Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

10 лютого 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів шляхом повернення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 3240,00 грн., стягнення пені за прострочення виконання робіт у розмірі 851472,00 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 100000,00 грн., та упущеної вигоди в сумі 6081,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08 лютого 2019 року він залишав свою машину на СТО «Маршал» (65000, м. Одеса, вул. Ак. Глушко, 31-А) для ремонту, при цьому, вартість ремонту до початку ремонту складала близько 5000 гривень. Як стверджує позивач, під час ремонту йому зателефонували і сказали, що виникли додаткові роботи, які необхідно робити, на що він погодився в силу того, що не є фахівцем - автослюсарем. Однак, отримавши рахунок, на загальну суму 7458,75 грн., як стверджує позивач, він дуже здивувався кількості нормо-годин - 16 годин, при тому, що він залишав автомобіль лише на 6 годин - з дев`ятої години ранку до 15 години 19 хвилин - час закриття наряду згідно рахунку до оплати. Акт виконаних робіт №КА-00000478 від 08.02.2019 року, який в свою чергу було надано від імені ФОП « [PERSON] » він не підписав, роботи не прийняв. Як зазначає позивач, йому було донараховано лишніх 10 годин роботи або 3600 гривень, однак враховуючи надану знижку у 10%, безпідставно нараховані та включені до оплати кошти складають у розмірі 3240 гривень. Оскільки на СТО позивачеві не віддавали транспортний засіб без сплати коштів за актом, як посилається позивач, він був змушений сплатити грошові кошти у розмірі 3240 гривень, які були включені до акту безпідставно. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 3240 гривень 00 копійок. Одночасно позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за користування безпідставно отриманими коштами за період з 09.02.2019 року по 09.02.2020 року у розмірі 851472 гривні 00 копійок у відповідності до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, позивач стверджує, що він зазнав значної моральної шкоди, яку він оцінює в 100000 гривень, що полягає в душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і як наслідок мало місце погіршення морального стану. Одночасно позивач зазначив, він не заперечує проти визначення судом іншої суми відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач є адвокатом і година його роботи коштує 1013,50 гривень, у зв`язку з чим враховуючи витрачений час на вирішення питання, яке виникло з незаконних дій відповідача, позивач стверджує, що його упущена вигода складає у розмірі 6081 гривня 00 копійок. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11.02.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 09.04.2020 року до суду надійшов відзив від представника відповідача на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав необґрунтованості та безпідставності. Так, представник посилається на те, що відповідно до договору суборенди між ТОВ «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал» та ФОП [PERSON] від 02 липня 2018 року, остання орендує частину приміщення та обладнання в ньому за адресою: [ADDRESS] 08.02.2020 року з метою проведення ремонту автомобіля марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] до відповідача звернувся [PERSON] , що підтверджується заявкою №КА-00000478. Відповідно до попереднього замовлення-наряду №КА-00000478 від 08.02.2020 року, позивачем було узгоджено перелік робіт, які треба виконати, а також перелік матеріалів потрібне для виконання цих робіт, з якими позивач був згодний. Як стверджує представник відповідача, в графі «Кількість нормо-годин» були зазначені кількість нормо-годин, та при оформленні заявки, позивач був згоден з цим. Таким чином, як стверджує представник відповідача, позивач був проінформований про зміст та обсяг робіт, які надаються йому та не заперечував щодо їх розміру. Надалі, у зв`язку з виниклою необхідністю, позивачу за телефоном було повідомлено про збільшення обсягу робіт у зв`язку з діагностикою його транспортного засобу та проінформовано про збільшення вартості робіт. Як стверджує представник відповідача, позивач не заперечував про цього та підтвердив можливість проведення додаткових робіт і можливість сплатити додаткові кошти. Проте, після того, як відповідач ознайомився зі змістом акту виконаних робіт №КА-00000478 від 08.02.2020 року, останній не погодився з обчисленням нормо-годин за виконання робіт, при тому, що при підписанні попереднього замовлення-наряду він був згоден з розрахунком нормо-годин за роботи, які були там зазначені. У зв`язку з чим, представник відповідача вважає, що незгода позивача з наданими йому послугами є безпідставною та необґрунтованою, з урахуванням того, що позивачем не підтверджено жодним належним доказом факту надання неякісності та не повноти виконаних відповідачем робіт, про що взагалі не заявлено у позові. Одночасно у відзиві на позовну заяву, представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з цим позовом, яка є спеціальною та визначена законом в один рік, у зв`язку з чим просить суд застосувати наслідки пропущення такого строку. З цих підстав представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову. 13.05.2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив в якому посилається на безпідставність посилань відповідача та необґрунтованість заяви про пропуск строку позовної давності. 25.05.2020 року до суду від представника відповідача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої заявлено вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок. 02.06.2020 року під час підготовчого судового засідання, з урахуванням думки представників сторін по справі, судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та продовжено розгляд справи в судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні 02.06.2020 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити, з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні, підтримуючи посилання викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] зареєстрована як фізична особа підприємець та здійснює підприємницьку діяльність у сфері технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до договору суборенди №02/07-18 від 02.07.2018 року ТОВ «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал» передав, а відповідач прийняв, як суборендар, в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , для здійснення діяльності з продажу, зберігання, та експозиціювання запасних частин та обладнання технічного обслуговування та ремонту автомобілів. Відповідно до акту прийму-передачі до договору суборенди від 02.07.2018 року, ТОВ«Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал» передав, а ФОП « [PERSON] » прийняла в користування частину нежитлового приміщення, площею 200 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , та автомобільний майданчик у комплектації. Як вбачається, 08.02.2019 року [PERSON] звернувся до Сервісного центру «Маршал», в якому на підставі вказаних документів здійснює підприємницьку діяльність у сфері технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобівФОП « [PERSON] », з метою здійснення ремонту транспортного засобу автомобіля марки «Тойота Корола», кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується підписаною обома сторонами заявкою №КА-00000478 на надання послуг з технічного обслуговування дорожньо-транспортного засобу. З вказаної заявки вбачається, що вона подана 08.02.2020 року о 00:00:00. Відповідно до попереднього замовлення-наряду №КА-00000478 від 08.02.2019 року, сторонами було узгоджено перелік ремонтних робіт (заміна сайлентблоків передніх важелів; заміна кульової опори (лівої); заміна кульової опори (правої); заміна втулок попереднього стабілізатора; регулювання кутів установки коліс), узгоджено перелік купівлі запчастин (матеріалів), які планується для використання (втулка стабілізатора попереднього ліва; втулка стабілізатора попереднього права; кульова опора; сайлентблок важеля попереднього попередній; сайлентблок важеля попереднього задній; засіб для очистки та знежирення авто деталей), узгоджено кількість нормо-годин, що в цілому складало 8,3; а також їх вартість в сумі 4963 гривні 95 копійок, з урахуванням наданої знижки у розмірі 10%. У попередньому замовленні зазначено, що дата і час відкриття замовлення: 08.02.2019 року о 00:00:00:, попередня дата і час видачі автомобіля: 08.02.2020 року о 08:18:00. Зазначене попереднє замовлення-наряд підписано обома сторонами, у тому числі [PERSON] . Як стверджували сторони по справі під час розгляду справи та зазначено у позові і відзиві на позовну заяву, під час проведення ремонтних робіт виникла необхідність у проведенні додаткових робіт і вартості їх проведення стосовно автомобіля марки «Тойота Корола», кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим, [PERSON] в телефоном режимі було повідомлено з боку відповідача про це, за наслідком чого [PERSON] надав згоду на їх проведення. Зазначені посилання та обставини особисто визнані позивачем у позові, у зв`язку з чим судом приймаються зазначені обставини, як такі, що мали місце та не підлягають додатковому доказуванню, у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, якою встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 08.02.2019 року Сервісним центром «Маршал» було видано акт виконаних робіт №КА-00000478, стосовно вказаного транспортного засобу, з якого вбачається, що відповідачем додатково, крім визначених послуг у попередньому замовленні-наряду №КА-00000478 від 08.02.2019 року, були додатково проведені роботи (з/в передньої балки; слюсарні роботи; з/в піввісі передньої правої; з/в поворотного кулака; слюсарні роботи), додатково витрачено нормо-години, що склали в цілому 16 годин, збільшено вартість суми проведених робіт у розмірі 7458 гривень 75 копійок, з урахуванням наданої знижки у розмірі 10%. Як вбачається у акті виконаних робіт, дата і час закриття акту: 08.02.2019 року о 15:19:55. Зазначений акт виконаних-робіт [PERSON] не підписав. Однак, як вбачається, [PERSON] 08.02.2019 року було здійснено сплату грошових коштів у розмірі 7458 гривень 75 копійок, на підставі вказаного акту, що підтверджується квитанцією, чек № [NUMBER] (а.с.6). 11.02.2019 року [PERSON] звернувся з письмовою претензією на адресу СТО «Маршал», ФОП [PERSON] , в якій позивач просив повернути йому надлишково сплачені грошові кошти в сумі 3240 гривень, оскільки розрахунок проведених робіт було вираховано з кількості нормо-годин, витрачених на ремонт автомобіля у кількості 16 годин, однак фактично витрачено лише 6. ФОП [PERSON] 22.02.2019 року було надано відповідь на адресу [PERSON] в якій було роз`яснено, що кількість нормо-годин на виконання тієї чи іншої операції з ремонту транспортного засобу, не пов`язана з фактичною кількістю часу витраченого на ремонт чи заміну запчастин і може відрізняться від фактично витраченого часу. Також було повідомлено, що нормо-година розраховується з кількості залученого одного працівника, а під час ремонту транспортного засобу позивача було залучено додаткові працівники, з метою скорішого проведення ремонтних робіт, що в свою чергу було враховано в акті виконаних робіт. Крім того, у листі зазначено, що з метою попередження таких спорів, [PERSON] завчасно було попереджено про необхідність і вартість проведення додаткових робіт, на які останній надав згоду. Надалі [PERSON] будучи незгодним з визначеною ФОП [PERSON] вартістю проведених робіт, звернувся 19.03.2019 року до Головного управління держпродспоживслужби в Одеській області за №2008/05/18, на який вказаною установою 19.04.2019 року було надано відповідь за вих. №2999/05/18. У зазначений відповіді [PERSON] повідомлено, що виникли правовідносини між ним та ФОП [PERSON] врегульовані Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року за №615. Роз`яснено, що у разі незгоди з діями ФОП [PERSON] щодо визначення вартості наданих послуг з ремонту КТЗ, відповідно до статей 15, 16 ЦК України, [PERSON] має право на звернення до суду з відповідним позовом. Отже позивач будучи незгодним з визначеною відповідачем ціною вартості проведених ремо біт з розрахунку витраченого часу, вважаючи, що відповідач безпідставно отримав з нього грошові кошти в сумі 3240 гривень, виходячи з безпідставно нарахованих 10 нормо-годин, звернувся до суду з позовом про повернення безпідставно отриманих грошових коштів. Інші докази матеріали справи не містять, сторонами будь-які клопотання щодо витребування доказів під час розгляд справи не заявлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, з урахуванням звернення позивача до відповідача для отримання відповідних послуг та визнаних фактів, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів» та спеціальними підзаконними нормативними актами, які регламентують діяльність у сфері надання послуг з технічного обслуговування та ремонту колісних транспортних засобів, зокрема, Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386. Таким чином, враховуючи правовідносини сторін та положення діючого законодавства, то фактично між сторонами був укладений договір на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу, який за своєю правовою природою є договором підряду. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. На підставі п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач [PERSON] за правовідносин, що склалися між сторонами, є споживачем виконаних відповідачем ремонтних робіт автомобіля. Відповідно до ч. 7 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов`язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення. Положення статті 853 ЦК України зобов`язують замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлених допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. Взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем) врегульовані Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року №615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386 (далі- Правила). Відповідно до п.1 Розділу III Правил, надання послуг здійснюється за зверненням замовника чи за його попередньою заявкою, яка реєструється в журналі реєстрації. За заявкою виконавець визначає дату, час подання КТЗ, складових частин (систем) та їх експлуатаційної, ремонтної, технологічної документації для надання послуг. Послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). (п.3, розділу ІІІ). Якщо для надання послуг відсутня потреба залишати КТЗ, його складові частини (системи) на відповідальне зберігання у виконавця, надання послуг оформлюється рахунком-фактурою, накладною, квитанцією тощо, а також нарядом-замовленням на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу (додаток 1), у яких обов`язково робиться запис про гарантійні зобов`язання (у випадках, передбачених цими Правилами), який засвідчується підписом контролера якості та скріплюється печаткою виконавця (за наявності). Вартість послуг, матеріалів та складових частин (систем) замовник оплачує за цінами, що діяли на день оформлення замовлення, якщо інше не передбачено умовами договору. У разі відсутності матеріалів, запасних частин або неможливості під час оформлення наряду-замовлення визначити їх кількість, необхідну для надання послуги, обсяги використання матеріалів і складових частин (систем) погоджуються із замовником попередньо, а їх вартість оплачується ним після виконання послуги за цінами, які діяли на день їх надходження, якщо інше не передбачене договором. (п.6). У разі виникнення необхідності виконання додаткових робіт, не передбачених договором (нарядом-замовленням), виконавець у телефонному режимі повідомляє про це замовника. За наявності згоди замовника укладається відповідний додатковий договір згідно з вимогами пунктів 3, 4 цього розділу. На підставі вищевикладеного судом встановлено, що відповідачем було дотримано вищевказаний порядок, а саме прийняте замовлення від позивача, узгоджено та повідомлено про вартість, об`єм та витрачений час на проведення попередніх робіт, та у зв`язку з виниклою необхідністю виконання додаткових робіт, [PERSON] було попередньо повідомлено про такі роботи, про що останній надав згоду, що особисто визнав у позові. Як вбачається, з попереднього замовлення наряду, відповідачем було визначено необхідні нормо-години у кількості 8,3, з розрахунку 360 грн. за 1 нормо-годину, на що погодився позивач, підписавши зазначений акт та передавши транспортний засіб. З акту виконаних-робіт вбачається, що у зв`язку з проведенням додаткових робіт загальна кількість нормо-годин склала 16, тобто була збільшена на 7,7, з розрахунку на тих самих умовах, що були визначені сторонами у попередньому замовленні, а саме 360 грн. за 1 нормо-годину. Одночасно відповідачем було повідомлено, що зазначені нормо-години також були розраховані з кількості залучених працівників, з урахуванням визначення норма-години на одного працівника, а до проведених ремонтних робіт з транспортного засобу позивача було залучено декілька працівників. Суд зазначає, що позивачем жодними доказами не підтверджено, що останньому були надані послуги в неналежній якості, не належному обсязі, зі зміною вартості від попередніх умов на які він погодився, та безпідставно розраховано час, який був не витрачений під час надання відповідних послуг, з урахуванням того, що такий час збігається з фактичним перебуванням транспортного засобу зазначеним у акті виконаних робіт в графі час прийняття автомобілю та закриття. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже суд доходить до висновку, що надані позивачем до суду докази відповідають вимогам Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2014 № 615, якими регулюється діяльність станцій технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів. Одночасно, судом враховується, що представником позивача в судовому засіданні 02.06.2020 року було підтверджено, що позивачем не оспорюється якість наданих йому послуг. Щодо стягнення безпідставно отриманих коштів, суд додатково зазначає. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у спорі про стягнення безпідставно набутих коштів ( справа 6-122 цс14 ) зазначається, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер стосунків між сторонами виключає можливість застосування судом до них положень частини першої ст. 1212 ЦК України, у тому числі щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Як вбачається з вищевикладеного, між позивачем та відповідачем був присутній договірний характер стосунків, позивачем було добровільно сплаченого грошові кошти в сумі 7458,75 грн. на виконання акту виконаних робіт №КА-00000478 від 08.02.2019 року за надані роботи, що виключає можливість застосування судом до даних правовідносин положення частини першої ст.1212 ЦК України. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за фактично ненадані послуги є недоведеними, у в зв`язку з чим у задоволені позову в цій частині слід відмовити. З урахуванням того, що вимоги позивача про стягнення пені за час користування безпідставно отриманими грошовими коштами, відшкодування моральної шкоди та стягнення грошових коштів за час упущеної вигоди, є похідними вимогами від доведення факту безпідставності отриманих відповідачем грошових коштів, у задоволенні якої відмовлено, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні решти позовних вимог позивача слід відмовити за безпідставністю. В ході судового розгляду представник відповідача зробив заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З наданих представником відповідача документів вбачається, що ФОП [PERSON] звернулася до адвоката Шаврова Ігоря Ігоровича, з яким було укладено договір №07/04/20 від 07.04.2020 року про надання правової допомоги. Пунктом 5 цього Договору передбачено, що порядок, строки і розміри оплати послуг адвоката визначаються сторонами в додаткових угодах до цього договору. 14 квітня 2020 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №07/04/20 від 07.04.2020 року, відповідно до якої [PERSON] прийняв на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу ФОП [PERSON] з розгляду цивільної справи №947/2702/20. Сторони погодили, що вартість наданих послуг за цією додатковою угодою складає 5000 гривень 00 копійок. 14.04.2020 року сторонами вказаного договору було узгоджено та підписано детальний опис наданих адвокатом робіт на загальну суму 5000 гривень, які складаються з: вивчення та правового аналізу матеріалів справи (500 грн.), складання відзиву на позовну заяву (2000 грн.), підготовки та подання заяв, клопотань, тощо (500 грн.), загальна участь у судових засідань в суді першої інстанції (2000 грн.). 14 квітня 2020 року сторони підписали акт приймання-передачі робіт на виконання умов додаткової угоди від 14.04.2020 року до договору №07/04/20 від 07.04.2020 року, відповідно до якої загальна вартість робіт наданих адвокатом в рамках надання професійної правничої допомоги по справі №947/2702/20 складає в сумі 5000 гривень. Зазначені грошові кошти були сплачені ФОП [PERSON] на рахунок адвоката, що підтверджується розрахунком №14/04/20 від 14.04.2020 року та довідкою №14/04/20 від 14.04.2020 року. Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до висновку, що вказаний розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. Позивачем не доведено неспівмірність понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в рамках цієї справи. У зв`язку з викладеним, відмовою у задоволенні позову позивача, стягненню з останнього на користь відповідача підлягають у відшкодування судових витрат понесених на професійну правничу допомогу, грошові кошти у розмірі 5000 гривень 00 копійок. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved