Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

12.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину у звязку з навчанням. Із позову вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком позивача. В 1996 році батьки припинили сумісне проживання та у 24.02.2000 році розірвали шлюбні відносини. З того часу відповідач сплачував аліменти позивачу на добровільній основі до повноліття. На теперішній час позивач є студентом Машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії м. Краматорська, навчається на 3 курсі факультету на денному відділені. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на його користь у звязку з навчанням у розмірі 400,00 грн. щомісячно до закінчення навчання. Представник позивача в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій справу просила розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином та не надав до суду заяви про відкладення справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутність, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Згідно зі ст. 198 Сімейного кодексу України: батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку та сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України: якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України: суд визначає розмір визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) часті від заробітку (доходу) платника аліментів з урахування обставин зазначених у статті 182 цього кодексу. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоровя та матеріальне становище дитини; - стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою чи платника одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], є сином відповідача по справі [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки від 24.03.2015 року позивач, [PERSON] навчається у Машинобудівному коледжі Донбаської державної машинобудівної академії м. Краматорська з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року на 3 курсі, на денній формі навчання. (а.с. 9). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоровя, а також матеріальний стан сторін, те, що позивач є повнолітнім, працездатним, навчається та потребує матеріальної допомоги, а відповідач фізично здоровий, працездатний та має можливість надати матеріальну допомогу. При таких обставинах, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини на користь позивача повинний бути визначений у твердій грошовій 400,00 грн. щомісяця. Такий розмір буде відповідати матеріальному і родинному стану сторін і не ущемляти їх.

Outcome: approved