Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

10 червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОСББ «Четвертая Жемчужина», код ЄДРПОУ 39304707 (р/р [NUMBER] в ПАТ «Банк Восток»): заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат в сумі 25 954, 52 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОСББ «Четвертая Жемчужина», код ЄДРПОУ 39304707 (р/р [NUMBER] в ПАТ «Банк Восток»): судові витрати: професійну правничу допомогу та судовий збір в розмірі 7 470 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що на підставі протоколу установчих зборів співвласників будинку від 06.06.2014 року було створено та зареєстровано ОСББ «Четвертая Жемчужина» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, буд. 35 , яке діє на підставі затвердженого Статуту. Багатоквартирні будинки №№ 35, 35-а , за вказаною адресою передано на баланс ОСББ «Четвертая Жемчужина», що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2015 року. Позивач зазначив, що діяльність ОСББ спрямована на забезпечення співвласників будинку в отриманні житлово-комунальних послуг, а співвласник в свою чергу зобов`язаний забезпечувати своєчасну і в повному обсязі сплату внесків і платежів на умовах, визначених чинним законодавством України. ОСББ як колективний споживач скористався своїм правом на укладення договорів про надання комунальних послуг у відповідності до Статуту, в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, як це передбачено положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ч.3 ст. 7). Також позивач зазначив, що ним самостійно, а у деяких випадках із залученням підрядних організацій здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території, а саме: технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньо будинкових інженерних систем відповідно до наказу Держкомітету з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», Наказу Мінрегіонрозвитку №190 від 27.07.18 року «Про затвердження Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території». Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , та відповідно є співвласником багатоквартирного будинку. Позивач посилається на положення ч.1 ст. 17, ст. 20, ч.ч. 6,7,8 ст. 22, ч.4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та зазначає, що власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна. В межах покладених зобов`язань на ОСББ «Четвертая Жемчужина» та для утримання будинку та прибудинкової території, позивачем було затверджено розмір загальнообов`язкових членських внесків та платежів на обслуговування та ремонт неподільного та загального майна. Однак, позивач зазначив, що відповідачами не виконуються зобов`язання в частині здійснення оплати членських внесків, що зумовило виникнення заборгованості перед ОСББ в загальному розмірі 23 279, 91 грн. за комплекс житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечується позивачем відповідно до договорів, укладених між позивачем та суб`єктами господарювання і фактичних витрат. За несвоєчасне виконання зобов`язань позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у сумі 2355, 93 грн., 3% річних - 318, 68 грн. Таким чином, позивач просить стягнути на його користь загальну суму боргу яка склала 25 954, 52 грн. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Абловій Ю.Ю. Ухвалою судді від 22.06.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 27 липня 2021 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну відповідача [PERSON] , в якому остання просить: прийняти до розгляду зазначений відзив [PERSON] проти позовних вимог ОСББ «Четвертая Жемчужина» та врахувати наведене у цьому відзиві правове обґрунтування заперечень Відповідача - [PERSON] проти позову ОСББ «Четвертая Жемчужина» під час вирішення справи № 504/1871/21 по суті та під час ухвалення рішення. Прийняти до розгляду та задовольнити заяву [PERSON] із запереченнями проти розгляду справи №504/1871/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначити розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження; Провести судове засідання, яке призначене на 03.08.2021 року о 10:00 год. без участі Відповідача - [PERSON] , про дату наступного судового засідання сповістити судовою повісткою. Задовольнити клопотання Відповідача - [PERSON] щодо витребування від ОСББ «Четвертая Жемчужина» оригінали наступних документів: протокол без номеру зборів правління ОСББ «Четвертая Жемчужна» від 18.12.2019 року з додатками, протокол без номеру зборів правління ОСББ «Четвертая Жемчужна» від 27.08.2020 року з додатками, протокол без номеру зборів правління ОСББ «Четвертая Жемчужна» від 22.12.2020 року з додатками та належним чином засвідчені копії цих Протоколів з додатками для долучення їх до матеріалів справи. Витребувати від ОСББ «Четвертая Жемчужна» докази сповіщення її про нові розміри внесків та обов`язкових платежів. Витребувати від ОСББ «Четвертая Жемчужна» належним чином засвідчені Протоколи загальних зборів ОСББ «Четвертая Жемчужина» про затвердження нових (шляхом коригування) внесків та обов`язкових платежів за період з 2015 року та по 2021 рік (включно) з переліком осіб, які голосували та копіями листів опитування, у разі якщо такі загальні збори скликались. Витребувати від ОСББ «Четвертая Жемчужна» належним чином засвідчені копії Протоколів загальних зборів щодо затвердження кошторисів ОСББ «Четвертая Жемчужина», балансів ОСББ «Четвертая Жемчужина та затвердження річних звітів правління ОСББ «Четвертая Жемчужина» на 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, на підставі яких формується розмір внесків та обов`язкових платежів в ОСББ згідно законодавства. Витребувати від ОСББ «Четвертая Жемчужна» належним чином засвідчені копії висновків ревізійної комісії, щодо встановлення розміру внесків та платежів членів ОСББ у новому розмірі (шляхом коригування) та висновків щодо затвердження річних звітів Правління ОСББ «Четвертая Жемчужина» та кошторисів ОСББ за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, та 2021 роки, як встановлено п. 4.10. Статуту «ОСББ «Четверта Жемчужина». Витребувати від ОСББ «Четвертая Жемчужна» належним чином засвідчені копії додатків до Договорів, які були надані до позову у якості доказової бази, а саме: до Договору про надання комплексних послуг №19/05-20 від 16 травня 2020 року, які є невід`ємною часиною цього Договору; до Договору про постачання електричної енергії від 17.12.2015 року № 288700, до Договору № 348/ожп/92«на вывоз твердых отходов образующихся в процессе хозяйственной деятельности» від 01.03.2015 року, Договору на постачання природного газу № 979 від 15.04.2019 року; до Договору охорони №03/18-4Ж від 01.03.2018 року, укладеного з ТОВ «ФОРТЕЦЯ ЮГ»; до Типового договору №10390 від 30.07.2020 року з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, до Договору охорони №08/20-4/10Ж від 01.08.2020 року, укладеного з ТОВ «ЛЕОПАРД ПЛЮС», всі додатки на які є посилання в вищенаведених Договорах, і які є невід`ємними частинами цих договорів; Зобов`язати ОСББ «Четвертая Жемчужина» надати розрахунок суми заборгованості із зазначенням тарифів, які застосовувались при розрахунку заборгованості, найменування житлово-комунальних послуг та періоду за який нараховується заборгованість, яка станом на травень 2021 року обліковується за [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Застосувати до позовних вимог ОСББ «Четвертая Жемчужина» строк позовної давності у відповідності до вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України. Відмовити ОСББ «Четвертая Жемчужина» у задоволенні позову у справі № 504/1871/21 до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3% річних, у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що заперечує проти задоволення позову, вважає позовні вимоги безпідставними та вказує про відсутність перед позивачем заборгованості зі сплати членських внесків та житлово-комунальних послуг. У своєму відзиві [PERSON] не заперечувала, що є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зазначила, що здійснювала оплату за період з 2020 року по 01.05.2021 року у повному обсязі, в підтвердження чого надала квитанції про сплату, заперечувала проти розрахунку заборгованості наданого позивачем. Також відповідач вказала про своє критичне ставлення до розміру тарифів на підставі яких позивачем здійснювались нарахування, та зазначив, що ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів встановлюється загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту. [PERSON] зазначила у відзиві, що їй не було відомо про коригування розмірів внесків і платежів співвласниками будинку на утримання будинку та прибудинкової території, а надані позивачем витяги з протоколів правління ОСББ не можуть братися судом до уваги оскільки не містять реєстраційного номеру та підписів голови та секретаря правління. Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначення справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено. 02 серпня 2021 року за вх. №14368 на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про відвід головуючого судді , яка ухвалою суду від 03 серпня 2021 року була залишена без задоволення. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні 21 вересня 2021 року представник позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Четвертая Жемчужина» - Назаровець Валентина Василівна позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, 17 вересня 2021 року звернулась до суду з клопотанням в якому просила продовжити їй строк для ознайомлення із письмовими поясненнями та розглянути дане питання без її участі. Натомість представник позивача наполягала на розгляді справи, вказуючи на навмисне затягування розгляду справи відповідачем, оскільки письмові пояснення ними були направлені на адресу відповідача 11 серпня 2021 року та більш того відповідач ознайомилася з матеріалами справи 17 вересня 2021 року. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Беручи до уваги той факт, що провадження у справі відкрито 22 червня 2021 року, відповідач у жодне судове засідання не з`явилась, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній документами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Протоколом установчих зборів співвласників будинку від 06.06.2014 року було створено та зареєстровано ОСББ «Четвертая Жемчужина» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, буд. 35 , до складу якого увійшов і багатоквартирний будинок № 35А за вказаною адресою, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом приймання-передачі від 01.10.2015 року. Статутом ОСББ «Четвертая Жемчужина» затвердженим протоколом зборів № 4 від 10.03.2015 року передбачено, що діяльність ОСББ спрямована на отримання усіма співвласниками єдиного майнового комплексу послуг з водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання, поводження з твердими побутовими відходами, забезпечення опалення, утримання будинку та прибудинкової території, охорону спільного майна, а співвласники, в свою чергу, забезпечують своєчасну оплату внесків і платежів та відшкодування витрат об`єднанню на умовах, що передбачені законодавством. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між його членами. Господарче забезпечення діяльності здійснюється самостійно та шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. ОСББ «Четвертая Жемчужина» укладено прямі договори з постачальниками житлово-комунальних послуг, які наявні в матеріалах справи та за якими встановлено обов`язок позивача проводити перерахування коштів за наданні послуги щомісячно, чинність та наявність яких не заперечується відповідачем. В ході розгляду справи, судом встановлено, що позивачем здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території про що також вказують укладені між позивачем та суб`єктами господарювання господарські договори, які наявні у матеріалах справи. Положеннями ч.2 ст. 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (ч.1 ст. 17, ст. 20, ч.ч. 6,7,8 ст. 22, ч.4 ст. 23) встановлено обов`язок власників квартир у багатоквартирному будинку нести витрати по утриманню спільного неподільного майна, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Судом досліджено та встановлено, що протоколом № 4 загальних зборів ОСББ від 10.03.2015 року затверджено розмір загальнообов`язкових членських внесків та платежів на обслуговування та ремонт неподільного та загального майна - в розмірі 3,385 грн. Разом з цим, статутом ОСББ (пункт 4.6) передбачено, що до компетенції правління об`єднання належить, зокрема і визначення розмірів внесків та платежів членів об`єднання. Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869, передбачено, що механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов`язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси. Протоколом зборів правління ОСББ № б/н від 18.12.2019 року затверджено скоригований розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території: станом на 01.01.2020 року у розмірі 7,701 грн., протоколом зборів правління ОСББ № б/н від 27.08.2020 року затверджено скоригований розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території: станом на 01.09.2020 року - 8,032 грн., протоколом зборів правління ОСББ № б/н від 22.12.2020 року затверджено скоригований розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території: станом на 01.01.2021 року- 10,990 грн. Суд зазначає про своє критичне ставлення до доводів відповідача яка заперечує щодо встановлених розмірів внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а також зауважує, що надані позивачем протоколи загальних зборів ОСББ та протоколи правління є чинними на момент розгляду даної справи, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів які б вказували про наявність підстав для неврахування судом наявних у матеріалах справи документів, а отже такі докази є обов`язковими для врахування та надання їм правової оцінки. Також судом встановлено, що розрахунки заборгованості виконано на підставі затверджених розмірів внесків на утримання будинку та прибудинкової території, загальна сума боргу відповідача перед ОСББ складає 23 279, 91 грн., що відповідає наявним у матеріалах справи розрахункам, зокрема станом на 01.03 .2020 року початкове сальдо становить 284, 64 грн., відповідно до розрахунків також наявна заборгованість за наступними послугами: - утримання будинку та прибудинкової території - 8010, 22 грн.; резервний фонд - 472, 55 грн.; утримання котельні - 1789, 65 грн.; охорона спільного майна - 5 136, 05 грн.; послуга поводження з побутовими відходами - 223, 08 грн.; витрати на опалення місць загального користування - 1053, 35 грн.; опалення - 3298,13 грн; постачання холодної води - 3012, 24 грн. Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів сплати вищевказаної заборгованості, а надані відповідачем платіжні доручення свідчать лише про те, що оплата відповідачем здійснювались щомісячно, однак не в повному обсязі про що також зазначається у призначеннях платежів, що зумовило виникнення заборгованості. Частиною 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. В ході розгляду справи відповідачем не спростовано належними доказами факт надання позивачем згаданих послуг за які останній зобов`язаний здійснювати оплату, матеріали справи також не містять доказів того, що позивачем не надавались чи не якісно надавались послуги за які відповідач повинен сплачувати кошти у встановленому розмірі. Судом враховується правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, відповідно до яких споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Суд зазначає, що відповідно до положень Статуту ОСББ співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати обов`язки, передбачені Статутом, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, та здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком. Згідно положень ст. ст. 68,162 Житлового кодексу Української РСР, квартирна плата та плата за житлово-комунальні послуги сплачуються своєчасно. Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6- 2951цс15 викладеній в постанові від 20.04.2016 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, яка складає 2355,93 грн. та 3% річних у сумі - 318, 68 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц вказала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, а також аналогічного правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17, встановлено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. З огляду на те, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, тому він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. За змістом статті 552, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3 % річних. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, про що заявлено у відзиві на позовну заяву. Зі змісту позовних вимог та з наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.01.2020 р. по травень 2021 р., в наданому розрахунку зазначається початкове сальдо станом на 01.03.2020 р. у сумі 284, 64 грн. Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, оскільки на його думку неможливо встановити дату виникнення такої заборгованості. Так, відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем щомісячно здійснювалась часткова сплата за надані послуги, що свідчить про переривання позовної давності в силу положень частини першої статті 264 ЦК України. Отже, враховуючи те, що відповідачем надано до матеріалів справи докази здійснення часткової оплати за отримані житлово-комунальні послуги, що також підтверджується і мотивувальною частиною позовної заяви де позивач повідомляє, що оплата здійснювалась частково, що зумовило виникнення заборгованості, суд дійшов до висновку про те, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності застосуванню не підлягає. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) у свої рішеннях надав тлумачення позовної давності, як законного права правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Позовна давність забезпечує юридичну визначеність правовідносин сторін та остаточність судових рішень, запобігаючи порушенню прав відповідача. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача, причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Також як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 5200 гривень. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. У даному випадку представництво інтересів позивача здійснював адвокат Шпак Олександр Олексійович на підставі договору про надання правової допомоги № 1-4/10 від 01.01.2021 року, довіреності від 01 травня 2021 року, адвокат Назаровець Валентина Василівна на підставі ордеру Серії ВН № 1052678. Як вбачається з додатку № 4 договору № 1-4/10 про надання правової допомоги (п. 23) сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги вказаної в Договорі і визначеної завданням клієнта, у розмірі 5200 гривень. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133та ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч. 2ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved