Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

10 червня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.02.2008 між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-груп ЛТД» був укладений кредитний договір № 05-08/Ю, за умовами якого Позивачем було надано ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» в кредит грошові кошти в сумі 3\~700\~000,00 грн. строком до 04.02.2013 включно. Протягом дії Кредитного договору між Позивачем і ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» було укладено 11 додаткових угод до Кредитного договору, якими було визначено розмір наданих траншів, змінено процентну ставку за користування кредитом, визначено графік повернення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 07.07.2009 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» і громадянкою [PERSON] та ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» було укладено договір поруки № 03-08/Ю/Р-2, відповідно до умов якого Поручитель [PERSON] солідарно відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» у повному обсязі за Кредитним договором. Позивач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, а саме надав ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» кредит в розмірі 3\~700\~000,00 грн., однак Позичальник свої зобовязання за Кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, яка станом на 22.05.2015 становить 14\~707\~901,72 грн., з яких 3\~357\~407,50 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 4\~450\~418,01 грн. заборгованість за процентами, 134\~296,30 грн. заборгованість за комісіями, 21\~811,19 грн. пеня за несвоєчасну сплату комісії по кредиту, 730\~535,08 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 912\~374,94 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 295\~398,82 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, 273\~674,78 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 5\~537,54 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату комісії, 2\~043\~781,65 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 2\~425\~399,73 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів, 57\~266,18 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії. Вказану заборгованість Позивач просив стягнути з Відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, заперечив проти висновку судової почеркознавчої експертизи, яка викликає сумніви в її достовірності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, суду пояснила, що не укладала договір поруки. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вони є необґрунтованими, відповідач не підписувала Договір поруки, що підтвердив висновок судової почеркознавчої експертизи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії кредитного договору № 05-08/Ю від 06.02.2008 з врахуванням Додаткових угод та Договорів про внесення змін до нього ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» на умовах використання за цільовим призначенням (п.1.2 Кредитного договору) ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», було надано кредит в розмірі 3\~700\~000,00 грн. строком до 04 лютого 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17%, в подальшому з 16.05.2008 в розмірі 20% річних, з 21.11.2008 в розмірі 26,5% річних (т.1, а.с. 6-19). Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Для забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 05-08/Ю від 06.02.2008 між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 03-08/Ю/Р-2 від 07.07.2009 (т.1, а.с. 27, 205). Ухвалою суду від 06 квітня 2016 року призначалася по вказаній справі судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: чи виконаний підпис в Договорі поруки № 03-08/Ю/Р-2 від 07.07.2009 [PERSON] нею особисто або іншою особою? З висновку № 2028-16 судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 212/4530/15-ц, складеного 05.08.2016 Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, судовим експертом [PERSON], вбачається, що підписи від імені [PERSON] в правому нижньому куті на лицевій сторінці (підпис, виконаний барвником чорного кольору), а також в загальній графі «Поручитель» на зворотній сторінці договору поруки № 03-08/Ю/Р-2 від 07.07.2009, укладений між ВАТ Всеукраїнський [PERSON] (ВАТ «ВіЕйБі Банк»), [PERSON] та ТОВ «Сервіс-груп ЛТД», - виконані не [PERSON], а іншою особою (т.1, а.с. 222-229). Експерта попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ст. ст.ст. 384, 385 КК України. Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 року № 53/5 передбачено, що під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження) належить до компетенції експерта. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як розяснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 25 травня 1998 року № 15, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене і оцінивши висновок № 2028-16 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 06 квітня 2016 року суд вважає, що даний висновок відповідає встановленим вимогам чинного законодавства, є чітким та обґрунтованим, тому приймає його в якості належного та допустимого доказу по даній справі. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] спростовані матеріалами справи, що в свою чергу, дає суду підстави визнати позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed