Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

10 липня 2013 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.08.2006 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/54052, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 56 230 грн з процентною ставкою 16,50 % річних на строк до 30.08.2021 р. Відповідач зобов'язана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. В цей же день, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезгаданим кредитним договором, між сторонами укладено договір Іпотеки, за яким боржник надала в Іпотеку належне їй майно, а саме, житловий будинок [ADDRESS] Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком між останнім та [PERSON] укладено договір поруки. Вказали, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконала. Станом на 18.06.2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 40 451,78 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 32 482,29 грн; заборгованість за відсотками - 2 715,67 грн; пеня - 5 253,82 грн. З посиланням на ці обставини та статті 526, 530, 543, 553, 554, 611-612, 625 і 1050 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» просили стягнути з [PERSON] зазначену суму боргу і у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на житловий будинок [PERSON] В судове засідання представник Банку не зявився, але надали суду письмову заяву, в якій позов підтримали та просили його задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнала частково, оскільки у період розгляду справи по суті частково погасила борг. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги відносно неї не визнала і заперечувала проти їх задоволення посилаючись на те, що [PERSON] повинна нести відповідальність за невиконання вимог кредитного договору, а не вона. У подальшому Банк, з урахуванням погашення кредиту зменшив вимоги в частині стягнення боргу з 40 451,78 грн до 39 828,16 грн. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 30 серпня 2006 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/54052, відповідно до якого Банк надав боржнику кредит в сумі 56 230 грн з процентною ставкою 16,50 річних на строк 180 місяців, тобто до 30 серпня 2021 р. В цей же день для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком, останнім укладено з нею нотаріально посвідчений договір Іпотеки, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] заставна вартість якого 66 157 грн. Також в цей же день для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком, останнім укладено договір поруки з [PERSON], яка взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору. Згідно Договору [PERSON] зобов'язана була до 15 числа кожного місяця погашати кредит. 30 серпня 2006 р. боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Однак, [PERSON] свої зобов'язання зо договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка на момент звернення з позовом до суду складала 40 451,78 грн, а на час винесення рішення, тобто на 28 січня 2014 р., у зв'язку з частковим погашенням боргу становить - 36 828,16 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 28 427,29 грн; заборгованість за відсотками - 321,98 грн; пеня за порушення графіку - 8 078,89 грн. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 6.5 Договору якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч. 1 ст. 554 ЦК). Отже ураховуючи те, що [PERSON] неналежним чином виконує умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, то вказана сума боргу підлягає стягненню з поручителя, тобто [PERSON], яка має відповідати за зобов'язаннями боржника перед Банком. Згідно Закону від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку» іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. За правилами ч. 1 ст. 33 Закону «Про іпотеку», пунктів 5.2., 5.3. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В силу ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. За вищевикладених обставин суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет Іпотеки.

Outcome: partial