Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

11 серпня 2015 року до Брусилівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі позивачка) до [PERSON] \\далі відповідачка\\ про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов»язків. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 08 квітня 2014 року між нею фізичною особою - підприємцем [PERSON]. та [PERSON] було укладено трудовий договір, зареєстрований Брусилівським районним центром зайнятості від 08.04.2014 року за № 06231400041, за умовами якого відповідачка була прийнята на роботу продавця магазину в с. Пилипонка за сумісництвом. Згідно з пунктом 2 Трудового договору на відповідачку [PERSON] було покладено обов»язки , а саме: здійснювати прийняття та продаж товарів, здачу виручки, збереження товарно - матеріальних цінностей, дотримання санітарних правил і податкового законодавства та інші. Одночасно з укладенням трудового договору між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 08.04.2014 року, згідно якого відповідачка [PERSON] як працівник взяла на себе повну матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, ввірені їй у зв»язку з виконанням трудових обов»язків та зобов»язалася у випадку нестачі матеріальних цінностей, їх наднормативного природного зменшення або псування відшкодувати позивачці [PERSON]. повну вартість зіпсованих, або тих, яких не вистачає, матеріальних цінностей. 01.09.2014 року за результатами інвентаризації в магазині, в якому працювала відповідачка, було виявлено недостачу матеріальних цінностей у розмірі 36474,84грн. Свою вину в недостачі матеріальних цінностей відповідачка визнала повністю, та причину недостачі пояснила тим, що самовільно брала ввірені їй під матеріальну відповідальність цінності в борг для власних потреб. До моменту подачі позову відповідачка [PERSON] погасила частину заборгованості в розмірі 673 гривень, отже станом на день подачі позову сума боргу відповідачки становить 35801,84гривень, тому позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в розмірі 35801,84 гривень, та стягнути судовий збір на її користь в розмірі 358,02 гривні. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги позивача по мотивах наведених в позовній заяві і просила позов повністю задовільнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала в повному об»ємі, однак пояснила, що в даний час не має можливості погасити борг. Борг виник, так як давала в борг, товари, людям та брала для себе.. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, вивчивши та оцінивши матеріали справи ,докази, суд прийшов до висновку, що позов позивачки [PERSON]. підлягає задоволенню з таких підстав. Із копії трудового договору слідує, що відповідачку [PERSON] прийнято на роботу фізичною особою - підприємцем [PERSON]. з 08.04.2014 року на посаду продавця (а.с.6). Копія договору про повну матеріальну відповідальність від 08.04.2014 року підтверджує, що продавець [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність у випадку виявлення нестачі матеріальних цінностей (а.с.7). Копія акту результатів перевірки цінностей від 01.09.2014 року, копія товарно-грошового звіту, та копія інвентаризаційний опис №1 від 01.09.2014 року підтверджують, що відповідачкою здійснено недостачу матеріальних цінностей у розмірі 36474,84 гривні (а.с.10 - 20). Пояснююча записка від 01.09.2014 року говорить, про те, що відповідачка брала товар в борг, а також в борг давала товар жителям села (а.с.21). З розписки відповідачки [PERSON] вбачається, що відповідачка зобов»язується погасити недостачу в сумі 36301,84 гривень до 01.12.2014 року(а.с.22). Пунктом 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до ст.135-1 КЗпП України Укладено трудовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повинна нести матеріальну відповідальність у повному розмірі матеріальної шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації, як того передбачає ч.1 ст.134 КЗпП України, так як судом встановлено, що відповідачка виконувала роботу , яка належила до кола її трудових обов»язків. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача 358,02 гривень на відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: approved