Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

10.10.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23.04.2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєструвала шлюб з [PERSON] за актовим записом №49, який розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року. В період шлюбну у сторін народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка постійно проживає із позивачем. [PERSON], посилаючись на ст. ст. 150, 180, 182-184 СК України, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Їх дочка захоплюється танцями, малюванням та іноземними мовами, для подальшого розвитку її здібностей необхідно додатково відвідувати курси та спец. викладачів, проте, плата за їх послуги для позивача стала занадто великою та на теперішній час практично не можлива, хоча вона і працює майстром відділу в ТОВ «Снек продакшн», отримуючи мінімальну заробітну плату в сумі 3726 грн. Відповідач інших утриманців не має, є працездатним, протягом останнього року придбав у власність квартиру та автомобіль, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у сумі 2000 грн., яка забезпечить рівність при несенні ними, як батьками, обов'язку утримувати дитину. В зв'язку із викладеним, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 жовтня 2018 року і до повноліття дитини. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. Відповідач надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визначає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 29.12. 2015 року, шлюб, зареєстрований 23 квітня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №49 між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, а саме дочку [PERSON], [INFO], що встановлено із наданої суду копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 04 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач, в обґрунтування своєї позиції у справі, надав суду копії документів, з яких встановлено його перебування з 16 грудня 2016 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], наявність у них спільної дитини - [PERSON], [INFO], та отримання ним за період з липня 2018 року до грудня 2018 року заробітної плати у ТОВ НВП «Проммаш» у сумі 23330 грн. 48 коп. (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане 16.12.2016 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; копія повторно виданого Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 15.06.2017 року свідоцтва про народження серії [NUMBER]; довідка про середню заробітну плату (дохід) [PERSON], видана ТОВ науково-виробниче підприємство «Проммаш» за період з липня 2018 року до грудня 2018 року). Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд, з'ясувавши обставини у справі, зазначає, про те, що як позивача так і відповідач є працездатними, вони вдвох несуть обов'язок по утриманню своїх дітей, але визначена [PERSON] до стягнення тверда грошова сума 2000 грн. у аліментних зобов'язаннях [PERSON], перевищує 50% від отримуваного ним середнього заробітку (доходу). Окрім того, від інших шлюбних відносин відповідач має малолітнього сина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов, який є предметом даного розгляду, підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліментів у 1/6 частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме гарантованому мінімальному розміру аліментів, відповідно до вимоги ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторонам роз'яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дітей, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180-183, ч. 1 ст. 191, ст. 192 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року,

Outcome: partial