Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

11 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСББ «Забудовник» про відшкодування шкоди, заподіяної майну. В обґрунтування позову зазначила, що вона мешкає в будинку, розташованому в м. Дніпро по вул. Ярославська, 95,97, огорожа домоволодіння якого межує з огорожею жилого будинку, розташованого по вул. Великолуцька, 54. Під час прибирання території домоволодіння, де мешкає позивачка, вона виявила тріщину, що утворилась в огорожі будинку саме на стику огорожі з домоволодінням, розташованим по вул. Великолуцька, 54. З метою виявлення підстав виникнення зазначених ушкоджень огорожі позивачка звернулась до Державного підприємства «Жилком» Дніпропетровської обласної державної адміністрації. За результатами проведених обстежень проблемної ділянки огорожі експертом з технічного обстеження будівель та споруд наданий висновок про те, що внаслідок осаду частини конструкції огорожі домоволодіння по вул. Великолуцька,54 на стику з огорожею домоволодіння по вул. Ярославська,95,97, а відтак частково його навантажує у звязку з відсутністю правильно оформленого деформаційного шва: - виник натиск на полотно забору, направлений в сторону ділянки домоволодіння по вул. Ярославська,95,97. Наслідком такого тиску огорожі багатоквартирного будинку, розташованого по вул. Великолуцька,54 на огорожу домоволодіння по вул. Ярославська,95,97 є виникнення вертикальних тріщин по швам кладки шириною 30 мм (розкриття «зверху вниз»), в тому числі перетинаючи окремі цеглини кладки огорожі; - виявлений випір кладки полотна огорожі (забору) в середину домоволодіння по вул. Ярославська,95,97; - деформація цегли (сколи) полотна (огорожі). Експертом зроблений висновок про те, що стан елементів конструкції забору домоволодіння по вул. Ярославська,95,97 класифікується як неприродний для нормальної експлуатації. Дії/бездіяльність відповідача призвели до псування майна позивачки, у звязку з відсутністю правильно оформленого деформаційного шва огорожі багатоквартирного будинку, розташованого по вул. Великолуцька,54 на ділянці, що примикає до огорожі сусідів. Будівельно-підрядною організацією складено комерційний кошторис реконструкції пошкодженої ділянки огорожі на загальну суму 25200,00 грн. З метою врегулювання ситуації, що сталась, позивачка запропонувала відповідачу провести зустріч на предмет вирішення питання щодо відшкодування втрат. Зазначене повідомлення відповідачем отримано, однак відповідач не відреагував на повідомлення позивачки. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 25200,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну фізичної особи. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 212 ЦПК України,\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], 95,97. Згідно висновку про інженерно-технічний стан будівельних конструкції огорожі між домоволодіннями по вул. Ярославській, 95,97 і вул. Великолуцькій,54 - внаслідок осаду частини споруди, що безпосередньо примикає до огорожі, яка обстежується, і частково його загружає з боку домоволодіння по вул. Великолуцька,54, із-за відсутності правильно оформленого деформаційного шва виник натиск на полотно огорожі, направлений в сторону ділянки домоволодіння по вул. Ярославська,95,97, і як наслідок, вертикальні тріщини по швам кладки шириною 30 мм (розкриття «зверху вниз»), в тому числі перетинаючи окремі цеглини кладки огорожі. Виявлений також випір кладки полотна огорожі в середину ділянки домоволодіння по вул. Ярославська,95,97. Виявлені окремі сколи цеглин. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. За змістом цієї статті обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України. Стаття 1192 Цивільного кодексу України зобов'язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасників правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями/бездіяльністю відповідача, та заподіяною позивачу матеріальною шкодою. Так, в експертному висновку йде мова про те, що тріщини, випір кладки і сколи в цегляній огорожі виникли «внаслідок осаду частини споруди, що безпосередньо примикає до огорожі, яка обстежується, і частково його загружає з боку домоволодіння по вул. Великолуцька,54, із-за відсутності правильно оформленого деформаційного шва виник натиск на полотно огорожі, направлений в сторону ділянки домоволодіння по вул. Ярославська,95,97». Однак з висновку та з інших наданих позивачкою доказів незрозуміло, чи виник осад частини споруди внаслідок яких-небудь порушень процесу будівництва чи внаслідок природних причин, на кого покладений обовязок правильного оформлення деформаційного шва тощо, відсутня інформація, коли була побудована споруда за адресою вул. Великолуцька, 54 (раніше чи пізніше ніж огорожа, яка належить позивачці), хто власник цієї споруди. Будь-яких доказів того, яка юридична чи фізична особа знаходиться за адресою вул. Великолуцька,54 позивачем не надано, окрім адреси, вказаної у повідомленні позивача. Крім того, висновок складено без запрошення відповідача та представників балансоутримувача будинку, доказів того, що відповідач був запрошений для проведення експертного обстеження, також не надано. При вирішенні даного спору суд також враховує, що позивачем\~\~не надано докази, які мали підтвердити дійсну вартість реконструкції пошкодженої огорожі, в тому числі: договір підряду на проведення ремонтних робіт, акт приймання-здачі виконаних робіт, платіжні документи на проведення оплати наданих послуг, що мали підтвердити сам факт проведення відновлювальних робіт та обсяг виконаних робіт, в той же час доведення цих обставин є обов'язковою умовою для визначення розміру заподіяного збитку та підстав для відшкодування заподіяної шкоди в розумінні положень статті 1192 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною\~\~2 ст.58 ЦПК України визначено, що сторони\~\~мають право обґрунтувати\~\~належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до чинного процесуального законодавства висновок експерта є доказом у цивільній справі. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів вини відповідача щодо заподіяння шкоди суду не представлено, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed