Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

12 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони проживали однією сімєю з грудня 2010 року. 08 листопада 2011 року у них народився син [PERSON]. З жовтня 2012 року вони припинили спільне проживання, син знаходиться на її утриманні. Вважає, що [PERSON] зобовязаний надавати матеріальну допомогу, але він добровільно не бажає цього робити, інших утриманців він немає. Просила стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30 процентів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. В судове засідання позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, не зявилася. Суду надано письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила позов задовольнити (а.с.14). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом судових повісток (а.с.12), причин своєї не явки суду не повідомив. Відповідно до положень ст.ст.169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] в [ADDRESS] з 1992 року по теперішній час, що підтверджується актом про фактичне проживання Комітету мікрорайону Центр-1 м.Словянська (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №435281 вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON] (а.с.4). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог позивача, починаючи стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно викладеного,

Outcome: approved