Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

12 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, відповідно до якого просить суд: - визнати неправомірним та скасувати п.3 наказу філії «Бориспільський комбікормовий завод» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 17.12.2015 року №134, яким позивачу було оголошено догану та позбавлено преміальної оплати праці за грудень 2015 року на 100% за порушення 14.12.2015 р. технології гранулювання комбікормів; - стягнути з відповідача на свою користь 100% преміальної оплати праці за грудень 2015 року у сумі 700 гривень (а.с.1-4) Свої вимоги позивач обґрунтовував наступним. 17 грудня 2015 року директора філії «Бориспільський комбікормовий завод» ТОВ «Комплекс Агромарс» [PERSON] видав наказ №134 «Про результати роботи комісії ТОВ «Комплекс Агромарс», відповідно до п.3 якого позивачу оголошено догану та позбавлено преміювальної оплати праці за грудень 2015 року на 100% за порушення 14.12.2015 року технології гарнулювання комбікормів. Позивач зазначає, що ознайомлений з наказом 17.12.2015 та вважає, що оскаржуваний ним наказ видано з порушенням діючого законодавства, без належних підстав, а саме, що згідно з наказом у Філії відсутня необхідна документація, посадові інструкції, інші нормативні документи, а на день притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач працював на посаді апаратника комбікормового виробництва дільниці гранульованих комбікормів цеху виробництва комбікормів, і відповідач ні під час прийняття його на роботу, ні згодом не довів до його відома посадову інструкцію, правила внутрішнього трудового розпорядку, в тому числі технологію гранулювання комбікормів. Також позивач зазначає, що оскаржуваним наказом до позивача застосовано два заходи дисциплінарного стягнення: догана та позбавлення премії. Позивач зазначає, що жодним нормативним законодавчим актом, а також внутрішнім локальним актом роботодавця, який би був доведений до його відома, не передбачено можливість депреміювання. Він стверджує, що премія виплачувалась йому щомісячно та була частиною його щомісячної заробітної плати та що відповідач, позбавивши позивача премії, порушив вимоги ст.ст.2,29 Закону України «Про оплату праці». Також позивачем зазначено, що в порушення вимог ч.1 ст.149 КЗпП України роботодавець до застосування до нього дисциплінарного стягнення не зажадав від нього письмового пояснення, а також в порушення вимог ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки , їх права та гарантії діяльності», позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, оскільки 05.12.2015 року він був обраний головою ради Незалежної профспілки працівників Філії «Бориспільський комбікормовий завод» ТОВ «Комплекс Агромарс». В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти якого позивач та його представник не заперечують. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 19.01.1999 року перебуває з відповідачем у трудових відносинах, в тому числі з 21.11.2014 року був переведений апаратником комбікормового виробництва дільниці гранульованих кобікормів цеху виробництва комбікормів філії «Бориспільський комбікормовий завод» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», що підтверджується даними його трудової книжки, а також змістом оскаржуваного ним наказу №134 від 17 грудня 2015 року (а.с.8,10-15). Так, в судовому засіданні встановлено, що директором Філії «Бориспільський комбікормовий завод» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» [PERSON] був виданий наказ №134 від 17 грудня 2015 року, п.3 якого апаратнику комбікормового виробництва [PERSON] оголошено догану та позбавлено преміальної оплати праці за грудень 2015 року на 100% за порушення 14.12.2015 технології гранулювання комбікормів (а.с.8). Як зазначено в мотивувальній частині наказу, з 11.12.2015 по 14.12.2015 р. комісією ТОВ «Комплекс Агромарс» в складі виконавчого директора [PERSON] та директора в кормовиробництва [PERSON] проведена комплексна перевірка роботи філії «Бориспільський комбікормовий завод», в результаті якої виявлено ряд порушень. В першу чергу порушення стосуються відсутності необхідної технологічної документації, посадових інструкцій, інших нормативних документів. Також зазначено, що в операторській грануляторщиків двері, вікна, стіни та скло брудні, не прибиралися тривалий час. Контроль за тиском пару, що подається на гранулятор, не здійснюється. Ножі для зрізання гранули на матриці не відрегульовані, що приводить до зниження потужності. Преса експлуатуються з порушенням необхідних регулювань (а.с.8). Таким чином, за яке саме порушення технології гранулювання комбікормів, оголошено догану позивачу [PERSON], в наказі не зазначено. Також не зазначено, яким нормативним актом, в тому числі внутрішнім актом локальної дії, передбачена така технологія гранулювання кормів, та чи несе позивач відповідальність за дотримання такої технології, а також, яку саме відповідальність, в наказі не зазначено. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б ці обставини доводили, суду надано не було, в тому числі доказів на підтвердження того, що позивачем [PERSON] були порушені трудова дисципліна, або правила внутрішнього розпорядку, допущено невиконання чи неналежне виконання своїх трудових обовязків. За змістом ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ч.2 цієї статті, законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до вимог ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Встановлено, що позивач був ознайомлений з оскаржуваним наказом 17.12.2015 року, що підтверджується листом ознайомлення з наказом №134 від 17.12.2015 «Про результати роботи комісії ТОВ «Комплекс Агромарс» (а.с.9). Проте будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач до застосування дисциплінарного стягнення зажадав від позивача письмових пояснень, суду надано не було. Також не було надано доказів того, що діючим положенням про преміювання на підприємстві передбачена можливість позбавлення премії у разі порушення трудової дисципліни. Крім того, як встановлено з наданих позивачем документів, він 05.12.2015 року був обраний головою створеної на підприємстві Незалежної профспілки працівників філії «Бориспільський комбікормовий завод» Товариства з обмеженою відповідальності «Комплекс Агромарс», що підтверджується Протоколом №1 Установчих зборів Незалежної профспілки працівників філії «Бориспільський комбікормовий завод» Товариства з обмеженою відповідальності «Комплекс Агромарс» від 05.12.2015 (а.с.28-29), про що було повідомлено відповідача рекомендованим листом від 11.12.2015 року, отриманого відповідачем 15.12.2015 (а.с.27,83) . Відповідно до ч.3 ст.252 КЗпП України та ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч.1, 9 ст. 16 Закону профспілки, їх об'єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту. З пояснень позивача вбачається, що відповідач не звертався до профспілкової організації за отримання згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача, суду надано не було. За таких обставин, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд прийшов до висновку, що при винесенні оскаржуваного наказу, відповідач не дотримав порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та безпідставно наклав на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлення премії. З урахуванням викладеного, оскаржуваний позивачем наказ підлягає скасуванню, а щодо заявленої вимоги про стягнення на користь позивача премії, суд, беручи до уваги положення ст.ст.10,11,60 ЦПК України, приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки обраний спосіб захисту не відповідає характеру допущеного відповідачем порушення прав позивача та спірним правовідносинам. Так, в судовому засіданні встановлено, що п.3 оскаржуваного наказу №134 від 17.12.2015 позивач був позбавлений преміальної оплати праці за грудень 2015 року та, як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за грудень 2015 року в порівнянні з розрахунковими листками за січень листопад 2015 року включно (а.с.84-86), в грудні 2015 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась так звана місячна премія (пропорційно відпрацьованим дням). Доводи позивача, що розмір такої премії мав становити 700 гривень, суд вважає належним чином не обґрунтованими та не доведеними, оскільки затвердженим на підприємстві штатним розписом розмір такої премії не визначений (а.с.68-81). Крім того, оскільки позивачу не нараховувалась премія за грудень 2015 року, за відсутності відповідного обовязку відповідача нараховувати та виплачувати премію щомісячно у конкретно визначеному розмірі, суд вважає безпідставною вимогу щодо стягнення на користь позивача ненарахованої йому відповідачем премії. Строк звернення з позовом до суду, передбачений ст.232 КЗпП України, позивачем не порушений. Відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок з позовних вимог немайнового характеру про скасування наказу (а.с.31) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial