Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

10 квітня 2014р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 14 травня 2007р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/976-Н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 198 000,00 доларів США з виплатою процентної ставки 12,49% річних строком до 10.05.2022р. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань станом на 3 лютого 2014р. заборгованість позичальника перед банком становить 3 215 732,28грн. (три мільйона двісті п'ятнадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні двадцять вісім копійок), яка включає: - заборгованість за сумою кредиту 196 015,56 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 1 566 752,38грн; - заборгованості за відсотками - 160 163,79 доларів США, - пені за несвоєчасне погашення заборгованості 26 346,72 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 210 589,33грн; - штрафу - 19 800,00 доларі США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 158 261,40грн. З метою виконання зобов'язань за цим кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким вона поручилася перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань [PERSON]. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 3 215 732,28грн. та сплачені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та прохав розглянути справу заочно. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом було встановлено, що 14 травня 2007р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/976-Н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 198 000 доларів США з виплатою процентної ставки 12,49% річних строком до 10.05.2022р. (а.с.5-6). Одночасно з укладенням договору №8/2007/840-К/976-Н між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №976-Н/1 від 14 травня 2007р, за яким останній поручився перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань відповідача - [PERSON] (а.с.7). Дотепер відповідач [PERSON] неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 3 лютого 2014р. заборгованість позичальника перед банком становить 3 215 732,28грн. (три мільйона двісті п'ятнадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні двадцять вісім копійок), яка включає: - заборгованість за сумою кредиту 196 015,56 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 1 566 752,38грн; заборгованості за відсотками - 160 163,79 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості 26 346,72 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 210 589,33грн.; штрафу - 19 800,00 доларі США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 158 261,40грн., що підтверджується розрахунком позивача. (а.с.23). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що кредитне зобов'язання відповідача [PERSON] було забезпечено порукою за договором поруки №976-Н/1 від 14 травня 2007р. Отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги і до поручителів. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звертається увага на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. З огляду на те, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення суми заборгованості, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають повновному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved