Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

10 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої 03 лютого 2004 року помер його батько [PERSON], який постійно проживав в [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 2,93 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка с. Ялинівка, житловий будинок по вул. Вишнева, 11 с. Розсохувата Летичівського району Хмельницької області та інше майно. Позивач, як рідний син, є спадкоємцем за законом, інші спадкоємці, які б мали право в спадщині, відсутні, оскільки його сестра [PERSON] та брати [PERSON] та [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини і не заперечують, щоб він оформив спадщину. Позивач фактично прийняв спадщину. Для оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу, однак йому було відмовлено в звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що не знав про внесені зміни до цивільного законодавства та встановлення обовязкового порядку подачі письмової заяви для прийняття спадщини, тривале перебування на заробітках за межами України, що вважає поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини, просить визначити додатковий строк 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечує. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зі змісту поданої представником відповідача суду заяви випливає повне та безумовне визнання позову. За вказаних обставин суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Outcome: approved