Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

10 листопада 2021 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що між [PERSON] та АТ «Банк Форвард» не було укладено кредитний договір. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, у зв`язку з боргом за кредитним договором, який не було укладено. 06 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 67056946. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус цю обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис, у зв`язку з чим виникає необхідність визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, при поданні позовної заяви прохала розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача АТ «Банк Форвард», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність та винести рішення згідно чинного законодавства України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В., будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом\~ встановлено,\~ що\~ 14.05.2020\~ року\~ між\~ АТ\~ «Банк\~ Форвард»\~ та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 200266727, оформлений у вигляді оферти про отримання кредитних коштів у сумі 48 382,05 гривень, нотаріального посвідчення не містить (а.с.37-40). 29.09.2021 року вих. 17/1-624/1/101 АТ «Банк Форвард» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. із заявою про вчинення виконавчого напису, в якій просить стягнути на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість з боржника [PERSON] (а.с.41). Згідно копії виписки з рахунка № [NUMBER] у валюті гривні (980), відкритого в АТ «Банк Форвард» 14.05.2020 року на ім`я [PERSON] , заборгованість по даному рахунку перед АТ «Банк Форвард» за кредитним\~ договором\~ № 200266727\~ від\~ 14.05.2020\~ року\~ станом\~ на\~ 29.09.2021 рік за період з 18.05.2021 по 16.08.2021 рр. складає 45 410,37 гривень, в тому числі: 30 879,05 гривень заборгованість за сумою кредиту; 14 531,32 гривень заборгованість за процентами. Вказана заборгованість не погашена. Право вимоги щодо стягнення заборгованості виникло 15.09.2021 року (а.с.42). 30 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 30955, згідно якого нотаріусом звернено стягнення з [PERSON] , як боржника за кредитним договором № 200266727 від 14.05.2020 року на користь АТ «Банк Форвард» за період з 18.05.2021 по 16.08.2021 рр. у сумі 45 410,37 гривень, в тому числі: 30 879,05 гривень заборгованість за сумою кредиту; 14 531,32 гривень заборгованість за процентами. За вчинення виконавчого напису з АТ «Банк Форвард» нотаріусом отримано плату в розмірі 1100,00 гривень, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає до стягнення згідно виконавчого напису, становить 46 510,37 гривень (а.с.36). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Зі змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Окрім цього, як було з`ясовано, приватним нотаріусом Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 30955 на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно з ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017 року, отже і пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Оскільки\~ виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 30 вересня 2021 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Бригідою В.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису № 30955 приватний нотаріус Бригіда В.О. отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, суд вважає, що приватний нотаріус Бригіда В.О. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, в разі задоволення позову на відповідача. Позивачем було сплачено 908,00 гривень за подання позовної заяви згідно квитанції № 60173 від 04.11.2021 року (а.с.1). Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved