Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

11.01.2016 року до Краматорського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про визнання недійсним кредитний договір, внесення змін до кредитного договору. 03.03.2016 року до Краматорського міського суду звернувся [PERSON] з уточненим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про визнання частково недійсним кредитний договір, визнання графіку повернення кредиту. 21.03.2016 року до Краматорського міського суду надійшла заява представника позивача про виключення Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» зі складу сторін провадження як неналежного відповідача. 31.03.2016 року ухвалою Краматорського міського суду відповідача - Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» виключено зі складу сторін провадження як неналежного відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 26 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50006464 ( надалі за Позовом - Кредитній договір), згідно умов якого відповідач зобовязався надати позивачеві кредит у розмірі 211 237,97 (двісті одинадцять тисяч двісті тридцять сім) гривень 97 коп., що складало еквівалент суми кредиту в доларах США 25 817,40 (двадцять пять тисяч вісімсот сімнадцять) доларів США 40 центів. Кредитні кошти надавалися строком на 60 місяців з процентною ставкою за користування у розмірі 9,90% річних. Цільове призначення кредиту - придбання автомобілю марки VW модель Passat В7, кузов WVWZZZ3CZCP066031, об*єм двигуна 1798 куб.см., рік випуску 2012. Кредит надавався шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок ТОВ «Тріол-Авто» з призначенням платежу - за придбання автомобіля. Згідно умов кредитного договору усі платежі та розрахунок платежів за цим договором повинні бути сплачені та розраховані у гривнях і підлягають сплаті за відповідним обмінний! курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування. Відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Зазначені принципи справедливості , добросовісності, рівності, співмірності та свободи у відносинах споживчого кредитування в певній мірі знайшли своє відображення у ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», за приписами яких суперечать наведеним нормам права пункти 1.3, 1.3.1, 1.3.2 частково пункт 2.4 умов кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та нарахування процентів за користування кредитом на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка повернення кредиту. Наведені у ньому абзаці положення кредитного договору порушують права позивача, так як згідно з ними всупереч ст. 1054, абз. 1 ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 і ст. 1056-1 ЦК України на позивача покладається обовязок повернути відповідачеві кредит у більшому розмірі, ніж він отримав, і сплатити проценти за користування кредитом у більшому розмірі, ніж він має їх сплатити. Тобто ці положення кредитного договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача. Отже вони суперечать і ч.ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України, є підставою для визнання його недійсності. З боку позивача можливо стверджувати, що кредитний договір №50006464 від 26.10.2012 року був би вчинений між сторонами, так як було досягнуто згоди з істотних умов договору, а саме надання Відповідачем та отримання Позивачем кредиту у розмірі 211 237,97 грн., саме у національній валюті, так як цільове призначення кредиту - покупка автомобіля у компанії ТОВ «Тріол-Авто», відсоткова ставка за користування кредитними коштами на рівні 9,9% річних та строк надання кредиту - 60 місяців. З урахуванням вищевказаних норм права вважає, що кредитний договір №50006464 від 26.10.2012 р. з загальними правилами кредитування підлягає частковому визнанню недійсним, а саме п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2 у повному обсязі, а пункт 2.4 загальних умов кредитування в частині «проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту». Та слід вважати графік повернення кредиту вірним такий, що розраховано у національній валюті - гривні, на умовах закріплених у кредитному договорі: строк 60 місяців, нарахування процентів за методом «30/360», відсоткова ставка 9,9 % річних, яка нараховується на неповернуту частину кредиту. Просить визнати частково недійсним кредитний договір №50006464 від 26.10.2012 року, укладений між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» (ЄДРПОУ 36422974) та [PERSON] (ІНН [NUMBER]), а саме п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2 у повному обсязі, а пункт 2.4 загальних умов кредитування в частині «проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту» та визнати вірним графік повернення кредиту, який розраховано у національній валюті - гривні, на умовах закріплених у кредитному договорі: строк 60 місяців, нарахування процентів за методом «30/360», відсоткова ставка 9,9 % річних, яка нараховується на неповернуту частину кредиту, стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, про слухання справи повідомлявся належним чином повісткою, надав письмові заперечення, в яких просив розглядати справу без участі представника відповідача та позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Також у звязку із зверненням позивача до суду з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним кредитного договору, останній звернувся до спеціалізованої організації, а саме, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма [PERSON]», для супроводження зазначеної справи у суді, підготовки процесуальних документів та участі у судових засіданнях. Відповідно до п. 3.2. Договору про надання юридичних послуг № 24/2010від 15.10.2010р., у разі необхідності здійснення працівниками Виконавця відрядження у звязку із наданням послуг за цим Договором, доцільність такого відрядження та сума витрат буде узгоджуватися Виконавцем і Замовником, в свою чергу, в п. 3.3. Договору про надання юридичних послуг № 24/2010від 15.10.2010р. вказано про те, що у разі оплати згаданих Витрат Виконавцем, Замовник відшкодовує виконавцю відповідні суми на підставі окремих рахунків. Окрім того, відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди № 224від 10.08.2015р. до Договору про надання юридичних послуг № 24/2010від 15.10.2010р. Замовник замовляє і оплачує, а Виконавець надає юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях стосовно справи за позовом [PERSON] Просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 10 000,00 гри. Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50006464 ( надалі за Позовом - Кредитній договір), згідно умов якого відповідач зобовязався надати позивачеві кредит у розмірі 211 237,97 (двісті одинадцять тисяч двісті тридцять сім) гривень 97 коп., що складало еквівалент суми кредиту в доларах США 25 817,40 (двадцять пять тисяч вісімсот сімнадцять) доларів США 40 центів. Кредитні кошти надавалися строком на 60 місяців з процентною ставкою за користування у розмірі 9,90% річних. Цільове призначення кредиту - придбання автомобілю марки VW модель Passat В7, кузов WVWZZZ3CZCP066031, об*єм двигуна 1798 куб.см., рік випуску 2012. Кредит надавався шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок ТОВ «Тріол-Авто» з призначенням платежу - за придбання автомобіля. Умовами спірного договору передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. загальних умов кредитування. Договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування та графік погашення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (ісредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування (Додаток до кредитного договору) передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та .податкового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених вище особливостей. Позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, шо передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, шо передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або відємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати відємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Пунктом 2.4 загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Відповідно до п. 2.5. загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно дог погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів. Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до ст. 1.3. загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року, згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Отже визначення у договорі еквіваленту зобовязання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов*язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати. При цьому, виходячи із загальних умов укладеного між сторонами спору кредитного договору від 26 жовтня 2012 року, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у графіку погашення кредиту. Крім того, відповідно до п. 9.5 загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердив, що ГОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомив його, зокрема, з інформацією, передбаченою ст. 1 1 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, а згідно з п. 9.6 цих умов, позивач підтвердив, що йому надано вичерпну інформації про умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобовязання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобовязанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вбачається з вищевикладеного ст. 203 ЦК України, встановлені вимоги недодержання яких в момент вчинення правочину є підставою для визнання недійсним правочину. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем та представником позивача не доведено, яким вимогам чинного законодавства України суперечить Кредитний договір № 50006464 від 26.10.2012 р., а також відсутні будь-які докази, які б підтверджували недійсність спірного договору в цілому або окремих його положень. За таких обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, як недоведений. Що стосується заяви представника відповідача про стягнення на їх користь судових витрат у розмірі 10000 грн. у відповідності із ст..88 ЦПК України суд зауважує, що позбавлений можливості ознайомитись з розрахунком витрат на правову допомогу, а саме: з чого вона складається, у якій сумі оцінені правові дії представника відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що на даному етапі не може задовольнити заяву відповідача про стягнення з позивача понесених судових витрат, як не доведених, так як судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed