Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

1. 24 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - управління-служба у справах дітей Центральної районної в м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони від 11.11.2016 по 27.11.2018 перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , 2017 року народження. Після розірвання шлюбу відповідачка перешкоджає позивачеві спілкуватися із сином, що стало причиною звернення до суду з позовом про усунення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною (а.с.а.с. 1 - 3, 23). 2. 18 березня 2020 року відповідачка подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що позивач не довів факт наявності перешкод у спілкуванні із сином. Крім того, вік дитини сторін не дозволяє визначити порядок спілкування з нею, запропонований позивачем. На думку відповідачки, спілкування батька з дитиною має відбуватися виключно один раз на місяць у присутності матері (а.с.а.с. 33 - 35, 49). 3. 06 квітня 2020 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що надані ним докази цілком підтверджують наявність для нього перешкод у спілкуванні із сином. Крім того, ним подано докази того, що дитина сторін під час їхнього спілкування не мала бажання повертатися до матері (а.с.а.с. 50 - 52). 4. 25 травня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 82). 5. Представник позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримав у повному обсязі, пояснивши, що 11.11.2016 по 27.11.2018 перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , 2017 року народження. Після розірвання шлюбу відповідачка перешкоджає позивачеві спілкуватися із сином. 6. Представниця відповідачки у суді заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що позивач не довів факт наявності перешкод у спілкуванні із сином. Крім того, вік дитини сторін не дозволяє визначити порядок спілкування з нею, запропонований позивачем. На думку відповідачки, спілкування батька з дитиною має відбуватися у порядку, визначеному третьою особою. 7. Представник третьої особи до суду не з`явився, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 32, 70, 89). 8. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлений позов має бути задоволений частково з таких підстав. 9. Судом встановлено, що сторони від 11.11.2016 по 27.11.2018 перебували у шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2018 (а.с.а.с. 10, 14). 10. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.а.с. 9, 15 - 17). 11. 19 серпня 2020 року виконавчим комітетом Центральної районної в м. Дніпрі ради було складено висновок №16/208, яким було рекомендовано визначити спосіб участі батька у вихованні сина у вигляді їхніх зустрічей кожного понеділка і середи, від 1730 до 1900, без присутності матері; щосуботи, від 1600 до 2000, у присутності матері (а.с.а.с. 109, 110). 12. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 13. Згідно з частинами 1, 2 статті 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 14. За правилами, встановленими частинами 1 - 3 статті 157 СК, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 15. Частинами 1, 2 статті 159 СК визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 16. За змістом статті 11, частини першої статті 12 Закону України від 26.04.2001 №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 17. Відповідно до принципу 1 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і можливості та прийнятні умови, які дозволяли би їй розвиватися фізично, умово, духовно і в соціальному відношенні здоровою і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. 18. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами дійсно сформувався стійкий конфлікт з приводу спілкування батька з дитиною, у якому відповідачка перешкоджає позивачеві спілкуватися з малолітнім сином. 19. Ураховуючи викладене, суд вважає цілком обґрунтованим звернення позивача до суду із цим позовом. 20. При розв`язанні спору суд бере до уваги ставлення батька до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків (у якій превалює прихильність дитини саме до матері), вік дитини (три роки), стан здоров`я дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення (відсутність даних про перебування батька на обліку у лікаря-психіатра, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами тощо). 21. При цьому, зважаючи на вік дитини (який не дозволяє відривати її від матері на тривалий час), тривалу відсутність близького спілкування батька із сином (яка для запобігання психічного стресу в дитини обумовлює поступове і неагресивне наближення батька до неї), суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, а саме шляхом: - зобов`язання відповідачки не чинити позивачеві перешкоди у спілкуванні із сином; інформувати про стан здоров`я дитини (у разі хвороби), зміну номерів зв`язку дитини, закладу, де навчається дитина, переміщення дитини за межі населеного пункту, у якому вона постійно проживає; - визначення позивачеві порядку участі у вихованні сина у вигляді їхніх зустрічей (за винятком часу, коли дитина хворіє або навчається): кожного понеділка і середи, від 1730 до 1900, без присутності матері; щосуботи, від 1600 до 2000, у присутності матері. 22. Суд не вважає за доцільний та такий, що відповідатиме інтересам дитини, запропонований позивачем в позовній заяві спосіб, оскільки він значно впливатиме на сталий спосіб життя дитини та її охоронювані законом інтереси. 23. Вирішуючи спір, суд також звертає увагу позивача на те, що в разі зменшення кола обставин, що обумовили саме такий спосіб розв`язання справи, він матиме право на повторне звернення до суду з аналогічним позовом. 24. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 1 681,60 грн. 25.

Outcome: partial