overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON], зазначає, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 25 лютого 2011 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у подружжя не має. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що подружні відносини з відповідачем у неї не склалися, на даний час вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого у неї є малолітня дитина. Шлюбні відносини між сторонами не підтримуються на протязі останніх 4 років. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2011 року (а.с.4). Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області актовим записом № 32. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. [PERSON] не бажає продовжувати подружні стосунки з [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За\~ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 470, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у вересні 2015 року, раніше вони припиняли сумісне життя і розривали шлюб, який повторно зареєстрували 10 вересня 2010 року. Їхня сімя розпалася з тих причин, що відповідач зловживає спиртними напоями та вчиняє скандали, не бажає перейматися сімейними проблемами, нести матеріальні витрати, приймати участь у сімейному бюджеті, тому наполягала на розірванні їхнього шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем і не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом вручення судової повістки, про що свідчить розписка. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали і докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 470. Від сумісного життя вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у вересні 2015 року. Подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть, за час, що їм було надано для примирення, сторони не примирилися,позивач наполягає на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи, що вони з відповідачем 23 червня 2010 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до її повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с. 25). За таких обставин з письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 23 червня 2010 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з матір*ю. Відповідач працездатний, працює (а.с. 2), має постійний дохід (а.с. 2 зворот), не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 08 вересня 2007 року у відділі РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №153. Від даного шлюбу народилася одна дитина: донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надійшло. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 08 вересня 2007 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №153 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній, діти після розірвання шлюбу залишається з матір'ю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

10 грудня 2015 року Господарський суд Вінницької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення зайве сплаченої заробітної плати за жовтень та грудень 2014 року в розмірі 14\~197 грн. 49 коп. В позовній заяві зазначено, що під час перевірки нарахування заробітної плати за 2014 рік начальником фінансово-економічного відділу [PERSON], 26 серпня 2015 року, була виявлена помилка в розрахунку заробітної плати керівнику апарату суду [PERSON] за жовтень та грудень 2014 року, а саме: не були враховані обмеження максимального розміру місячної заробітної плати керівних працівників органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, 15 розмірами мінімальної заробітної плати, прийняті Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію бюджетних коштів та недопущення втрат бюджету». У 4-му кварталі 2014 року суду були збільшені кошторисні призначення на заробітну плату. При цьому, при нарахуванні заробітної плати та премії, була упущена дія пункту 13 Постанови вищевказаної Постанови, і як наслідок, відповідачу зайво було виплачено кошти в сумі 14\~197 грн. 49 коп. Так, в жовтні 2014 року [PERSON] замість 18\~270 грн., було нараховано 30\~776 грн. 87 коп., тобто на 12\~505 грн. 87 коп. більше, а в грудні 2014 року замість 18\~270 грн., нараховано 23\~486 грн. 03 коп., тобто на 5\~216 грн. 03 коп. більше. Таким чином, загальна сума переплати, без сплати податків, складала 17\~772 грн. 90 коп. та після утримання податків, [PERSON] було нараховано до виплати та виплачено 14\~197 грн. 49 коп. Однак, відповіддю від 09 вересня 2015 року [PERSON] було повідомлено позивача про відмову в поверненні зайво отриманих ним коштів. З огляду на вищевикладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

10 грудня 2015 року гр. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що з відповідачем знаходиться в шлюбних відносинах з 05 лютого 2011 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 21. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуттів, порозуміння та повагу один до одного, відповідач не брав участі у веденні домашнього господарства, не приділяв достатнього часу сімї та вихованню доньки. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність за участю її представника [PERSON], що діє на підставі догорову про надання правової допомоги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до суду надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, на розірвання шлюбу згодний. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що між сторонами шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися, і вони не бажають їх продовжувати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

10 грудня 2015 року до суду подано цю заяву, в якій зазначено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON], після якої відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) розміром 3,45 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в землях КСП «Світанок» с. Сопин Погребищенського району Вінницької області та іншого майна. У встановлений законом строк заявник прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступив в користування, управління і володіння спадковим майном, однак він не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) мати зазначена як «[PERSON], що не відповідає запису у свідоцтві про смерть, згідно з яким вона «[PERSON]». Крім того, свідоцтво про народження самого заявника було втрачене, що унеможливлює підтвердження родинних відносин з спадкодавцем. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Скалецький О. О. заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник Мончинської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій вимоги заявника визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе заяву задовольнити повністю з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема випискою із погосподарської книги за 1950-1952 роки (а. с. 8-9) беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO], був рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть а. с. 5) та після смерті матері прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в користування, управління і володіння спадковим майном, користується її предметами повсякденного вжитку. Також було встановлена, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 25.12.1996р. Погребищенською районною державною адміністрацією на ім'я «[PERSON]» (а. с. 7) належав [PERSON]. Дані правовідносини регулюються: -п. п. 1, 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; -ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно з яким у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення; -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], і після її смерті прийняв спадщину, та те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 25.12.1996р. Погребищенською районною державною адміністрацією на ім'я «[PERSON]» належав [PERSON], іншого порядку встановлення цих фактів немає, то ці факти необхідно встановити на підставі ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

10 грудня 2015 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що при видачі їй паспорту було помилково вказано її рік народження, а саме замість 25 лютого 1957 року було помилково зазначено [INFO]. При заповнені трудових книжок також було помилково зазначено рік народження [PERSON] При зверненні до паспортного столу з заявою про заміну паспорту, на підставі свідоцтва про народження, [PERSON] було замінено паспорт, та вказано правильну дату її народження, однак при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя для нарахування пенсії, їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту приналежності трудових книжок саме їй. На підставі вище викладеного, для підтвердження факту приналежності документу, [PERSON] просить суд встановити юридичний факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме трудових книжок. Заявник [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник зацікавленої особи Управління ПФУ в Орджонікідзевського району міста Маріуполя до судового засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності. Вирішення справи покладає на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ст. 256 ЦПК України судом може бути встановлений факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], народилась 25 лютого 1957 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯР № 656375, виданого - Кіровським РАЦС міста Макіївки, 3 березня 1957 року, батьками зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно атестату про середню освіту, серії Ж № 418027 виданого 03 червня 1974 року, [PERSON], [INFO] закінчила середню школу № 84 в місті Одеса у 1974 році. Згідно паспорту серії ВТ № 141937, виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського у місті Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області на імя [PERSON], [INFO] Згідно картки фізичної особи платника податку, саме [PERSON], [INFO], одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] Згідно трудової книжки виданої 30 грудня 1974 року та трудової книжки серії БТ-І № 7702977 виданої 03 березня 1975 року, дата народження [PERSON] вказана 25 лютого 1959 року. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що трудові книжки видані 30 грудня 1974 року та трудова книжка серії БТ-І № 7702977 видана 03 березня 1975 року дійсно належить [PERSON], [INFO]. На підставі вказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

10 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. М.Малиновського, 48/35. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.12.2015р. о 04 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.12.2015р. о 04 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чорної лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, намагається битися, висловлює бредові ідеї переслідування, вважає що для її життя існує небезпека. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved