Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

10 вересня 2018 року [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до Південного відділу державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Державна казначейська служба України, про застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування завданої шкоди, в якій просить суд стягнути з Південного відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на її користь грошові кошти в сумі 52 250,00 грн., сплачених позивачкою за майно, придбане на прилюдних торгах, також стягнути з відповідача майнову шкоду у вигляді розміру інфляційних втрат, розрахованих станом на 20.08.2018 року, які складають 71 154,05 грн., збитків у розмірі 10 000 грн. які складаються, на думку позивачки, з судових витрат на правову допомогу у судових справах № 207/1958/14-ц, № 207/2614/14-ц, а також просила суд стягнути 100 000,00 грн. моральної шкоди, яку вона зазнала у зв`язку із незаконними діями відповідача щодо проведення торгів аукціону з продажу майна, неповерненням сплачених нею коштів за це майно. В обґрунтування свого позову зазначила, що на примусовому виконанні у Баглійському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції (нині - Південний відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) перебувало виконавче провадження № 28702703 по виконанню Виконавчого листа, виданого Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області(справа №2-920/11) від 08.08.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Агентство по збору боргів» заборгованості в сумі: 54929,06 грн. та витрат, які пов`язані з розглядом справи: 669,29 грн., а всього: 55 598,35 грн. В межах вказаного ВП державним виконавцем було винесено Постанову про звернення стягнення на майно боржника від 10.11.2011 року, а 08.02.2013 року державним виконавцем було складено Акт опису й арешту майна боржника, а саме: квартири [ADDRESS] . 19.02.2014 року за результатом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, яке належало боржнику - [PERSON] , а саме вищевказаної квартири, переможцем торгів визначено її, [PERSON] , із запропонованою ціною продажу - 52 250,00 грн. Прилюдні торги оформлені відповідним Протоколом №0413316-1. Позивач, як переможець аукціону з продажу арештованого майна 24 лютого 2014 року сплатила за придбане майно грошові кошти у розмірі - 52 250,00 грн., з яких на депозитний рахунок відповідача суму у розмірі: 45 980,00 грн. за придбане на прилюдних торгах нерухоме майно, гарантійний внесок за участь на прилюдних торгах по лоту № 1 зг. дог. № 0413316 від 09.09.2013 року», отримувач: ПП «Нива - В.Ш.» на суму 6 257, 16 грн. та 12,84 грн. У грудні 2014 року [PERSON] , який є боржником у вищевказаному виконавчому провадженні, звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом, у якому просив визнати недійсними проведені 19.02.2014 року прилюдні торги з реалізації арештованого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] , скасувати Протокол від 19.02.2014 року про проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого нерухомого майна, скасувати Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації арештованого майна, застосувати реституцію та повернути відчужене майно. Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.09.2017 року справа № 207/5924/14-ц, залишеним без змін Постановою ВСУ від 11.04.2018 року, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та визнано недійними проведені 19.02.2014 року прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] , скасовано Протокол № 0413316-1 від 19.02.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, скасовано Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] від 21.03.2014 року, серії [NUMBER] , реєстровий № 254, видане приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Моісєєнко Д.О. [PERSON] вважає, що її права та законні інтереси були порушені діями державних виконавців Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим вона зазнала істотної шкоди та збитків. Представник позивача, адвокат Рукавішніков К.Р., надав суду усні пояснення щодо обставин справи, аналогічні викладеним у позові, при цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги також зазначив, що, приймаючи рішення у справі № 207/5924/14-ц, судом не було застосовано до спірних правовідносин, на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України, двосторонньої реституції та судом не прийнято рішення про повернення 52 250,00 грн., сплачених за майно позивачкою, тому вона має право пред`явити окрему вимогу про повернення сплачених нею коштів, за недійсним правочином (прилюдними торгами). Також, 12.04.2019 року представником позивача адвокатом Рукавішніковим К.Р., в порядку ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому засіданні було уточнено позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди та подано до суду письмову заяву, в якій в частині стягнення майнової шкоди позивачка змінила вимоги та просила суд стягнути інфляційні втрати у розмірі 78 830,05 грн. з яких 7 676,00 грн. витрат пов`язаних із захистом прав та інтересів у спорах, що виникли у зв`язку із проведенням прилюдних торгів у справах № 207/1958/14-ц, № 207/2614/14-ц. В судовому засіданні представники сторін проти заявлених змін в частині предмету стягнення матеріальної шкоди на інфляційні втрати не заперечували. Судом прийнята заява про зміну предмету позову в частині зміни предмету стягнення з матеріальної шкоди на стягнення інфляційних втрат. Відповідач у відзиві на позов заперечував проти задоволення позову в частині застосування наслідків визнання правочину недійсним та стягнення 52 250,00 грн., в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що він не є стороною правочину, що встановлено рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/5924/14-ц, яким визнано цей правочин недійсним. В іншій частині позову відповідач просив суд роз`єднати позовні вимоги та виділити у самостійне провадження вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У відповіді на відзив позивач зазначив, що саме Південний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області є належним відповідачем у справі, а Приватне підприємство «Нива-В.Ш.» лише надавала послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а оскільки правочин був вчинений саме від імені Південного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області, який на прилюдних торгах виступав як продавець арештованого майна, то саме він є належним відповідачем по цій справі. В частині стягнення матеріальної та моральної шкоди позивач вказав на необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 216, ст.ст.1173,1174 Цивільного кодексу України, оскільки на його думку, чеки, квитанції договори щодо понесених витрат відносяться до розділу понесених збитків, а моральні страждання позивач зазнав у зв`язку з незаконними діями відповідача по організації та проведенні прилюдних торгів, тобто з порушенням норм діючого законодавства, внаслідок чого позивачці були заподіяні збитки. В запереченні на відповідь позивача відповідач додатково виклав свої міркування в яких зазначив, що за змістом спірного правочину, який визнаний рішенням суду по справі № 207/5924/14-ц недійсним, за своєю правовою природою є договором комісії, тому Південний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області не є належним відповідачем по цій справі, в обґрунтування своїх доводів посилався на правову позицію викладену у Постанові Верховного суду України від 18.11.2015 року справа № 6-1884 ц 15. Третьою особою Державною казначейською службою України до суду подано пояснення, в якому її представник просила у задоволенні вимог [PERSON] , представника позивача [PERSON] до Державної казначейської служби України відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх незаконністю і необґрунтованістю. Суд, враховуючи думку представників позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у Баглійському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ перебувало виконавче провадження № 28702703 відносно боржника [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 54929,06 грн. на користь ТОВ «Агенство по збору донгів» та витрат, які пов`язані з розглядом справи в розмірі: 669,29 грн., а всього: 55598,35 грн. Баглійським Відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ, відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 року за № 68/5 (зі змінами та доповненнями), Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, передано на примусову реалізацію описане та арештоване майно боржника, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2008 року, виданого згідно з розпорядженням Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради № 5/1913-р від 09.10.2008 року. Організація і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна здійснювалися Філією 04 Приватного підприємства «НИВА - В.Ш.», на підставі Договору № 0413316 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, укладеного між Баглійським Відділом ВДВС Дніпродзержинського МУЮ та Філії 04 ПП «НИВА - В.Ш.» від 09.09.2013 року. 04.02.2014 року був сплачений гарантійний внесок за участь на прилюдних торгах по лоту № 1 зг. дог. № 0413316 від 09.09.2013 року», отримувач: ПП «Нива - В.Ш.» на суму 6 257, 16 грн. На підставі Протоколу по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 0413316-1 від 19.02.2014 року, переможцем даних торгів стала позивачка, [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ., яка 24 лютого 2014 року перерахувала грошові кошті за придбану квартиру у розмірі 45 980,00 грн. на депозитний рахунок Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, що підтверджується відповідною Квитанцією № 60-2512 від 24.02.2014 року (Призначення платежу: Сплата за придбане на прилюдних торгах майно за Проток № 0413316-1 від 19.02.2014 р. з урахуванням ПДВ). 27.02.2014 року державним виконавцем було складено Акт про проведення аукціону про реалізації арештованого нерухомого майна, згідно з яким у торгах приймали участь [PERSON] та [PERSON] . Переможцем торгів стала [PERSON] . Кінцева ціна продажу складає 52250,00 грн. 21 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О. було видано Свідоцтво, яким нотаріус посвідчив, що нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , яке вона придбала за 52250,00 грн. Не погодившись з реалізацією свого майна на прилюдних торгах [PERSON] звернувся з позовом до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська. Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.09.2017 року по цивільній справі № 207/5924/14-ц, залишеним без змін Постановою ВСУ від 11 квітня 2018 року, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та визнано недійними проведені 19.02.2014 року прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] , скасовано Протокол № 0413316-1 від 19.02.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] , скасовано Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] від 21.03.2014 року, серія [NUMBER] , реєстровий № 254, видане приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Моісєєнко Д.О. Судом було встановлено, що прилюдні торги, які відбулися 19 лютого 2014 року, були фактично третіми, що суперечить Тимчасовому положенню про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (у редакції, яка була чинною на час проведення торгів), яким передбачено виключно перші та повторні торги. Виходячи із встановлених обставин справи щодо виниклих правовідносин між сторонами, суд погоджується з доводами позивача, та вважає обґрунтованою вимогу стягнути з відповідача 52 250,00 грн. за недійсним правочином, оскільки до спірних правовідносин застосовуються приписи ст.1212 ЦК України, згідно з якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовується і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь [PERSON] 52 250,00 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідача, щодо неналежної сторони відповідача, оскільки за змістом спірного правочину, який визнаний рішенням суду по справі № 207/5924/14-ц недійсним, за своєю правовою природою є договором комісії, судом не приймаються до уваги, оскільки як встановлено судом у матеріалах справи наявний договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, за яким спеціалізована організація є лише організатором прилюдних торгів (виконавцем послуг), а не продавцем майна, кошти фактично перераховувались на рахунок Баглійського ВДВС, правонаступником якого є відповідач, на сьогоднішній день не повернуті покупцю за недійсним правочином. В межах вказаної справи суд не може тлумачити умови договору, оскільки такі вимоги не заявлялися сторонами, а повинен встановити виниклі правовідносини і захистити порушені права особи, яка звернулася до суду у відповідності до чинного законодавства. Окрім того, суд не приймає доводів та заперечень представника Державної казначейської служби України, викладених у поясненні щодо незаконного залучення Державної казначейської служби України у якості третьої особи у справу з огляду на наступне. У ч.1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеного держоргану відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»). Отже, при виконанні судових рішень про задоволення позовних вимог до державних органів гарантом виступає саме держава Україна. Таким чином, пред`явлення вимог лише до органу ДВС, яким виступає відповідач, без залучення до участі у справі Державної казначейської служби України у випадку задоволення позову унеможливлює стягнення коштів з держави. Щодо заявлених позивачкою до стягнення розміру інфляційних втрат у розмірі 71 154,05 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплатити відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 18.09.2017 року по справі № 207/5924/14-ц набрало законної сили з моменту прийняття Постанови Верховного суду України з 11 квітня 2018 року, а відповідно до ст. 6 Указу Президента України «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» № 227/95 від 16.03.1995 року установлено, що підприємства незалежно від форм власності мають повертати у п`ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. В частині стягнення 7 676,00 грн. витрат пов`язаних із захистом прав та інтересів у спорах, що виникли у зв`язку із проведенням прилюдних торгів у справах № 207/1958/14-ц, № 207/2614/14-ц, позивачу слід відмовити, оскільки витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат, та можуть бути заявлені стороною до винесення рішення саме у тій справі, в якій вона понесла судові витрати. Цивільним процесуальним законодавством віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. суд відмовляє позивачу у повному обсязі з наступних підстав. У ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. З огляду на ст.ст.1166, 1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При цьому з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана з вини ДВС чи (та) особами виконавчої служби відшкодовується державою лише у випадках визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Доказів визнання дій або бездіяльності відповідача незаконними позивачкою до суду не надано, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Задовольнивши позовні вимоги, суд,

Outcome: partial