Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

12.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, в якому просив визнати образливими висловлювання [PERSON], а саме «...хер - который от немца родился...» та «...есть люди достойнее, а не те которые от немца родились...», які були висловлені ним 10.01.2017 року у приміщенні Руськолозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області на його адресу, такими, що порушують його право на честь і гідність, як фізичної особи та ділову репутацію, як посадової особи - голови ветеранської організації. Крім того [PERSON] просив зобовязати відповідача [PERSON] публічно вибачитись перед позивачем у присутності колективу сільської ради та ради ветеранів села Руська Лозова та стягнути з нього на користь позивача 1000 грн. у якості відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. Обґрунтовуючи вказані вимоги позивач посилався на те, що він на громадських засадах очолює раду ветеранів війни та праці Руськолозівської сільської ради з 2011 року і по теперішній час. 11 січня 2017 року від сільського голови і та його заступника довідався, що 10 січян 2017 року, приблизно о 14-30 години до кабінету голови сільради увійшов місцевий мешканець -відповідач [PERSON], який у грубій формі, порушуючи моральні норми, став висловлюватися образливо в томі числі і відносно нього, ігноруючи його вік, який значно перевищує вік самого [PERSON]. Останній голосно, образливо висловився на\~\~ адресу\~ позивача\~ у\~ нецензурній\~ формі, в тому числі таким словами: «…ВОГЛАВЛЯЕТ ВЕТЕРАНСКУЮ ОРГАНИЗАЦИЮ\~\~\~ /нецензурно/, КОТОРЬІЙ ОТ НЕМЦА РОДИЛСЯ, ПОНИМАЕШЬ ОТ НЕМЦА… [PERSON] ДОСТОЙНЬІЕ, А НЕ КОТОРЬІЕ ОТ НЕМЦА РОДИЛИСЬ...» Посилаючись на викладене [PERSON] вказував, що такими словами на\~його\~ адресу в присутності інших осіб [PERSON]\~ образив\~ його як людину, а також як посадову особу - голову ради ветеранів війни та праці\~ Руськолозівської сільської ради. Брутальна поведінка [PERSON] викликала у посліднього велике хвилювання і нервовий стрес, стрімке підвищення тиску (артеріального), він був змішений вживати ліки,\~ втратив повноцінний сон.\~ На момент агресивної та брутальної поведінки [PERSON] та цієї образи в приміщенні кабінету сільського голови працювала відеокамера, яка чітко зафіксувала зазначені вище дії відповідача саме на адресу позивача. Крім того, [PERSON] і раніше неодноразово агресивно вів себе і по відношенню до посадових осіб сільської ради і мешканців села. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказуючи, що не вважає свої висловлювання в приміщенні сільради такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, так той дійсно народився у 1943 року в Берліні, однак вважає, і про це висловлювався, що [PERSON] не повинен бути обраний головою ветеранів війни, так як не воював, а також, що є, на його думку, більш достойні кандидати на вказану посаду. Рішенням Дрегачівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2017 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати, як незаконне, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу [PERSON] вказує, що суд неповно зясував обставини, які мають значення для справи, що суд не дослідив і не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що суд порушив норми процесуального права і неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Так, суд не дослідив наданий ним СD-диск з аудіо та відеозаписом обставин тих подій 10.01.2017 року, коли відповідач [PERSON] висловлювався образливо в брутальній формі в приміщенні сільради на його адресу; що навіть у судовому засіданні 27.02.2017р. в своїх поясненнях [PERSON] продовжував у принизливій формі ображати позивача та всіх ветеранів війни та праці. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в суд апеляційної інстанції не зявився. Зважуючи на приписи ст.ст.77, 303-1, 305 ЦПК України, наявність в матеріалах достатнього обсягу доказів щодо фактичних обставин, а також особливості перегляду судових рішень в апеляційному порядку, колегія суддів розглядає дану справу за відсутністю сторін. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом встановлено, а сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, не опорюється викладений в позовній заяві факт висловлювань відповідачем [PERSON] 10 січня 2017 року в приміщенні Руськолозівської сільради в присутності голови сільради [PERSON] і його заступника [PERSON] на адресу позивача [PERSON] , зміст яких викладено в позовній заяві. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свій висновок посиланням на те, що такі висловлювання відповідача [PERSON] є оціночними та є його думкою та поглядом, а тому відповідно до ст.30 ЗУ «Про інформацію» та ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту. Також суд вважав, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди. Однак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків в суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, зважуючи на таке. Відповідно до ст. 3 Конституції України, а також ч.2 ст.201 ЦК України - честь і гідність людини визнаються найвищою соціальною цінніст Статтями 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, на захист в судовому порядку цих прав. Відповідно до вимог ст.. 23 ЦК України способом захисту гідності, честі та ділової репутації є вимога про відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення прав особи. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст..1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. « «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чине законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. З наданих суду доказів, які відповідачем при розгляді справи не спростовані, вбачається, що позивач [PERSON], народився в м.Берліні 10.06.1943 року, є особою похилого віку, мешкає в с.Руська Лозова, має статус ветерана війни - учасника бойових дій, з вересня 2011 року є головою ради ветеранів Русько-Лозівської сільської ради. 10 січня 2017 року, в робочий час, відповідач [PERSON], перебуваючи в приміщенні Руськолозівської сільради Дергачівського району, в присутності працівників сільради висловлювався негативно відносно позивача [PERSON], і як посадової особи голови ради ветеранів Русько-Лозівської сільської ради, і як громадянина, яка за своїм походженням, часом та місцем народження не має права обіймати вказану посаду. При цьому свої висловлювання [PERSON] здійснював у брутальній формі, застосовуючи у якості власної оцінки особистості позивача брудну лайку. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо спірних правовідносин. Дійсно, частиною 1 статті 30 Закону України «Про інформацію», на яку посилався суд, передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Разом з тим, «оціночні судження» і «брудна лайка» та образливі висловлювання щодо персональних даних певної особи - не тотожні поняття. Частиною 2 ст.30 ЗУ «Про інформацію» передбачено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню тадоведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Та обставина, що [PERSON] публічно обізвав позивача [PERSON] лайливим словом з трьох букв, яке і в українській мові і в російській мові нічого іншого, ніж статевий чоловічий орган, не означає, підтверджується як звукозаписом перебігу зазначений подій, зафіксованих технічними засобами сільської ради, які надав позивач, так і письмовими доказами, поясненнями позивача. Намагання відповідача [PERSON] в судовому засіданні Дергачівського районного суду надати інше тлумачення цьому слову, зокрема, співзвучним із зверненням німецькою мовою «гер…», жодним доказом не підтверджується, є намаганням відповідача уникнути відповідальності за свою нестриманість та зневагу до загальноприйнятої форми спілкування між людьми. Відповідно до Конституції України та ст.270 ЦК України фізична особа має право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. Згідно ст.21 Конституції України усі люди є вільними і рівними у своїй гідності та правах. Згідно ст.24 Конституції України громадяни мають ріні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічних та соціальних походжень, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Принципи недискримінації є одним із основоположних у міжнародному праві прав людини. Так, одним із основних принципів Загальної декларації прав люди\-ни, прийнятої 10 грудня 1948 p., є принцип рівноправ'я. Згідно зі ст. 2 цього міжнародного акта кожна людина повинна мати всі права та свободи, проголо\-шені Загальною декларацією, незважаючи на расову приналежність, колір шкіри, стать, мову, релігію, політичні або інші переконання, національне або соціальне походження, майнове, станове або інше становище. Згідно зі ст. 7 Декларації всі люди рівні перед законом і мають право, незважаючи ні на що, на рівний захист закону. Усі люди мають право на рівний захист від будь-якої дискримінації та підбурювання до такої дискримінації. Висловлювання [PERSON] під час негативної оцінки особи [PERSON] , а саме: « … которий от нема родился…» та «…есть люди достойнєє, а не те, которие от нема родились» мають ознаки дискримінації відповідачем [PERSON] за ознакою місця та країни його народження, а зважуючи на загальновідомі події війни та повязані з нею факти жорстокого поводження, такі висловлювання [PERSON] мають для [PERSON] зміст образливий та такі, що принижують його гідність. Суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки ним доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, факт зазначених у його позовній заяви публічних висловлювань відповідача на його адресу, а оцінку таким діям відповідача суд повинен надати з урахуванням усіх обставин справи та наданих сторонами доказів у їх сукупності. Оцінка усіх обставин справи у їх сукупності свідчить, що [PERSON], висловлюючи 10.01.2017 року в приміщенні Русько-Дозівської сільської ради своє відношення [PERSON] допустив брутальну лайку та образливі висловлювання щодо особи [PERSON], які принижують його честь та гідність. Разом з тим, викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі вимоги [PERSON] в частині захисту ділової репутації, як посадової особи голови ветеранської організації та застосування такого способу захисту порушеного права як покладення на [PERSON] зобовязання публічно вибачитися перед позивачем у присутності колективу сільської ради та ради ветеранів села Руська Лозова задоволенню не підлягають, оскільки межі критики посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування є ширшими ніж межі критики, межі негативної оцінки фізичних осіб. Само по собі перебування позивача з 2011 року на посаді голови ради ветеранів війни та праці Руськолозівської сільської ради, на що він посилається обґрунтовуючи свої доводи, не є безумовним свідченням його позитивних якостей, оскільки оцінка посадової особи здійснюється не за фактом обіймання певної посади, а за результатами виконання ним своїх посадових обовязків. (п.21 постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009р. № 1) Вимога позивача про зобовязання відповідача [PERSON] публічно вибачитися перед ним також не підлягає задоволенню, оскльки такий спосіб захисту не передбачено ст.ст.16, 277 ЦК України та ЗУ «Про виконавче провадження». Так як позивачем не надано належних доказів (висновку судово-медичної експертизи, тощо) про існування причинно-наслідкового звязку між протиправними діями [PERSON] 10.01.2017 року та погіршенням стану здоровя [PERSON], а також зважуючи на відсутність підстав задоволення позовних вимог щодо захисту ділової репутації, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial