Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 10.12.2015 р. о 11:51 год. до Глухівського міськрайонного суду надійшла заява Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні м. Глухів про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканки [INFO]. Заява мотивована тим, що 09.12.2015 р. о 16:00 год. до Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні в супроводі працівників ШМД, фельдшера і матері була доставлена хвора [PERSON], яка поступила у відділення вперше, змінилась у поведінці близько 10 років тому. [PERSON] впродовж останніх років постійно свариться з сусідами, раніше до психіатра не зверталась та не лікувалась. В грудні 2014 року побила сусіда. Її стан погіршився впродовж останнього місяця, коли стала неадекватно поводитись: кидалась битись з сусідами, носить з собою биту, погрожуючи її застосувати, накинулась на сусідку з битою та електрошком. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 10.12.2015 р. [PERSON] встановлений діагноз: «шизоафектичний розлад», і вона негативі стична до оточуючих, неадекватно поводиться, ситуаційно дратівлива, запевняє, що її постійно отруюють хімічними речовинами, постійно викликає МНС, поліцію та швидку допомогу. Зазначаючи про те, що [PERSON] за своїм психічним станом потребує госпіталізації згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», головний лікар просив заяву задовольнити. В судовому засіданні представник Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні м. Глухів та лікар-психіатр, підтримали заяву у повному обсязі та лікар пояснила, що [PERSON] має діагноз: «шизоафектичний розлад», проте цей діагноз не остаточний, може створювати загрозу оточуючим, у лікарні вела себе нормально. Представники хворого її матір [PERSON] та адвокат [PERSON] проти заяви заперечили, з огляду відсутності відповідних підстав. В судовому засіданні [PERSON] заперечує проти поміщення її до психіатричної лікарні, заяви сусідів вважає наклепом. Прокурор вважає, що заява лікарні не підлягає задоволенню, оскільки підстави такі відсутні. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, обставини справи та оцінивши докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», \~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 09.12.2015 р. від мешканців будинку № 21 по вул. К.Маркса у м. Шостка до завідуючого Шосткінським психоневрологічним відділенням надійшла заява про необхідність огляду [PERSON] через її неадекватну поведінку. Заява аналогічного змісту надходила й на адресу головного лікаря Шосткинської ЦРЛ 24.11.2015 р. Лікарем [PERSON] виписано направлення на госпіталізацію [PERSON] у психіатричну лікарню, де зазначається, що остання доставлена на огляд працівниками міліції за скаргами мешканців будинку. 10.12.2015 р. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні м. Глухів, за результатами огляду складено висновок лікарсько-консультативної комісії, згідно якого [PERSON] встановлений діагноз: «шизоафектичний розлад» і вона потребує примусової госпіталізації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальним соціально-правовим обмеженням. Згідно ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку передбачені ст. 14 цього Закону, відповідно до якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, примусовій госпіталізації підлягають лише ті хворі, що є небезпечні для себе або для оточуючих, тобто коли пацієнт може покінчити життя самогубством або заподіяти будь-яку шкоду людям, з якими спілкується. З досліджених в судовому засіданні направлення первинного огляду хворого вбачається, що [PERSON] контакту доступна. Орієнтована правильно. Охоче вступає в бесіду, під час якої дратується та підвищує голос. Проте негативістична до оточуючих і агресивно настроєна щодо сусідів. Висловлює маячні ідеї впливу. Аналогічні характеристики були встановлені і при комісійному огляді. Проте дані обставини, на думку суду, не свідчать про вчинення особою або реальні наміри особи вчинити суспільно-небезпечні діяння. Той факт, що [PERSON] засуджувалась за завдання умисних легких тілесних ушкоджень своєму сусіду, що мало місце майже 2 роки тому, аж ніяк не свідчить про реальну загрозу для оточуючих, оскільки з плином такого часу, інших загроз та подібних випадків не було. Навпаки, дане рішення суду по кримінальній справі, свідчить про те, що суд, розглядаючи ту справу не знайшов у [PERSON] ознак неадекватної поведінки і визнав, що вона може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачення сусідів, щодо неадекватної поведінки матеріалами справи не підтверджені. У поведінці [PERSON] під час дачі нею пояснень у суді, суд не знаходить ознак неадекватної поведінки і зазначає, що навпаки остання пояснення давала логічно і послідовно, охайно вдягнена. Зважаючи на те, що передбачені підстави для госпіталізації особи, яка страждає на психічний розлад, до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, до яких відноситься те, що її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та в особи встановлено тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, дані обставини в судовому засіданні встановлені та доведені не були, і суду не були надані достатні докази про значне погіршення здатності [PERSON] тверезо мислити, щоб становило пряму загрозу своїй безпеці чи безпеці інших осіб, а також не надано жодних достатніх доказів, які б свідчили про непряму загрозу для оточуючих, зокрема, хоча би вербального насильства чи висловлення погроз, а тому суд підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не вбачає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ст.ст. 3, 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: dismissed