Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

10 грудня 2018 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні в Охтирському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області (далі - Охтирський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Сумській області) перебуває виконавчий лист № 583/1873/18 виданий 09.10.2018 Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення із [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття, починаючи стягування з дня набрання рішенням законної сили, які сплачувати на користь [PERSON] 23.11.2018 позивач отримав поштою постанову про арешт майна видану 08.11.2018 старшим державним виконавцем Охтирського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Сумській області Гончар Н.Б., якою накладено арешт на майно, що належить [PERSON], а саме: автомобіль марки «КАМАЗ 5320», 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], автомобіль марки «ВАЗ 111830», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], причіп марки «КРД 050122», 2016 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], причіп марки «ГКБ 8350», 1985 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Арешт було накладено в зв'язку з тим, що позивач мав заборгованість зі сплати аліментів, та надходженням заяви стягувача про накладення арешту на майно. На даний час [PERSON] не має заборгованості за сплати аліментів. В зв'язку з тим, що накладення арешту на майно позивача обмежує його право власності на це майно, просить зняти арешт з усього майна, яке належить [PERSON], на яке було накладено арешт постановою старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Сумській області Гончар Н.Б. від 08.11.2018 по виконавчому провадженню № 57424372. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Охтирського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Сумській області державний виконавець Гончар Н.Б. в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що аліменти за своїм характером є періодичними платежами, а тому скасування арешту на даний час є недоцільним. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суд заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, третю особу, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що на виконанні в Охтирському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 583/1873/18 виданого 09.10.2018 про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття починаючи стягування з дня набрання рішенням законної сили, які сплачувати на користь [PERSON] Постановою старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Сумській області Гончар Н.Б. від 08.11.2018 ВП № 57424372 накладено арешт на майно, що належить боржнику, а саме: автомобіль марки «КАМАЗ 5320», 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], автомобіль марки «ВАЗ 111830», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], причіп марки «КРД 050122», 2016 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], причіп марки «ГКБ 8350», 1985 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.02.2019 за №4776, сукупний розмір заборгованості [PERSON] за виконавчим листом складає 0,92 грн. З 15.01.2019 стягнення аліментів проводиться із заробітної плати боржника. Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Підстави для зняття арешту з даного майна передбачені у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У ч. 5 ст. 59 цього Закону законодавець окремо встановив, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Так 6 лютого 2018 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» (Закон № 2234-VIII). Закон передбачає тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника, який не платить аліменти. Також боржника, у якого є заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, який сукупно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, можуть тимчасово обмежити у праві керувати транспортним засобом. Йому можуть заборонити користуватися вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також обмежити в праві полювання. Також введено новий вид адміністративного стягнення у вигляді соціальних робіт, які полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час платних суспільно корисних робіт, вид яких визначатимуть органи місцевого самоврядування. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття починаючи стягування з дня набрання рішенням законної сили, які сплачувати на користь [PERSON], може бути забезпечено в інший спосіб, передбачений Законом України № 2234-VIII. Крім того, суд звертає увагу на те, що статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Фактичні обставини справи свідчать, що заборгованість у виконавчому провадженні відсутня, а тому потреба для відповідного арешту майна боржника відсутня. На думку суду, подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів стягувача і цілям, на досягнення яких спрямований арешт майна боржника. По своїй природі така ситуація повністю підпадає під дію п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» і є підставою для зняття арешту. В подальшому, виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, оскільки позивач має змогу своєчасно сплачувати аліменти, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved