Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

12 березня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення матеріальної шкоди та пені. В обґрунтування позову зазначив, що 22.10.2018 між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу будівельних матеріалів - металевопластикових вікон на загальну суму 16270,00 гривень. На виконання умов договору позивач сплатив переоплату на суму 11000,00 гривень, при цьому відповідач зобов`язався доставити замовлення у строк до 06.11.2018. Проте, до сьогодення відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором не виконав. Просив розірвати договір купівлі-продажу, стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди у вигляді внесеної передоплати на суму 11000,00 гривень, а також на підставі ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачі» пеню за період з 07.11.2018 по 12.03.2019 у сумі 38280,00 гривень. Відповідно до ухвали суду від 18.03.2019 цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не прибули, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, якою позовні вимоги підтримали, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних доказів в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 22 жовтня 2018 року між покупцем [PERSON] , з одного боку, та продавцем - ФОП [PERSON] , з іншого, було укладеного договір купівлі-продажу товару. Відповідно до п. 1.1, 5.1, 6.2 Договору продавець зобов`язався поставити у строк до 06.11.2018 та продати покупцеві металевопластикові вікна загальною вартістю 16270,00 гривень, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 5.1-5.3 Договору покупець зобов`язався у момент його підписання внести у касу продавця передоплату у сумі 11000,00 гривень, а решту суми у розмірі 5270,00 гривень сплатити при отриманні товару. З преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Як вбачається з п. 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Як вбачається з копії товарного чеку, наданого позивачем [PERSON] , 22 жовтня 2018 року на користь ФОП [PERSON] ним було сплачено передоплату за договором у сумі 11000,00 гривень. У свою чергу відповідач [PERSON] , не прибувши у судове засідання та не надавши відзиву на пред`явлений позов, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним умов укладеного договору, а отже не оспорює наведених позивачем доводів щодо його невиконання. Таким чином суд вважає встановленим, що відповідач в обумовлений договором строк і до сьогодення свої зобов`язання за договором купівлі-продажу товару належним чином не виконав без поважних причин, тобто в односторонньому порядку ухилившись від його виконання, що є підставою для розірвання договору та стягнення на користь позивача спричиненої матеріальної шкоди у вигляді внесеної передоплати в сумі 11000,00 гривень. Вирішуючи позов в частині стягнення суми пені за прострочення виконання зобов`язання, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст.10 Законом України «Про захист прав споживачів», - у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно розрахунку, наведеного позивачем за змістом пред`явленого позову, сума пені у розмірі 38280,00 гривень обчислена за період з 07.11.2018 по 12.03.2019, що становить 116 днів прострочення, виходячи з розміру пені, передбаченої ч. 5 ст.10 Законом України «Про захист прав споживачів», та розміру внесеної передоплати в сумі 11000,00 гривень. Однак, відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом 4.1.2 Договору сторони погодили, що у випадку затримки товару з виник продавця, останній зобов`язаний сплатити на користь покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми передоплати. Таким чином, враховуючи обумовлений Договором розмір неустойки, період прострочення, заявлений до стягнення, розмір облікової ставки НБУ, діючий у період прострочення, а також суму внесеної передоплати, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобов`язання у загальній сумі 1276,00 гривень (11000*0,1*116/100). У стягненні з відповідача решти суми пені суд відмовляє за безпідставністю. Крім того, у відповідності до положень ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial