Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

10 липня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви та до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтувались тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, якій рішенням Славутицького міського суду Київської області від 08.02.2017 року розірвано. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від позивача. Домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, тому вона хоче отримувати матеріальну допомогу на сина за рішенням суду. Заочним рішенням 17.09.2019 року зазначений позов було задоволено. Представник відповідача надав суду заяву про скасування заочного рішення. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року заочне рішення було скасовано і справу було призначено на 26.12.2019 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі, додатково на обгрунтування позову надали виписки з медичної картки хворої дитини та рецепт на окуляри. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Його представник надав письмову заяву про розгляд справи без їх участіґ. Позовні вимоги не визнали в повному обсязі, вважають, що з урахуванням заробітної плати отриманої відповідачем у Білоурусії розмір аліментів не співмірний з його заробітною платою. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, якій рішенням Славутицького міського суду Київської області від 08.02.2017 року розірвано. (а.с.16-17). Під час спільного шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, а матір`ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 4). Згідно довідки від 16.11.2018 року [PERSON] - позивач, [PERSON] - відповідач та їх син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18). З наданих документів вбачається, що відповідач є громадянином України, офіційно зареєстрований у м. Славутичі, в той же час із наданих документів вбачається. Що відповідач на даний час проживає у республіці Білорусь, має опостійне, офіційне місце проживання, працює на атомній станції, отримує заробітну плату(а.с.72). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов`язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, отже, на даний час розмір аліментів на дитину має бути не меншим ніж 1013,50 гривень. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Проаналізувавши матеріали справи, докази які надані сторонами на обгрунтування позову і заперечення проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню з урахуванням доходів відповідача, його витрат, суд дійшов висновку що в даному випадку розмір аліментів які будуть достатніми для утримання неповнолітньої дитини повинен становити 1/4 частину. Посилання відповідача, що він в добровільному порядку надсилає матеріальну допомогу на сина і тому стягнення аліментів є безпідставним в даному випадку судом не може бути судом прийнято до уваги, так як позивач має право на утримання дитини отримувати аліменти по закону за рішенням суду, якщо між сторонами немає домовленності. Виходячи із змісту ст.201, ч.1 ст.191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: partial