Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

10 червня 2015 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі Банк) звернулося до Галицького районного суду м. Львова з вказаним в якому зазначило, що 28 вересня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №910.18468 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 237 841,20 гривень з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 28.09.2015 року та сплатою відсотків у розмірі 15,99 % річних. Вказаний кредит був виданий [PERSON] для купівлі транспортного засобу HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER] . Також договором було погоджено, що погашення кредитної заборгованості та сплата відсотків за користування кредитними коштами здійснюється щомісячними платежами у відповідності до Графіку платежів, який визначений у Додатку №1 до кредитного договору та є його невід`ємною частиною. В забезпечення вказаного кредитного договору між Банком та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу № 910.18468, за умовами якого [PERSON] передала банку, як заставодержателю, у заставу належний їй на праві власності автомобіль марки HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Також 10 червня 2015 року між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» був укладений договір поруки, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» поручилося перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 910.18468 від 28.09.2012 року в межах суми 100 гривень. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала, та станом на 08.06.2015 рік її заборгованість перед Банком становить 99 713,03 гривень з яких: 32 780,70 гривень - основний борг; 32 340,10 гривень - прострочений борг; 5767,54 гривень - прострочені проценти; 203,02 гривень - строкові проценти а також 27324,78 гривень - нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань та 1296,89 гривень - дебіторська заборгованість. На підставі викладеного просило суд в рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором №910.18468, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] : - звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних і недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо); - стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 гривень; - стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 997,13 гривень; - покласти солідарно на [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» інші можливі витрати, пов`язані з розглядом даної справи. 13 липня 2015 року ПАТ «Ідея Банк» було подано уточнення позовних вимог, в яких останнє доповнило свої первісні позовні вимоги вимогою вилучити у [PERSON] або інших осіб, у яких може знаходитися транспортний засіб, який є предметом застави автомобіль HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] та передати його ПАТ «Ідея Банк». Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року вказану справу було передано на розгляд Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області за підсудністю. Вказана справа надійшла на адресу Хмельницького міськрайонного суду 26 січня 2017 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2017 року зазначену справу було прийнято до провадження. 24 березня 2017 року відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до ПАТ «Ідея Банк» про визнання припиненим кредитного договору № 910.18468 від 28.09.2012 року та договору застави від 19.10.2012 року. У зустрічному позові [PERSON] зазначила, що дійсно 28.09.2012 року між нею та ПАТ «Ідея Банк» був укладений кредитним договір №910.18468, за яким вона отримала кредит на споживчі цілі (купівлю автомобіля) у сумі 237 841,20 гривень зі сплатою 15,99 % річних. В забезпечення вказаного договору виступив придбаний нею автомобіль HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість якого у договорі застави була визначена у розмірі 269050,00 гривень. За умовами вказаного договору вона була зобов`язана щомісячно до 1 числа кожного місяця погашати заборгованість за кредитом у розмірі 8360,62 гривень, а з 01.11.2013 року по 7574,03 гривень. На виконання вказаного договору нею, в період з 28.09.2012 по 28.09.2015 рік було сплачено на користь банку 237 841,20 гривень. Крім того, у травні 2014 року на її звернення банком було повідомлено, що за вказаним кредитним відсутня заборгованість по будь-яким платежам. На підставі викладеного, зазначила, що вона виконала взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором у повному обсязі, а отже, відповідно до положень ст.ст. 526, 598, 599 ЦК України таке її зобов`язання є припиненим. Оскільки зобов`язання за основним договором є припиненим внаслідок його виконання у повному обсязі, то і зобов`язання за договором застави транспортного засобу також слід визнати припиненим. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2017 року зустрічний позов [PERSON] був прийнятий до розгляду, а провадження у справі за цим позовом об`єднано з провадженням за первісним позовом ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави. В судовому засіданні представник позивача не з`явився, направив клопотання про те, що підтримує позовні вимоги та просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 28 вересня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №910.18468 за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 237 841,20 грн на купівлю транспортного засобу HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] на строк 36 місяців (до 28.09.2015 року включно) та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,99% річних. Також сторонами було погоджено, що погашення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за його користування здійснюється щомісячними платежами, відповідно до Графіку щомісячних платежів, викладеному у Додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно вказаного графіка погашення заборгованості за кредитом та сплата нарахованих відсотків за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно 01 числа місяця, починаючи з 01.11.2012 року у розмірі 8360,62 гривень. Останній платіж повинен бути здійснений 28.09.2015 року у розмірі 8798,53 гривень. (а. с. 14-16). Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши ПП Автоцентру «Ліга» грошові кошти у сумі 228 692,50 грн, про що свідчить меморіальний ордер №910.18468 від 28.09.2012 року(а. с. 18). З метою забезпечення виконання зобов`язань, між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» 19 жовтня 2012 року укладено договір застави транспортного засобу № 910.18468 (а. с. 19 - 20). Умовами вказаного договору визначено, що для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №910.18468 від 28.09.2012 року заставодавець передав у заставу заставодержателю транспортний засіб HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . За згодою сторін оціночна вартість предмету застави 269050,00 гривень. Заставою забезпечуються всі вимоги банку щодо виконання позичальником всіх його грошових зобов`язань за кредитним договором (повернення кредиту у сумі 237 841,20 грн; сплата процентів за користування кредитом, нарахованих комісій та неустойки); відшкодування витрат заставодержателя на реалізацію своїх прав та звернення стягнення на ТЗ . Згідно з параграфом 5 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором; виявлення Заставодержателем погіршення стану предмету застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності предмету застави; смерті Заставодавця та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , автомобіль HYUNDAI Sonata, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] належить [PERSON] (а. с. 26). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості станом на 08 червня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 910.18468 складала 99 713,03 гривень з яких: 32 780,70 гривень - основний борг; 32 340,10 гривень - прострочений борг; 5767,54 гривень - прострочені проценти; 203,02 гривень - строкові проценти а також 27324,78 гривень - нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань та 1296,89 гривень - дебіторська заборгованість (а. с. 32). Виписка з особового рахунку а також детальний розрахунок заборгованості свідчить про те, що з травня 2014 року відповідач не своєчасно та не у повному обсязі (згідно встановленого графіку платежів) став погашати заборгованість по тілу кредиту та нарахованих відсотках (а. с. 30 - 31 та 116-119). Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні первісного позову та застосовані норми права. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено Законом (право застави). Згідно зі статтею 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною першою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон № 1255-ІV). Статтею 24 Закону № 1255-ІV визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як зазначено в статті 25 цього ж Закону обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Доказів виконання вказаних вимог Закону № 1255-ІV позивачем суду не представлено та в матеріалах справи не міститься. Оскільки позивач не виконав вимоги, передбачені статтею 24 Закону № 1255-ІV та не надав витягу з державного реєстру обтяжень на підтвердження виконання ним обов`язку реєстрації звернення на предмет обтяження слід дійти висновку про те, що вимоги банку про звернення стягнення на предмет застави є безпідставними. Аналогічні висновки застосування норм права викладені у Постанові ВП ВС від 13 березня 2019 року у справі № 0417/12398/2012. Стосовно вимог Банку про солідарне стягнення з [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» заборгованості за кредитним договором суд зазначає наступне. Як зазначалося вище, в якості забезпечення укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] кредитного договору № 910.18468 від 28.09.2012 року, між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» 10.06.2015 року був укладений договір поруки, за умовками якого останнє зобов`язалося відповідати перед банком в межах суми 100 гривень за належне виконання [PERSON] вищезазначеного кредитного договору. Пунктом 14 договору визначено, що вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє 5 років з дати остаточного погашення, визначеної договором, основного зобов`язання забезпеченого порукою. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Як встановлено, станом на 08.06.2015 рік заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила 99 713,03 гривень з яких: 32 780,70 гривень - основний борг; 32 340,10 гривень - прострочений борг; 5767,54 гривень - прострочені проценти; 203,02 гривень - строкові проценти а також 27324,78 гривень - нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань та 1296,89 гривень - дебіторська заборгованість. Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що згідно представлених відповідачем квитанцій нею, в рахунок погашення кредитної заборгованості 30 червня 2015 року було здійснено два платежі на суму 7201,47 гривень та 372,56 гривень відповідно. Вказані платежі були здійснені останньою до подання позивачем позову та складення розрахунку заборгованості та відповідно не були враховані. Отже з урахуванням здійснених проплат загальна заборгованість [PERSON] становить 92139 гривень. За таких підстав вимоги банку в цій частині підлягають до задоволення та з [PERSON] і ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» слід стягнути на користь ПАТ «Ідея Банк» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 910.18468 від 28.09.2012 року у сумі 100 гривень (відповідно до обсягу заявлених позовних вимог). Стосовно вимог зустрічного позову. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1 та 2 ст.598 ЦК України). Відповідно до ст..599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями частин 1 та 3 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (положення статтей 76-80 ЦПК України). Відповідно до положень частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено з матеріалів справи станом на 08.06.2015 рік [PERSON] мала заборгованість перед ПАТ «Ідея Банк» за спірним кредитним договором у загальному розмірі 99 713,03 гривень. Жодних належних і допустимих доказів на спростування представлених банком розрахунків заборгованості остання суду не надала. Її доводи про те, що нею у повному обсязі погашений кредит, що підтверджується відповідними квитанція про сплату коштів, суд не приймає до уваги, оскільки, згідно представлених матеріалів (довідкою по рахунку, розрахунку заборгованості), всі такі кошти (окрім квитанцій від 30.06.2015 року на загальну суму 7574,03 гривень) були враховані банком. Ті суми які [PERSON] були сплачені вже після проведеного банком розрахунку заборгованості є недостатніми для повного погашення заборгованості яка виникла. Таким чином посилання останньої на припинення зобов`язання, яке виникло у зв`язку з укладеними кредитним договором, внаслідок його повного виконання є безпідставними і необґрунтованими. Також суду не представлено жодних доказів, і такі докази відсутні в матеріалах справи, про наявність підстав для визнання договору застави припиненим. З огляду на викладеного, суд приходить до переконання, що зустрічний позов [PERSON] є безпідставним і необгрутованим, та у його задоволенні слід відмовити. Згідно ст..141 ЦПК України з [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь ПАТ «Ідея Банку» слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (100 гривень) по 50 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial