overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 19 листопада 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На даний час в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме: не займається вихованням малолітньої дитини, матеріально не забезпечує, дитина знаходиться повністю на її утриманні та вихованні, що ставить її у складне матеріальне становище. У зв'язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 19 листопада 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням письмової згоди відповідача та вимог ст. 182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров'я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 19 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 532 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 24 серпня 2012 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

11 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 20.11.2015 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], яка народилась [INFO], мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 10.02.2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сім'ї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

11 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 24 листопада 2012 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України (а.с.15-16). Зясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 24 листопада 2012 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 323, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 301316 (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 526691, виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

11 квітня 2016 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 27 грудня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В силу різності характерів подружнє життя не склалося, що призводило до частих сварок та суперечок. Вважає, що сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, за час наданий судом для примирення вони не примирилися. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2012 року, про що відділом ДРАЦС Снігурівського РУЮ Миколаївської області внесено актовий запис про шлюб за №90 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4). Спільне життя в сторін не склалося, з 08 березня 2016 року сторони однією сімєю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися категорично не бажають. Ініціатором припинення стосунків є позивачка, яка пояснила, що перебуває в стосунках з іншим чоловіком. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дитини між сторонами немає. Дитина проживає разом з позивачкою. Вжитими судом заходами примирення сторін не відбулося. Позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції обох про розірвання шлюбу, а тому збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

11 квітня 2016 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 18.07.2009 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 320. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який мешкають разом з позивачкою. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, справу просив розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], 18 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 320. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 5 липня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-АМ № 135686 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 квітня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Позивач та Відповідач разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач. зазначає, що спорів щодо місця проживання дитини та поділу спільно майна між сторонами немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 квітня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції міста Києва за актовим записом №424 (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить з урахуванням уточнень суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є матір'ю їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до Громадської організації «Дорога життя Дніпро». При подачі цього позову до суду [PERSON] судовий збір не сплачував відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Заявою від 23.06.2017 року [PERSON] змінив позовні вимоги, посилаючись на ті ж самі обставини, просив суд визнати розірвання угоди підряду недійсною, поновити її дію і стягнути з відповідача гонорар. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська відмовлено [PERSON] у позовних вимогах до Громадської організації «Дорога життя Дніпро» про поновлення угоди підряду, стягнення гонорару відмовлено. Проте питання про судові витрати не вирішено. Відповідно до пункту 4 частини1 статті 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, що беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Приймаючи до уваги, що позивачеві [PERSON] відмовлено у задоволені позовних вимог щодо поновлення угоди підряду, стягнення гонорару, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 640,0 гривень і вимоги немайнового характеру у розмірі 640,0 гривень, а всього 1280 гривень, що відповідає вимогам підпункту 1,2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі проте на даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, мешкають окремо, стосунки не підтримують. Мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], які на даний час мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дітей. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 16.03.2013 зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON], про що зроблено актовий запис №88 (а.с. 6). Подружжя має двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с.7) та [PERSON] [INFO] (а.с. 8). Спору про розподіл майна та місце проживання малолітніх дітей на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved