Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

12.02.2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням заяви від 07.04.2021 року, просить суд: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , за рішенням Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 09 серпня 2011 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, на виконанні у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист № 2-2791/2011, виданий 09.08.2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку щомісяця на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини доходу щомісячно, починаючи з 26.07.2011 року, до повноліття дитини. Як зазначив позивач, з моменту ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів його здоров`я погіршилось, 13.11.2018 року він отримав травму, внаслідок чого з листопада 2019 року він має інвалідність третьої групи, що вплинуло на його матеріальний стан. Тому він змушений звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час він працює в ТОВ «Елеваторні системи», його середня заробітна плата за останні два місяці складає 6300,00 грн. Як зазначив позивач, з урахуванням його стану здоров`я він мав складнощі з працевлаштуванням, бо йому показана тільки легка праця без фізичних навантажень. Він не має заборгованості по аліментам, має непрацездатних батьків похилого віку, які хворіють на ряд захворювань, знаходяться на його утриманні. Таким чином, матеріальний стан після отримання травми і встановлення йому інвалідності значно погіршився, бо за станом здоров`я він не може, як раніше, займатися підприємницькою діяльністю, змушений працювати на роботі з полегшеними умовами праці та мінімальною заробітною платою, має на утриманні батьків та не може сплачувати аліменти на користь відповідача у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Це для нього вкрай важко і цей розмір аліментів, з урахуванням його матеріального сімейного становища є завищеним. Натомість, він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. З огляду на це, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19.03.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 07.04.2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він зазначив про зміну первісних позовних вимог та просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, на утримання малолітньої доньки [PERSON] з 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. 20.04.2021 року під час судового засідання позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги, з урахуванням їх зміненої редакції, та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, зазначивши, що вони з відповідачем домовились про зменшення розміру аліментів за обопільною згодою. Відповідач у судовому засіданні повністю визнала позовні вимоги та зазначила, що вони з позивачем домовились про зменшення розміру аліментів з 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з урахуванням саме того, що за їх домовленістю буде визначений мінімальний рекомендований розмір аліментів не менше ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення їх донькою повноліття. Під час судового засідання суд заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, що наявні в матеріалах справи. 20.04.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 21.10.2009 року був зроблений відповідний актовий запис за № 513. Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дата видачі 21.10.2009 року (а.с.8). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2011 року, справа № 2-2793/11, було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.07.2003 року в Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 198 (рішення суду набрало законної сили станом на 19.08.2011 року) (а.с.9). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2011 року, справа № 2-2791/11, було задоволено повністю позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частин від усіх видів доходів відповідача, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття (рішення суду набрало законної сили станом на 20.08.2011 року) (а.с.10). Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2014 року, справа № 2-2791/11, було задоволено подання начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про роз`яснення рішення та роз`яснено, що відповідно до виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 09.08.2012 року по цивільній справі № 2-2791/2011, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини доходу щомісячно, починаючи з 26.07.2011 року, до повноліття дитини (ухвала суду набрала законної сили станом на 02.09.2014 року) (а.с.11). На підтвердження факту встановлення третьої групи інвалідності з 01.11.2020 року позивач надав суду копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААБ № 594257 від 22.10.2020 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 919, дата заповнення 22.10.2020 року (а.с.12, 18-19). На підтвердження факту свого матеріального становища позивач надав суду копії: довідки від 26.01.2021 року вих. № 26-01/2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторні системи» (код ЄДРПОУ 39737884, далі ТОВ «Елеваторні системи») про те, що [PERSON] працює в ТОВ «Елеваторні системи» з 05.05.2020 року, займає посаду зварника; дохід за період з 01.06.2020 року по 31.01.2021 року склав 57151,32 грн; пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] , дата видачі: 01.12.2020 року, термін дії: 31.10.2022 року; вид пенсії: по інвалідності 3 гр., загальне захворювання (а.с.13, 17). На підтвердження факту перебування на його утриманні непрацездатних батьків похилого віку та проживання разом з ними позивач надав суду копії: довідки № 789 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.07.1978 року, де зазначено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є: батько: [PERSON] та мати: [PERSON] ; пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача за рішенням суду з 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей. Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відповідно до\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стаття 192 СК України\~ вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частини 4\~статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зважаючи на те, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, враховуючи право дитини на утримання, конституційний обов`язок батьків утримувати її до повноліття, а також з урахуванням погіршення стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів, оцінивши надані позивачем докази, доходить висновку про можливість зменшення розміру аліментів з 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує, що відповідач визнала позов повністю, у зміненій редакції, до початку розгляду справи по суті. Відповідно до частин 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст.\~7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №\~3674-VI та\~Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №\~787. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, з огляду на погіршення стану здоров`я позивача, його матеріального становища, перебування на його утриманні непрацездатних батьків похилого віку, що підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, проаналізувавши норми чинного законодавства України,\~оцінивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши визнання позову відповідачем у повному обсязі, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн, а інші 50 відсотків повернути позивачу з Державного бюджету України, тобто 454,00 грн. Суд додатково зазначає, що документ на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету України міститься в матеріалах цивільної справи №\~203/591/21, а саме: квитанції № 0.0.2008866485.1 від 10.02.2021 року на суму 908,00 грн (а.с.20). При цьому суд зазначає, що одержувачем коштів, відповідно до вказаної квитанції, є Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, тому воно і виступає органом, який має здійснити повернення сплаченого позивачем судового збору у розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved