Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

10.12.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, у якому просила суд:- позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; - стягнути з відповідача на її користь понесені витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн.( а.с. 1-8). В обґрунтування позову зазначила, що з 17 березня 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що з моменту розірвання шлюбу донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Вказує, що батько дитини ніякого інтересу та участі у вихованні та навчанні доньки не виявляє, фінансової участі в її утриманні не бере, батьківські збори не відвідує. Успіхами доньки цікавиться виключно мати, яка приділяє багато уваги вихованню та розвитку дитини. Вказує, що відповідач надав нотаріально посвідчену заяву від 22.11.2019 р., в якій дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не намагається піклуватись про неї та не забезпечує фінансово, а судову справу щодо позбавлення його батьківських прав -просив слухати за його відсутності. Вищевказане свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на відповідача законом. Тому вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав. Крім того позивач зазначає, що уклала шлюб із [PERSON] , з яким на даний час проживає однією сім`єю, та має спільного сина [PERSON] , [INFO] . Позивач не має можливості самостійно повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, оскільки на даний момент не працює, а відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. інших непрацездатних осіб на його утриманні не має. У зв`язку з цим, вважає, що відповідач, який непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, може сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. Ухвалою судді від 13 січня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 34). Ухвалою суду від 04.03.2020 р., яка відображена у протоколі судового засідання, залучити до участі у справі в якості третьої особи малолітню [PERSON] ( а.с. 43). Ухвалою судді від 04 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.( а.с. 48). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою вказаною у позовній заяві та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву, зокрема в частині стягнення аліментів, не направив. Представник третьої особи -органу опіки та піклування Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, у судовому засіданні підтримала позов та наданий висновок органу опіки та піклування про можливість позбавлення батьківських прав. Третя особа-малолітня [PERSON] також не заперечувала щодо задоволення позову. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, а також у порядку ст. 171 СК України, заслухавши пояснення залученої до участі у справі в якості третьої особи, малолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17 березня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2015 року за позовом [PERSON] шлюб розірваний (а.с. 20,21). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції у Луганській області 22 червня 2006 року( а.с.22). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Реєстраційною службою Бориспільської міської ради 02.12.2019 за № 20-36-8653, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за вказаною в позовній заяві адресою зареєстрованого місця проживання позивача по [ADDRESS] ( а.с.10-12, 23). Та обставина, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідачем не оспорюється. З зазначеного позивачем слідує, що батько дитини - відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчанням та вихованням не цікавиться, матеріально не забезпечує, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною без поважних причин. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в ході розгляду матеріалами справи, а саме: нотаріально засвідченою заявою відповідача [PERSON] (а.с.28), довідкою Бориспільської ЗОШ 1-111 ступенів №6 (а.с.25), актом обстеження житлово-побутових умов( а.с.26), висновком органу опіки та піклування Бориспільської міської ради про можливість позбавлення відповідача батьківських прав від 24.02.2020 № 135( а.с.41). Статтею ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 06 грудня 2019 року депутатом Бориспільської міської ради Хамракуловим Р.Р.( а.с.26), факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено під час обстеження та підтверджено сусідами. Дитина за даною адресою проживає більше 3-х років. З довідок, виданих Бориспільською ЗОШ 1-111 ступенів №6 (а.с24,.25), вбачається, що [PERSON] є ученицею 8-г класу Бориспільської ЗОЩ 1-111 ступенів №6. Батько дитини не відвідував батьківські збори та не брав участі в шкільних заходах. 22 листопада 2019 року відповідач [PERSON] склав заяву, яку посвідчив приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К. за реєстровим № 791 (а.с.28), у якій зазначив, що не примусово, без отримання будь-якої винагороди, дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, а тому з моменту народження дитини і до цього часу не намагався піклуватися про дитину та фінансово її забезпечувати. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування Бориспільської міської ради, погодженого 24.02.2020р. за № 135 рішенням виконавчого комітету міської ради( а.с.41), вбачається, що з метою захисту законних прав та інтересів [PERSON] , [INFO] , на належне виховання, матеріальне забезпечення, захист житлових та майнових прав дитини, орган опіки та піклування вважає можливим позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у висновку, мати піклується про здоров`я [PERSON] , її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує дитині достатній життєвий та культурний розвиток. Згідно з довідкою Бориспільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 від 03.12.2019 № 435 вихованням [PERSON] займається мати, громадянка [PERSON] , завжди цікавиться успіхами доньки. Батько, громадянин [PERSON] , не відвідував батьківські збори та не брав участі у шкільних заходах. Відповідно до листа амбулаторії ЗПСМ № 1 ТОВ «Аптека. 194» від № 19/52 під час звернень малолітньої [PERSON] до амбулаторії її завжди супроводжувала мати, громадянка [PERSON] , а батька, громадянина [PERSON] , жодного разу серед супроводжуючих не було. Батько, громадянин [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , крім того, надав нотаріально завірену заяву, в якій погодився на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , та підтвердив, що не виконує своїх обов`язків щодо дитини та з моменту народження дитини і до цього часу не намагався піклуватися про неї та фінансово її забезпечувати. Із показань позивача, малолітньої дитини [PERSON] та досліджених у судовому засіданні письмових матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків по вихованню малолітньої [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у її вихованні та утриманні, не проявляє батьківської турботи, хоча має таку можливість. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню малолітньої доньки належним чином. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що поведінка відповідача [PERSON] вказує на те, що він не виявляє батьківського піклування щодо своєї доньки, не має бажання займатися її вихованням, утриманням та належним доглядом, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, слід позбавити [PERSON] батьківських прав. Зокрема, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, а також, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має та заперечень щодо позову не подав, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі 1/4 частки його заробітку. Суд враховує, що такий розмір аліментів відповідає визначеному ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України розміру аліментів, який може бути стягнутий з платника аліментів у безспірному порядку. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. У відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 768,40грн.( а.с.9), підлягають стягненню на її користь з відповідача . Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогою про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved