Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

12.03.2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовними вимогами до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що 04.06.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11163076000. Згідно умов кредитного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 65039 швейцарських франків, а [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.06.2017 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9,99 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених договором. Відповідно додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 по 25 (включно) число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти. Також, зазначає, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 118294 від 04.06.2007 року. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобов'язалася в солідарному порядку відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки від 04.06.2007 року. Відповідно до умов договору, в іпотеку передано наступне нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 71,5 кв. м., житловою площею 42,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить іпотекодавцям на праві власності. Позивач зазначає, що банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та перерахував позичальнику грошові кошти у розмірі 65039 швейцарських франків, а відповідач [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з березня 2012 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 24 січня 2014 року позичальнику, поручителю та іпотекодавцям направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 24.02.2014 року, вимоги банку залишені без задоволення. Таким чином, станом на 24.02.2014 року заборгованість відповідачів по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 45251,43 швейцарських франків. Уточнивши позовні вимоги в остаточній редакції (а.с. 119 т.2) позивач - ПАТ «УкрСиббанк» просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11163076000 від 04.06.2007 року та договором поруки № 118294 від 04.06.2007 року в загальному розмірі 45251,43 швейцарських франків, з яких 35012,68 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 8223,94 швейцарських франків - заборгованість за процентами, 1278,33 швейцарських франків - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 736,48 швейцарських франків - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Також, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] з метою задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11163076000 від 04.06.2007 року в загальному розмірі 45251,43 швейцарських франків, встановити спосіб реалізації іпотечного майна шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, відшкодувати понесені судові витрати позивача по оплаті судового збору у розмір 3654 грн. Під час судового розгляду представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, протягом усього розгляду справи, до суду надійшло декілька заяв представника позивача про розгляд справи у відсутність позивача (а.с. 73,81,82,90,123,194,195 т.1, а.с. 164 т.2). 01.06.2016 року до суду також надійшла заява представника позивача, в якій просить розглядати справу у відсутності позивача на підставі ч.2 ст. 158 ЦПК України, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні протягом усього розгляду справи проти позовних вимог заперечували, зазначаючи про їх необґрунтованість та безпідставність. В письмових запереченнях також вказували, що фактичне надання кредиту саме в франках Швейцарії документами, які залучені до матеріалів справи не підтверджується, оскільки відповідач отримав кредит в сумі 258816,20 гривень національній валюті України шляхом перерахування цих коштів на відкритий рахунок відповідача у гривні. Таким чином, Банк істотно порушив умови кредитного договору (ч.2 ст.651 ЦК України), не виконавши своє зобов'язання щодо надання кредиту в іноземній валюті - франку Швейцарії, а фактично виконав своє зобов'язання по наданню кредиту саме в національній валюті України гривні, а тому в даному випадку жодними діями відповідача не було завдано майнової шкоди позивачу і Банк необгрунтовано та передчасно звернувся до суду з вимогою про стягнення кредиту в іноземній валюті - франках Швейцарії, звернення стягнення на іпотечне майно, а тому є підстави для відмови у задоволенні вимог позивача. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] звертався до суду з зустрічним позовом про визнання договору кредиту удаваним і таким, що укладений в національній валюті гривні та ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2015 року (а.с. 161 т.2) зустрічна позовна заява повернута заявникові на підставі п.1 ч.3 ст. 121 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні з позовними вимогами також не погодились. При цьому, відповідач [PERSON] вказувала, що договір поруки від 04.06.2007 року не підписувала, про існування зазначеного договору дізналася лише в суді, подала до суду клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи. Інші відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, ніяких заяв до суду не подали, у зв*язку з чим суд розглянув справу у їх відсутність. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки, звернення стягнення на предмет іпотеки подані наступні докази: - договір про надання споживчого кредиту №11163076000 від 04.06.2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]; - договір поруки №118294 від 04.06.2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]; - розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписка за кредитним договором; - договір іпотеки нерухомого майна від 04.06.2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; - вимоги про дострокове стягнення. Звертаючись з позовом до суду позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти у позивача згідно умов кредитного договору в іноземній валюті в сумі 65039 швейцарських франків, однак відповідач [PERSON] своїх зобовязань належним чином за договором кредиту не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 24.02.2014 року у розмірі 45251,43 швейцарських франків, з яких 35012,68 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 8223,94 швейцарських франків -заборгованість за процентами, 1278,33 швейцарських франків - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 736,48 швейцарських франків - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, яку і просять стягнути з відповідача в примусовому порядку саме в іноземній валюті. Звертаючись з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 65039 швейцарських франків, позивач вказує, що [PERSON] уклала договір поруки № 118294 від 04.06.2007 року, за умовами якого зобов*язалася відповідати в солідарному порядку за зобов*язаннями кредитора [PERSON] (а.с. 12-13 т.1). Згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів, 04.06.2007 року [PERSON] уклав з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 11163076000. Згідно умов кредитного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 65039 швейцарських франків, а [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.06.2017 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9,99 % річних.(а.с. 6-9 т.1). Факт укладення та підписання даного договору між сторонами відповідачем [PERSON] не оспорюється. Відповідно до п.1.5. кредитного договору № 11163076000 від 04.06.2007 року Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №26200019333200 у Банку, код Банку (МФО) 351005 оплати Банком платіжних документів з позичкового рахунку позичальника, за умови попереднього надання до Банку письмової заяви позичальника, оформленої згідно вимог Банку. (а.с. 6-11 т.1). Відповідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~\~\~\~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач [PERSON] стверджує, що грошові кошти за кредитним договором № 11163076000 від 04.06.2007 року отримав шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника №26200019333200 в національній валюті в розмірі 258816,20 гривень, а відповідач [PERSON] зазначає, що ніколи не мала фінансових взаємовідносин з позивачем, і договір поруки № 118294 від 04.06.2007 року не підписувала. Дослідивши під час судового розгляду надані сторонами докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до ч.2 ст.192 та ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. В обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення заборгованості в іноземній валюті позивач надав до суду Банківську ліцензію № 75 від 28.10.1991 року, видану АКІБ «УкрСиббанк», Дозвіл № 75-2 на право здійснення операцій, визначених п.п.1-4 ч.2,4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком та Додаток до дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року (а.с. 207-213 т.2). Крім того, надана Банківська ліцензія № 75 від 05.10.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» на право надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з Додатком до [PERSON] ліцензії на здійснення валютних операцій .(а.с. 122-123 т.2). Відповідно до висновків, викладених в експертизі № 111 від 04.01.2016 року (а.с. 224 т.2) за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою. Відтак, надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України. Надана позивачем [PERSON] ліцензія від 2011 року в повній мірі підтверджує право останнього на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Таким чином, доводи відповідача про відсутність у позивача права вимоги щодо стягнення заборгованості в іноземній валюті є необґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу. Стосовно неналежного виконання умов кредитного договору та договору поруки, спричинення відповідачами майнової шкоди та її відшкодування шляхом заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач відповідно до ст. 10 ЦПК України повинен довести, що його право є порушеним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Вимогами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Звертаючись з позовом до суду, Банк вказує, що умови кредитного договору № 11163076000 від 04.06.2007 року виконав в повному обсязі і надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 65039 швейцарських франків. Дослідженням в судовому засіданні доказів судом встановлено, що згідно наданого ПАТ «Укрсиббанк» меморіального ордеру за №0604029792 від 04.06.2007 року документально підтверджується факт зарахування кредитних коштів [PERSON] в сумі 65039,00 швейцарських франків у гривневому еквіваленті 267228,60 гривень, що є підтвердженням виконання зобов'язання з боку Банку про надання споживчого кредиту №11163076000 від 04.06.2007 року в гривневому еквіваленті. Однак, суд звертає увагу на те, що належних та допустимих доказів на підтвердження надання кредитних коштів у розмірі 65039,00 швейцарських франків та в іноземній валюті на виконання п.1.5. договору кредиту №11163076000 від 04.06.2007 року відповідачу [PERSON] суду не надано. За клопотанням відповідача судом призначались судово-економічні експертизи, витребувались докази для проведення останніх, і згідно з висновками яких від 17.04.2015 року № 98 та від 04.01.2016 року № 111 вбачається, що «проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів встановлено, що відповідач [PERSON] фактично отримав грошові кошти (тіло кредиту) за договором про надання споживчого кредиту № 11163076000 від 04.06.2007 в гривні, в сумі 258816,20 гривень, на гривневий поточний рахунок №26200019333200. Проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів встановлено, що позивач не виконав умови договору про надання споживчого кредиту № 11163076000 від 04.06.2007р. в частині зарахування кредитних коштів на поточний рахунок № 26200019333200 саме в іноземній валюті швейцарських франках. (а.с. 216-224 т.2). Згідно досліджених матеріалів справи також встановлено, що у відповідача [PERSON] був відкритий поточний рахунок №26200019333200 в валюті гривня (а.с. 195-200 т.2), на яких і було перераховано кредитні грошові кошти в національній валюті України і інших рахунків згідно умов кредитного договору (п.1.5) у валюті франк Швейцарії на ім*я позичальника відкрито не було. Доказів на спростування зазначеного суду під час розгляду справи не надано. Також, в висновках судово-економічної експертизи від 17.04.2015 року № 98 вказано, що «в межах документів, наданих на дослідження, проведеним дослідженням встановлено, що розмір заборгованості за тілом кредиту згідно договору про надання споживчого кредиту №11163076000 від 01 червня 2007 року станом на 24.02.2014 року становить 34203,57 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 343615,22 гривень, з яких сума заборгованості в розмірі 12523,77 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 125816,05 гривень, є простроченою заборгованістю за тілом кредиту станом на 24.02.2014 року. В межах наданих на дослідження документів, враховуючи умови Договору про надання споживчого кредиту № 11163076000 від 01.06.2007 та документи про оплату заборгованості за кредитними зобов'язаннями, наданими позичальником [PERSON] і розмір заборгованості за процентами за договором про надання споживчого кредиту №11163076000 від 01 червня 2007 року станом на 24.02.2014 року становить 6848,72 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 68803,47 гривень. Розмір заборгованості за пенею на прострочену заборгованість по кредиту за умовами договору про надання споживчого кредиту №11163076000 від 01 червня 2007 року станом на 24.02.2014 року становить 6598,50 гривень. Розмір заборгованості за пенею на прострочену заборгованість по відсоткам за умовами договору про надання споживчого кредиту №11163076000 від 01 червня 2007 року станом на 24.02.2014 року становить 3601,85 гривень. (а.с. 63-75 т.2). Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем умови кредитного договору №11163076000 від 04 червня 2007 року про перерахування позичальнику грошових коштів саме у іноземній валюті швейцарських франках були виконані належним чином суду під час розгляду справи не надані, а тому і вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] саме в швейцарських франках суд вважає недоведеними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], суд зазначає наступне. Статтею 554 ЦК України передбачено відповідальність поручителя у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою і поручитель відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пред*являючи вимоги до [PERSON], позивач посилається на вимоги договору поруки № 118294 від 04.06.2007 року, який, як вказує відповідач [PERSON] вона не підписувала. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. З положень ч.3 ст.203 ЦК України вбачається, що загальною вимогою дотримання якої необхідно для дійсності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення відповідачки [PERSON] на укладення договору поруки № 118294 від 04.06.2007 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] та відсутність її внутрішньої волі на укладення договору поруки. Дані обставини підтверджуються наданим до суду висновком судово-почеркознавчої експертизи № 99 від 26.04.2016 року, згідно даних якого підпис від імені [PERSON] в правому нижньому куті на 1-му аркуші та підпис від імені [PERSON] в графі «Поручитель» на 2-му аркуші договору поруки №118294 від 04.06.2007 року - виконані не [PERSON], а іншою особою. (а.с. 62-67 т.3). Висновки судово-почеркознавчої експертизи у суду не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки вони не протирічать іншим даним, які встановлені в судовому засіданні під час розгляду даної справи та не спростовані буд-якими іншими доказами, наданими сторонами. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що підпис в договорі поруки №118294 від 04.06.2007 року виконаний не відповідачем [PERSON], про що свідчить відсутність її волевиявлення на укладення договору поруки з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України. Дана обставина спростовує доводи позивача щодо обґрунтованості позовних вимог до відповідача [PERSON] та укладення саме відповідачем [PERSON] договору поруки та викликає сумніви у достовірності доводів на підтвердження позиції позивача про стягнення заборгованості за кредитом згідно умов договору поруки від 04.06.2007 року. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитом від 04.06.2007 року та договором поруки №118294 від 04.06.2007 року з відповідача [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, спростовані відповідачем, у зв*язку з чим позов ПАТ «УкрСиббанк» в цій частині також задоволенню не підлягає. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов*язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпротекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. Звертаючись з позовними вимогами до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та встановлення способу реалізації іпотечного майна позивач вказує про те, що існує заборгованість у відповідачів за кредитним договором та договором поруки від 04.06.2007 року перед позивачем і визначає розмір цієї заборгованості - 45251,43 швейцарських франків, з яких 35012,68 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 8223,94 швейцарських франків -заборгованість за процентами, 1278,33 швейцарських франків - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 736,48 швейцарських франків - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач відповідно до ст. 10 ЦПК України повинен довести, що його право є порушеним. Згідно дослідженого судом договору іпотеки від 04.06.2007 року він укладений з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 04.06.2007 року. Однак, суд, дослідивши всі докази в їх сукупності під час судового розгляду, вважає, що розмір визначеної позивачем заборгованості за кредитним договором не є доведеним та обґрунтованим в даному судовому провадженні, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - а саме квартиру [ADDRESS] для виконання зобов*язань позичальника, як подане передчасне та необґрунтоване. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За даними, які містяться в матеріалах справи, відповідачем [PERSON] були понесені витрати за проведення судової експертизи у розмірі 750,40 грн. та подана заява про відшкодування понесених витрат. Враховуючи вимоги ст.ст. 79,88 ЦПК України суд відшкодовує відповідачу [PERSON] понесені витрати за проведення експертизи, та відмовляє ПАТ «УкрСиббанк» у відшкодуванні витрат по оплаті судового збору у разі відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved