Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку у вказаному помешканні. В позовній заяві зазначено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], у якій остання проживає разом із [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (донька) та [PERSON] (донька), які також є зареєстрованими у даній квартирі. [PERSON] (колишній чоловік [PERSON]А.) з 2006 року у вищевказаній квартирі не проживає. На прохання позивача самостійно знятися з реєстраційного обліку відповідач не реагує. Останній добровільно виселився та вивіз усе належне йому майно з квартири [ADDRESS]. З огляду на вищевикладене позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, однак на адресу суду надали заяви, у яких просять суд справу розглядати за їх відсутності та зазначили, що вимоги позову підтримують у повному обсязі, просять його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Представник 1-го міського відділу у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити без участі третьої особи. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов до переконливого висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08 лютого 2007 року, видане Виконкомом Вінницької міської ради згідно рішення від 08 лютого 2007 року № 177 (а.с. 11). Згідно довідки № 689 від 13 лютого 2015 року, виданої ТОВ «ЖЕО», у квартирі № 31, яка розташована в будинку № 3 по проспекту Цегельний у м. Вінниці, зареєстровані [PERSON], [INFO] (власник), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (донька), [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (колишній чоловік власника) (а.с. 8). Як вбачається з акту № 1191 від 12 березня 2015 року, складеного інспектором та юристом ТОВ «ЖЕО», у квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також було встановлено, що [PERSON] у зазначеній вище квартирі не проживає з 2008 року та по теперішній час. Даний факт підтверджується свідченнями сусідів, які проживають в [INFO], а саме: квартира № 53[ADDRESS], квартира № 25 (а.с. 12). 19 листопада 2008 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 044040, видане 19 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1355 (а.с. 10). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачам як власникам житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше 1 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що набуло законної сили, є підставою для його виконання, шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому позов в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] у вищезазначеному помешканні, задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на вищезазначене, з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial