Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

10.09.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, в якій з урахуванням уточнень просить суд визначити, що частки померлих [PERSON], [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,8 кв.м. становили по 1/3 частини за життя. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 30.03.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано розпорядження органу приватизації, згідно якого квартира за адресою: [ADDRESS] була передана у приватну, спільну сумісну власність. [INFO] помер [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. Після смерті чоловіка та сина позивачка звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у задоволенні заяви було відмовлено та рекомендовано позивачу для оформлення свого права власності у порядку спадкування після смерті чоловіка та сина звернутися до суду, оскільки необхідно визначити розмір частин у праві спільної сумісної власності, у зв'язку з чим позивач просить суд постановити рішення, яким визначити, що частки померлих [PERSON], [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,8 кв.м. становили по 1/3 частини за життя. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву, вудповідно до якої просив розглядати справу за їх відсутності, розгляд справи залишив на розсуд суду. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 30.03.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Після смерті чоловіка та сина позивачка звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у задоволенні заяви було відмовлено. Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, частиною 3 статті 370 Кодексу передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 Кодексу. Тобто, в порядку, передбаченому для виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають значення. У разі поділу майна між співласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 1-3 ст. 372 ЦК). При цьому, договори про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності, укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. На цей час таке виділення (визначення) не може бути зроблено, у зв'язку з тим, що в зазначеній квартирі двоє з власників, а саме: [PERSON] та [PERSON] померли. Враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника вважає можливим визначити, що частки померлих [PERSON], [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,8 кв.м. становили по 1/3 частини за життя. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved