Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

11.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом та просила \~визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після своєї матері, [PERSON], яка померла 27.07.2010 року. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила у \~звязку з тим, що не була обізнана в наявності спадкового майна та через те, що вважала відсутніми будь-які перешкоди для реалізації своїх прав на спадкове майно матері, оскільки вона є єдиним спадкоємцем на її права та обовязки. Вважаючи вказані причини поважними, позивачка просила суд визначити їй додатковий трьохмісячний строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримувала позовні вимоги в повному об'ємі. Представник відповідача, Черевківської сільської \~ради Миргородського району,\~в судове засідання не з'явився,\~ про причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Вислухавши позивачку, \~дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає \~із наступних підстав. Відповідно до частин 1 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27 липня 2010 року в м.Миколаєві померла [PERSON] (а.с.7), \~в звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, зокрема і на земельну ділянку, площею 2,46 га, розташовану на території Черевківської сільської ради Миргородського району (а.с.6). Позивачка [PERSON] згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.11), свідоцтва про народження та свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5,8), є дочкою померлої [PERSON], а отже за \~змістом ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Із довідки, виданої виконкомом Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.10) вбачається, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована одна в [INFO]. 09.11. 2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], але отримала відмову, викладену в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9) у звязку з пропуском, визначеного законом 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа на майно померлої [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою із спадкового реєстру на а.с.20-21. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці причини визнані судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання \~про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивачка ні в своїй позовній заяві, ні в судовому засіданні не навела і не надала суду будь-яких доказів в підтвердження існування обєктивних причин, які б були повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання нею заяви про прийняття спадщини в строки, передбачені ст. 1270 ЦК України. Тому у задоволенні позову суд вважає необхідним відмовити. Посилання позивачки на свою впевненість у відсутності будь-яких перешкод для реалізації своїх прав на спадкове майно та на свою необізнаність про наявність спадкового майна не може прийнято судом до уваги, оскільки вказані причини є субєктивними і їх поважність не обґрунтовані відповідними доказами в суді. Сама же позивачка в судовому засіданні вказувала, що вона не є інвалідом і на час відкриття спадщини була працездатною за віком. При цьому суд також бере до уваги те, що з часу відкриття спадщини до часу звернення позивачки \~в нотаріальну контору та до суду сплинуло більше 5 років. За таких обставин суд вважає необхідним повністю відмовити [PERSON] в задоволенні її позову.

Outcome: dismissed