Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

10 липня 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що із 10 грудня 1999р. перебуває із відповідачкою [PERSON] у шлюбі і проживав із нею разом до липня 2017р., від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає із відповідачкою та знаходиться на її утриманні. Починаючи з травня 2017 року шлюбні стосунки почали псуватися, виявилося принципово різне відношення до життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин у липні 2017 року. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Примирення неможливе. Спір про поділ майна, що є їх спільною власністю відсутній. Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою (а.с.1). Позивач в судовому засіданні наполягав на розірванні шлюбу. Зазначив, що збереження шлюбу неможливе. Разом не проживає з відповідачкою з 04.07.2017р. та не ведуть спільного господарства. Строк для примирення не потрібен. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з 10 грудня 1999р. позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, серії [NUMBER] (а.с.4). Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, серії [NUMBER](а.с.7). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, сім'я по суті існує формально і позивач на примирення не згоден. Ці обставини підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачкою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved