Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

11 квітня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі рішення Шацького районного суду Волинської області від 20.10.2015 року, яке набрало законної сили. В даному шлюбі у подружжя двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу діти знаходяться на її утриманні. Добровільної згоди про сплату аліментів на дітей між нею та батьком дітей не досягнуто. На даний час позивач не працює, утримувати дітей їй вкрай тяжко. Батько дітей [PERSON] офіційно не працює, однак має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просила вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №088025, виданим Любомльським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області 13.11.2001 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №042715, виданим Світязькою сільською радою Шацького районну Волинської області 30 січня 2007 року (а.с. 5, 6). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з дітьми, не працює, що підтверджується трудовою книжкою серії АХ №162250 (а.с. 7-9). Оскільки відповідач добровільної участі в утриманні дітей не бере, не працює, але має нерегулярний, мінливий дохід, з нього слід стягувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved