Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

12.12.2017 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.1). В підготовчому засіданні позивач [PERSON] уточнила, що мінімальний розмір аліментів має бути визначений відповідно до вимог чинного законодавства, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON]А в підготовчому засіданні позов визнав повністю, вважав можливим ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. Так, з долучених до позовної заяви документів встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року, яке набрало законної сили 11.12.2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] вероніку Євгенівну, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №204328, виданим Виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області 24.01.2012 року (а. с.2). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом Гірської сільської ради від 11.12.2017 за №2155-02-28-17 (а.с.5) [PERSON], [INFO], зареєстрована за місцем реєстрації та проживання позивача в с.Гора Бориспільського району Київської області , вул.Жовтнева, 20. Та обставина, що малолітня донька сторін знаходяться на утриманні позивача та проживає разом з нею, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вище вказаних вимог чинного законодавства позивач має право на отримання від відповідача аліментів на малолітню доньку, а відповідач, за своїм сімейним та матеріальним станом, який є особою працездатного віку, повністю визнав заявлені позовні вимоги, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 640 гривень, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, в звязку з цим судові витрати відповідно до вимог ст. 141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved