Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

11.05.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29 листопада 2003 року по 27 листопада 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У вказаний період, а саме [INFO] у подружжя народилась дитина - син [PERSON] , який проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2006 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн. 00 коп. з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Позивач зазначає, що даний розмір аліментів є явно недостатнім для утримання сина, адже мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Крім того, [PERSON] навчається на першому курсі Дніпропетровського технолого-економічного коледжу і витрати позивача на його утримання суттєво збільшились. Позивач є працевлаштованою, але отримувана нею мінімальна заробітна плата, порівняно з необхідними витратами на утримання дитини, є недостатньою. Посилаючись на ст. 192 СК України, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, позивач [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] , на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2006 року, на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з розміру 300 грн. 00 коп. з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до 2000 грн. 00 коп., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у сумі 800 грн. 00 коп. Свою позицію обґрунтував наявністю ще трьох дітей, на яких також здійснюється стягнення з нього аліментів на їх утримання, про що суду надав відповідні докази. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. З наданої позивачем [PERSON] копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2005 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, встановлено перебування нею у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29.11.2003 року, розірвання якого зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 24.04.2007 року за актовим записом №50 (а.с.4). Сторони у справі мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5), який проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні, що зазначено у довідці квартального комітету №28 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року (а.с.8). 27 листопада 2006 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили 08.12.2006 року, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , 2003 року народження, у сумі 300 грн. 00 коп. до його повноліття, починаючи з 23 жовтня 2006 року (а.с.10). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.06.2017 року, внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема до статті 182 СК України, частину другу якої викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати на утримання дитини, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, в обґрунтування позову, позивач [PERSON] надала суду довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» від 26 квітня 2019 року, з якої встановлено її перебування на посаді керуючого механізмом на даному товаристві та здійснення нарахування їй заробітної плати за період з жовтня 2018 року до березня 2019 року у сумі 24300 грн. 48 коп. і відрахування податку з доходів фізичних осіб за цей же період у сумі 4374 грн. 09 коп. (а.с.9). Тобто, сума доходу [PERSON] за шість місяців становить 19926 грн. 39 коп. Окрім того, неповнолітній [PERSON] , будучи студентом бюджетного відділення ДНЗ «Дніпровський технолого-економічний коледж», отримує стипендію, яка за період з жовтня 2018 року до березня 2019 року у склала суму у розмірі 5340 грн. 00 коп. (а.с.6). Відповідач, в обґрунтування заперечення проти вимог позивача, надав суду копії свідоцтв про народження дітей: - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з нього здійснюється стягнення аліментів в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2015 року і до досягнення дочкою повноліття, на підставі виконавчого листа, виданого 25.11.2015 року відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області; - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких стягнуто з [PERSON] аліменти в сумі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 18 січня 2016 року до повноліття дітей, тобто до [INFO] , згідно з рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 року. Довідкою Державного центру зайнятості Синельниківської міськрайонної філії від 16.07.2019 року відповідач [PERSON] підтвердив наявність у нього доходу за період з травня 2019 року по липень 2019 року у сумі 12537 грн. 58 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме у сумі 1000 грн., виходячи із матеріального становища сторін у справі, окрім того, отримання стипендії безпосередньо неповнолітнім [PERSON] , а також зважаючи на те, що відповідач здійснює утримання чотирьох дітей, про що надав суду належні докази, і його аліментні зобов`язання щодо неповнолітніх дітей повинні узгоджуватися з положенням ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» в частині неможливості перевищення 70% відрахувань від його доходу на місяць. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дитини, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, оскільки в силу п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial