Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

11 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк в один місяць, який був пропущений з поважних причин, для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 11. Факт родинних відносин між нею та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження, заповітом, складеним спадкодавцем на ім`я [PERSON] , який є їй рідним сином та її батьком. До дні смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Спичинці, Погребищенського району, Вінницької області. До Погребищенської державної нотаріальної контори вона звернулася після передбаченого законом шестимісячного строку, встановленого для її подання. У зв`язку із пропуском вказаного строку державним нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті відповідної заяви та рекомендовано звернутися до суду із позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Із заявою до нотаріального органу про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, вона не звернулася з об`єктивних, істотних причин. ЇЇ батько [PERSON] помер [INFO] . Вона, як спадкоємиця першої черги на спадкування, у передбачений законом строк звернулася із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після його смерті. Державним нотаріусом їй була надана інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, з якої вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] її батько не скористався своїм правом на прийняття спадщини, яка відкрилась після її смерті. Він не успадкував майно, на яке він мав право відповідно до складеного за життя спадкодавцем [PERSON] заповітного розпорядження, яким вона заповіла [PERSON] належне їй на праві приватної власності майно. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, реєстровий номер [NUMBER] . За життя її батька [PERSON] між ними було узгоджено питання щодо цього, а саме успадкування майна після смерті його матері, а її баби [PERSON] . Як син спадкодавця [PERSON] , та спадкоємець першої черги на успадкування її батько мав намір прийняти спадщину та оформити спадкове майно на своє ім`я після її смерті. Вона вважала, що після смерті [PERSON] батько подав заяву до нотаріального органу про прийняття спадщини та оформив належним чином свої майнові права. Після смерті її батька вона є спадкоємицею на успадкування майна, що належало [PERSON] . В даний час вона має намір оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину. Вважає, що строк для прийняття спадщини за законом вона пропустила з поважних причин. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 20). Представник Спичинецької сільської ради в судове засідання не з`явився. Проте, голова комісії з припинення Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області Потучек-Запольський Є.М. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 21). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачами позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 11 (а.с. 8). На день смерті вона була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивачка [PERSON] має намір прийняти, проте не може скористатись своїм правом, оскільки своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Звертаючись із позовом до суду, позивачка посилалась на те, що вона вчасно не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала, що спадщину після смерті [PERSON] оформив її батько [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Проте, звернувшись із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з`ясувалось, що після смерті спадкодавця [PERSON] її батько не скористався своїм правом на прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи те, що позивачка, будучи спадкоємцем п`ятої черги за законом як родич другого ступеня споріднення (внучка спадкодавця), була позбавлена можливості звернутися до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, оскільки спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] мав оформити її батько [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, але не скористався таким правом, то причини пропуску нею строку на прийняття спадщини суд вважає поважними, що відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, вирішуючи питання про визначення спадкоємцеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд має враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №681/203/17. В контексті обставин справи та беручи до уваги визнання позову представником Спичинецької сільської ради, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, суд вважає, що визначення позивачці додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця буде відповідати принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому суд констатує, що, зважаючи на наведене, визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивачка бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved