Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

12.02.2018 позивачка звернулась до суду із вказаним вище позовом, у якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича від 16 листопада 2017 року (зареєстровано в реєстрі за №20846) про стягнення із [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № PLF0SH00000182 від 14 лютого 2006 року в сумі 56149,64 грн та витрат, пов`язаних із вчиненням цього виконавчого напису в сумі 1800 грн таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову\~обґрунтовані тим,\~що 14\~лютого 2006\~року між\~сторонами було\~укладено вказаний\~вище кредитний\~договір,\~відповідно до\~умов якого\~відповідач зобов`язався\~надати позичальниці\~(позивачці)\~споживчий кредит\~у розмірі\~5000\~грн на\~строк до\~14.02.2008,\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~2%\~на місяць\~на суму\~залишку заборгованості\~по кредиту,\~винагороди за\~надання фінансового\~інструменту \~1,5%\~на місяць\~від суми\~виданого кредиту.\~Через складну\~ситуацію в\~країні у\~позивачки виникла\~заборгованість по\~кредитному договору\~і судовим\~наказом №2-н-138/2008\~від 24.10.2008\~із нею\~стягнуто 4778,17\~грн,\~з яких\~заборгованість по\~кредиту \~2763,31\~грн,\~заборгованість по\~процентах за\~користування кредитом\~ 1494,12\~грн,\~заборгованість по\~комісії \~300\~грн,\~пеня \~220,74\~грн.\~03.07.2012\~із позивачки\~повністю стягнуто\~заборгованість по\~судовому наказу.\~У 2014\~році відповідач\~повторно звертався\~до суду\~щодо стягнення\~з позивачки\~заборгованості за\~кредитним договором,\~проте йому\~було відмовлено\~у задоволенні\~позовних вимог.\~07.06.2016\~Решетилівським районним\~судом винесено\~рішення,\~яким також\~відмовлено відповідачеві\~у стягненні\~із позивачки\~заборгованості за\~даним кредитним\~договором і\~таке рішення\~залишене без\~змін ухвалою\~апеляційного суду\~Полтавської області\~від 27.07.2016.\~07.02.2018\~на адресу\~позивачки надійшла\~постанова старшого\~державного виконавця\~Решетилівського ВДВС\~ГТУЮ у\~Полтавській області\~Шут Т.О.\~від 19.01.2018\~про відкриття\~виконавчого провадження\~із виконання\~виконавчого напису\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Швеця Руслана\~Олеговича від\~16\~листопада 2017\~року,\~яким стягнуто\~із позивачки\~на користь\~банку 56149,64\~грн,\~при цьому\~позивачці не\~було відомо\~про існування\~такого боргу\~перед банком\~і про\~вчинення виконавчого\~напису її\~не повідомляли.\~Копію виконавчого\~напису позивачка\~отримала 07.02.2018\~-\~від державного\~виконавця.\~Позивачка вважає\~виконавчий напис\~таким,\~що вчинений\~з порушеннями,\~оскільки при\~його винесенні\~не перевірено\~безспірність заборгованості\~та факт\~завчасного повідомлення\~її,\~як боржника,\~про наявність\~заборгованості перед\~банком.\~Позивачка також\~зазначає про\~незаконність стягнення\~з неї\~пені та\~штрафу одночасно,\~оскільки це\~є застосуванням\~подвійного виду\~відповідальності за\~одне і\~те ж\~саме порушення,\~що суперечить\~вимогам статті\~61\~Конституції України.\~Крім того,\~ позивачка вказала, що виконавчим написом стягнуто борг, який погашено нею раніше відповідно до судового наказу. 28.02.2018 суддею [PERSON] відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.03.2018. 27.04.2018 справу прийнято до провадження суддею Горульком О.М.. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.09.2018. У зв`язку з відсутністю у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів проведення автоматизованого розподілу справи між суддями було неможливим, що підтверджується відповідним протоколом від 16.10.2018. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 25.02.2019, справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В., яка прийняла справу до провадження ухвалою від 04 квітня 2019 року, ухваливши повторно розглядати справу за\~правилами\~загального\~позовного провадження та призначивши підготовче судове засідання на 23.07.2019, в результаті проведення якого закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2019. В судове засідання позивачка не з`явилася. В матеріалах справи міститься заява представника позивачки адвоката Оніпка Є.А., у якій він просив розглядати справу без його участі, зазначив, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі і просить задовольнити такі. Заява про згоду на заочний розгляд справи суду не надана, у зв`язку з чим справа розглядається у загальному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті справи або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав відзиву із запереченнями проти зазначених у позові обставин; копію позову і долучених до нього документів відповідач отримав. Від Решетилівського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, який залучений до участі у справі, в якості третьої особи, надійшла письмова заява, у якій він просив суд розглядати справу за відсутності їхнього представника, зазначивши, що при вирішенні спору вони покладаються на розсуд суду. Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Швець Руслан\~Олегович, залучений до участі у справі, в якості третьої особи, також не з`явився в судове засідання і надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). З наданих позивачкою письмових доказів встановлено, що 14 лютого 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № PLF0SH00000182, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати позичальниці (позивачці) споживчий кредит у розмірі 5000 грн на строк до 14.02.2008, зі сплатою відсотків за користування кредитом - 2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту 1,5% на місяць від суми виданого кредиту (а.с. 12-15). 19.01.2018 відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого документа №НМХ 611116, виданого 16.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. про стягнення боргу в сумі 57949,64 грн із боржника [PERSON] (а.с. 17). Досліджена судом копія виконавчого напису серії НМХ № 611116 свідчить, що заборгованість в сумі 57949,64 грн стягнута із [PERSON] по кредитному договору № PLF0SH00000182 за період з 14.02.2006 (день укладення договору) по 01.09.2017 і така заборгованість складається із заборгованості по кредиту 2763,31 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом 23821,88 грн, заборгованості по комісії 687,55 грн, пені 28876,90 грн (а.с. 16). Судом досліджено рішення Решетилівського районного суду від 07.06.2016, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLF0SH00000182 від 14.02.2006 (а.с. 18-23). Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що позивач просив стягнути на його користь заборгованість в загальному розмірі 21966.98 грн, зазначивши, що загальна заборгованість по кредиту становить 2763,31 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 4323,54 грн, заборгованість по комісії 687,55 грн, пеня 18970,75 грн, а з вирахуванням суми, яка стягнута з [PERSON] судовим наказом від 24.10.2008 4778,17 грн, залишок заборгованості по договору становить саме 21966.98 грн. Судовим наказом від 24.10.2008 із [PERSON] стягнуто заборгованість по кредитному договору № PLF0SH00000182, яка складалась із заборгованості по кредиту 2763,31 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом 1494,12 грн, заборгованості по комісії 300 грн, пені 220,74 грн (а.с. 21). Зазначені суми боргу, з такими ж складовими, стягнуті і дослідженим вище виконавчим написом серії НМХ № 611116, оспореним позивачкою (а.с. 16). Рішенням суду від 07.06.2016 відмовлено у задоволенні позову, встановивши із інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та інформації наданої позивачем (відповідач за даним позовом), що в ході виконання судового наказу від 24.10.2008, 03.07.2012 з [PERSON] повністю стягнуто заборгованість по кредитному договору за даним виконавчим документом (а.с. 21); суд зазначив, що з 03.07.2012 заборгованість [PERSON] перед банком перестала існувати і банк не мав права нараховувати проценти та комісії, а також пеню (а.с. 21). Рішенням Решетилівського районного суду від 07.06.2016 було оскаржене ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційному порядку і залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.07.2016 (а.с. 24-27). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Верховним Судом України у постанові від 14.08.2019, ухваленій у справі №569/8884/17, висловлено правову позицію, згідно з якою вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилається як на порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом, зокрема щодо неповідомлення її банком про розмір існуючої заборгованості, так і на відсутність заборгованості перед банком, у розмірі, що зазначений у виконавчому написі. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Дослідженими судом\~доказами позивачка\~довела,\~що стягнута\~відповідно до\~виконавчого напису\~заборгованість не\~є безспірною\~і на момент\~звернення стягувача до\~нотаріуса він\~не мав\~права на\~стягнення заборгованість в сумі 57949,64 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 2763,31 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом 23821,88 грн, заборгованості по комісії 687,55 грн, пені 28876,90 грн. Зазначене вбачається із дослідженого вище рішення суду, яким суд встановив, що у банку відсутнє право на нарахування відсотків та комісій після стягнення боргу по кредитному договору у повному обсязі; крім того, відповідач, представник якого не з`явився в судове засідання і не надав суду жодних доказів, пояснень, заяв по суті спору, не довів своє право на стягнення боргу в сумі 57949,64 грн. З урахуванням\~зазначеного вище,\~суд вважає,\~що виконавчий\~напис має\~бути визнаний\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~з тих\~підстав,\~що заборгованість\~ [PERSON] \~не є\~безспірною і\~право стягувача\~на стягнення\~боргу в сумі 57949,64 грн не доведене. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. Згідно з частиною 2 даної статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами В матеріалах справи міститься ордер №107878 на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Оніпком Є.А. від 09.02.2018, а також розрахунок витрат [PERSON] на правову допомогу, в якому зазначено час, витрачений адвокатом [PERSON] на роботу та вартість послуг, із зазначенням складу наданих послуг (а.с. 47). Підтверджуючи понесені витрати, позивачка надала квитанцію та акт, які свідчать про витрати в сумі 6120 грн (а.с. 46, 48). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу; з наданих суду доказів встановлено, що загальна витрата позивачки становить 6120 грн за 9 годин роботи адвоката поза судовим засіданням; відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таким чином, суд вважає можливим стягнути із відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6120 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи вимоги позову у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивачки 704,80 грн понесеного нею судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно до статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. ст. 15, 16, 18, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved