Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

11.12.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. Позов мотивує тим, що він є власником зазначеного будинку, відповідачка не проживає в цьому будинку з 2010 року, при цьому не бере участі в утриманні, обслуговуванні та оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з`явився надавши письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити та у разі неявки відповідача винести заочне рішення . Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, ніяких заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] і постійно проживає в ньому, за вказаною адресою зареєстровано й місце проживання відповідача (а.с. 8). З приєднаного до справи акту обстеження житлово-побутових умов від 06.10.2020 (а.с. 5) убачається, що відповідач у будинку не проживає з 2010року. Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2014року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний(а.с.6). Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] , слід визнати такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved