Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

11 березня 2016 року позивач, [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №137. Вказувала на те, що від спільного шлюбу мають малолітнього сина, - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя з відповідачем у них не склалося. У зв'язку з погіршенням взаємовідносин та непорозуміння один до одного, вони більше ніж пів року фактично припинили подружнє життя, і з того часу разом як чоловік та жінка не мешкають, спільне господарство ними спільно не ведеться. Позивач переконана, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини вона наміру не має. Спору про місце проживання дитини та поділу спільного майна подружжя у них немає. На підставі вищевикладеного просила суд позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Присутня у судовому засіданні позивачка надала суду пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Відповідно до положень ст.197 ЦПК України, зі згоди позивача, фіксування судового засідання звукозаписувальними засобами не відбувалося. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та розірвати шлюб, укладений 30 квітня 2011 року між, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №137, виходячи із наступного. У відповідності до положень ст.110 ч.1 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановленні таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, вимог стосовно повернення дошлюбного прізвища позивачем не заявлено. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що 30 квітня 2011 року між сторонами, Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №137 (а.с.3). Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина, - [PERSON], [INFO] (а.с.4). З довідки №1094 від 03 березня 2016 року, виданої КП «ЖЕО №8» вбачається, що малолітня дитина проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Сторони ствердили, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір стосовно місця проживання малолітньої дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідач не заперечував проти обставин, викладених позивачкою у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 551,20 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved