Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

10 січня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок №8, який знаходиться по вул. Чапаєва, в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області та на земельну ділянку, площею 0,1233 га, розташовану за цією ж адресою, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Ухвалою суду від 20 березня 2017 року позовну заяву [PERSON] в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку, за його заявою. залишено без розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що після смерті батька, який помер 9 травня 2015 року залишився у спадок житловий будинок за вказаною вище адресою. Будинок був наданий батькові як переселенцю з сім'єюі він в 1991 році виплатив радгоспу ім. Димитрова вартість будинку, проте не оформив правовстановлюючі документи на нього. Він звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини але в оформленні спадкових прав на житловий будинок йому було відмовлено, в звязку з тим, що не було предявлено документів підтверджуючих право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок. Вказуючи, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька і прийняв спадщину, але через зазначену обставину не може її оформити в нотаріальному порядку, просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на нього. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі та участі позивача, а позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла аналогічна заява, в якій також було зазначено про визнання позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 09 травня 2015 року помер батько позивача та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер - Вітовський) район, с. Грейгове, вул. Чапаєва, 8. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування за законом відносяться діти та батьки спадкодавця. Дослідивши копію спадкової справи за № 52/2015, після смерті [PERSON] судом встановлено, що в передбачений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] На день відкриття спадщини, разом із спадкодавцем, окрім позивача, були зареєстровані, його діти [PERSON] і [PERSON], які звернулися з заявами про відмову від належної їм частки спадкового майна, після смерті батька на користь позивача. Отже, позивач, є сином померлого [PERSON] і за положеннями ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги. Він прийняв спадщину, оскільки в проживав з померлим на час відкриття спадщини (час смерті), а також в передбачений законом шестимісячний термін подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці цієї ж черги подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином позивач є єдиний спадкоємець першої черги після смерті батька. Однак у видачі свідоцтва про право власності за законом на спадкове майно у вигляді житлового будинку, після смерті батька позивачу було відмовлено, в звязку з тим, що не було предявлено документів підтверджуючих право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Спадкодавець за життя, не отримав свдоцтво про право власності на нього та не зареєстрував його у відповідному органі. З копії рішення Грейгівської сільської Ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області № 3 від 04 березня 1993 року Про оформлення права власності на житлові будинки та реєстрацію правовстановлюючих документів у виконкомі сільської ради, та витягу з додатку № 1 до даного рішення, вбачається, що було вирішено оформити право власності з видачею свідоцтва про право особистої власності [PERSON], який проживав в [INFO]. Згідно до копії квитанції до приходного касового ордеру № 116 від 27 березня 1991 року, [PERSON] сплатив радгоспу ім. Димитрова, ссуду за переселенський будинок в розмірі 2300 крб. Відповідно до Постанови Верховної Ради України Про перейменування окремих населених пунктів та районів від 19 травня 2016 року, Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район Миколаївської області. Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, за результатами обстеження станом на 09 березня 2016 року встановлено, що житловий будинок №8 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Чапаєва в с. Грейгове Жовтневого району Миколаївської області має житлову площу 38,8 кв.м., загальну площу 62,1 кв.м, об'єкти самочинного будівництва відсутні, але право власності на будинок не зареєстровано. Це свідчать про те, що [PERSON] за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив. Однак це не скасовує належність йому будинку. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок належав [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинен відійти спадкоємцям. В позасудовому порядку вирішити це питання позивач не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та неналежне оформлення правовстановлюючих документів. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved