Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

12.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2010 року. З 2014 року з відповідачем шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, фактично кожен мешкає самостійно. Оскільки сім'я розпалась та зберегти її позивач вважає не можливим, просить суд шлюб розірвати. 18.12.2015 року відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом до позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. [PERSON] посилається на те, що під час шлюбу з [PERSON] народилась дитини, [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що позивач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, відповідач просить суд стягнути з позивача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій суму у розмірі 2500 грн. щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явився, подав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд розірвати шлюб між сторонами. Зустрічний позов про стягнення аліментів визнав частково, в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно. Додатково пояснив, що позивач офіційно не працює, постійного доходу не має. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнала, вважає, що позивач може приїхати побачитись з дитиною та у них відновляться сімейні стосунки. Позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує. Додатково пояснила, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства припинені з жовтня 2014 року. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 червня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 760. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьками записані позивач та відповідач. Дитина мешкає разом з відповідачкою, знаходиться на її утриманні. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносити припинені з жовтня 2014 року, ці обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, загального бюджету не мають і взагалі проживають окремо один від одного, що ними визнається і не оспорюється, позивач відновлювати стосунки з відповідачкою намірів не має, вказує на втрату почуттів любові та поваги до відповідачки, постійні сварки впливають на психічний стан дитини, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. З цих підстав позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає обґрунтованими вимоги відповідача за зустрічним позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 2500 грн. на одну дитину є завеликим, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 1250 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, а саме: - судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог за зустрічним позовом , з позивача необхідно стягнути судові витрати на користь держави, а саме: - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial