Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

11.01.2020 р [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 12 травня 2017 року в сумі 31181,70 грн та 768,40 грн судового збору. З позовної заяви вбачається, що на підставі договору позики від 12.05.2017 року [PERSON] позичила у [PERSON] 1400 Євро та зобов`язалася повернути таку ж суму коштів 14 жовтня 2017 року. На підтвердження отримання у позику коштів відповідачка власноручно склала письмову розписку і засвідчила її власним підписом. Проте, у визначений строк [PERSON] свого зобов`язання за договором позики не виконала і борг не повернула. Сума боргу за курсом НБУ на час звернення з позовом до суду становить 31181,70 грн. Відповідно до умов розписки, у випадку не погашення боргу [PERSON] зобов`язалася сплачувати 3% в місяць від суми боргу до повного його погашення, що становить 42 Євро на місяць або 1302 євро за весь час користування кредитом. Розмір понесених позивачем судових витрат становить 768,40 грн судового збору. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з пандемією коронавірусу GOVID19; проти ухвалення заочного рішення не заперечує; наслідки заочного розгляду йому відомі. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилась повторно, хоча суд повідомляв учасників про розгляд справи за участю сторін, не повідомила суд про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності, письмовий відзив на позов не подала. Дослідивши позовні вимоги та письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України, оскільки 12 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у письмовій формі. Відповідно до умов договору, позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] у позику в готівковій формі кошти у сумі 1400 євро, а позичальник [PERSON] зобов`язалася повернути позикодавцеві [PERSON] суму позики до 14 жовтня 2017 року. За коритсування коштами [PERSON] зобоз`язалася сплатити [PERSON] 3% від суми залишку основного тіла позики за кожен місяць коритсування коштами (а.с.4). 12 травня 2017 року позичальник [PERSON] власноручно склала та підписала розписку про отримання позики від [PERSON] в присутності свідка [PERSON] в сумі 1400 євро та зобов`язалася повернути кошти по закінченню договору позики. За коритсування коштами, [PERSON] зобоз`язалась сплатити [PERSON] відсотки з розрахунку 3% від суми залишку основного тіла позики за кожен місяць коритсування коштами (а.с.4). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зі змісту розписки вбачається отримання відповідачкою від позивача грошових коштів у сумі 1400 євро саме у борг та встановлено її обов`язок повернути грошові кошти позивачу, що стверджується розпискою. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позикодавець [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] 1400 євро, що стверджукється розпискою позичальниці [PERSON] та поручителя (а.с.4). Однак, [PERSON] взяте на себе зобов`язання не виконала, кошти не повернула. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Умови договору позики є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідачка не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики. На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Судовий збір в сумі 768 грн 40 коп підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved