Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

10 червня 2015 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. 13 березня 1991 року померла її мати [PERSON], постійне місце проживання якого було вул. Пушкінська, 442, м. Костянтинівка, Донецької області. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: будинок, розташований за адресою вул. Краснодарська, 90, м. Костянтинівка, Донецької обл. Цей будинок належав матері на підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради від 22 квітня 1952 року про виділення померлій у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: провулок Красноармійський,82. Мати побудувала будинок на вказаній земельній ділянці, адреса якої пізніше змінилася на вул.. Краснодарська, 90, але у бюро технічної інвентаризації будинок не зареєструвала. Цю спадщину вона прийняв шляхом постійного проживання у цьому будинку. Позивачка є донькою [PERSON] та єдиним спадкоємцем. Нею у встановлені законом строки була прийнята спадщина шляхом подачі заяви до нотаріуса. Нотаріусом була відкрита спадкова справа, але нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, так як позивачкою не був наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно і рекомендовано звернутися до суду. Тому просила визнати за нею у судовому порядку право власності на житловий будинок, розташований за адресою вул. Краснодарська, буд. 90, м.Костянтинівка, Донецької області, оскільки іншим шляхом це зробити наразі неможливо. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на наведені у позові доводи. Представник відповідача у судове засідання не зявився з поважних причин, надав письмові пояснення та заяву про розгляд справи за його відсутності. Вирішення питання по суті позовних вимог залишив на розсуд суду. При цьому просив врахувати, що позивачка не надала доказів вступу в управління або володіння спадковим майном чи звернення до нотаріальної контори у відповідності до вимог ст.. 549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, а також висновку про технічний стан будинку, складений БТІ у відповідності до вимог листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 р. №12/5-126 «Щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» (а.с. 16-17). Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 13 березня 1991 року у м. Костянтинівка Донецької області померла [PERSON]. (а.с. 6). Після її смерті залишилось спадкове майно яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою вул. Краснодарська, 90, м. Костянтинівка, Донецької області (а.с. 8-9). Цей будинок належав померлій на підставі договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою за старою адресою будинку - провулок Красноармійський, 82, м.Костянтинівка Донецької області (а.с.7). Цю спадщину позивачка [PERSON] прийняла у відповідності до вимог ст. 549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року шляхом звернення до нотаріальної контори у встановлений 6 місячний строк після смерті матері, що підтверджується листом Костянтинівської державної нотаріальної контори від 19.06.2015 року № 865/01-16 та витягом із спадкового реєстру про те, що 08.04.1991 року Костянтинівською держнотконторою заведена спадкова справа № 186/1991 до майна померлої 13.03.1991 року [PERSON] (а.с. 23-24). Згідно протоколу № 1 від 09.01.1986 року планово-технічної комісії виконкому Костянтинівської міської [PERSON] народних депутатів, затвердженого рішенням виконкому від 29 січня 1986 року № 49 було задоволено заяву [PERSON] та визнано будівлю розмірами 9,10 х 9,15 м житловим будинком за адресою вул. Краснодарська, 90 м.Костянтинівка Донецької області (а.с. 10). Зміна адреси будинку з провулка Красноармійського, 82 на вул. Краснодарську, 90, м.Костянтинівка Донецької області, підтверджується технічним паспортом Костянтинівського БТІ від 20.11.1986 року (а.с. 8-9). Згідно плану земельної ділянки по вул. Краснодарська, 90, загальна площа неприватизованої земельної ділянки складає 450,4 кв. метри (а.с. 8). На цій земельній ділянці розташовані: житловий будинок (А1), сарай (Б), водопровід та огорожа (а.с. 8). Позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та єдиним спадкоємцем, що не оспорюється сторонами та підтверджено відповідним свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивачки (а.с. 11). Таким чином, суд вважає спростованими заперечення представника відповідача, оскільки позивачка прийняла спадщину шляхом звернення у встановлений строк до нотаріальної контори, а спадковий житловий будинок був фактично таким визнаний вищенаведеним рішення виконкому Костянтинівської міської ради (а.с. 10). Діючим на час будівництва житлового будинку законодавством прийняття в експлуатацію будинку не вимагалось, що визнається відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Краснодарська, 90 в м.Костянтинівка Донецької області, в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON]. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В оформленні права власності на будинок позивачці було відмовлено тому, що власник будинку помер, в реєстрації права власності відмовляють через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Тому єдиним способом набуття та захисту права власності позивачки [PERSON] є тільки судовий,

Outcome: approved