Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

11.01.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на двох дітей в розмірі 14\~000,00 грн пропорційно на кожну дитину. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 27.07.2007 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який за рішенням Приморського району суду м. Одеса 24.05.2016 розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Жодних угод щодо утримання дітей між ними не укладалось. Натомість, в усній формі вони домовилися, що батько дітей буде приймати участь в їх утриманні шляхом надання грошових коштів, достатніх для задоволення їх потреб. Насправді, матеріальна допомога [PERSON] полягала і полягає в тому, що він сплачував вартість шкільного навчання дітей. Інколи надавав кошти для придбання одягу. Вказана допомога з кожним роком зменшувалась і зменшується не дивлячись на те, що потреби в грошах для дітей зростають разом із зростанням їх самих. Так, за 2020 рік від нього отримано загалом 5\~000,00 грн. Кожне звернення до нього з проханням надати гроші на будь-які потреби принижує позивача і перетворюється в психологічний зрив, оскільки, його запитання з приводу використання грошей, сумніви в необхідності придбання дитячих речей і тому подібне, не що інше як насміхання, суцільне психічне знущання над позивачем і матеріальне над дітьми. Таке ставлення відповідача до дітей [PERSON] розцінює як ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини вимагають позивача звернутися з цим позовом до суду, оскільки спільного висновку щодо суми та періодичності надання грошей для дітей дійти з відповідачем не в змозі. Згідно трудового договору з фізичною особою - підприємцем [PERSON] позивач працює прибиральницею офісу, її щомісячний дохід складає 6\~900,00 грн, яких недостатньо для гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Окрім того, позивач з дітьми проживає в квартирі, яку орендує. Щомісячна вартість оренди складає 3\~000,00 грн без врахування оплати комунальних платежів, які в зимовий період сягають 1\~300,00 грн. За таких умов позивач змушена просити батьків пенсіонерів, щоб вони надали їй матеріальну допомогу, що вони при можливості роблять. 03.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він частково заперечує проти позову та наголошує на наступному. Після того, як їх шлюб із позивачем було розірвано, відповідач не проживав разом із нею та дітьми, однак сплачував вартість шкільного навчання сина та доньки, що не заперечується позивачем. Окрім сплати навчання [PERSON] в міру своїх фінансових можливостей приймав участь в додаткових витратах на дітей, однак підтвердити даний факт він не в змозі оскільки не зберіг жодних чеків, квитанцій, тощо. Таким чином, відповідач не ухиляється від утримання своїх дітей, а допомагає їм як може. Також відповідач зазначив, що наразі перебуває у шлюбі з іншою жінкою, де на його утриманні перебуває дружина та ще 3 неповнолітніх дітей. За таких обставин, він спроможний сплачувати аліменти у сумі 2\~000,00 грн на кожну дитину, яка є максимально можливою нього та відповідає його доходам. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.07.2007 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси 24.05.2016 було розірвано (а.с. 7-9). Від даного шлюбу між позивачем та відповідачем народилися двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с. 5, а.с 19). Станом на дату звернення до суду діти проживають разом із матір`ю в орендованій нею квартирі (а.с. 26). Відповідно до наданої копії трудового договору та довідки про доходи [PERSON] працює прибиральницею, її щомісячний дохід з вересня по грудень 2020 року становить 5\~000,00 грн. (а.с. 27-31, а.с. 32). Станом на сьогодні відповідач перебуває у шлюбі з іншою жінкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 49). Окрім того, у відповідача на утримані перебуває новостворена сім`я є, яка є багатодітною (а.с. 53). Від другого шлюбу з [PERSON] у відповідача народилося двоє спільних дітей [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 51) та [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 50), а також з ними проживає син другої дружини відповідача [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 52), що підтверджується договором оренди квартири (а.с. 54-55). Водночас судом встановлено, що відповідач також орендує квартиру для проживання сім`ї, яка складається з 5 осіб, розмір щомісячної орендної плати квартири складає 4\~500,00 грн, що підтверджується договором оренди квартири (житлового приміщення) (а.с. 54-55) та має незадовільний стан здоров`я, а саме застаріле мале паракапсульне пошкодження переднього рога медіального меніска та синовіт (а.с. 56-57). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виконуючи вимоги вище наведених положень, судом витребувано 09.02.2021 та 02.03.2021 (повторно) інформацію з Бельгійської компанії DEME в м. Одесі про період роботи в компанії та дохід відповідача [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , інформація з якої до суду так і не надійшла. Також судом 17.03.2021 витребувано у ГУ ДПС в Одеській області відомості про доходи відповідача за період з 01.09.2020 по дату видачі довідки. 31.03.2021 до суду надійшла відповідь ГУ ДПС в Одеській області відповідно до якої інформація про доходи у відповідача відсутня. За таких обставин, суд дійшов висновку, що офіційного джерела доходу у [PERSON] немає. Поряд з цим судом враховано, що відповідач готовий сплачувати аліменти у розмірі 4\~000,00 грн щомісячно на двох дітей. Окрім цього, суд бере до уваги стан здоров`я відповідача, а також те, що на його утримані перебуває дружина та троє дітей, які всі разом проживають в орендованій квартирі. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 становить 2\~395,00 грн. Згідно з ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, встановлений ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 у розмірі 2\~395,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками. Доводи позивача про те, що відповідач отримує високий дохід, працюючи неофіційно, належними та допустимими доказами не підтверджено. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме 7\~000,00 грн на одну дитину є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а 14\~000,00 грн для двох дітей. Встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності та врахувавши часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача аліментів у сумі 2\~000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно зі ст.\~191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» становить 908,00 грн.

Outcome: partial