Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

11.03.2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлим, заінтересовані особи: [PERSON] , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Третя Запорізька державна нотаріальна контора. В обґрунтування заяви зазначала, що вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 05.11.1983 року відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів Запорізької області, актовий запис №2736. В 1989 році [PERSON] , [INFO] пішов із місця свого мешкання, за адресою: [ADDRESS] , та до цього часу не повернувся. За інформацією його доньки [PERSON] , [INFO] [PERSON] надіслав їй з Російської Федерації копію свідоцтва про смерть її бабусі [PERSON] , але з 2008 року дочці місцезнаходження батька невідомо. 24.02.2020 року заявниця звернулась до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про встановлення місцезнаходження її чоловіка [PERSON] . Листом від 28.02.2020 року заявницю повідомлено, що в ході проведених перевірок встановити місцезнаходження громадянина [PERSON] не надається можливим, у зв`язку з чим, є всі підстави вважати що він зник безвісті. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявниці для оформлення спадщини на належну його померлій матері [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що, відомостей від [PERSON] не надходило понад 12 років, [PERSON] просила суд оголосити [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , померлим. Ухвалою судді від 13.03.2020 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання, зацікавленим особам запропоновано надати пояснення по заяві. 24.03.2020 року на адресу суду від Третьої запорізької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, в якій зазначили що не заперечують проти розгляду заяви відповідно до Законодавства України. 07.04.2020 року від представника Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надійшла заява про розгляд справи без участі представника адміністрації, в якій зазначили що не заперечують проти розгляду заяви відповідно до Законодавства України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та її представника, зацікавленої особи [PERSON] суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити, з підстав зазначених у заяві. В судовому засідання зацікавлена особа [PERSON] підтримала заяву [PERSON] , суду пояснила, що дійсно останній раз вона спілкувалась з батьком в 2008 році, з 1989 року він мешкав у Російській Федерації, потім він приїхав та забрав свою матір, віддав дочці ключі від квартири і більше вона про нього нічого не чула. [PERSON] зазначила, що намагалась встановити його місцезнаходження через соціальні мережі та спільних знайомих, однак ніяких результатів щодо встановлення місцезнаходження [PERSON] не отримали та вважає його безвісті відсутнім, оскільки він перебував на військовій службі. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду заяви по суті. Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Вказану правову позицію висловив Верховний Суду постанові від 6 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18. Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявники просять оголосити померлою у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявників. Як встановлено судом, заявник у справі [PERSON] є дружиною [PERSON] , відносно якого ставиться питання про оголошення його померлим, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , зареєстрованого 05.11.1983 року відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів Запорізької області, актовий запис №2736 (а.с. 6). Згідно інформації наданою ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області №2184/46/01/03-2019 від 28.02.2020 року, за заявою [PERSON] було проведено перевірку щодо встановлення місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , встановити місцезнаходження [PERSON] не надається можливим (а.с.7). Як зазначено у заяві [PERSON] про визнання [PERSON] померлим, останній з 1989 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , звідки у 2008 році забрав свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , зареєстрованого Замоскворіцьким відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, актовий запис №6499 (а.с. 9). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2019 року [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , інших співвласників вказаної квартири немає (а.с.8). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що до 1989 року працювала разом з заявником та декілька разів бачилася з її чоловіком. Він був військовим, виїжджав по службі, потім повертався, де саме проходив військову службу їй невідомо. Зі слів заявника їй стало відомо, що він поїхав і вона не може його знайти. Будь-яких інших осіб, які би могли дати пояснення з приводу можливого місця знаходження [PERSON] заявник не встановила і суду не повідомила. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). При розгляді справи судом встановлено, що заявником не доведено обставин та не надано об`єктивних даних, які б давали суду беззаперечні підстави зробити вірогідне припущення про смерть громадянина [PERSON] , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у зареєстрованому місці його проживання чи фактичному місці проживанні, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Крім того, на думку суду, визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявником способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником не доведено обставин та не надано об`єктивних даних, які би давали суду підстави зробити вірогідне припущення про смерть громадянина [PERSON] , [INFO] , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у зареєстрованому місці його проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою, тому заява [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed