Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

10 вересня 2013 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до Самарської районної в місті Дніпропетровську ради, Дніпропетровської міської ради, треті особи - [PERSON], про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником 45/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Співвласником цього домоволодіння є [PERSON], якому належить 55/100 частин. Домоволодіння [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 666 кв.м. [PERSON] вважає, що має право користуватися всією земельною ділянкою, а позивачу чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Комісією з питань розгляду земельних спорів на своєму засіданні поверхово було розглянуто заяву позивача, та рекомендовано дотримуватися правил добросусідства. З висновками комісії з питань розгляду земельних спорів, викладеними в протоколі, погодилася в своєму рішенні від 30.11.2013 року № 14/11 Самарська районна в м.Дніпропетровську рада та зобов'язала позивача та [PERSON] додержуватися правил добросусідства. На підставі викладеного, у зв'язку з тим, що земельний спір між позивачем та [PERSON] вирішений не був, позивач у своїй позовній заяві просить визнати незаконним рішення Самарської районної в м.Дніпропетровську ради від 30.11.2012 року № 14/11 «Про вирішення спору з питань суміжного землекористування по [ADDRESS] та [ADDRESS]», зобов'язати Дніпропетровську міську раду та Самарську районну в м.Дніпропетровську раду прийняти рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, підтвердивши всі обставини викладені в позовній заяві. Представник Самарської районної в місті Дніпропетровську ради в судовому засіданні, яке відбулось 03.10.2013 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовної заяви. У позивача відсутні документи про надання земельної ділянки в користування на законних підставах та державний акт на право власності на земельну ділянку. Представник Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні, яке відбулось 07.02.2014 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовної заяви, зазначаючи, що Дніпропетровська міська рада не є належним відповідачем по справі. Окрім того зазначив, що міська рада не відмовляла позивачу у вирішенні питання про порядок користування земельною ділянкою. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню зважаючи на наступне. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини домоволодіння від 17.07.2009 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 45/100 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.4). Вказаний договір було зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5). Згідно з договором купівлі-продажу від 08.07.1980 року [PERSON] придбав 55/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Вказаний договір було зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної. [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS], що вбачається з вказаного договору купівлі-продажу (а.с. 6,7). Будь-яких документів на підтвердження правомірності володіння чи користування земельною ділянкою сторонами не надано. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, у зв'язку з чим, вона зверталась до комісії з питань розгляду земельних спорів, яка рекомендувала [PERSON] та [PERSON] дотримуватись правил добросусідства. Відповідно до рішення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради від 30.11.2012 року № 14/11 остання погодилась з висновками комісії з питань розгляду земельних спорів, які викладені у протоколі комісії з питань розгляду земельних спорів від 08.08.2012 року. Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] додержуватися правил добросусідства згідно ст. 103 Земельного кодексу України (а.с. 16). Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що рішення ХІ сесії VІ скликання Самарської районної в місті Дніпропетровську ради від 30.11.2012 року є незаконним, оскільки даний факт нічим не підтверджено, вимоги не основані на законі та не обгрунтовані. Доказів його незаконності суду не надано. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Доказів відмови [PERSON] в приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], позивачем не надано. Доводи позивача про те, що Дніпропетровська міська рада відмовила [PERSON], в оформленні технічної документації, зазначивши що для розгляду її звернення щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по [ADDRESS], необхідно надати до міської ради заяву, оформлену належним чином та документацію із землеустрою (а.с. 84) не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки лист Дніпропетровської міської ради, не є рішенням про відмову. Як вбачається зі змісту вказаного листа в ньому лише запропоновано надати до міської ради заяву, оформлену належним чином та документацію із землеустрою, для подальшого розгляду порушеного питання. Таким чином, лист на який посилається [PERSON] щодо відмови останній в оформленні технічної документації не є фактичною відмовою та носить рекомендаційний характер. Позовні вимоги в частині зобов'язання Дніпропетровської міської ради та Самарської районної в м.Дніпропетровську раду прийняти рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] є передчасними та необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутня відмова міської ради на зверненні [PERSON] щодо визначення порядку користування. Виходячи з вищенаведених обставин справи, та з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надані докази в підтвердження обґрунтованості своєї заяви.

Outcome: dismissed