Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

1. 27 грудня 2019 року прокурор в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С., про витребування майна з чужого незаконного володіння. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що нежитлове приміщення [ADDRESS] належало територіальній громаді міста і було незаконно відчужене [PERSON] . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2018 вказане майно було витребувано з незаконного володіння [PERSON] . Згодом позивачеві стало відомо, що під час апеляційного перегляду рішення спірне майно за договором купівлі-продажу від 28.04.2018 було відчужено [PERSON] , яка 30.01.2019 за договором іпотеки передала його відповідачеві в якості застави. 20.11.2019 відповідач придбав спірне майно на прилюдних торгах і набув право власності на нього. Викладені обставини (вибуття майна з володіння позивача без його волі) стали причиною звернення прокурора до суду з позовом про витребування спірного нежитлового приміщення з незаконного володіння відповідача (а.с.а.с. 2 - 13). 2. 02 січня 2020 року суд за заявою прокурора постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне приміщення, запровадження заборони відповідачеві, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з відчуження цього майна (а.с.а.с. 58, 59). 3. 25 лютого 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що майно, придбане на прилюдних торгах у порядку виконання судових рішень, відповідно до закону не може бути витребувано попереднім власником, отже підстав для задоволення позову не існує (а.с.а.с. 74 - 77). 4. 11 березня 2020 року прокурор подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що майно було придбане відповідачем на прилюдних торгах, але не в порядку виконання судових рішень. Така обставина дає можливість повернути його територіальній громаді, що цілком відповідає й судовій практиці Верховного Суду (а.с.а.с. 88 - 90, 102). 5. У судових засіданнях прокурор позов підтримав, пояснивши, що нежитлове приміщення [ADDRESS] належало територіальній громаді міста і було незаконно відчужене [PERSON] . Рішенням суду вказане майно було витребувано з незаконного володіння [PERSON] . Згодом позивачеві стало відомо, що під час апеляційного перегляду рішення спірне майно за договором купівлі-продажу було відчужено [PERSON] , яка за договором іпотеки передала його відповідачеві в якості застави. 20.11.2019 відповідач придбав спірне майно на прилюдних торгах і набув право власності на нього. Нерухоме майно було придбане відповідачем на прилюдних торгах, але не в порядку виконання судових рішень, що дає можливість повернути його територіальній громаді. 6. Відповідач, його представник у суді заперечували проти позову, пояснивши, що майно, придбане на прилюдних торгах у порядку виконання судових рішень, відповідно до закону не може бути витребувано попереднім власником, отже підстав для задоволення позову не існує. При цьому посилання прокурора на судову практику Верховного Суду є безпідставним, оскільки у наданому прокурором рішенні суду касаційної інстанції відсутні мотиви такого висновку. 7. Третя особа до суду не з`явилася, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за її відсутності (а.с. 106). 8. Суд, заслухавши пояснення прокурора, відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 9. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було введено в експлуатацію 1947 року. Остання інвентаризація будинку з виготовленням технічної документації відбулася 1952 року. 10. У підвалі вказаного будинку розташовані нежитлові приміщення №№ І, II, III та IV. Решта підвальних приміщень має статус допоміжних. 11. Будинок [ADDRESS] , у тому числі й підвальні приміщення, до 2003 року перебував у власності Дніпропетровської обласної ради та знаходився на балансі ОЖКП «Південне». 17.01.2003 Дніпропетровська обласна рада ухвалила рішення №126-7/ХХІУ «Про використання майна, що належить до спільної власності територіальних громад області», яким вирішила передати у власність територіальної громади м. Дніпропетровська житловий фонд, що знаходиться на балансах обласних житлово-комунальних підприємств «Центральний», «Лівобережжя», «Південне», «Аеродром», і належить до спільної власності територіальних громад області. 12. 19 листопада 2003 року Дніпропетровською міською радою було ухвалене рішення №11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста ОЖКП «Південне», «Центральний», «Лівобережжя». Відповідно до пункту 1 рішення міська рада вирішила прийняти у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебуває на їх балансі, відповідно до актів приймання-передачі. На виконання вказаного рішення 10.09.2003 було складено акт приймання-передачі зі спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне», який затверджено головами міської та обласної рад. 13. З моменту узгодження вказаного акту будинок [ADDRESS] , у тому числі й його допоміжні приміщення, перейшов до комунальної власності територіальної громади міста, а суб`єктом його управління стала Дніпропетровська міська рада як представницький орган територіальної громади міста відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 14. У подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.01.2004 №377 житловий будинок [ADDRESS] було передано з балансу ОЖКП «Південне» на баланс КВ ЖРЕП Кіровського району, яке реорганізовано в КП «Житлове господарство Кіровського району». 15. Уперше право власності на вказане нежитлове приміщення було визнано за [PERSON] рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2010 у справі №2-47/2011. 16. 21 грудня 2010 року [PERSON] у письмовій нотаріальній формі уклала договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №V (позначка 1-15, літера В-3) по [ADDRESS] . Відповідно до умов даного договору майно було продане [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2011 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2010 було скасоване у зв`язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою того ж суду від 07.11.2011 позовну заяву [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності залишено без розгляду. 17. 27 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій нотаріальній формі було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №V ( позначка 1-15, літера В-3) по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на спірне нежитлове приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.06.2013. 18. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2013, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014, договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 21.12.2010 було визнано недійсним; вирішено скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] 19. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 у цивільній справі №175/218/16-ц було вирішено визнати та зареєструвати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] (опис об`єкта: у житловому будинку літ. В-3 у підвалі нежитлове приміщення №5 поз.1-15). 20. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 у цивільній справі №175/218/16-ц заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 у справі № 175/218/16-ц було скасовано. 21. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 позовну заяву у справі залишено без розгляду. 22. 06 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS] . 23 . Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 08.02.2018 №№113509468, 113509685, 113509776 у будинку №101 були утворені нежитлові приміщення №101 загальною площею 58,4 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1283467912101), нежитлове приміщення №102 загальною площею 53,5 м2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1283512012101), нежитлове приміщення №103 загальною площею 57,9 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12835791112101), власником яких був [PERSON] 24. Вказані приміщення були утворені шляхом перерозподілу нежитлового приміщення №5 загальною площею 169,8 м2. 25. Викладені вище обставини були встановлені рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2018, ухваленим у цивільній справі №203/2177/17, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.02.2019, отже в силу частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) не потребують доказування (а.с.а.с. 14 - 26). 26. Зазначеним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2018 від [PERSON] на користь територіальної громади міста Дніпра було витребувано незаконно відчужене нерухоме майно (у тому числі, нежитлове приміщення [ADDRESS] . 27. 28 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала спірне нерухоме майно. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. (реєстровий номер - 167) (а.с.а.с. 32, 35, 36). 28. 30 січня 2019 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передала в іпотеку відповідачеві спірне нерухоме майно. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. (реєстровий номер - 18) (а.с.а.с. 33, 37 - 39). 29. 20 листопада 2019 року на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого третьою особою, відповідач набув право власності на спірний об`єкт нерухомого майна. Згідно з виданим свідоцтвом спірне майно було передано у власність відповідача у зв`язку з тим, що воно не було реалізоване (торги не відбулися) (а.с.а.с. 31, 40, 78, 79). 30. Розв`язуючи позов, суд насамперед виходить з такого. 31. Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) саме власникові належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. 32. Згідно зі статтею 387 ЦК за загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. 33. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. 34. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК. 35. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. 36. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. 37. За правилами, встановленими статтею 388 ЦК, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. 38. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. 39. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. 40. Судом встановлено, що набуття [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно відбулося у протиправний спосіб - після ухвалення судом рішення про його витребування від [PERSON] , який приховав цю обставину від [PERSON] 41. Викладене, безумовно, свідчить про те, що відповідач не набув права власності на спірне нерухоме майно у спосіб та порядку, визначені законом. 42. Таким чином, з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, суд доходить висновку про те, що пред`явлення ним позову до добросовісного набувача (відповідача) про витребування цього майна на підставі статті 388 ЦК відповідає вимогам закону. 43. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявленого у справі позову про витребування спірного нерухомого майна з незаконного володіння відповідача. 44. При цьому суд вважає безпідставним твердження відповідача (його представника) про набуття ним права власності з прилюдних торгів у порядку виконання судових рішень, оскільки таке твердження абсолютно спростовується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 20.11.2019, згідно з яким торги було організовано не в рамках виконання судового рішення, а само майно не було реалізоване, оскільки торги не відбулися, і передано відповідачеві як іпотекодержателю, який виявив бажання залишити його за собою. 45. Такий висновок суду цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у пункті 85 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018, ухваленої у справі №902/389/16. 46. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 2 881,50 грн. (а.с.а.с. 1, 49). 47.

Outcome: approved