overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що він не може вирішити дане питання в досудовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просила розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 18 червня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі виконкомі Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаються проживати разом із матір'ю. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сім'я розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З ч.1 ст.24 СК України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З ч.1, 3 ст.88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, а саме квартирою № 123 у будинку №31 по вулиці Озерна ([PERSON]) у м. Миколаєві, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] з лютого 2013 року не проживають у даній квартирі, а [PERSON] та [PERSON] взагалі не проживали у даній квартирі. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у ньому, просив справу розглядати без його участі. У разі неявки відповідачів проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно довідки, виданої Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради БРИЗ ЖЕК №2 № 457 від 04.03.2016 року (а.с.5), у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], який являється батьком позивача, [PERSON], яка являється матір'ю позивача, [PERSON], яка являється сестрою позивача, [PERSON], яка являється племіницею позивача. При огляді Акту про непроживання від 04.03.2016 року (а.с.4) видно, що [PERSON] та [PERSON] з лютого 2013 року не проживають у даній квартирі, а [PERSON] та [PERSON] взагалі не проживали у даній квартирі. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживали у [INFO] взагалі, а відповідачі [PERSON], [PERSON], не проживають у даній квартирі більше 3 років, а тому вважаються такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №123 будинку №31 по вулиці Червоних Майовщиків в м. Миколаєві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, дітей не мають. На даний час сім'я фактично розпалася, з 2013 року мешкають окремо, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 06 жовтня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 735 (а.с. 6). Спору про розподіл майна на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 грудня 2008 року, про що було зроблено актовий запис № 05. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинили своє існування з травня 2014 року. В сімї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 26 грудня 2008 року. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про проведення судового засідання без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, згідно приписів ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 грудня 2008 року, про що було зроблено актовий запис № 05 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва на право власності на квартиру за адресою: м. Суми, вул. Кірова (нині [PERSON])[ADDRESS], виданого згідно рішення виконкому Сумської міської Ради народних депутатів. Заяву мотивує тим, що нещодавно звернув увагу, що у вказаному свідоцтві на квартиру допущено помилку в написанні його по батькові. Так, по батькові заявника у свідоцтві про право власності зазначено «Анатольйович», тоді як в його паспорті зазначено українською мовою «Анатолійович». На підтвердження того факту, що свідоцтво про право власності квартири належить саме [PERSON], заявник надав суду копії паспорту, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, представника в судове засідання не направила. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з копії паспорта серії МА 164571, виданого Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області 07 серпня 1996 року на імя [PERSON], [INFO], вбачається, що по батькові заявника українською зазначено Анатолійович (а.с.7). З копій інших документів, зокрема: довідки про ідентифікаційний код платника податків, українською мовою імя заявника вказано [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що в свідоцтві на право власності на квартиру, виданому 29 липня 1996 року згідно рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 29 грудня 1995 року № 739, по батькові заявника зазначено з помилкою в одній літері, а саме: помилково вказано Анатольйович замість правильного Анатолійович, що могло бути викликано різними варіантами перекладу з російської мови на українську мову даного по батькові, оскільки всі інші анкетні дані особи: прізвище, імя співпадають з тими даними, що є в паспорті, в довідці платника податків. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити факт, що свідоцтво на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], виданому згідно рішення виконкому Сумської міської Ради народних депутатів від 29 грудня 1995 року № 739 на імя [PERSON] в дійсності належить [PERSON], [INFO], паспорт серії МА № 164571, виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області 07 серпня 1996 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання доньки. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила задоволити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/5 частини заробітку, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 09.07.1997 року по 21.08.2000 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і є студенткою Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Розмір аліментів, відповідно до ст. 200 СК України, визначається з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні аліментів з [PERSON] судом враховано матеріальне становище відповідача і його можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, взято до уваги можливість позивачки за її майновим станом також надавати матеріальну допомогу дитині. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви, а саме з 10.03.2016 року і до закінчення навчання. Крім того, з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає частково, а саме згідний сплачувати мінімальний розмір аліментів, тобто 30% від прожиткового мінімуму на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2013 року. В сім'ї народися син [PERSON], [INFO]. Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про його народження(а.с. 6). Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач має постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи № 82 від 01.04.2016. Інформації щодо поганого стану здоров'я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, має постійний дохід, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1167 грн., враховуючи що відповідач згоден виплачувати частково заявлені в позові розмір аліментів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не надав обґрунтованих заперечень щодо відсутності можливості сплачувати аліменти, а тому розмір аліментів необхідно визначити у розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2014 року. Відповідач є батьком її неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за донькою. Відповідач добровільно матеріальну допомогу їй не надає. Її доходів в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на період догляду за донькою [PERSON], [INFO] до трьох років. У судове засідання сторони повторно не з'явилися, про день та час розгляд справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав, про дату час час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.16, 19, 20 - повідомлення). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає ( а.с. 15 - заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2014 року( а.с.3 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Донька проживає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною шести років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з дійсних обставин справи, матеріального становища відповідача, який є повнолітньою, працездатною особою, а отже має можливість вирішити питання відносно свого матеріального забезпечення, суд, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], однак спільних поглядів на сімейне життя не мається, що ускладнює їх відносини. Відповідач у судове засідання з'явився і позовні вимоги визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 24.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Студенянською сільрадою Вінницької області; від шлюбу мають 1 неповнолітню дитину. У судовому засіданні сторони підтвердили, що примирення не відбулось. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин з 2013 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 23 квітня 2010 року у Відділі ДРАЦС РС Нововолинського МУЮ Волинської області, актовий запис №86. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 квітня 2010 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилася дочка [PERSON], 07 липня 2010 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося, [PERSON] зловживав спиртними напоюми, витрачаючи на алкоголь кошти з сімейного бюджету. З цього приводу між ними часто виникали сварки та скандали і полишивши надію зберегти сім'ю, в жовтні 2014 року вона припинила з відповідачем подружні стосунки. Оскільки сім'я фактично розпалася, відповідач проживає з іншою жінкою і збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку. Також просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі та стягнути з відповідача у свою користь судовий збір. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити (а.с.17). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, згідний на розірвання шлюбу (а.с.18). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінюється. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved