Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

12.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» суми страхового відшкодування в розмірі 34 737, 95 грн, пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 966, 95 грн., а також понесених судових витрат. У подальшому позивач збільшив заявлені позовні вимоги, в частині суми пред`явленої до стягнення пені, остаточно просить суд стягнути пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 844, 43 гривні. В обґрунтування позовної заяви, [PERSON] зазначає, що на підстав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.05.2017 року являється власником автомобіля марки TOYOTA RAV-4, державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску. 17.09.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія [PERSON] , який керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Семена Палія в м. Одесі, при перестроюванні в попутну смугу руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення з автомобілем марки TOYOTA RAV-4, державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, керування яким здійснював [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу DAF, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». 18.09.2020 року позивач подав до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» повідомлення про вказану дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року, по справі № 523/14697/20, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Згідно висновку експерта №6913 від 17.12.2020 року, експертного товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV-4, державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску становить 59641,76 грн., вартість матеріального збитку становить 67 680,96 грн. Листом № 02-197 від 18.02.2021 року ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» повідомило про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 34 737, 95 гривень та пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, однак так і не повідомило про дату виплати. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Ухвалою суду від 17.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] , з`явившись до судового засідання, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник позивача - адвокат Євценко Роман Ігорович,у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Після дослідження судом доказів по справі, до виходу суду до нарадчої кімнати, зробив відповідну заяву про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, доказів розміру витрат, які сторона позивача понесла у зв`язку з розглядом справи. Відповідач товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» не забезпечив явку свого представника до судового засідання, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується повернутими до суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причин не явки до суду відповідач не повідомив, відзиву на позов суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Судом здійснювалось фіксування судового засідання, на виконання вимог ч.1 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню,з наступних підстав. Суд установив, що 17.09.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія [PERSON] , який керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Семена Палія в м. Одесі, при перестроюванні в попутну смугу руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення з автомобілем марки TOYOTA RAV-4, державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, керування яким здійснював [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ця обставина підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 273720, складеним 17.09.2020 року відносно [PERSON] . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2020 року, по справі №523/14697/20, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Позивач [PERSON] являється власником автомобіля марки TOYOTA RAV-4, державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.05.2017 року. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу DAF, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», що підтверджується страховим полісом №200230287, строк дії договору з 11.06.2020 року по 10.06.2021 року. Страхова сума на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну, складає 130 000 гривень. 18.09.2020 року позивач [PERSON] подав до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» повідомлення про вказану дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою про страхове відшкодування, що підтверджується змістом повідомлення від 18.09.2020 року та заяви від 18.09.2020 року, які містяться в матеріалах справи. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження, зробленого експертом Федотовим Ф.В. за №6913 від 17.12.2020 року,: - вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 17.09.2020 року, становить 59641,76 грн; - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 17.09.2020 року, становить 67680,96 грн. Додатками до висновку експерта за №6913 від 17.12.2020 року є ремонтна калькуляція № 6913 від 17.12.2020, фототаблиці фіксації пошкоджень автомобіля, акт огляду транспортного засобу № 6913 від 09.12.2020 року. Листом № 02-197 від 18.02.2021 року ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» повідомило адвоката позивача [PERSON] - адвоката Євценко Р.І. про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 34 737,95 гривень та пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Також страхова компанія додала до наведеного листа розрахунок страхового відшкодування, згідно якого сума страхового відшкодування складає 34 737, 95 гривень. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Як було встановлено судом раніше, на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу DAF, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», що підтверджується страховим полісом №200230287. Договором передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. П. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто шкода, завдана транспортним засобам, визначається у порядку передбаченому саме цим Законом, який має пріоритет по відношенню до інших нормативно-правових актів. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі№755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18)та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. При цьому обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У даному випадку, під час розгляду цивільної справи, знайшли своє повне підтвердження факти настання страхового випадку ДТП, яка сталася 17 вересня 2020 року з вини водія транспортного засобу DAF, державний номерний знак [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», і внаслідок якої завдано позивачу майнової шкоди у вигляді пошкодження керованого ним автомобіля марки TOYOTA RAV-4, державний номерний знак [NUMBER] . Тому, суд дійшов висновків, що ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» зобов`язано відшкодувати завдану позивачеві шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, враховуючи що пред`явлена позивачем до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування у розмірі 34 737, 95 гривень фактично є погодженою відповідачем, що підтверджується листом від 18.02.2021 року за вих. № 51-1281, заявлена в межах ліміту Полісу №200230287, а також підтверджується матеріалами справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» суми страхового відшкодування у розмірі 34 737, 95 гривень, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Положеннями п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Враховуючи наведені норми закону, суд погоджується з датою початку нарахування позивачем пені за прострочення виплати страхового відшкодування з 19.12.2020 року (91 день з дня звернення [PERSON] до ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» з заявою про виплату страхового відшкодування. У судовому засіданні також судом було досліджено розрахунок пені, наданий позивачем, підтверджена правильність розрахунку, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, в розмірі 1 844,43 гривні, за період з 19.12.2020 по 17.05.2021. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий збір в розмірі 908,00 гривень покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача. На підставі: ст. 55 Конституції України, ст. 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 22, 979, 990, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та

Outcome: approved