Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

11.01.2021 року ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних, у загальному розмірі 12 756 грн. 27 к. та судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 к. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідно до Статуту, Положення про Зміївську ТЕС та відповідних ліцензій, підприємство здійснює свою господарську діяльність, одним з видів якої є надання послуг з центрального опалення, водопостачання та водовідведення. Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг» затвердженому наказом Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25.04.2005 зазначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Між, Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго» та [PERSON] , 15.04.2016 був укладений договір про надання послу з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 2810, відповідно до умов якого Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго» зобов`язалась надавати відповідачу своєчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а [PERSON] , у свою чергу зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених Договором. У період з 01.07.2018 по 30.11.2020 Зміївською ТЕС надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] , на якому обліковується житлове приміщення, а саме: квартира [ADDRESS] , в якій проживає квартиронаймач (власник) [PERSON] . Оскільки відповідач не здійснював належним чином оплату наданих позивачем комунальних послуг, станом на 30.11.2020 у нього виникла заборгованість, враховуючи суму інфляційних нарахувань та 3% річних, у загальному розмірі 12 756 грн. 27 к. Враховуючи норми діючого законодавства споживачі зобов`язані оплачувати отримані ними житлово-комунальні послуг. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконував своїх зобов`язань, не погашав заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 11.02.2021. 11.02.2021 та 05.03.2021 судовий розгляд відкладено з причин нез`явлення відповідача та призначено нове судове засідання. 30.03.2021 учасники повторно в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Чигрина Л.Г. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом, однак рекомендовані повідомлення повернулися до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 29-30, 37-38) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 39). Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, заперечень (відзиву) на позов не надавав. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, згідно довідки Слобожанської селищної ради № 236/02-22 від 20.01.2021 [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , з 28.12.1994 по теперішній час (а. с. 23). Встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у житло - квартиру [ADDRESS] , на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Надана позивачем копія Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 2810 від 15.04.2016, не приймається судом до уваги, оскільки вказаний договір не підписаний відповідачем, а отже не має юридичної сили (а.с. 5-6). Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З розрахунків заборгованості вбачається, що за квартиронаймачем (власником) [PERSON] наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з липня 2018 року по листопад 2020 року, яка, з урахуванням індексу інфляцій та 3% річних, складає 12 756 грн 27 к. (а.с. 7-8, 9-10). Заборгованість складається з наступного: 1) заборгованості за надання послуг з централізованого опалення в сумі 9 714 грн 30 к., постачання холодної води - 1 283 грн 72 к. та водовідведення - 1 096 грн 81 к.; 2) інфляційні нарахування в сумі 309 грн 43 к. 3) нарахування 3% річних в сумі 351 грн 99 к. Таким чином, позивачем підтверджено факт надання житлово-комунальних послуг, що не спростовано відповідачем, заперечень з його боку щодо неякісності, ненадання вказаних послуг у повному обсязі тощо, не надано. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг, наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань. Доказів, які б спростовували суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надано. Відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання по своєчасній оплаті житлово-комунальних платежів, тому позов про стягнення з неї заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2102 грн. 00 к.

Outcome: approved