Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

11 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та присвоєння прізвища. В заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстрований 14 лютого 1995 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №3. Від шлюбу мають діох неповнолітніх дітей. 3 липня 2014 року в шлюбі з відповідачем не проживають, вона змушена була залишити відповідача через його вкрай складний характер, оскільки через постійні сварки вона втратила до нього почуття любові та поваги. Протягом двох років не підтримують жодних стосунків, сім'я їх розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Просила постановити рішення, яким розірвати шлюб та після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «[PERSON]. В судове засідання позивач не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.6). Відповідач в судове засідання позивач не з»явився, хоч про час та місце розглядцу справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися позивач. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 лютого 1995 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис № 3. Після одруження дружина присвоїла собі прізвище [PERSON] (а.с.5). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги вимоги позовної заяви позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved