Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

11 лютого 2021 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , його батьком записано відповідача, який сплачував аліменти до його повноліття. На даний момент він навчається на першому курсі в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет» на денній формі навчання, факультет хімічних технологій та екології. Термін навчання становить 3 роки 10 місяців. Підставою звернення до суду є та обставина, що у нього власних доходів немає, у зв`язку із навчанням позбавлений можливості працевлаштуватися, потребує матеріальної допомоги. Однак, батько в порушення обов`язку щодо його утримання уникає в наданні матеріальної допомоги хоча для цього у нього є всі можливості. Добровільно надавати кошти на навчання не бажає. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно до закінчення його навчання, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним 23 років. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 травня 2002 року Зорянською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, де у графі батько записано [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно довідки №132 від 29.01.2021 року виданої Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет», [PERSON] дійсно є студентом 2-го курсу денної форми навчання освітній ступінь «бакалавр» факультет хімічних технологій та екології. Термін навчання становить 3 роки 10 місяців. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] матеріальної допомоги [PERSON] в період навчання не надає. Згідно з ч.ч.1,3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз`яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач є батьком [PERSON] , який є повнолітнім та навчається, а [PERSON] , в свою чергу має можливість надавати матеріальну допомогу сину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до закінчення його навчання, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним 23 років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.

Outcome: approved