Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] Миколайоваича про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 20.08.2005 року по 12.01.2009 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них народилась дочка [PERSON], [INFO] Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 160 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даний час сума аліментів в 160 грн. на дитину не відповідає рівню життя, витрати на утримання дитини істотно збільшилися, зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, яка позбавляє можливості позивача забезпечити належне утримання доньки, а тому просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача 2500 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 23 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки в даний час він не працює, доглядає за матір»ю, яка є інвалідом 3 групи, пенсія матері є єдиним джерелом їх існування. Тобто реальної можливості в даний час сплачувати аліменти у більшому розмірі у нього не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 160 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4). Згідно довідки виданої Овруцьким районним відділом державної виконавчої служби Головіного територіального управління юстиції у Житомирській області від 13.11.2018 року відповідач має запоргованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини починаючи з 01.04.2018 року і до 31.10.2018 року. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено в судовому засіданні на даний час дитина потребує більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку, одяг, продукти, засоби гігієни та лікування. Коштів, які сплачує відповідач недостатньо, щоб утримувати дочку, яка потребує покращеного харчування, забезпечення одягом, ліками та всім іншим, що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дитини. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до змісту правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, норми сімейного законодавства не містять імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Можливість зміни способу присудження аліментів може мати під собою зміну їх розміру у порядку ст. 192 СК України (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року установлений прожитковий мінімум на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також приймаючи до уваги наявність у платника аліментів непрацездатної матері, яка є інвалідом 3-ї групи, захворювання пов»язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки, у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки сплата відповідачем аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 160 грн. щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів суд виходить з обов`язку обох батьків в рівних частках нести витрати по утриманню дитини. Відтак збільшений гарантований розмір аліментів зможе забезпечити виховання та утримання дитини на належному мінімальному рівні. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Водночас відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вказане, початком стягнення з відповідача аліментів у новому розмірі є день набрання даним рішенням суду законної сили, а не від дня предявлення позову як про це просить позивач. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.180,181,182,184,192 Сімейного кодексу України, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial