Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

10 квітня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до їх повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є матірю малолітніх [PERSON], 05.12.2009р.н. та [PERSON], 06.11.2013р.н. Матір ніякої участі у житті дітей не бере, а саме: матеріально не допомагає, здоров'ям та навчанням не цікавиться, веде асоціальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не подала. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, думку прокурора, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач є матірю малолітніх [PERSON], 05.12.2009р.н. та [PERSON], 06.11.2013р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради надано висновок, у якому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх [PERSON], 05.12.2009р.н. та [PERSON], 06.11.2013р.н., оскільки вона веде асоціальний спосіб життя, не бажає займатись вихованням дітей, що свідчить про те, що діти їй не потрібні (а.с.3). Згідно з поясненнями [PERSON], яка є матірю відповідача, остання вживає наркотичні речовини, зловживає алкоголем та веде бродяжницький спосіб життя (а.с.10) Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч.1-4\~ст.150 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Таким чином, наведені вище обставини дають підстави для висновку, що відповідач свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, оскільки не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не спілкується із ними. Перешкод у спілкуванні з дітьми їй ніхто не чинив і\~не\~чинить. Отже, із врахуванням інтересів дітей, відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Крім того, відповідно до\~ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.2\~ст.166 СК України\~особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матірю малолітніх [PERSON], 05.12.2009р.н. та [PERSON], 06.11.2013р.н., матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved