Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

11 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом про збільшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2003 року по 21 травня 2011 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. 27.08.2012 року позивач вступила у повторний шлюб з [PERSON], в звязку із чим їй присвоєно прізвище «Оболенкова». Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 14.12.2015 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] аліменти в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що вона офіційно не працевлаштована, не має постійного заробітку, а батько дитини є працездатним та офіційно працює зварювальником в ТОВ «Сонячне-2003» і має постійний дохід у розмірі, більше ніж 3 000,00 грн., тож має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу). Посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року був збільшений розмір аліментів та внесені зміни, зокрема, до ст. 181-184 Сімейного Кодексу України, просить суд збільшити розмір аліментів до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав, викладених в позовній заяві, та додатково пояснив, що після ухвалення 14 грудня 2015 року Розівським районним судом Запорізької області рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], окрім змін у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, також змінився й матеріальний стан відповідача по справі. Так, на утриманні відповідача [PERSON] до 12 липня 2016 року перебувала ще одна неповнолітня дитина син [PERSON], на якого відповідач сплачував аліменти відповідно до постанови Розівського районного суду Запорізької області від 22 січня 2001 року. Окрім цього, в період з грудня 2016 року по квітень 2017 року відповідач набув на праві приватної власності три земельних ділянки, які в подальшому надав у строкове платне користування на підставі договорів оренди, та, відповідно почав отримувати з даних земельних ділянок прибуток. Таким чином, посилаючись на зміни в матеріальному стані відповідача та зміни законодавства щодо збільшення мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та додатково пояснив наступне: в період з серпня 2016 року по грудень 2017 року він дійсно працював зварювальником в ТОВ «Сонячне-2003» та отримував заробітну плату. Проте, 30.11.2017 року він був звільнений з даного підприємства в звязку із закінченням строку трудового договору, та з 11.12.2017 року перебуває на обліку як безробітний в Розівському районному центрі зайнятості. Також зазначив, що дійсно сплачував аліменти на утримання сина [PERSON], який 12.07.2016 року досяг повноліття, проте має заборгованість зі сплати аліментів на користь колишньої дружини [PERSON] у розмірі 1\~063 грн. 83 коп. Не заперечує наявність в нього трьох земельних ділянок, які перебувають в строковому платному користуванні у Фермерського господарства «ЯРОВІТ-М» відповідно до укладених договорів оренди, та отримує з цього прибуток. Зазначив, що розуміє свій обовязок як батька доньки [PERSON] піклуватися про неї та надавати матеріальну допомогу, з огляду на що погодився на стягнення з нього аліментів на її утримання у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином (а.с.33). Враховуючи присутність в судовому засіданні представника позивача та з огляду на положення п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справу у відсутність позивача. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача, зясувавши позицію відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи надані сторонами докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 05.03.2003 року, 10.05.2011 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 10.05.2011 року, яке набрало законної сили 21.05.2011 року ( а.с. 3, 5). Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про її народження серія І-ЖС № 113965 (а.с.4). Як встановлено з матеріалів справи, на підставі рішення Розівського районного суду Запорізької області від 14.12.2015 року з відповідача на утримання неповнолітньої доньки на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За змістом статті 192 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року був збільшений розмір мінімальний розмір аліментів. Так відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, змінилися потреби дитини, через що донька сторін потребує більших витрат, повязаних із забезпеченням повсякденних побутових потреб, харчування, навчання, організації дозвілля, оздоровлення. Крім того, за період із грудня 2015 року відбулися інфляційні процеси, які вплинули на купівельну спроможність та девальвацію гривні як національної валюти, через що у 2017-2018 роках на ту суму, яка стягнута з відповідача як аліменти, позивач може придбати для доньки значно менше необхідного. Як зазначив сам відповідач під час розгляду справи, інших осіб на його утриманні не має. За віком та станом здоровя відповідач є працездатним без обмежень, з 09.08.2016 року по 30.11.2017 року працював зварювальником в ТОВ «Сонячне-2003», звідки був звільнений у звязку із закінченням строку трудового договору, що підтверджується копією трудової книжки відповідача №0671046 (а.с. 46-49). Відповідно до довідки Розівського районного центру зайнятості № 123 від 16.01.2018 року, відповідач з 11.12.2017 року перебуває на обліку як безробітний (а.с. 44). Станом на 23.01.2018 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1\~063 грн. 83 коп. на підставі виконавчого листа № 2-102/2001, виданого Розівським районним судом Запорізької області, що підтверджується довідкою Розівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №16.26-51/13 від 23.01.2018 року (а.с. 45). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 89787641 від 16.06.2017 року, відповідачу на праві приватної власності належать земельні ділянки: 1) кадастровий номер: 2324984000:07:001:0002, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2) кадастровий номер: 2324984000:06:002:0084, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 3) кадастровий номер: 2324984000:06:002:0085, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначені земельні ділянки перебувають у строковому платному користуванні на підставі договорів оренди земельної ділянки, Орендар: Фермерське господарство «ЯРОВІТ-М», Орендодавець: [PERSON]; строк дії зазначених договорів оренди земельної ділянки: до 31.12.2066 року (а.с. 40-42). На час розгляду справи чинним законодавством встановлено, що розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які відповідач сплачує на утримання дитини, явно не відповідає вимогам достатності для забезпечення повсякденних потреб дитини з урахуванням її віку та стану здоровя, обмежує позивача у можливостях за рахунок допомоги з боку батька придбати дитині мінімально необхідне. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про збільшення розміру аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 51 ч.2 Конституції України, ст. 141, 180, 181, 182 СК України про обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів у частці від доходів, підстав звільнити батька від виконання цього обовязку суд не встановив. При визначені розміру аліментів, який позивач визначила 1/3 частина, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд у контексті визначення справедливого їх розміру враховує такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру аліментів може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін . Виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, суд визначає розмір аліментів 1/3 частина заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що є достатнім для забезпечення потреб дитини з урахуванням всіх інших встановлених по справі обставин, а також з врахуванням згоди відповідача саме на такий розмір аліментів, що фактично узгоджується з розміром аліментів на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 640,00 грн., від попередньої сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved