Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

11 травня 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до якої увійшли 3/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0300 га, що розташована по [ADDRESS], цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ? частина земельної ділянки площею 0,0341 га, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства (належало померлому на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом). За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала [PERSON], як донька спадкодавця. Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав, що спадкодавцем [PERSON] не було зареєстровано право власності на спадкове майно. Однак, позивач позбавлена можливості надати нотаріусу зареєстрований правовстановлюючий документ, адже [PERSON] набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], на підтвердження чого отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №1125, №1128, №1131, однак не встиг за життя здійснити державну реєстрацію частини житлового будинку та земельних ділянок у відповідних органах. Позивачці надали роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного просила суд визнати за нею право власності на 3/20 частини житлового будинкуз господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0300 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] та на ? частину земельної ділянки площею 0,0341 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] В підготовче судове засідання представник позивача не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без участі представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія [NUMBER] /а.с.7/. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/20 частини житлового будинкуз господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0300 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] та на ? частину земельної ділянки площею 0,0341 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], які належали йому на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала [PERSON], як донька спадкодавця. Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, після одруження [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» /а.с.20/. Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на 3/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та половини двох земельних ділянок по [ADDRESS], однак у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав, що спадкодавцем [PERSON] не було зареєстровано право власності на спадкове майно. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом Українивід 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об'єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув у власність 3/20 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та ? частину двох земельних ділянок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], на підтвердження чого отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №1125, №1128, №1131, однак не встиг за життя здійснити державну реєстрацію частини житлового будинку та земельних ділянок у відповідних органах. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування, але в зв'язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкового нерухомого майна, немає можливості переоформити на своє ім'я спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved