Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

10 травня 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги звернення до суду мотивувала тим, що вона купила у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] За вказані житловий будинок та господарські будівлі позивач [PERSON] повністю сплатила кошти відповідачу [PERSON] В даний час позивачу потрібний правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, але оскільки договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі вони не оформили, тому вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 березня 2009 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] як за спадкоємцем за законом першої черги після померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 7). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29666177 від 18.11.2014 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 43,4 кв.м, житловою площею 21,4 кв.м, та господарських будівель, а саме: сараїв літ. «Б», «Г», погребу літ. «б», гаражу літ. «В», вбиральні літ «Д», колодязю № 1, що розташовані за адресою: [ADDRESS] [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Даний факт підтверджується відповідною розпискою від 07.04.2017 року, наявною в матеріалах справи, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] обговорену суму за зазначене майно (а.с. 11). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу було укладено 07 квітня 2017 року, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у зв'язку з чим у неї виникають складнощі щодо реєстрації її права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту її прав та задоволення позову.

Outcome: approved