overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: А- житловий будинок, а-веранда, Б- літня кухня, б-веранда, В - погріб, №1-огорожа, №2-хвіртка ,№3-ворота, що знаходиться по [ADDRESS], заплативши 10 000 (десять тисяч) гривень. Про отримання грошей [PERSON] написав розписку. Після цього [PERSON] забрав свої речі з будинку і передав позивачу будинок і присадибну ділянку, а також документи на нього. При від'їзді позивач з відповідачем обговорювали питання оформлення купівлі-продажу будинку і відповідач обіцяв підготувати всю необхідну для цього документацію. Після цього позивач став по мірі необхідності робити ремонт в будинку, доглядати за ним та садибою, обробляти город. З 10.02.2016 року позивач добросовісно володіє житловим будинком з господарськими будівлями за [ADDRESS] Оформлення права власності на будинок позивачу необхідно терміново, оскільки потрібно зробити в ньому капітальний ремонт, оформити на його ім'я електропостачання до будинку,виготовити документи на право власності на будинок та присадибну земельну ділянку, зареєструвати його та його сім'ї місце проживання. Проте [PERSON] затягує підготовку документів для оформлення купівлі-продажу будинку, посилаючись на свою зайнятість та інші обставини, а тому позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі- продажу будинку є дійсним, що підтверджується матеріалами справи: розпискою [PERSON] про отримання коштів (а.с.4), копією зведеного акту (а.с.5), копією свідоцтва про право власності (а.с.6), копією інформаційної довідки (а.с.7), копією паспорта [PERSON] (а.с.8,9). Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 липня 2009 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №49 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила відновити своє дошлюбне прізвище. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 липня 2009 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

10 лютого 2016року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 30 жовтня 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів, відсутністю взаємовідносин. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлено відповідно до вимог ЦПК України; заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надано, про причини неявки не повідомлено, заяв про розгляд справи у його відсутність не надано. Відповідно до вимог ст.ст. 224,226 ЦПК України за згодою позивача суд постановляє заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис №882, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 30.10.2013 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO], про що 18 березня 2014 року складено відповідний актовий запис за №306 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.03.2014, де батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON]. Позивач посилається на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок несумісність характерів та відсутності взаєморозуміння. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення вважає неможливим. Спору про розділ майна подружжя та місце мешкання дитини немає. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 ч.2 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування і шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін та дитини. На підставі ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 16 листопада 1990 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між ними припинені. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.3). Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Судом встановлено, що з 16.11.1990 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІV-КИ № 353759 від 16.11.1990 року, актовий запис 1730 (а.с.4). У позивача [PERSON]та відповідача [PERSON] народилися діти: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 432509 від 23.04.1997 року, актовий запис 356 (а.с. 5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 32/1 по вулиці Паризької Комуни (нині [PERSON]) в м. Чернігові, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач зареєстрована у спірному будинку, але не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в будинку не має. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду також не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.02.1987 [PERSON] належить на праві власності 7/18 частин жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Паризької Комуни, будинок № 32 (а.с. 7). Як убачається з довідки виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 241 від 30.11.2015 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], та онука [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Розпорядженням Чернігівського міського голови [PERSON] № 46-р від 12.02.2016 «Про перейменування вулиць та провулків міста» вулицю [PERSON] перейменовано на вулицю [PERSON]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2015 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 13.09.2003Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1489 (а.с. 9-10). Як убачається з положень ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом у ході судового розгляду, відповідач у будинку позивача не проживає без поважних причин з червня 2015 року, про що позивачем зазначається у позовній заяві, її поясненнях у судовому засіданні та знайшло своє підтвердження у показання допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] Більш того, факт не проживання відповідача за адресою: м. Чернігів, вул. П. Комуни, 32/1 з червня 2015 року підтверджується довідкою вуличного комітету № 14 Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 30.11.2015 № 241 (а.с. 11). Таким чином, оскільки [PERSON] не проживає без поважних причин у будинку позивача з червня 2015 року, тобто менше одного року, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

10 лютого 2016 року\~позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики\~в сумі 461440,00 грн., в обґрунтування свої позовних вимог пояснила, що 24.01.2015 року за договором позики передала [PERSON] 461440,00 грн., що на момент укладення договору еквівалентно становило 22400,00 доларів США, з кінцевою датою повернення 24.05.2015 року, але по теперішній час зобовязання не виконано, у звязку з чим була змушена звернутись до суду. Представник позивача судовому засіданні підтримали позов та надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та дату слухання справи були повідомленні своєчасно належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

10 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з вище вказаним позовом посилаючись на те, що 24 грудня 1993 року Овідіопольським відділом РАЦСу Одеської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 106. Від шлюбу сторони мають дві дитини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожна із сторін окремо звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. При цьому у своїй заяві відповідач зазначив, що він згодний на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 24 грудня 1993 року Овідіопольським відділом РАЦСу Одеської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 106. Від шлюбу сторони мають дві дитини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. В ході розгляду справи судом було встановлено, що неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою.З урахуванням позиції сторін та матеріалів справи, суд вважає можливим залишити виховання неповнолітньої дитини позивачці. При поданні позову, позивачка сплатила судовий збір в повному обсязі. Спору щодо судових витрат немає, а тому відповідно до ст. 88 судові витрати до розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

10 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки батько дітей ухиляється від надання матеріальної допомоги. 15 березня 2016 року від [PERSON] надійшов зустрічний позов, в якому він просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки мати дітей ухиляється від надання матеріальної допомоги. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, зустрічний позов не визнала, оскільки діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що батько дітей добровільно надає матеріальну допомогу, оскільки проживає фактично в будинку з ними. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а в зустрічному позові необхідно відмовити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження вбачається, що сторони по справі уклали шлюб 21.03.1997 року. З свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вбачається, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Довідкою про склад сім'ї № 472 від 10.02.2016 року, виданою Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області підтверджується факт проживання неповнолітніх дітей разом з матер»ю. Також, акт обстеження від 03.09.2016 року підтверджує даний факт. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи обставини справи щодо матеріального становища сторін та дітей, потреби дітей, сімейний стан сторін, можливість батька надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання своїх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подаяння позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

10 лютого 2016 року Старобільським районним судом винесено рішення за цивільною справою за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. При винесені рішення судом не вирішено питання щодо стягнення судового збору, передбаченого вимогами Закону України «Про судовий збір». Сторони за справою у судове засідання не зявились, їх присутність не є обовязковою, що не заперечує вимогам ч.3 ст. 220 ЦПК України. Відповідно до вимог п. 4 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі вищевикладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт, що його дід [PERSON], [INFO], та баба [PERSON], [INFO], по лінії матері [PERSON], [INFO], які проживали в с. Лука (Залісся) Камінь-Каширського району, були включені в списки виборців гміни Сошичне Камінь-Каширського повіту Поліського воєводства по виборах в [PERSON] і [PERSON] за 1938 рік, де вони значаться в списку виборців до Сейму Річпосполити Польські 19 обводу 54 округу та архівній довідці Державного архіву Брестської області Республіки Білорусь від 30 вересня 2015 року № 600/01-44, як [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у звязку виробленням карти поляка для багаторазового виїзду до [PERSON]. В суді заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Заліської сільської ради Камінь-Каширського району в судове засідання не зявився, у поданій заяві просить розгляд справи без представника сільської ради, не заперечував щодо задоволення заявлених вимог [PERSON] Заслухавши пояснення заявника, дослідивши подані докази, суд приходить до переконання про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. У відповідності з ч. 1 п. 5, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії І-ЕГ № 267727 від 09.11.1972 року. Його дідом та бабою по лінії матері є [PERSON], який народився 11 вересня 1893 року в с. Лука Камінь-Каширського району Волинської області та [PERSON], яка народилася 28 серпня 1894 року в с. Залісся Камінь-Каширського району Волинської області, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017594417 та № 00017594840 від 27.01.2017 року, а також архівною довідкою Державного архіву Волинської області № 600/01-44 від 30.09.2015 року. Згідно списку виборців до Сейму Річпосполити Польскі 19 обводу 54 округу та архівної довідки Державного архіву Брестської області Республіки Білорусь, в яких прізвище та імя діда [PERSON] зазначено як [PERSON] ([PERSON]), [INFO], баби [PERSON], [INFO], в 1938 році дід заявника [PERSON] ([PERSON]) Федотович та його баба [PERSON] голосували на виборах в „[PERSON] и [PERSON] по Полесскому воєводству. Факт, про встановлення якого просить заявник [PERSON], має для нього юридичне значення, оскільки надає право на вироблення карти поляка для багаторазового виїзду до [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved