Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

12.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] із вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка з 24.04.2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON], який зареєстровано у виконкомі Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей, а саме: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Згідно рішення Виноградівського районного суду № 299/205/16 від 17.02.2016 року даний шлюб був розірваний, а відповідачу присуджено аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну. Так як діти подорослішали, у позивача виникли додаткові витрати пов'язані із їх забезпеченням, що і стало приводом для звернення до суду. Розмір заробітку відповідача носить мінливий дохід, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1013,50 грн. Відповідач, у відзиві на позов та поясненнях наданих у судовому засіданні, просив суд обмежитись мінімальним розміром аліментів, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1013,50 грн., оскільки він ніде офіційно не працює, майна не має та займається сезонними заробітками, що не дає йому можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 263, 265 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 264 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року №2246-VІІІ, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня ? 1944 гривні, з 1 грудня ? 2027 гривень. В судовому засіданні встановлено, що з 24.04.2000 року по 17.02.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6-7). В даному шлюбі у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим виконкомом Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 27 серпня 2001 року серія [NUMBER] (а.с.8) та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим виконкомом Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 09 березня 2010 року серія [NUMBER] (а.с.10). Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.02.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно. На даний час, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з вищевказаними дітьми, які знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою №36 виданою виконавчим комітетом Новосільської сільською радою 01.10.2018 року (а.с.11). Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров'я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів у розмірі 500 грн. на кожну дитину (лютий 2016 р.) змінився порядок нарахування аліментів і даний розмір не відповідає встановленим вимогам закону. В даному випадку суд приходить до висновку, що діти проживають разом з матір'ю, і так чи інакше, обов'язок по їх утриманню переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Сума стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 500 гривень на кожного є нижчою ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який, відповідно до змін ч.2 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти, які сплачує відповідач [PERSON] на утримання своїх дітей, не забезпечує належного рівня їх життя, а саме: необхідного харчування, медичного догляду, лікування, навчання, тощо. Згідно довідки №90 та акту №330 від 26.10.2018 року, які були видані виконкомом Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області відповідач ніде офіційно не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, а виїжджає на заробітки за кордон. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини. Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів, за погодженням сторін, дійсно підлягає збільшенню з 500 грн. на 1013,50 грн. на кожну дитину. Виконавчий лист, виданий по справі №299/205/16-ц в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає відкликанню. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.6 ст.141ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON], оскільки позивачка звільнена від їх сплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Виноградівського районного суду від 17.02.2016 року, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку змінений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved