Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

10 червня 2015 року позивач, [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з відповідачем у справі він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009 року. Шлюб зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №222. Від спільного шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У позовній заяві також посилається на ті обставини, що на даний період часу спільне проживання та ведення побуту з відповідачем він не веде. Відповідач проживає з іншим чоловіком, діти проживають разом із нею. На протязі останніх років їх подружнє життя стало неможливим, оскільки із-за постійних непорозумінь та різних характерів виникають сварки, що призводить до порушення звичайного способу проживання. На теперішній час спільного побуту вони не ведуть. На підставі вищевикладеного просив суд винести рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, та розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Присутній у судовому засіданні позивач надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не запречувала. Відповідно до положень ст.197 ЦПК України, зі згоди позивача, фіксування судового засідання звукозаписувальними засобами не відбувалося. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та розірвати шлюб, укладений 06 червня 2009 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Хруслова) [PERSON], [INFO], Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №222, виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.110 ч.1 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановленні таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У своїй заяві відповідачем не вказано прохання про залишення за нею дівочого прізвища, а тому суд вважає за доцільне залишити за відповідачем прізвище, взяте нею при реєстрації шлюбу. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що 06 червня 2009 року між сторонами Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, було укладено шлюб, актовий запис №222 (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Сторони ствердили, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір стосовно місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідач не заперечувала проти обставин, викладених позивачем у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Що стосується розподілу судових витрат, то суд приходить до висновку про доцільність залишення сплати судового збору за позивачем, оскільки ініціатором розлучення є позивач, спільні діти сторін проживають з відповідачем та знаходиться на її утриманні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial