Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

10 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.08.1997 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сторони мають різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Вказує, що з січня 2018 року шлюбні відносини припинені, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини сторони не мають, майновий спір відсутній. 15.08.2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 19.10.2018 року. 11.09.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про надання строку на примирення терміном 6 місяців. Ухвалою суду від 19.10.2018 року було закрито підготовче судове засідання та надано сторонам строк на примирення 3 місяці. 18.01.2019 року позивач в судове засідання не зявилась, представник позивача надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, зазначила, що примирення не відбулось, просила судові витрати залишити за позивачем. 18.01.2019 року відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов про розірвання шлюбу визнав, проти задоволення позову не заперечував. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 16.08.1997 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 1001, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення 3 місяці , однак таке примирення не відбулось, про що свідчить подана позивачем заява, та наявність її категоричного заперечення проти збереження шлюбу. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем, згідно письмової заяви представника позивача. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112\~Сімейного кодексу\~України та

Outcome: approved