Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

12.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, розташо\-ваного за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить їй на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2009 року (справа №2-1119/09). 27 серпня 2020 року, при здійсненні державної реєстрації нерухомого майна, позивачу стало відомо, що на вищевказане майно накладено обтяження, а саме: заборону відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, від 27 серпня 2020 року, встановлено наявність обтяження заборони на нерухоме майно, зареєстрованої 12 січня 2007 року за №4346244, реєстратором Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення №6 від 23 липня 1970 року Синельниківського АТП 03140, відносно власника [PERSON] . Але, відповідно до довідки, виданої начальником Синельниківського АТП-03140 Трачуком В.С. та головним бухгалтером [PERSON] , позика, отримана 23 липня 1970 року [PERSON] в сумі 623 рублі на будівництво будинку [ADDRESS] , є повністю виплаченою. Також, відповідно до довідки №50 від 06 жовтня 2020 року, виданої директором ТОВ «АТП-11215» [PERSON] , підприємство не має фінансових претензій до свого колишнього працівника [PERSON] , так як позика погашена повністю. Згідно довідки, виданої директором ТОВ №АТП-11215», 01.05.1966 року, наказом управління Дніпропетровського третсу пасажирського автотранспорта №234 від 22.04.1966 року Синельниківський Автопарк перейменовано в Синельниківське автотранспортне підприємство 03140. Потім підприємство перейменовувалося ще шість разів, і вже 06 жовтня 2012 року на підставі рішення загальних зборів учасників Синельниківське ПАТ «АТП-11215» перейменовано в ТОВ «АТП-11215». В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , накладену 23 липня 1970 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Синельниківського АТП 03140, внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12.01.2007 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 4346244, та вилучити відповідний запис про заборону на відчуження зазначеного житлового будинку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі та відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2009 року, яке набрало законної сили 08 травня 2009 року, за [PERSON] , [INFO] , визнано право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.6-7). З довідки, виданої начальником Синельниківського АТП-03140, встановлено, що [PERSON] у 1970 році надана позика в сумі 623 рублі, для будівництва будинку [ADDRESS] , яка є повністю виплаченою (а.с.9). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої 27.08.2020 року, вбачається, що на буд. [ADDRESS] , власником якого зазначено « [PERSON] », накладено Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заборону на нерухоме майно на підставі повідомлення №6 від 23.07.1970 року Синельниківського АТП 03140 (а. с. 8). Згідно довідки, виданої директором ТОВ №АТП-11215», 01.05.1966 року наказом управління Дніпропетровського третсу пасажирського автотранспорта №234 від 22.04.1966 року Синельниківський Автопарк перейменовано в Синельниківське автотранспортне підприємство 03140. Потім підприємство перейменовувалося ще шість разів, і вже 06 жовтня 2012 року на підставі рішення загальних зборів учасників Синельниківське ПАТ «АТП-11215» перейменовано в ТОВ «АТП-11215» (а.с.11). В інформації наданій Синельниківським ТОВ «АТП 11215» зазначено, що підприємство не має фінансових претензій до свого колишнього працівника [PERSON] . Позика погашена повністю (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем нерухомого майна в порядку спадкування за законом, на яке відносно попереднього власника-позичальника [PERSON] було накладено заборону на його відчуження, і дана сума позики виданої Синельниківським АТП 03140 погашена повністю, що підтверджено належними та допустимими доказами, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову [PERSON] з метою усунення обставин, які перешкоджають їй у реалізації належних спадкових прав. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного, ст. ст.16, 317,319,321 ЦК України,

Outcome: approved