Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

12.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на норми ст..405 ч.2 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що спірна квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. Відповідачі по справі її невістка та онуки, які 01 серпня 2014 року виїхали з міста Маріуполя в [PERSON] Федерацію, де проживають по цей час та не збираються повертатися. Відповідачі за власною волею залишили спірну квартиру, ні яких перешкод у користуванні житлом вона їм не чинила, тому вважає, що відповідачі не проживають у спірному будинку понад рік без поважних причин, будь-які витрати по утриманню житла не несуть, комунальні платежі не здійснюють, особистих речей відповідачів в спірній квартирі не має. Той факт, що до цього часу відповідачі зареєстровані в спірній квартирі суттєво обмежує її права, як власника у повною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Більш того, відповідачі залишаючись зареєстрованими у спірній квартирі порушують її законі права та інтереси, так як вона несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Просила визнати [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичних послуг, підтримали заявлені позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявилася, направила на адресу суду нотаріально посвідчену заяву, де зазначила, що їй відомо про наявність позовних вимог про визнання її та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Просила при винесенні рішення врахувати інтереси неповнолітніх дітей. Суд, допитавши позивача та її представника, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло належить [PERSON], позивачу по справі, [PERSON] та [PERSON] та зареєстровано в БТІ міста Маріуполя 20.11.2000 року за № 38347 (а.с.5). Згідно копії особового рахунку № 1539 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка по справі [PERSON], її чоловік [PERSON], син [PERSON], його дружина [PERSON] та неповнолітні [PERSON] і [PERSON], відповідачі по справі. Як вбачається зі свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], [PERSON], відповідачка по справі, є їх матірю (а.с.14-15). Згідно нотаріально посвідченої заяви вбачається, що відповідач [PERSON], її чоловік [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і проживають в [PERSON] Федерації, повертатися до України не планують. Обєктивно обставини визначені у заяві відповідача [PERSON] підтверджуються наданим паспортом громадянки [PERSON] Федерації на імя [PERSON] (а.с.9-10), свідоцтвом про постановку на облік фізичної особи в податковому органі на імя [PERSON] з присвоєнням ідентифікаційного номеру (а.с.11), а також свідоцтвами о реєстрації за місцем проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з 02 листопада 2015 року за адресою [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до вимог частини 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Втім, згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї (в тому числі колишній член сімї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними в власником житла або законом. Зважаючи на вимоги ст..72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Як розяснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Уразі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач, не прибувши до судового засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тим самим по суті задовольнити позовні вимоги. Згідно зі ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст..79 ЦПК України відноситься судовий збір. Таким чином, суд вважає за необхідне в рахунок відшкодування судових витрат стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 580 грн.

Outcome: approved