Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

10 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь реальні збитки в сумі 82603,95 грн, завдані їй в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 827,00 грн. В обґрунтування позову вказала, що 24 січня 2018 року близько 11.05 години в м. Миколаєві на перехресті проспекту Центрального та вулиці Маршала Василевського сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 110207», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ E 220 CDI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є позивач. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримала значні механічні ушкодження. Оскільки, учасники дорожньо-транспортної пригоди мали страхові поліси, тому за взаємною згодою заповнили повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», яка вже втратила ліцензію та на час подання позову розпочато процедуру по її ліквідації. Позивач здійснила ремонт автомобіля за власний рахунок та в досудовому порядку направила відповідачу претензію, яку він отримав, однак у телефонному режимі повідомив, що таких коштів у нього не має, а сума матеріального збитку, на його думку, завищена, тому позивач змушена звернутись до суду із зазначеним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження по справі. Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача залучено товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». 25 лютого 2019 року ухвалою суду в справі призначено судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження на час її проведення. Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. 30 жовтня 2019 року позивач [PERSON] надіслала суду позовну заяву в новій редакції разом з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача. Обґрунтувавши позов у новій редакції позивач вказувала, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на її користь 57603,95 грн, а з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» 25000,00 грн, оскільки відповідальність покладається на страховика у межах страхової виплати, яка складає 25000,00 грн, а різниця на особу, яка застрахувала свою відповідальність. Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» виключено з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору та залучене в якості співвідповідача. Крім цього, до участі у справі в якості третьої особи, яка не яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці співвідповідача залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні у вступному слові позивач [PERSON] та її представник адвокат Гречана Є.Й. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, з урахуванням обставин, які викладені в позовній заяві, з урахуванням позову в новій редакції. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні у вступному слові пояснив, що не заперечує своєї винуватості в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 24 січня 2018 року в м. Миколаєві. Однак, він не згоден з розміром завданих матеріальних збитків потерпілій, оскільки уважає, що він по справі не повинен нести відповідальність та відшкодовувати збитки, оскільки на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». За договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні страхувальнику певну грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відшкодовувати суму шкоди позивачу у межах страхового відшкодування він не бажає, оскільки зі своєї сторони він здійснив всі необхідні дії та виконав умови договору страхування. Крім цього, зазначив, що позивач значно завищила суму відшкодування, яку фактично понесла, а також здійснювала ремонт свого автомобіля у особи яка не має права на такий ремонт. Співвідповідач товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення судової повістки, інформація щодо її отримання в матеріалах справи відсутня. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання свого представника не направила, надіслала пояснення в якому зазначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не володіє інформацією щодо ліквідації та визнання банкрутом товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», тому обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії. Розгляд справи просили здійснити за відсутності представника. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 29 січня 2020 року. Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24 січня 2018 року, цього ж дня об 11.05 годині в м. Миколаєві на перехресті проспекту Центрального та вулиці Маршала Василевського сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 110207», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ E 220 CDI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримала значні механічні ушкодження (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03 травня 2017 року позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «MERCEDES-BENZ E 220 CDI», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). 25 січня 2018 року товариству з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» [PERSON] повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6). 13 лютого 2018 року до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» [PERSON] подано заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.7). Згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 12 березня 2018 року №8173, накладної від 12 березня 2018 року №8173 та квитанції до прибуткового касового ордеру №8168/18 на ремонтні роботи автомобіля марки «MERCEDES-BENZ E 220 CDI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] витрачено 82603,95 грн (а.с.12,15,16). Судом установлено, що ремонтні роботи проведені фізичною особою підприємцем [PERSON] , який згідно свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] № [NUMBER] має право на технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів (а.с.14). Крім цього, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Державної реєстраційної служби України серії АБ №048894 основним видом економічної діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.13). Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 26 липня 2019 року №19-302 Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «MERCEDES-BENZ E 220 CDI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 91095,51 грн (а.с.98-103). Згідно з частинами першою-четвертою статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України. Ураховуючи обов`язок сторін щодо доказування, є неприйнятною позиція відповідача [PERSON] про проведення ремонтних робіт особою, яка не має такого права, про невідповідність зазначених позивачем [PERSON] витрат на ремонт автомобіля фактично понесеним витратам, які є значно меншими, оскільки указана позиція не відповідає обставинам справи, не підтверджується належними та допустимими доказами. Згідно статті\~1\~Закону України\~«Про страхування»\~страхування \~це вид\~цивільно-правових\~відносин щодо\~захисту майнових\~інтересів фізичних\~осіб та\~юридичних осіб\~у разі\~настання певних\~подій (страхових\~випадків),\~визначених договором\~страхування\~або чинним\~законодавством,\~за рахунок\~грошових фондів,\~що формуються\~шляхом сплати\~фізичними особами\~та юридичними\~особами страхових\~платежів (страхових\~внесків,\~страхових премій)\~та доходів\~від розміщення\~коштів цих\~фондів. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюється такий вид обов`язкового страхування як страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Виходячи з висновку Великої Палати Верховного суду, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика\~не виник\~обов`язок з\~виплати страхового\~відшкодування (зокрема,\~у випадках,\~передбачених у\~статті 37),\~чи розмір\~завданої шкоди\~перевищує ліміт\~відповідальності страховика.\~В останньому\~випадку обсяг\~відповідальності страхувальника\~обмежений різницею\~між фактичним\~розміром завданої\~шкоди і\~сумою страхового\~відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~реалізує право вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як убачається із матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної справи у відповідача [PERSON] була застрахована цивільно-правова відповідальність у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» номер полісу АМ 2149565 (а.с.5). На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди було чинним розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року №698, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07 грудня 2011 року №1412/20150, яким затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України на період з дня набрання чинності розпорядженням з 01 лютого 2016 року у розмірі 50000,00 грн потерпілому. Отже, є неприйнятною позиція позивача [PERSON] та її представника адвоката Гречаної Є.Й. про стягнення із страхової компанії 25000,00 грн у рахунок відшкодування реальних збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою, оскільки вона суперечить положенням зазначеного вище розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди як до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» так і до [PERSON] на загальну суму 82603,95 грн, але з сумами відшкодування 50000,00 грн та 32603,95 грн відповідно. \~ \~ \~ \~Згідно статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial