Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

11 січня 2021 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі- позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідачів завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2 600,00 грн., судовий збір в розмірі 840, 80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8348,60 грн. Позов мотивовано тим, що 12 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до постанови Дзержинського районного суд м. Харкова від 23 квітня 2020 року 12 лютого 2020 року о 21 год. 45 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «SUBARU FORESTER», державний номерний знак [NUMBER] у місті Харкові по пр. Л. Свободи, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду, чим заподіяна матеріальна шкода. Судом визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 10063265-02-21-01 від 08 січня 2020 року, на підставі якого [PERSON] ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 60821, 14 грн. Відповідальність відповідача, на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоді, як водія транспортного засобу «SUBARU FORESTER», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 199959378 від 20 січня 2020 року, ПрАТ СК «ХМСК». ПрАТ СК «ХМСК» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 58221, 14 грн. без урахування франшизи, що становить 2600,00 грн. 07 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 07/09/2020 (з додатком № 1 до договору) про відступлення права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 10063265-02-21-01 від 08 січня 2020 року, у зв`язку з чим у позивача фізичної особи-підприємця [PERSON] виникло право вимоги до відповідачів про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року справу передано до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2021 року цивільна справа прийнята до провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26 березня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року у задоволенні заяви про закриття провадження по справі відмовлено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також просив задовольнити позов лише в частині стягнення судових витрат, оскільки відповідачем [PERSON] було відшкодовано після відкриття провадження у справі завдані збитки в порядку регресу у сумі 2 600,00 грн., що свідчить про визнання відповідачами позову. Просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8348,60 грн. Відповідачі в судове засідання, призначене на 29 квітня 2021 року, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 27 квітня 2021 року відповідачі подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про закриття провадження у справі, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення судових витрат. Зазначив, що про існування вимоги щодо стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 2600,00 грн. відповідачам стало відомо 17 березня 2021 року, після ознайомлення з матеріалами справи в суді. Жодної вимоги про відшкодування шкоди від фізичної особи-підприємця [PERSON] відповідачі не отримували. Після ознайомлення з матеріалами справи ним на користь позивача були сплачені грошові кошти в розмірі 2600,00 грн., зважаючи на що предмет спору відсутній. Тому вважає, що підстави для покладення на відповідачів витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. відсутні. Крім того, заперечував проти стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8348, 60 грн., посилаючись на те, що вказаний розмір витрат взагалі не пов`язаний з даним розглядом справи, а також є неспівмірним із заявленими позовними вимогами. Умовами договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 08 вересня 2020 року взагалі не передбачено, що позивач уклав даний договір з адвокатським об`єднанням саме з метою захисту прав і інтересів позивача в даній справі. Крім того, позивачем не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у даній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою Дзержинського районного суд м. Харкова від 23 квітня 2020 року, встановлено, що 12 лютого 2020 року о 21 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «SUBARU FORESTER», державний номерний знак [NUMBER] у місті Харкові по пр. Л. Свободи, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду, чим заподіяна матеріальна шкода. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 16-17). Між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 10063265-02-21-01 від 08.01.2020 року, на підставі якого [PERSON] ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 60821, 14 грн. (а.с. 7, 8-12). Відповідальність відповідача, на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоді, як водія транспортного засобу «SUBARU FORESTER», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 199959378 від 20.01.2020 року, укладеним з ПрАТ СК «ХМСК». ПрАТ СК «ХМСК» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 58221, 14 грн., без урахування франшизи, що становить 2600,00 грн. 07 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 07/09/2020 (з додатком № 1 до договору) про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачів про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. 25 березня 2021 року відповідачами на користь позивача були сплачені грошові кошти в розмірі 2600,00 грн. в якості оплати франшизи за договором страхування. Позивач у письмовому клопотанні про долучення доказів до матеріалів справи підтвердив факт сплати відповідачами після відкриття провадження у справі збитки в порядку регресу (франшиза) у вказаному вище розмірі. Зважаючи на що наполягав на стягненні лише судових витрат у повному обсязі, оскільки вважає, що відповідачі ухилялися від сплати завданих збитків, в досудовому порядку не бажали врегулювати спір та відшкодували збитки в порядку регресу лише після відкриття провадження у справі. Факт сплати позивачами на користь відповідача грошових коштів в розмірі 2600,00 грн. в якості оплати франшизи за договором страхування суд розцінює як визнання відповідачами позову. Зважаючи на те, що позивач не надав згоди на припинення подальшого розгляду справи, зокрема шляхом подачі до суду заяву про відмову від позову, залишення позову без розгляду тощо, суд дійшов висновку про розгляд та вирішення даного позову по суті. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки відповідачами відшкодовані завдані збитки в порядку регресу в розмірі 2600,00 грн., суд вважає, що порушене право позивача поновлене, зважаючи на що правові підстави для задоволення позову відсутні. Проте, незважаючи на відмову у задоволенні позову з підстави відшкодування відповідачами збитків після відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідачами на користь позивача відшкодовані завдані збитки після пред`явлення останнім позову до суду. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати: на професійну правничу допомогу (що включає в себе, в тому числі, участь в судових засіданнях); пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду). Стосовно заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8348,60 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву Тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі. Позивачем було надано до позовної заяви: договір про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 08 вересня 2020 року, копію посвідчення адвоката України № 6070/10, виданого 18 травня 2017 на ім`я [PERSON] , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6070/10, копію ордеру серії КС № 840615 та копію квитанції про сплату позивачем правової (правничої) допомоги у сумі 8348, 60 грн. Зі змісту наданого до суду договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 08 вересня 2020 року не вбачається, що він був укладений між ФОП [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Адвокатус» з метою представництва інтересів відповідача в суді та надання іншої правничої допомоги саме у даній справі. З пп. 4.1.1. договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 08 вересня 2020 року вбачається, що вартість послуг адвоката за даним договором визначається на підставі фактично виконаних робіт (послуг) і підписаних актів виконаних робіт. Відповідачем не надано даних щодо детального опису робіт, виконаних за договором про надання правової (правничої) допомоги (їх обсягу та виду, часу, витраченого на їх виконання), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги тощо, що є необхідним для вирішення питання щодо розподілу понесених судових витрат, відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, дослідивши надані позивачем дані, суд дійшов висновку, що останнім у встановленому законом порядку не доведений факт надання професійної правничої допомоги у даній справі та розміру витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги. Крім того, зважаючи на ціну позову - 2600,00 грн., розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8348,60 грн. є не лише недоведеним в порядку, передбаченому ст. 137 ЦПК України, а ще й неспівмірним з ціною позову. Зважаючи на наведене, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, у зв`язку з їх недоведеністю. Проте, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн., зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 26 березня 2021 року [PERSON] подано до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатую відповідачами в добровільному порядку суми збитку. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року у задоволенні заяви про закриття провадження у справі відмовлено, оскільки предмет спору мав місце, але припинив своє існування після відкриття провадження у справі. Зважаючи, що цивільним процесуальним законодавством не врегульоване питання щодо розподілу судового збору у разі відшкодування відповідачем завданих збитків після відкриття провадження у справі, що в свою чергу свідчить про визнання позову, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону. Відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Зважаючи на подання 30 березня 2021 року позивачем до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому він не заперечував факт відшкодування відповідачами завданих збитків, проте просив суд стягнути з останніх судові витрати, з урахуванням змісту ч.3 ст. 142 ЦПК України та можливістю застосування аналогії закону, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору в рівних частках по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: approved