Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

11.09.2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 5115,60 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.06.2015 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 1103, державний номерний знак [NUMBER] , який був під керуванням [PERSON] та автомобіля потерпілого. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні ушкодження. На момент ДТП між відповідачем та позивачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 08.01.2015 року, на виконання вимог якого позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 5115, 60 грн. 04.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак вказана вимога залишилась без виконання, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на врегулювання спору, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 03.01.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі доказами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін не надав. Відповідач також в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін не надав, своїм правом подачі відзиву не скористався. Враховуючи обставини справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у спрощеному провадженні та на підставі статті 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом достовірно встановлено, що 08.06.2015 року о 19 год. 30 хв. в м. Києві по пр. 40-річчя Жовтня, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , під час руху не врахував дорожню обстановку та в порушення п.12.1,13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав безпечної дистанції до автомобіля «Мазда» д.н.з [NUMBER] , в наслідок чого відбулося зіткнення, після чого автомобіль «Мазда» д.н.з [NUMBER] здійснив наїзд на автомобіль «Мітцубісі» д.н.з [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. З огляду полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 2522167 від 09.01.2015 року вбачається, що автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак [NUMBER] належний відповідачу був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія Галицька». 10.06.2018 року водієм пошкодженого автомобіля «Мітцубісі» д.н.з [NUMBER] [PERSON] було подано до страховика заяву про виплату страхового відшкодування. Позивач визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 5115,60 грн., що підтверджується страховим актом від 23.07.2015 року № та платіжним дорученням № 0036910 від 07.09.2015 року. Сума матеріального збитку в розмірі 5115,60 грн. також підтверджується ремонтною калькуляцією № 2300078902 від 21.07.2015 року. 04.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак вказана вимога залишилась без виконання, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на врегулювання спору. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України Про страхування, за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Враховуючи, що на підставі зібраних по справі доказів встановлено те, що ТДП в якій пошкоджено автомобіль належний потерпілому сталася з вини відповідача, позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування за укладеним відповідачем полісом обов`язкового страхування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика понесені ним витрати, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди в межах суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 1762,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved