Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

11.12.2020 Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги. В позовній заяві позивач посилається на те, що 18.10.2016 відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Заяву було задоволено. У подальшому було встановлено, що право на отримання допомоги відповідач не мав, у зв`язку з чим виникла переплата у такій допомозі. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача надміру сплаченої допомоги в сумі 16 572,52 грн. Ухвалою судді Батманової В.В. від 19 січня 2021 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 20). В наданій суду 01.03.2021 заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу просив розглядати за його відсутністю, без фіксування процесу технічними засобами. Відповідач в судові засідання, які призначалися на 25.02.2021 та 24.03.2021 двічі поспіль не з`явився. Про дати судових засідань був повідомлений належним чином: за адресою вказаною позивачем, будь-яких заперечень або відзив на позов відповідач так і не надіслав. З урахуванням положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 18.10.2016 відповідач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної в м. Дніпрі ради (правонаступником якого є позивач) із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (а.с.№5). Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заяви відповідача від 18.10.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради (з 01 серпня 2016 року змінено назву на Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради) була призначена субсидія на період з 01 жовтня 2016 року по 30 квітня 2017 року, а потім перерахована в автоматичному режимі на періоди з травня 2017 року по квітень 2018 року. З 09 квітня 2020 року Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради є правонаступником Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с.13-15). Відповідно до п. 16 Положення 848 (в редакції Постанови КМУ від 27.04.2018 № 329) для призначення житлової субсидії на наступний строк управлінням було отримано довідку від 12.11.2018 № 2907 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, зазначених в Електронній картотеці, картці реєстрації особи, адресній картці або будинковій книзі, з якої стало відомо, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 13.03.2008 зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Ця ж інформація ще раз була додатково підтверджена довідкою від 02.12.2020 № 4186 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, зазначених в Електронній картотеці, картці реєстрації особи, адресній картці або будинковій книзі, що за зазначеною адресою зареєстровані подружжя [PERSON] з 24.10.1980, та [PERSON] , з 13.03.2008. Листами управління від 31 січня 2019 року № 482/01-08-01/05-19, від 21 лютого 2020 року № 993/01-15 відповідача було повідомлено про переплату житлової субсидії та запропоновано в добровільному порядку повернути надміру виплачені кошти (а.с.10-11). Проте, до цього часу загальна сума в розмірі 16 572,52 грн. на розрахунковий рахунок управління не надійшла. Згідно із підпунктом 5 пункту 5 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) субсидія не призначається, якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги (одноразово) з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень. Одночасно п. 14 Положення було визначено, що громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, підприємств - виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів. Згідно із п. 13 Положення громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Відповідно до п. 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення, сума субсидії, перерахованої (виплаченої') надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Враховуючи, що відповідач не вказала відомості про придбання членом її сім`ї транспортного засобу, то позивачем було здійснено переплату суми субсидії, яку відповідач повинна повернути. Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд вважає, що відповідач повинен повернути, надміру виплачені кошти за призначеними субсидіями для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 16 572,52 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати у вигляді справи судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved