Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

12.12.2019 року в інтересах Відділу охорони здоров`я Краматорської міської ради до суду звернувся прокурор Краматорської місцевої прокуратури Донецької області Сумський Р.В. з позовом до [PERSON] про стягнення 6448,07 грн. на користь Відділу охорони здоров`я Краматорської міської ради для перерахування Комунальному некомерційному підприємству «Міська лікарня №3». Позовні вимоги прокурор Сумський Р.В. обґрунтував тим, що [PERSON] обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому внутрішньої кісточки лівої стопи з підвивихом стопи, закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки у нижній третині, забиття м`яких тканин правої гомілки в середній третині, садна правої кисті, що відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що потребують для свого загоєння тривалий строк лікування більше 21-го дня (3-х тижнів), у зв`язку з чим потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №3» з 09.03.2019 року по 28.03.2019 року та загальна сума бюджетних коштів, витрачених на її лікування становить 6448,07 грн., які і просить прокурор стягнути на користь позивача. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 25.09.2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою [PERSON] та кримінальне провадження №12019050390001015 за ч.1 ст. 286 КК України закрито. Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні, поданого в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» залишено без розгляду, проте на теперішній час Відділом охорони здоров`я Краматорської міської ради не вжито заходів примусового стягнення коштів витрачених на лікування потерпілої [PERSON] , що є підставою для звернення прокурора до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Всудовому засіданні прокурор Сумський Р.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не подав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди прокурора, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно\~ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як визначено у ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 25.09.2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою [PERSON] , а кримінальне провадження №12019050390001015 від 10.03.2019 року закрито. Цивільний позов прокурора в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради залишено без розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із зазначеними положеннями ЦПК України, обставини встановлені в ухвалі про закриття кримінального провадження щодо порушення 09.03.2019 року водієм автомобіля «ВАЗ 21061», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] п. 12.3 ПДР України, що знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненими потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Від вчиненого\~відповідачем кримінального\~правопорушення потерпіла\~ [PERSON] \~отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому внутрішньої кісточки лівої стопи з підвивихом стопи, закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки у нижній третині, забиття м`яких тканин правої гомілки в середній третині, садна правої кисті, що відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що потребують для свого загоєння тривалий строк лікування більше 21-го дня (3-х тижнів), у зв`язку з чим знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради у період з 09.03.2019 року по 28.03.2019 року. На лікування [PERSON] в травматологічному відділенні лікарні витрачено 6448,07 грн. (вартість одного ліжко-дня складає 249,74 грн.), що підтверджується довідкою КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради №12 від 21.06.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість даного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави в особі Відділу охорони здоров`я Краматорської міської ради для перерахування Комунальному некомерційному підприємству «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 6448,07 грн.. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн..

Outcome: approved