Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, а 20 січня 2015 року з уточненою позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], у свідоцтво про народження та одруження якого, його ім'я зазначено на російській мові «[PERSON]», проте в паспорті громадянина України та свідоцтві про смерть, при перекладі на українську мову, ім'я померлого визначено, як «[PERSON]». У свідоцтві про народження позивача, ім'я її батька вказано, як [PERSON]. Тобто у правовстановлюючих документах мала місце помилка в перекладі ім'я «[PERSON]» і встановити родинний зв'язок на даний час не вбачається можливим. Встановлення факту родинних відносин з померлим [PERSON] має для позивача юридичне значення, оскільки надасть можливість реалізувати своє право на спадщину, яка відкрилась після померлого, іншим шляхом встановити визначений факт можливості вона не має. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] року, до закінчення строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], не скориставшись своїм правом на прийняття чи відмову від спадщини після померлого чоловіка. За життя, рішенням виконавчого комітету Комсомольської селищної ради народних депутатів №222 від 04 грудня 1998 року оформлено право власності на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS], але свідоцтво про право власності на квартиру не видавалось, оскільки [PERSON] не звертався із заявою про його видачу до КП «Зміївське БТІ». Заповіту померлий не залишив, після його смерті спадкоємцями першої черги за законом є позивач, інший спадкоємець, син спадкодавця - [PERSON] у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини. [PERSON] зазначила, що прийняла спадщину після смерті батька та матері, шляхом звернення з відповідною заявою до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області. Нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті батька у зв'язку з відсутністю реєстрації за померлим права власності на квартиру [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи, що вона є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину, відсутності механізму здійснення реєстрації прав на нерухоме майно померлим спадкодавцем, згідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України. Просила захистити її право у судовому порядку та задовольнити позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Від представника Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області надійшов лист з проханням провести розгляд справи за відсутності їх представника з зазначенням того, що з рішенням суду будуть згодні. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], видного 06 травня 1964 року, складеного на російській мові, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.7) Після реєстрації шлюбу, а саме 08 грудня 1984 року, [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON], в подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і 02 червня 2007 року її прізвище змінено на [PERSON], що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами. ( а.с. 8,9,10) [INFO] року в сел. Комсомольське помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року, актовий запис №233. ( а.с.5) У посвідці про народження [NUMBER] визначено, що [INFO] року народився [PERSON]. ( а.с.48) У відповідності до свідоцтва про одруження, [PERSON], 27 жовтня 1959 року зареєстрував шлюб із [PERSON], свідоцтво серії [NUMBER]. ( а.с.49) Тобто, у вищезазначених правовстановлюючих документах, до речі, складених на російській мові, ім'я померлого [PERSON], зазначено, як [PERSON]. Традиційно всі імена людей, поширені та тій чи іншій території, відтворюються державною мовою тієї країни, де вони проживають, що само по собі дає підстави вважати, що ім'я «[PERSON]», відповідно до перекладних словників, на українській мові визначається, як «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO] року в сел. Комсомольське, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. ( а.с.6) Згідно довідки КП «Зміївської БТІ» від 22 липня 2013 року року за №1931, згідно матеріалів БТІ, право власності на квартиру [ADDRESS], рішенням виконкому Комсомольської селищної ради №222 від 04 грудня 1998 року зареєстровано за [PERSON], але свідоцтво про право власності не видавалось, так як за життя [PERSON] не звертався із заявою про оформлення права власності. ( а.с.13) Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], виготовлено на ім'я [PERSON] ( а.с.11-12) Від Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до довідки №39/01-16 від 21 січня 2015 року, після померлих [INFO] року [PERSON] та [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа. 10 вересня 2014 року, спадкоємиці [PERSON], яка звернулась з заявою про прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду з приводу оформлення спадкових прав, оскільки встановлені дані відсутності реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. ( а.с.53) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталася до Зміївської державної нотаріальної контори з заявами про видачу їй свідоцтва про право власності на нерухоме майно, після померлого батька [PERSON] та вимогою у разі не можливості видати свідоцтво прийняти, у встановленому порядку, постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. ( а.с.14-15) Однак, вимоги ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» Зміївською державною нотаріальною конторою не виконані, [PERSON] на особистому прийомі повідомлено про неможливість вчинення нотаріальної дії та направлено до суду. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - порядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За вимогами ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Згідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які кожний окремо, показали суду про те, що [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та [PERSON] У суду не має підстав ставити під сумнів відомості повідомлені свідками, дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні, їх показання у повному обсязі узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами. З аналізу зібраних доказів, судом беззаперечно встановлено, що померлий [INFO] року [PERSON] був батьком [PERSON]., [INFO]. Крім того, суд враховує, що встановити вище визначений факт іншим шляхом позивач можливості не має, в свою чергу встановлення даного факту має для неї юридичне значення і від нього залежать юридичні наслідки, спрямовані на виникнення майнових права позивача. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлого батька - [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В свою чергу спадкоємець [PERSON] відмовилися від спадщини про що надав відповідну заяви. ( а.с.63) У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено з підстав відсутності реєстрації прав спадкодавця на спадкове майно, на даний час здійснити відповідну реєстрацію прав померлого [PERSON] на нерухоме майно можливості не має з огляду на зміст ч. 3 ст. 25 ЦК України, тобто порушено цивільне право позивача на отримання спадщини, яке згідно до ст. 16 ЦК України, підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та задоволення позову у повному обсязі. Крім того, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, відповідно до яких, у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає рішення про задоволення позову.

Outcome: approved