Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

11.07.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. У обґрунтування позову зазначив що йому належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] . Зазначив, що відповідач [PERSON] є його сином та є серед кола зареєстрованих в зазначеному вище будинку осіб , однак з 2006 року і по теперішній час за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, участі в утриманні житла не приймає і його місце проживання та місцезнаходження позивачеві невідоме. Через цю обставину позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] що стане підставою для зняття останнього з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився . До початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому ж числі через публікацію оголошення через газету «Вісті Придніпров'я » [NUMBER] , про причини неявки суду не повідомив тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію права власності виданого КП ДОР «Криворізьке БТІ » позивачу по справі [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS]. Згідно домової книги для прописки громадян , в будинку (домоволодінні) [ADDRESS] видно, що серед інших членів сім'ї позивача також зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно акту, складеного 02.07.2016 року мешканцями [ADDRESS] підписи яких затверджені квартальним уповноваженим [PERSON] видно, що відповідач по справі [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з 2006 року та місце його перебування не відомо. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: -документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); Враховую наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS]. підлягають задоволенню.

Outcome: approved