Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

12.08.9 р. позивачі звернулись до суду з заявою, в якій просили суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки : в користь [PERSON] 944 грн. 71 коп. у відшкодування матеріальної шкоди , 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної її неповнолітньому сину, 1000 грн. у відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката ; в користь [PERSON] 1075 грн. 44 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди та 1000 грн. у відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката ; в користь [PERSON] 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. у відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката. Заяву мотивують тим, що 14.06.9 р. у спільний двір будинку по вул. Донецька, 9 у м. Львові вибіг належний відповідачці собака породи американський пітбультерєр та накинувся на неповнолітнього [PERSON] На крики дитини про допомогу вибігла його бабуся - [PERSON] та [PERSON] Оскільки відігнати собаку було неможливо і він наносив тілесні ушкодження вказаним потерпілим, за допомогою сусідів собаку було вбито. В звязку з численними укусами собаки потерпілі змушені були звернутись до медичних закладів для отримання належної допомоги, витрачати кошти на лікування, посилене харчування за період перебування на стаціонарному лікуванні. Відтак, [PERSON] та [PERSON] було спричинено значної матеріальної шкоди. Проте позивачі зазнали більш значної моральної шкоди. Так, неповнолітній [PERSON] пережив нестерпний фізичний біль від травм, отриманих від укусів собаки , переживає моральне страждання із-за пошкоджень лиця, погіршився психологічний стан дитини. Позивачка [PERSON] тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, переживала фізичний біль , душевні хвилювання внаслідок нанесених травм. [PERSON] переніс значний фізичний біль, душевне хвилювання, змушений витрачати додатковий час на лікування, змінювати звичний ритм свого життя. Постановою Шевченківського райсуду м. Львова від 10.07.09 р. відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП, відтак вина встановлена. Просили позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Від співпозивачів [PERSON] та [PERSON] поступили заяви про підтримання позову в повному обсязі та розгляду справи в їх відсутності. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, щ0 по оголошенню у газеті вона взяла для догляду собаку породи американський пітбультерєр , проте оскільки він не прижився у неї, домовилась з господарями про повернення тварини. 14.09.09 р. собака вирвався з квартири, коли вона відкривала двері. Вона відразу крикнула в підїзд будинку, щоб всі втікали. Проте собака накинулась на дитину, яка неодноразово до цього дражнила тварину. Відповідачка могла сама забрати собаку, проте сусіди накинулись на тварину і зарізали . Такими діями їй було спричинено значну матеріальну шкоду, оскільки вона змушена була заплатити господарю собаки значні кошти. Вважає, що її вини у спричиненні будь-якої шкоди позивачам немає, навпаки вона понесла матеріальну витрати та пережила стрес із-за жорстокого знищення тварини. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, 14.06.09 р. , близько 21 год. 30 хв. , собака , власником якої є [PERSON], вирвалась із квартири [ADDRESS] та у дворі будинку покусала [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] Згідно постанови Шевченківського райсуду м. Львова від 10.07.07 року ( справа № 3-2060/09) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КУаАП та оштрафовано на 85 грн. в доход держави. Постанова набрала законної сили, штраф відповідачкою оплачено. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою . Відповідно до Акту судово-медичного дослідження № 309/2009 від 17.06.9 р. у [PERSON] виявлено множинні рани : в лівій лобно-скроневій ділянці голови, на правій та лівій кисті, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, могли бути причинені 14.06.09 року від укусів зубами собаки, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя, не були небезпечними для життя в момент причинення, не характерні для падіння на площину. З витягу з історії хвороби вбачається, що в період з 15.06.09 р. по 24.06. 09 р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальній міській клінічній лікарні. З Акту судово-медичного обстеження № 1501 від 17.06.09 р. вбачається, що у [PERSON] виявлено : множинні поверхневі рани та садна на верхніх кінцівках, рану на лівій руці, синці, садна-подряпини, поверхневі рани та рану на лівій нозі, синець, поверхневі рани на правій нозі. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути від дії зубів собаки 14.06.09 р. та відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні в період до 23.06.09 р., що стверджується листком непрацездатності № 125963, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається з акту судово-медичного дослідження № 264/09 вії 16.06.9 р. у [PERSON] були виявлені множинні рани на правому стегні котрі заподіяні тупими предметами з обмеженою поверхнею, можливо зубам* собаки, могли утворитись 14.06.09 р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Згідно виписки в істор1 хвороби [PERSON] з 14.06.09 р. по 14.07.09 р. перебувала н стаціонарному лікуванні Комунальної 8-ої клінічної лікарні, в подальшому виписана для амбулаторного лікування. Статтею 1166 ЦК України врегульовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з утриманням собак бійцівських порід, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та для інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка володіє обєктом, утримання якого створює підвищену небезпеку. З пояснень самої відповідачки вбачається, що собака проживала у неї понад півроку, відтак суд не приймає до уваги твердження про те, що відповідачка не була власницею собаки. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 9 ЦПК України. На думку суду, до задоволення підлягають частково вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди - в розмірі понесених ними витрат на лікування, що підтверджуються квитанціями на придбання медпрепаратів. Зокрема, що стягнення в користь [PERSON] підлягає 444 грн. 25 коп., в користь [PERSON] - 175 грн. 88 коп. Безпідставними, на думку суду є покликання позивачів щодо стягнення в їх користь також витрат на посилене харчування, оскільки перелік продуктів харчування , зазначених в квитанціях, представлених в якості доказу по даній вимозі , не свідчить про посилене харчування. Крім того суду не представлено доказів на підтвердження того, що медиками було рекомендовано посилене харчування особам, які звернулись за наданням медичної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 23, ст. 1167 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. Так, враховуючи фізичний біль та страждання внаслідок перенесених травм, душевні страждання , перенесені позивачами, додаткові заходи для організації лікування, налагодження звичного ритму життя, до стягнення з відповідачки в користь [PERSON] підлягає 5 000 грн., в користь [PERSON]І - 4 000 грн, в користь [PERSON] - 2 000 грн. На думку суду, не підлягають до задоволення в повному обсязі і витрати, понесені ними на оплату витрат на правову допомогу. Так, ст. 84 ЦПК України врегульовано, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підтвердження витрат в сумі 1000 грн. кожним з позивачів до матеріалів справи долучено угоди про надання юридичної допомоги та квитанції про оплату послуг. Крім складання процесуальних документів згідно вказаних угод у суму оплати до договору входила також особиста участь адвоката [PERSON] О.В. в якості представника позивачів у судових засіданнях, проте в жодному судовому засіданні вказаний адвокат участі не приймав. Враховуючи наведене, з врахуванням обсягу робіт , проведеного адвокатом, до стягнення в користь позивачів підлягає сума в розмірі 300 грн. кожному. В силу дії ст. 88 ЦПК Украхни з відповідачки в користь позивачів слід стягнути також судові витрати.

Outcome: partial