Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві та у судовому засіданні на те, що він з відповідачем одружений з 29.08.2014 р., від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також, зазначивши, що на протязі останнього року між сторонами по справі сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до неможливості співіснування. Не існує також домовленості між сторонами щодо спільного виховання дитини. На теперішній час припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просив суд шлюб розірвати. (а.с. 1-2) Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день та годину розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України(а.с.12,16,17,23) Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 серпня 2014 року, шлюб зареєстровано Красно- гвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1162, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження дитини, наявними в матеріалах справи. (а.с. 4 - 5). Також у судовому засіданні встановлено, що з 15 жовтня 2015 року між сторонами по даній справі були припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства, з цього часу сторони не поновлювали подружні стосунки, зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу, дані обставини підтверджуються поясненнями позивача у судовому засіданні. (а.с. 21-22) Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з 15 жовтня 2015 року, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved