Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

12.10.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості. 18.10.2018 до Головного інформаційного - обчислювального центру» Реєстру територіальної громади м. Києва для надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. 01.02.2019 відповідно до розпорядження № 47 від 01.02.2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з відстороненням від посади судді Цокол Л.І. , яку було передано судді Ільєвій Т.Г. для вирішення питання про відкриття провадження. 04.02.2019 ухвалою суду було відкрито провадження у вказаній справі. 14.03.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 14.08.2019 до суду надійшли пояснення (заперечення) на позов представника відповідача. Ухвалою суду від 03.02.2021 залучено до участі у справі замість АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ЄДРПОУ: 23494714, МФО 300346, п/р № ІВАN [NUMBER] . Місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100. 01.04.2021 до суду надійшли письмові пояснення АТ «Альфа-Банк», в яких представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних та просила відмовити у позові. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що 30 жовтня 2006 року між [PERSON] та АКЕ «УКРСОЦБАНК» в особі Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «УКРСОЦБАНК», надалі - Кредитор) було підписано договір невідновлюваної кредитної лінії № 38-05/3/98, відповідно до якого Кредитором надано Відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 163415 доларів США, під 12,85 % відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 29 жовтня 2026 р. 30 жовтня 2006 року укладено іпотечний договір № 38.02/857, за яким іпотекодавець ( [PERSON] ) передає в іпотеку іпотекодержателю (ПАТ «Укрсоцбанк») в якості забезпечення виконання позичальником всіх зобов`язань за основним зобов`язанням трикімнатну квартиру [ADDRESS] ( [ADDRESS] , надалі - Предмет, іпотеки), та належить іпотекодавцю ( [PERSON] ) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1993 року, виданого комісією з приватизації житлового фонду Мінекономіки України на підставі розпорядження (наказу) № 455 від 27 грудня 1993 року, право власності зареєстроване згідно з реєстраційним написом зробленим 13 січня 1994 року КП БТІ реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстрованим номером 2857, та на свідоцтва права на спадщину за законом від 03 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом 6-ї Київської державної нотаріальної контори Ларіною О. В., номер спадкової справи 660/06, зареєстровано в реєстрі за № 1-1574, прав власності зареєстроване згідно з реєстраційним написом, що зроблений 04 жовтня 2006 року. За умовами договору, кредитор зобов`язався надати позичальнику споживчий кредит у сумі 163 415 (сто шістдесят три тисячі чотириста п`ятнадцять) доларів США. Свої зобов`язання перед кредитором відповідач не виконала. За вимогою ПАТ «УКРСОЦБАНК» 02 травня 2018 р. було винесено рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська область Попової О.В. та був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 25982146. Згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - інформаційної довідки від 25.09.2018 року власником квартири позивача, що була предметом іпотеки, став ПАТ «УКРСОЦБАНК». Згідно з положеннями ч. 1, 2 статті 556 ЦКУ до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, які забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, що підтверджують цей зобов`язання боржника. Аналізуючи вказані положення статті 556 ЦКУ, ВСУ дійшов висновку, що наслідки, передбачені зазначеної нормою, наступають лише у випадку повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок ВСУ узгоджується з положенням пункту 3 ч. 1 статті 512 ЦКУ, що передбачає подібний спосіб заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Як бачимо, наслідки, передбачені статтею 556 ЦКУ та умовами договорів поруки, у вигляді переходу всіх прав кредитора до поручителя не настали, тому у позивача як поручителя не виникло право на пред`явлення зворотної вимоги до боржника. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. Наряду, з вказаним під час судового розгляду справи встановлено, що постановою Київського апеляційного суду у справі № 757/52446/18-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсною та скасування реєстрації майнових прав, зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги задоволено частково, скасовано запис державної реєстрації 25982146 про право власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», на квартиру [ADDRESS] , здійснений Державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська область Поповою Олександрою Валеріївною 02 травня 2018 року17.01.56. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 03.03.2021. Вказане свідчить, що зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, ані боржником, ані поручителем не виконано, оскільки судовим рішенням скасовано право власності на предмет іпотеки за банком, отже погашення кредитної заборгованості [PERSON] , як майновим поручителем за рахунок іпотечного майна за [PERSON] не відбулось, за таких обставин відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості з відповідача в порядку регресу. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту виконання зобов`язання за кредитним договором, а відтак підстави для стягнення заборгованості в порядку регресу відсутні.

Outcome: dismissed