Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

12.01.2015 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить - визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]., крім того скасувати державну реєстрацію даної земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. За життя матір'ю був складений заповіт відповідно до якого, все її майно, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповіла їй. Заповіт на день смерті матері не змінений та не скасований. В установлений законом термін вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом була відкрита та зареєстрована спадкова справа. В подальшому нотаріусом видано свідоцтво про справо на спадщину на житловий будинок, що належав її матері. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено, оскільки його реєстрація була проведена після смерті спадкодавця,що суперечить законодавству. Таким чином, вона з об'єктивних причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену спадкову земельну ділянку, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від її представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутність. Від відповідача Любарецької сільської ради, Бориспільського району через канцелярію суду надійшла заява в якій остання визнає позовні вимоги, проти їх задоволення не заперечує та просить справу слухати у відсутність їхнього представника. Третя особа: Управління Держкомзему в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду надійшла заява в якій просять справу слухати у відсутність їхнього представника. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Суд, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області 11 вересня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за №33, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. З оглянутої спадкової справи, яка була надана на запит суду слідує, що за життя [PERSON] склала заповіт від 23 лютого 1996 року, посвідчений секретарем Любарецької сільської ради, Бориспільського району, Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 15, згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй, дочці [PERSON], позивачу по справі. Заповіт на день смерті [PERSON] не змінений та не скасований. Як спадкоємець за заповітом, в установленому законом порядку та в шестимісячний строк після відкриття спадщини позивачка подала до Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області письмову заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29 вересня 2013 року (а.с.7). 27 серпня 2014 року позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], належного померлій [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку нотаріусом було відмовлено. Покійна [PERSON] займалась належним оформленням земельної ділянки до своєї смерті. З даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що був виготовлений на ім'я [PERSON] слідує, що остання є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220884801:01:010:0220, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). При цьому реєстрація права власності була здійснена 10.10.2013 року, тобто вже після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки в тому числі і на підставі прийняття спадщини. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, ч. 2 даної норми визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є - визнання права. У відповідності до ч. 1.2. ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. У відповідності до ч. 1.2. ст. 158 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України Таким чином, беручи до уваги вищевикладене та ту обставину, що позивач з об'єктивних причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену спадкову земельну ділянку, тому вона має право на набуття права власності на своє ім'я майна, що належало спадкодавцю на правових підставах. Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним Стаття 393 ЦК України вказує, що правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Враховуючи зазначене є необхідність скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220884801:01:010:0220, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що реєстрація права власності на її ім'я була проведена вже після смерті. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 1217,1218,1223,1225 ЦК України, ст.ст 81,125,152,153 Земельного кодексу України,

Outcome: approved