Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

11.05.2017р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.№34). В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві посилався на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назва якого була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачем 27.12.2007р. був укладений кредитний договір № 1974, за умовами якого банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 68\~000 доларів США, строком до 20.12.2027р. зі сплатою 12,5 % річних. Банк зі свого боку умови договору виконав, а відповідач ухиляється від його виконання, у звязку з чим станом на 04.04.2017р. має заборгованість у розмірі 135\~559,06 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом 66\~352,91 дол. США та проценти 69\~206,15 дол. США. Просив стягнути заборгованість по кредитному договору разом із судовими витратами, понесеними при подачі позову. Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 19.10.2017р. а.с.№45) в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений. 14.11.2017р. до суду надійшла заява представника, в якій він просив провести розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, та винести по справі заочне рішення (а.с.№44). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені до розгляду на 19.09.2017р. та 14.11.2017р., двічі поспіль не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 16.06.2017р. (а.с.№31). Судові повістки разом із позовною заявою повернулися до суду без їх вручення адресату з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.№35-36, 42-43), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. За таких обставин, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, а також враховуючи, що від відповідача не надійшло заперечень, то суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 ЦК України). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату нарахованих процентів за користування кредитом в обумовлені договором строки. Судом встановлено, що 27.12.2007р. між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назва якого була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк»), був укладений кредитний договір № № 1974, за умовами якого банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 68\~000 доларів США, строком до 20.12.2027р. зі сплатою 12,5 % річних (а.с.№5-6). За умовами кредитного договору, банк зобов'язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов'язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом відповідно до графіку погашення кредиту, встановленого в додатку №1 до даного договору. Умовами договору також було визначено, що проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця у строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також у момент повернення кредиту (а.с. № 5-6). Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 68\~000 доларів США, проте відповідач зобовязання не виконує належним чином, у звязку з чим, станом на 04.04.2017р. має заборгованість у розмірі 135\~559,06 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом 66\~352,91 дол. США та проценти 69\~206.15 дол. США (а.с.№17-20). В пункті 14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи дане розяснення, а також те, що станом на 14.11.2017р. курс національної валюти гривні до долара США становив 2648, 80 грн. за 100 доларів США (а.с. № 47), то загальний розмір заборгованості відповідача в гривневому еквіваленті становить 3\~590\~959 грн. 50 коп., з яких: сума заборгованості по кредиту 1\~757\~688 грн. 59 коп. та по процентах 1\~833\~270 грн. 91 коп. Разом з тим, в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5, розяснено, що у разі, якщо кредит був правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, з огляду на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 1974 від 27.12.2007р. та має заборгованість станом на 04.04.2017р., яка заявлена позивачем в іноземній валюті, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в загальному розмірі 135\~559,06 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом 66\~352,91 дол. США та проценти 69\~206, 15 дол. США. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 54\~065 грн. 49 коп., відмовивши у стягненні зайве сплачених 87,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. №2), оскільки станом на дату оплати 27.04.2017р. курс національної валюти гривні до долара США становив 2658, 89 грн. за 100 доларів США. На підставі викладеного,

Outcome: approved