Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

11.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з відповідачів на користь КП ЖКС Вузівський, у розмірі 5639,21 гривень, Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачі належним чином не виконують своїх обовязків по сплаті наданих йому послуг, у зв'язку з чим у них на з листопада 2008 року виникла заборгованість за отримані послуги із УБПТ. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Також поясняла суду, що строк звернення до суду з даним позовом переривався зверненням з заявами про видачу судового наказу, що у подальшому були скасовані за заявами боржника. Відповідач у судовому засіданні наголошувала на тому, що позивач надає послуги з УБПТ неналежної якості, в наслідок чого відповідач вважає, що сплачує достатні кошти, та не вбачає будь-яких підстав для сплати послуг у зазначеному позивачем розмірі. Разом з тим вказувала на пропуск позивачем строків позовної давності. Суд, вислухавши доводи сторін, ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України. Судом встановлено, що КП ЖКС Вузівськийй є юридичною особою. Будинок, в якому мешкає відповідач, належить до житлового фонду місцевих Рад та знаходиться на балансі КП ЖКС Вузівський. Відповідно до п. а ст. 28 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні виконавчий комітет міської ради узгоджує плату за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які знаходяться на обслуговувані організацій. Відповідно до ст.19 ч.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.19 ч.2 Закону України Про житлово-комунальні послуги, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст.642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Тобто, надання житлово-комунальних послуг, отримання житлово-комунальних послуг, надання рахунків на його оплату та їх оплата у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачем і виконавцем. Згідно ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). З розрахунку КП ЖКС Вузівський вбачається, що відповідач відповідачі мають заборгованість за використання комунальних послуг з утримання будинків, споруд, та прибудинкових територій, яка за період з 01.11.2008 року по 01.01.2015 року становить 5639,21 гривень. Однак, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, та зазначає з цього приводу наступне: Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14, частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності Так, з наданих суду доказів вбачається, що у грудні 2009 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2008 року по 01.10.2009 року. Такий наказ було скасовано Ухвалою цього суду від 03.03.2010 року. Таким чином перебіг позовної давності за вказаними вимогами почався з постановлення зазначеної ухвали, та закінчився у березні 2013 року. В грудні 2013 року позивач знову звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.09.2009 року по 01.11.2013 року. Такий судовий наказ було скасовано ухвалою суду від 06.02.2014 року, що набула законної сили 12.02.2014 року, та таким чином щодо вимог позивача про стягнення заборгованості у період з 01.09.2009 року по 01.11.2013 року відбулось переривання перебігу строків позовної давності, та їх перебіг почався з січня 2014 року. Таким чином, враховуючи вимоги ч.4 ст. 267 ЦК України, та зазначену правову позицію, суд прийшов до висновку, що позов КП ЖКС Вузівський про стягнення заборгованості підлягає частковому задовольню, а саме слід стягнути з відповідачів на користь КП ЖКС Вузівський заборгованість за житлово-комунальні послуги в частинах, в сумі по 2492,57 гривень, з кожного, що склалась за період з 01 вересня 2009р. по 31 січня 2015 року - час звернення до суду з даним позовом. Одночасно, щодо висновку суду про стягнення заборгованості з відповідачів в частинах суд зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], згідно із свідоцтвом про право власності на житло виданого згідно із розпорядженням від 09.12.199 №139433, є власниками квартири №95 в буд. 10/3 пр-кт. [PERSON], в м. Одесі, та така квартира належить їм на праві спільної часткової власності, у рівних частках. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласники зобовязані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна у частці, що відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Разом з тим суд зазначає і про те, що відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та з такого заперечення відповідача, щодо сплати нею послуг позивача у достатньому та належному розмірі перед судом доведені належним чином не були, а тому, виходячи з викладених обставин та правових положень суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 243, 60 гривень, в рівних частинах, тобто по 121,80 грн., з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial