Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки (паї) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 липня 2003 року померла його баба лінії матері [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8350 га, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя баба заповіла все своє майно його матері [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після останньої, але юридично її не оформила. 18 грудня 2006 року його мати померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли вказана вище земельна ділянка (пай), яку мати фактично успадкувала після баби, а також земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8500 га, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області. Фактично він прийняв спадщину після матері, однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном не може у звязку з тим, що державні акти на вказані земельні ділянки втрачені. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої 18 грудня 2006 року матері, [PERSON], право власності на: - земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8350 га, розташовану на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №014084 від 17 грудня 1999 року, виданого на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №95, - земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8500 га, розташовану на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №014085 від 17 грудня 1999 року, виданого на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №96. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представник останнього за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує (а. с. 35). Представник відповідача Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, з позовом згодні (а. с. 37). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 38) Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області в судове засідання також не зявився, в. о. начальника відділу надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 32). У звязку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 19 липня 2003 року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення. Згідно з частиною першою статті 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що 19 липня 2003 року померла баба позивача по лінії матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №170694 (а. с. 11, 15). Згідно з наявною в матеріалах справи копією державного акту серії І-СМ №014084, виданого Кальченківською сільською радою Білопільського району Сумської області 17 грудня 1999 року на підставі рішення дванадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №95, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,835 га в межах згідно з планом (рілля), розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 21). У відповідності до витягу з технічної документації від 17 лютого 2016 року нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 117 864 грн. 20 коп. (а. с. 20). Відповідно до заповіту, посвідченого 08 липня 2003 року секретарем виконкому Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №180, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а. с. 12). З довідки Кальченківської сільської ради від 26 січня 2016 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті 19 липня 2003 року проживала та була зареєстрована на території Кальченківської сільської ради за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Воронине, вул. Іваненка, 70. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Кальченківською сільською радою 08 липня 2003 року за №180, реєстраційний номер у спадковому реєстрі №40889844. Даний заповіт не змінювався і не відмінявся. [PERSON] постійно, протягом шести місяців із дня смерті своєї матері [PERSON] проживала у спадковому будинку, розташованому за вищевказаною адресою і фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила (а. с. 13). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16 березня 2016 року спадкова справа після померлої 19 липня 2003 року [PERSON] не заведена (а. с. 39). Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після своєї матері [PERSON], яка померла 19 липня 2003 року. Неотримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на спадщину після [PERSON] Крім того судом встановлено, що [PERSON] померла 18 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №046589 (а. с. 14). Згідно з свідоцтвом про народження серії І-БП №194783 [PERSON] була матірю позивача [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до державного акту серії І-СМ №014085, виданого Кальченківською сільською радою Білопільського району Сумської області 17 грудня 1999 року на підставі рішення дванадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №96, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,850 га в межах згідно з планом (рілля), розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 22). У відповідності до витягу з технічної документації від 17 лютого 2016 року нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 117 864 грн. 20 коп. (а. с. 19). З довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 26 січня 2016 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті 18 грудня 2006 року проживала та була зареєстрована разом зі своїм сином [PERSON] на території Кальченківської сільської ради за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Воронине, вул. Іваненка, 70 (а. с. 17). У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач прийняв спадщину після померлої матері шляхом постійного проживання з останньою на час відкриття спадщини. Згідно з оголошенням у газеті «Білопільщина» №23-25 від 20 лютого 2016 року загублений державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №014084, виданий Кальченківською сільською радою на імя [PERSON] та загублений державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №014085, виданий Кальченківською сільською радою на імя [PERSON] вважати недійсними (а. с. 18). У відповідності до розяснень завідувача Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON], видача позивачу свідоцтва про прав на спадщину після померлої 18 грудня 2006 року [PERSON] та після [PERSON], яка померла 19 липня 2003 року не можлива у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с. 23). Спадкова справи після [PERSON], яка померла 18 грудня 2006 року не заведені (а. с. 40). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельні ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розмірами 3,8350 та 3,8500 га, які знаходяться на території Кальченківської сільської ради, в порядку спадкування за законом після померлої 18 грудня 2006 року матері, однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою державних актів на право приватної власності на вказані земельні ділянки. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved