Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

11 червня 2021 року, шляхом використання поштового зв`язку, [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь кошти в розмірі 60 000 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 29 вересня 2015 року між Кредитною спілкою «Довіра-Ічня» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1095 на суму 120 000 грн. На підставі умов даного договору, з метою своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, 29 вересня 2015 року було укладено договір поруки №1095П4, за яким, одним з поручителів за зобов`язанням відповідача був позивач. Після чого, оскільки відповідач, як позичальник, не виконав своїх зобов`язань передбачених кредитним договором, Кредитна спілка «Довіра-Ічня» звернулася з відповідним позовом до Ічнянського районного суду Чернігівської області про стягнення з позичальника та його поручителів заборгованості за даним кредитним договором в солідарному порядку. За результатами розгляду якого, рішенням суду від 08 травня 2018 року заявлені позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з позичальника та поручителів заборгованість за даним кредитним договором на загальну суму 93 340, 83 грн. В подальшому, 13 та 14 червня 2021 року [PERSON] в добровільному порядку було сплачено на користь Кредитної спілки «Довіра-Ічня» кошти в розмірі 60 000 грн. У зв`язку з чим, зобов`язання за даним кредитним договором були погашені в повному обсязі, а відтак, в силу положень статті 556 ЦК України позивач набув права зворотної вимоги до боржника. З огляду на відсутність добровільного виконання [PERSON] свого обов`язку сплатити позивачу суму боргу в порядку регресу, попри неодноразові звернення до нього, він вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25 серпня 2021 року. В судове засіданні представник позивача, - адвокат Дуденок О.О. не зявилась, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, підтримала позовні вимоги та не заперечувала щодо ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с. 45), причину своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Від представника третьої особи - КС «Довіра - Ічня» - Шевченка С.О. надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника, та в якій останні проти задоволення позову не заперечує, вказує, що на даний час [PERSON] та [PERSON] не мають невиконаних зобов`язань перед третьою особою. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення зазначеного позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2015 року між Кредитною спілкою «Довіра-Ічня», в особі голови правління Шевченка Станіслава Олександровича, як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір №1095, про що свідчить його відповідна копія (а.с. 6-7). Відповідно до умов вказаного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 120 000 грн на засадах строковості, поворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Договору). Кредит надається строком на 36 (тридцять шість) фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 29 вересня 2015 року по 29 вересня 2018 року (п. 2.1 Договору). Зобов`язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів забезпечується порукою (п. 4.1 Договору). У зв`язку з цим, з метою забезпечення своєчасного виконання даного кредитного договору, 29 вересня 2015 року були укладені відповідні договори поруки між Кредитною спілкою «Довіра-Ічня» та наступними поручителями: [PERSON] Договір поруки №1095П1 (а.с. 8); [PERSON] Договір поруки №1095П2 (а.с. 13); [PERSON] Договір поруки №1095П3 (а.с. 9); [PERSON] Договір поруки №1095П4 (а.с. 8); [PERSON] Договір поруки №1095П5 (а.с. 9); [PERSON] Договір поруки №1095П6 (а.с. 12). За нормами ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Факт підписання зазначеного кредитного договору та договорів поруки не спростований та не оспорювався. На переконання суду, вказані правочини є правомірними, адже в розумінні ст. 204 ЦК України їх недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даних Договорів недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2018 року, здійсненого за результатами цивільної справи №733/259/18, позовні вимоги Кредитної спілки «Довіра-Ічня» задоволено повністю та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Довіра-Ічня» заборгованість за кредитним договором № 1095 від 29 вересня 2015 року в розмірі 93 340 грн (дев`яносто три тисячі триста сорок) гривень 83 копійки, з яких: 43 329, 65 грн - залишок тіла кредиту, 7 834, 95 грн - відсотки за користуванням кредитом, 42 176, 23 грн - пеня. Також, вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 14-16). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду не оскаржувалося та 08 червня 2018 року набрало законної сили. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з цим, суд бере до уваги обставини, встановлені рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2018 року. Згідно з квитанцій до прибуткового касового ордеру № 6325 та №6326, від 13 та 14 червня 2018 року відповідно, КС «Довіра-Ічня» прийняла від [PERSON] сплату кредиту за договором №1095 від 29 вересня 2015 року за [PERSON] , згідно рішення суду від 08 травня 2018 року справа №733/259/18 №2/733/208/18 та договору поруки №1095П4 від 29 вересня 2015 року на загальну суму 60 000 грн. Відповідно копії повідомлення №212, виданого 09 жовтня 2020 року Кредитною спілкою «Довіра-Ічня» [PERSON] , зобов`язання за кредитним договором №1095 від 29 вересня 2015 року, погашені повністю і відповідно претензії відсутні. Згідно з наявних документів по кредитному договору №1095 від 29 вересня 2015 року [PERSON] сплачено 60 000 грн (а.с. 18) У зв`язку з цим, вказані обставини дають підстави для висновку, що позивач [PERSON] , як поручитель за договором поруки №1095П4 від 29 вересня 2015 року, виконав зобов`язання покладені на [PERSON] , в солідарному порядку, за кредитним договором №1095, від 29 вересня 2015 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі вимог ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника, зокрема, поручителем. Зміст ст. 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] набув прав кредитора Кредитної спілки «Довіра-Ічня» за кредитним договором №1095 від 29 вересня 2015 року, укладеного з [PERSON] , у тому числі право на стягнення заборгованості за цим договором з останнього в розмірі 60 000 грн. Суд зважає, що 08 червня 2021 року позивачем [PERSON] , шляхом використання поштового зв`язку, направлялося на ім`я відповідача, за адресою: [ADDRESS] , лист-претензія з вимогами повернути [PERSON] на його користь, добровільно, в порядку регресу сплачені ним кошти в сумі 60 000 грн. Вказаним листом також було повідомлено [PERSON] , що у випадку незадоволення його претензії, він буде вимушений звернутися до суду (а.с. 19, 20). 10.06.2021 року вказане відправлення отримано відповідачем, про що свідчить оригінал корінця поштового відправлення. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на які посилається позивач, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у розмірі 60 000 грн, як відшкодування за виконаний ним обов`язок забезпечений порукою. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви понесені судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 7 920 грн та сплаченого судового збору в сумі 908 грн. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 920 грн, позивачем до суду було подано наступні документи: - договір про надання правничої допомоги від 08 червня 2021 року, укладений між адвокатом Дуденок О.О. та [PERSON] , де зазначено, що за надані послуги клієнт виплачує адвокатові гонорар, відповідно до домовленості сторін, згідно Рекомендацій Ради адвокатів Чернігівської області, затверджених рішенням №99 від 16 квітня 2021 року (а.с. 22); - Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, які затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №99 від 16 квітня 2021 року (а.с. 24); - розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги від 10 червня 2021 року, з якого вбачається, що за угодою щодо надання правничої допомоги [PERSON] було надано наступні послуги: усна консультація клієнта - 0,3 години; складання процесуальних документів (підготовчка листа-претензії та складання позовної заяви) - 3 години. За підрахунками адвоката одна година її праці співрозмірна - 2 400 грн, а тому вартість послуг пов`язаних з надання правничої допомоги клієнту становить - 7 920 грн (а.с. 25); - квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 10 червня 2021 року, відповідно до якої адвокатом Дуденок О.О. прийнято від [PERSON] , на підставі договору про надання правової допомоги від 08 червня 2021 року, 7 920 грн (а.с. 26), яка сприймається судом як належний доказ, зважаючи на правовий висновок Верховного Суду від 16 квітня 2020 року (справа №727/4597/19), відповідно до якого законодавством не визначено конкретної форми документа, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Вказані витрати підлягають стягенню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved