Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

11.10.2017 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з проханням : встановити факт народження [PERSON], дата народження 17 липня 2017 року, місце народження м. Донецьк, у матері [PERSON], дата народження [INFO], громадянство України. Свої вимоги заявник обґрунтовує наступним. 17 липня 2017 року у неї народився син та Донецькою центральною міською лікарнею № 17 було видано медичне свідоцтво про народження дитини № 239. Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, в звязку з чим вона звернулась до Бориспільського МРВ ДРАЦС ГТУЮ з завою для реєстрації народження дитини, проте їй було відмолено, оскільки подані нею документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У судовому засіданні заявник повністю підтримала заяву та просила задовольнити, при цьому пояснила, що батьком дитини є [PERSON], проте місце його перебування їй не відомо, можливо виїхав до Російської Федерації. Від заінтересованої особи Бориспільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшов лист від 28.02.2017 року № 698/16.4-36 з проханням слухати справу без участі представника, заперечень по суті справи не має. Допитавши заявника [PERSON] в якості свідка в порядку, визначеному ст.184 ЦПК України, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, надані заявником документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що у [PERSON], [INFO], яка народилась в м. Донецьк, Донецької області, зареєстрована за адресою : [INFO] б. 9, 17 липня 2017 року в м. Донецьк народився син [PERSON]. Такий висновок суду підтверджується показаннями заявника [PERSON], допитаної вякості свідка, яка повідомила, що народила дитину від [PERSON], [INFO], з яким проживала у незареєстрованому шлюбі, а також показаннями свідка [PERSON], який знає заявника як сестру своєї дружини, сплкувався з нею під час вагітності по скайпу під час її знаходження в м.Нижній Новгород Російської Федерації, а також бачив її у вагітному стані в м.Донецьку в червні 2017 року. А також висновки суду підтверджуються медичним свідоцтвом про народження № 239 від 17.07.2017, виданим лікарем [PERSON] Центральної міської лікарні №17 м.Донецька, а також даними обмінної карти №45/7 Пологового будинку №1 Нижнєгородського району м.Нижній Новгород Російської Федерації на імя [PERSON] та протоколами ультразвукового дослідження [PERSON], які підтверджують перебування заявника у вагітному стані у 2017 році: на 16.01.2017- 12-13 тижнів, на 23.01.2017 13 тижнів 2 дні, на 15.03.2017 20-21 тиждень, на 18.05.2017 30-31 тиждень. Згідно з даними паспорта громадянина України ВЕ №850651, виданого 04.09.2003 року Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на імя [PERSON], [INFO], м.народження місто Донецьк Донецької області (а.с.4-7), відомості про перебування заявника у шлюбі відсутні. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк віднесено до населеного пункту, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлено, що [PERSON] зверталась до Бориспільського міськрайонного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Київській області для отримання свідоцтва про народження дитини, але їй було відмовлено, оскільки нею було надано для підтвердження факту народження дитини медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (а. с. 11). Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є :\~а) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (із змінами) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року №9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма №106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 45, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Згідно медичного свідоцтва про народження № 239, виданого 17.07.2017 КП «Центральною міською лікарнею № 17, 17.07.2017 0 13.20 годин у [PERSON] народився хлопчик вагою 3\~200 грамів ( а. с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, мати якого на момент його народження була громадянкою України. Відповідно до вимог ч. 4 та ч. 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження за встановленою МОЗ України формою, а факт народження дитини підтверджено наданими у судовому засіданні письмовими доказами, показаннями свідків, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Згідно ч. 1 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Частиною 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Встановлення даного факту необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved