Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

10 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив суд зобов`язати [PERSON] , [INFO] , не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , та встановити порядок його участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, визначивши наступний час: кожної неділі місяця з 10год. 00хв. до 17год. 00хв. в присутності матері дитини за адресою: [ADDRESS] (квартира належить матері позивача [PERSON] ), а у випадку, якщо побачення з дитиною не відбулось з поважної причини, то воно переноситься на найближчий день тижня, за погодженням із відповідачем. В обґрунтування позову зазначав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2017, від якого народився син, однак, внаслідок погіршення сосунків переїхав з січня 2018 року жити до своїх батьків, відповідач з сином проживає окремо. Відповідач чинить йому постійні перешкоди в спілкуванні з їх спільною дитиною - [PERSON] , [INFO] . Домовленості щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином вони досягти не можуть, між ними регулярно виникають сварки і непорозуміння, відповідач виїхала з зареєстрованого місця проживання разом із сином та не повідомляла про їхнє місцезнаходження, на дзвінки не відповідала. Позивач вимушений був звертатися до органів поліції для встановлення місця проживання дитини та відповідача, до служби у справах дітей задля захисту своїх прав, як батька дитини. Посилався на те, що дружина створює йому штучні перепони в можливості побачитися з дитиною, позбавляючи його таким чином права приймати участь в її житті, сприяти духовному розвитку і вихованню. За таких обставин, оскільки в добровільному порядку вирішити вказане питання не вбачається можливим, наявні правові підстави для визначення способів участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною за рішенням суду. Позивач зазначав, що він виконує і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно спілкуватися з дитиною, систематично бачити сина, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у його вихованні. Позивач постійно піклувався про дитину з її народження, займався її вихованням, утримував матеріально, сумує за ним, а тому спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком, що у силу життєвих обставин, що склалися, проживає окремо. При цьому, позивач має постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід, має можливість проводити час з дитиною, допомагати в навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про сина. За місцем роботи характеризується позитивно, не зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами, сплачує аліменти на утримання сина, зазначає, що не буде чинити жодних перешкод для спілкування з малолітнім сином відповідачу, в той час, коли він буде перебувати у нього, і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина не була позбавлена піклування матері. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 16 листопада 2018 року о 09 год. 00 хв. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Службу у справах дітей по Холодногірському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, б. 46. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що з позивачем вони не проживають з грудня 2017 року, під час спільного проживання позивач поводив себе агресивно, вчиняв скандали через ревнощі, не піклувався про новонароджену дитину, не дбав про нього, навіть лякав його, батько відповідача після смерті матері також дуже погано ставився до відповідача та до дитини - було застосування як фізичного насилля так і психологічного, свідками чого були і сусіди, внаслідок стресу у відповідача зникло молоко та погіршився стан здоров`я, вона за власної ініціативи вирішила розірвати стосунки з позивачем та ледве втекла з дому де проживала з чоловіком, скаржилася на неправомірні дії позивача та її батька [PERSON] до органів поліції та прокуратури, до Служби у справах дітей, матеріальну допомогу позивач надає у недостатньому обсязі та несвоєчасно, відповідачу не вистачає на харчування дитини, лікування, курси масажів, облаштування дитячої кімнати, оскільки вона отримує тільки соціальну допомогу і на даний час доглядає за дитиною. Вимушена проживати не за місцем реєстрації. На виклик до Служби у справах дітей вона не з`явилася з поважних причин, оскільки її матір тяжко захворіла, а їй ніским було залишити дитину. Позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому не погодився з позицією відповідача, пояснив, що ніколи не ображав свою дружину, що з ранку до вечора він перебував на роботі, а дружина з сином знаходилися вдома, щодо протиправних дій батька відповідача, то позивач вважає, що це не повинно бути перешкодою у спілкуванні з сином. Зазначив, що у відповідача появився інший чоловік, з яким вона проживає однією сім`єю з квітня 2018 року, чим і викликані перешкоди у спілкуванні з позивачем з приводу виховання дитини. Надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшов висновок щодо встановлення порядку участі позивача у вихованні малолітньої дитини та заява про слухання справи за відсутності їхнього представника. Інших клопотань та заяв від учасників до суду не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2017 року, актовий запис № 79, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] працює на посаді механіка в Чугуївському РЕМ АТ «Харківобленерго» з березня 2018 року, за місцем роботи характеризується позитивно, перераховує кошти на утримання сина згідно судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2018 року у справі № 635/1208/18, заборгованості по аліментам не має, на обліку в психоневрологічному диспансері та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, проживає за адресою: [ADDRESS] , квартира належить його матері, складається з однієї кімнати, є усі зручності, меблі, ліжко для дитини, маються нормальні умови для тимчасового проживання дитини, що підтверджується актом від 29.01.2019, складеному працівниками Служби у справах дітей по Індустріальному району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Відповідач разом з малолітнім сином проживають за адресою: [ADDRESS] , у квартирі свого співмешканця [PERSON] , умови проживання задовільні, квартира складається з трьох кімнат, є усі зручності, меблі та побутова техніка, потребує ремонту, у дитини є окрема кімната, ліжко, одяг, взуття, іграшки, харчування відповідно віку, стосунки між дорослими дружні та добрі, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 28.01.2019, складеному працівниками Служби у справах дітей по Холодногірському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та актом обстеження № 17/19 від 21.01.2019, складеному представниками Служби у справах дітей Харківської районної Державної адміністрації Харківської області. Також судом встановлено, що наразі між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто домовленості щодо способів участі батька в вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . З висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітнього сина № 642 від 15.07.2019, наданому Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради вбачається, що дослідивши характеризуючи матеріали на батька дитини - [PERSON] , комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради прийшла до висновку, що доцільно встановити порядок участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши час: щонеділі з 10.00 до 13.00 у присутності матері дитини, [PERSON] . Відповідно до статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами 1, 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Аналізуючи встановлені обставини справи, досліджені докази в їх сукупності, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, вік дитини, висновок щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітнього сина № 642 від 15.07.2019, суд вважає, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини є наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] : визначивши час: щонеділі з 10.00 до 13.00 у присутності матері дитини, [PERSON] . При цьому, суд зазначає, що сторони, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. З врахуванням встановлених обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав.

Outcome: partial