Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

10 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку у квартирі, третя особа без самостійних вимог Сокирянський районний сектор Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області. 11.11.2015 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], а також зазначила, що від задоволення інших позовних вимог за своєю позовною заявою вона відмовляється. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є основним наймачем квартири, розташованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], яка перебуває у комунальній власності Новодністровської міської ради Чернівецької області. У вказаній квартирі також зареєстровані відповідач [PERSON], [INFO], та їхній спільний син [PERSON], 22.06.2005 року народженння. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в офіційному шлюбі та від шлюбу у них народився син. 02.03.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. 15.08.2014 року позивач вийшла заміж та змінила прізвище з [PERSON] на прізвище [PERSON]. Позивач пояснила також, що відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], з серпня 2009 року фактично за вищевказаною адресою не проживає. Натомість його фактичне місце проживання є - Вінницька область, Могилів-Подільський район, с. Юрківці, вул. Леніна, буд. 10. Реєстрація відповідача у даній квартирі створює [PERSON] незручності у соціальній, побутовій сфері, обмежує її право користування та розпорядження належною квартирою та унеможливлює оформити на себе субсидію. Через прописку [PERSON] у зазначеній квартирі проводяться додаткові нарахування за комунальні послуги, які позивач [PERSON] вимушена сплачувати за нього. На її звернення знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач не реагує. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, вказавши про те, що не бажає зніматись з реєстрації за вищевказаною адресою, оскільки вважає, що у випадку його зняття з реєстрації позивач позбавить їхнього сина майнових прав на квартиру та після приватизації квартири [PERSON] буде мати меншу частку, ніж претендує на даний час. Крім того, відповідач визнав, що вже пять років не проживає за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], а фактично проживає у [INFO]. З 2010 року [PERSON] добровільно зїхав із квартири, в якій до розлучення проживав з позивачкою та сином, через своє небажання в подальшому спільно проживати з [PERSON] Також, відповідач пояснив, що з 2010 року по теперішній час він жодного разу не звертався до позивача із заявою про намір проживати за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], оскільки взагалі не мав такого бажання та визнав, що [PERSON] жодного разу не чинила йому опір у користуванні житлом. Натомість, [PERSON] вказав, що протягом останнього року декілька разів знаходився в приміщенні вищевказаної квартири, але дані відвідування були візитами до сина та мали тимчасовий характер, оскільки тривали декілька годин. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач створила для відповідача такі умови проживання, що унеможливлювали спільне проживання [PERSON] та [PERSON], а тому відповідач змушений був виїхати із спільної квартири. Представник третьої особи без самостійних вимог завідувач Сокирянського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області [PERSON], в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника відповідача, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] є основним наймачем двохкімнатної квартири, загальною площею 36,75 кв.м., розташованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сімї № 4919 від 03.11.2015 року виданою КП «Новодністровський житловик» (а.с. 10), копією ордера № 4342 від 05.09.2007 р. (а.с.4) та відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Чернівецькій області (а.с. 29). Крім того, у вищевказаній квартирі також зареєстрований [PERSON], 22.06.2005 року народженння. Двохкімнатна квартира, що розташованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], та в якій зареєстровані позивач та відповідач, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Новодністровськ, що підтверджується довідкою архівного відділу Новодністровської міської ради від 01.10.2015 р. (а.с. 11) та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 49). Сторони перебували в офіційному шлюбі до 02.03.2011 року та від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверждується свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 005640 від 02.07.2005 року (а.с. 6), виданого виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області, та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-МИ № 036123 від 02.03.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 7). 15.08.2014 року позивач вийшла заміж та змінила прізвище з [PERSON] на прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 100304 від 15.08.2014 року (а.с. 8), виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області. Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Стаття 72 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання не проживає більше року, а саме, починаючи з листопада 2014 року по сьогоднішній день, що підтверджується актами обстеження на предмет проживання [PERSON] у квартирі № 17, що знаходиться в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», буд. 1-Г, Чернівецької області, від 21.11.2014 року (а.с. 12), від 26.12.2014 року (а.с. 13), від 28.01.2015 року (а.с. 14), від 27.02.2015 року (а.с. 15), від 30.03.2015 року (а.с. 16), від 30.04.2015 року (а.с. 17), від 28.05.2015 року (а.с. 18), від 16.11.2015 року (а.с. 34), які були затверджені у день їх складення депутатом Новодністровської міської ради, юристом КП «Новодністровський житловик» та мешканцями сусідніх квартир. Крім того, судом встановлено, що з 2010 року фактичним місцем проживання відповідача [PERSON] є - Вінницька область, Могилів-Подільський район, с. Юрківці, вул. Леніна, буд. 10, крім того, дана обставина визнається самим відповідачем (а.с. 55). Також відповідач визнав, що не звертався до позивача з будь-якими заявами з приводу збільшення строку тимчасової відсутності чи бажання проживати в подальшому у спірній квартирі (а.с. 55). Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 10 березня 1989 року № 2, від 25 грудня 1992 року № 13, від 25 травня 1998 року № 15), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991 р.) інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням внаслідок тимчасової відсутності по місцю реєстрації понад шість місяців без поважних причин та вибуттям на інше постійне місце проживання. Разом з тим, суд відхиляє доводи представника відповідача [PERSON] щодо створення позивачем несприятливих умов відповідачу для проживання в спірній квартирі, оскільки на підтвердження даних обставин ні відповідачем, ні його представником не було надано жодних доказів, а сам відповідач визнав той факт, що добровільно з 2010 року по сьогоднішній день не проживав та не бажав проживати за адресою - м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», буд. 1-Г, к.. 17. Що стосується особистих мотивів, якими керувався відповідач, коли виїжджав зі спірної квартири на інше постійне місце проживання, а саме, можливе створення позивачем відповідачу в майбутньому проблемних ситуацій, дані твердження відповідача та його представника є припущеннями та не мають обєктивних і законних підстав, щоби вважати причини непроживання відповідача у спірній квартирі поважними. У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, дослідивши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України та

Outcome: approved