Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

11 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу з відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 12.03.2010 року. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Наразі дитина перебуває на повному утриманні матері. При цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не приймає участі у його вихованні, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, тому позивач була змушена звернутися з позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів не заперечував, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 174 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12.10.2011 року, актовий запис №61 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 12 березня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 4). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та наразі повністю перебуває на утриманні матері, що підтверджується довідкою Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області (а.с.6). Визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів доходу відповідача, судом враховано положення ст. 182 СК України, визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років - 1032 грн., стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] Враховуючи задоволення позову з відповідача у порядку ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved