, вважає можливим захистити його право щодо вищевказаного майна як спадкоємця [PERSON], який є спадкоємцем першої черги та єдиний виявив бажання прийняти спадщину після смерті батька. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Однак, відповідач [PERSON], не маючи наміру прийняти спадщину, у передбачений законом спосіб від неї не відмовився, оскільки відповідної заяви до нотаріальної контори не подав. Поновлення в судовому порядку строку на подання заяви про відмову від спадщини закон не передбачає. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець іншої можливості захистити своє право на майно не має через неподання вчасно іншим спадкоємцем до нотаріальної заяви про відмову від спадщини. Враховуючи викладене,

Outcome: partial