Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

11.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій зазначає, що за рішенням Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 02.10.2013 року по справі № 318/1982/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2013 року досягнення дитиною повноліття. Також за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2018 по справі № 628/1192/18 з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 20 квітня 2018 року щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином ? [PERSON] повноліття на користь матері [PERSON] . Рішення судів виконуються, з заробітної плати позивача утримувались аліменти в розмірі 50 % (на двох дітей) від заробітної плати. Аліменти утримані по 05.10.2020 року включно у зв`язку зі звільненням [PERSON] з Харківського університету внутрішніх. На сьогоднішній день, як зазначає позивач, матеріальне та сімейне становище суттєво змінилось. [PERSON] звільнили з роботи, він зареєстрований як безробітний в Харьківському МЦЗ з 30 жовтня 2020 р. та отримує допомогу по безробіттю. Матеріальний стан позивача суттєво погіршився. Допомога по безробіттю становить 55 % до середньої заробітної плати, яку отримував позивач, 50 % допомоги по безробіттю, що залишаються після сплати ним аліментів на двох дітей, не вистачає на забезпечення достатнього рівня життя позивача та його сім`ї. Також, позивач звертає увагу на те, що 16 червня 2020 року позивач уклав шлюб із [PERSON] . Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), запис № 237. Дружина позивача має двох дітей, [PERSON] ? [INFO] та [PERSON] ? [INFO] . Батько дітей, [PERSON] , позбавлений батьківських прав на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року по справі № 641/5638/16-ц, аліменти не сплачує. Таким чином, внаслідок зміни свого сімейного стану, позивач частково утримує ще двох неповнолітніх дітей. Ухвалою судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В.В. від 09.04.2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 09.04.2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву суду не надала без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 02.10.2013 року по справі № 318/1982/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 5.07.2013 року досягнення дитиною повноліття. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він уклав шлюб 16.06.2020 року з гр. [PERSON] , виховує та утримує її неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу [PERSON] ? [INFO] та [PERSON] ? [INFO] . Батько дітей, [PERSON] , позбавлений батьківських прав на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року по справі № 641/5638/16-ц, аліменти не сплачує. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи дотримання вищевказаних вимог закону, суд звертає увагу уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення позивачем шлюбу, а також наявність у дружини позивача дітей від попереднього шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, суд з дотриманням зазначених вище вимог закону враховує те, що позивач належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з укладенням іншого шлюбу. Крім того, батько не має компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання власних дітей порівняно з дітьми дружини від попереднього шлюбу, батьки яких несуть рівний обов`язок щодо їх утримання. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач уклав шлюб, виховує та утримує дітей дружини від попереднього шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , та суперечитиме її інтересам. Покликання позивача на ту обставину, що він не має постійного місця роботи, та зареєстрований як безробітний в Харьківському МЦЗ з 30 жовтня 2020, а відтак йому важко виконувати рішення суду про стягнення аліментів в повному обсязі, судом відхиляються, оскільки з даного часу пройшов значний проміжок часу, позивач мав змогу влаштуватись на іншу роботу. Суду позивач не надав достатніх доказів скрутного матеріального становища. Той факт, що позивач непрацевлаштований та перебуває у новому шлюбі, на думку суду, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, батьком котрої він є. Суд позбавлений можливості надати належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача у зв`язку з неподанням ним доказів на їх підтвердження. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області, то йому у позові слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі ст. 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved