Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

11.11.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій вказала, що 18.09.2013 року померла [PERSON], якій на праві власності належали житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. І.Франка, 20, с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно. Ще за життя [PERSON] посвідчила на імя позивачки заповіт. Позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки в шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачка бажає оформити право власності на житловий будинок та господарські будівлі на своє імя, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок та господарські будівлі на імя померлої [PERSON] У звязку з вищевказаним, [PERSON] (позивачка) просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: вул. І.Франка, 20, с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій просила позов задоволити та розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 3 Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 1990 рік в с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області, значилось господарство (особовий рахунок № 243), в якому постійно проживала [PERSON], [INFO], яка була головою двору (а.с. 28), що також підтверджується довідкою Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-франківської області № 30/02-31від 18.02.2015 року (а.с. 29). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, враховуючи те, що [PERSON] станом на 1990 рік проживала в будинку, яке належало колгоспному двору, то їй правомірно належить майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. І.Франка, 20, с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області. 20.12.1992 року між [PERSON] та [PERSON] у Виконкомі Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області було зареєструвано шлюб (актовий запис № 8) та після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «Приймак», що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 10.10.2012 року (а.с. 34). 18.09.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 30). Ще за життя [PERSON] посвідчила на імя [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 18.12.1993 року (а.с. 31). 03.06.2006 року між [PERSON] (позивачка) та [PERSON] у Відділі РАЦС по м. Коломия Коломийського МУЮ Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 187) та після державної реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище «Куровська», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 37). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ([PERSON]М.) вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки звернулась у встановлений термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 51). Згідно копії спадкової справи № 37/2014 від 06.03.2014 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с. 49-67), [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за заповітом чи за законом немає. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями в цілому, в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по вул. І.Франка, 20 в с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] № 223/02-31 від 10.11.2015 року (а.с. 38). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved