Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

10.09.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 20.08.2004 р. по 20.05.2009р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу в них народилась донька [PERSON] [INFO]. З вересня 2009 року вони відновили шлюбні відносини і проживали разом до грудня 2012 року, після чого почали проживати окремо. Дитина проживає разом не з нею в орендованій квартирі та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Інших дітей на утриманні він не має, стягнень по виконавчим документам також немає. Тому, оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, то з нього необхідно стягувати аліменти. З цих підстав вона і звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від неї надійшла заява в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем його фактичного проживання, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, явки свого представника не забезпечив. Таким чином розгляд справи відбувся без участі відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі наявних в справі доказів та за наявності згоди позивача на заочний розгляд справи, суд визнав за можливе провести заочний розгляд даної справи в порядку ст.ст.224,225 ЦПК України. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, проаналізував та оцінив у сукупності всі наявні письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи та дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що з 20.08.2004 р. по 20.05.2009 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час існування якого 25.06.2005р. в них народилася донька [PERSON]. Достовірність цих обставин підтверджується копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с.9) та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст.180 та ч.3 ст.181 СК України на кожного з батьків покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З того з батьків, який ухиляється від виконання цього обов'язку, за рішенням суду на утримання дитини присуджуються аліменти у частці від його заробітку (доходу) і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір та спосіб стягнення аліментів визначається за правилами ст.ст.182, 183 та 184 цього ж Кодексу. Зокрема, враховується стан та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні неповнолітньої дитини. Відомостей про те, чи на даний час він офіційно працює та, що на його утриманні є інші непрацездатні члени сім'ї або неповнолітні діти, судом не встановлено. З наданих копії договору оренди житлового приміщення (а.с.10) слідує, що позивач щомісячно сплачує орендну плату в розмірі 4850,00 грн., крім того згідно даних довідки ліцею «Голосіївський №241 (а.с.11) позивач додаткового оплачує освітні послуги які надаються її дочці [PERSON], розмір яких з січня 2013 року по травень 2014 року становить 6458,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №729-VII, встановлено, що прожитковий мінімум на місяць на одну дитину віком від 6 до 18 років станом на жовтень 2014 року становить 1373, 00 грн., з цього слідує, що 30 % від даної суми становить 411,90 грн. Законом України «Про прожитковий мінімум» № 999-ХІV від 15.07.1999 року із змінами та доповненнями визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування,а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З огляду на викладене суд вважає, що для забезпечення належного утримання неповнолітньої дитини, щомісячно належить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки даних щодо офіційного місця роботи відповідача у суду відсутні. Однак заявлений позивач розмір аліментів підлягає зменшенню до 1000,00 грн. від заробітку (доходу) відповідача, оскільки обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівних частках. При цьому, на думку суду стягнення аліментів в такому розмірі не погіршить матеріальний стан відповідача. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial