Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

10.11.2017 р. ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору, пославшись на те, що 20 серпня 2016 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №20.08.2016-000000664, на виконання умов якого позивач надав відповідачу транш (перерахування кредитних коштів) у розмірі 6000 грн. строком на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 22.11.2016 року та платою за користування кредитом у розмірі 1680 грн. В подальшому позивач своїм рішенням дозволив перенесення строків повернення кредиту до 19.01.2017 року, за що відповідач сплатила додаткову плату за користування кредитом у розмірі 5035,49 грн. В зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту, станом на 17.10.2017 р., у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 23360,00 грн., з яких: 7662,56 грн. - заборгованість за кредитом, 15360,00 грн. - пеня, про стягнення якої просить позивач. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про підтримання позову в повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася. До початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову в повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, поскільки клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи. Вивчивши доводи позовної заяви і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, 20.08.2016 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20.08.2016-000000664, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого Кредитор зобов'язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути Кредит та сплатити Плату за користування. Розмір кожного траншу (перерахування кредитних коштів), Плата за користування ним та термін повернення траншу (перерахування кредитних коштів), (окрім першого траншу), визначаються у відповідних Заявках Позичальника, погоджених Кредитором. Відповідно до п.1.3. підтвердження заявки від 09.11.2016 року до кредитного договору від 20.08.2016 року, Товариство з надало [PERSON] транш (перерахування кредитних коштів) у розмірі 6 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевою датою повернення траншу до 22.11.2016 року та платою за користування у розмірі 1680,00 грн. 09.11.2016 року позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачу кошти у розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 09.11.2016, чим виконав свої зобов'язання своєчасно та в повному обсязі. В подальшому позивач своїм рішенням відповідно до п.5.1 кредитного договору та підтвердження заявки до договору дозволив перенесення строків повернення [PERSON] до 19.01.2017, за що відповідач сплатив додаткову плату за користування у розмірі 5035,49 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором не погашає, через що у неї виникла заборгованість за отриманим траншем (перерахуванням кредитних коштів) та за платою за користування кредитними коштами станом на 17.10.2017 р. в розмірі 7662,56 грн. та пенею в розмірі 15360,00 грн., а всього сума заборгованості складає 23022,56 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ст.1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до підп.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 7.1 кредитного договору та п.7.1 підтвердження до заявки до кредитного договору від 09.11.2016 року встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та плати за користування ним Позичальник сплачує Кредитору додатково до встановленої плати за користування кредитом пеню, передбачену п. 5.4 договору, з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором № 20.08.2016-000000664 від 20.08.2016, до теперішнього часу не сплативши заборгованість, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 20.08.2016-000000664 від 20.08.2016 року в розмірі 7662,56 та пеню в розмірі 15360,00 грн., а всього заборгованість в сумі 23022,56 грн. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1600 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 800 грн. 00 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 800 грн. 00 коп.

Outcome: approved