Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

11 жовтня 2019 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з відповідним позовом звернулася [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі договору дарування від 28 травня 2018 року. Власником іншої 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] є відповідачка, [PERSON] . Домовленості щодо виділу частки сторонами в добровільному порядку не досягнуто. Позивачка прохала виділити її частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , котрий перебуває у спільній частковій власності, в окремий об`єкт нерухомості. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, та прохала здійснити виділ її частки у відповідності до варіанту № 1 запропонованого у висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 4 від 07.07.2020 та визнати за нею право власності на виділену частку. Окрім того, прохала стягнути з відповідачки грошову компенсацію у розмірі 51854 грн. та судові витрати. Також прохала визначити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у відповідності до варіанту № 1 запропонованого у висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 4 від 07.04.2020. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.45). У встановлений судом строк відповідачем подано відзив, у якому [PERSON] вказала, що поділ будинку здійснено позивачкою самовільно, у період відсутності відповідача, шляхом встановлення цегляної перегородки. Вказані дії позивачки перешкоджають доступу до газового котлу. В задоволенні позову прохала відмовити (а.с.51). Позивачка правом на подання відповіді на відзив не скористалася. В судове засіданні позивачка та її представник, адвокат Сидоренко Ю.В. не з`явилися. Представником подано заяву в якій він виклав прохання провести розгляд справи без їх участі, уточненні позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Окрім того прохав здійснити розподіл судових витрат, зокрема витрат на проведення експертизи по справі. Відповідачка та її представник, адвокат Яковенко Г.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частка позивачки [PERSON] складає 2/3 частини, частка відповідачки [PERSON] складає 1/3 частину. Право власності сторін належним чином зареєстроване, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За наслідками проведеної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи встановлено, що спірний будинок має необхідну сукупність житлових та підсобних приміщень, запропоновано два варіанти поділу будинку. Один з варіантів запропонований виходячи з вже встановленого фактичного користування. За даного поділу частка позивачка, як власника 2/3 частин, в грошовому еквіваленті зменшується на 53105 грн. Таким чином, варіант № 1 передбачає стягнення грошової компенсації. Разом з тим, даний варіант поділу не потребує проведення переобладнання будинку. Варіант № 2 передбачає проведення ряду будівельних робіт в тому числі капітальних, переобладнання системи опалення, електропостачання, газопостачання. Однак даний варіант поділу не передбачає значного відхилення від ідеальних часток співвласників. Окрім того, висновком експерта запропоновано два варіанти виділу земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] . В ході розгляду справи сторона позивача наполягала на здійсненні виділу частки позивача зі спільного майна у відповідності до варіанту №1, а також встановленню порядку користування земельною ділянкою у відповідності до варіанту №1 (а.с.127). У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до ч.1 ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно роз`яснень, викладених в п. п. «; а » п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду від 04.10.1991 р. № 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок » про те, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Оскільки, в ході судового розгляду встановлена можливість виділу майна позивача в окремий об`єкт нерухомості, з відхиленням від ідеальної частки позивача в сторону зменшення, щодо чого позивач не має заперечень та погоджується на стягнення на його користь грошової компенсації пропорційної вартості різниці між ідеальною часткою та фактично виділеною, а виділ такого майна не перешкоджає іншому співвласнику користуватися належним йому майном, тому суд вбачає підстави для задоволення даної позовної вимоги. Варіант виділу № 1 є найменш обтяжливим для сторін по справі, адже не передбачає проведення ремонтно-будівельних робіт, в тому числі капітальних та відповідає фактичному варіанту користування житловим приміщенням, який вже склався між сторонами. Висновком експерта встановлено, що за умовами здійснення виділу майна зі спільної власності у відповідності до варіанту № 1, власнику ідеальної частки 2/3, котрим є позивачка, [PERSON] , передбачається виплата грошової компенсації у розмірі 51 854,00 грн. Тому, з огляду на фактичне збільшення частки відповідача внаслідок проведеного виділу, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача грошову компенсацію у розмірі 51 854,00 грн. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності. За висновком судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи дослідження №4 від 07.04.2020 року, запропоновано два варіанти порядку користування земельної ділянки. Позивач наполягав на варіанті № 1. Відповідачка заперечень, щодо запропонованого варіанту до суду не подала. Вказаний варіант виділу земельної ділянки у користування не передбачає відхилень від ідеальних часток співвласників житлового будинку та дозволяє в повній мірі здійснювати використання виділених їм частин будинку. За таких обставин, суд дійшов висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] у відповідності до варіанту № 1 а тому дана позовна вимога підлягає до задоволення. Розподіляючи судові витрати суд керується наступним. У відповідності до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріали справи містять документальне підтвердження лише щодо сплати позивачем судового збору в розмірі 1654,67 грн. (а.с.1). У відповідності до ч.ч. 4,6 ст. 139 ЦПК України, суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Стороною позивача на підтвердження понесених витрат на залучення експерта надано копію квитанції від 08.02.2020 на суму 3000,00 грн. На переконання суду, вказаний розмір є обґрунтованим та співмірним зі складністю проведеного експертного дослідження. У зв`язку з повним задоволенням позову, судовий збір та витрати на залучення експерта підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 183, 355, 364, 379, 380, 382 ЦК України,

Outcome: approved