Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

11.03.2020 року позивач звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 18.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції, актовий запис № 310. В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на шлюб і життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом із позивачем по справі [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені з 2018 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18.09.2004 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції, актовий запис № 310. Від даного шлюбу сторони мають двух дітей: неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом із позивачем по справі [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені з 2018 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] , виявила своє бажання залишити шлюбне прізвище. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved