Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

12. 11. 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з нею. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 вересня 2010 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області між ним та відповідачем розірвано шлюб, зареєстрований 17 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від зазначених відносин сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач почала перешкоджати йому у здійсненні спілкування з дитиною, без зазначення причин та мотивів такого рішення. Декілька разів позивач надав [PERSON] грошові кошти на утримання дочки, а також речі та іграшки, які остання не передавала дитині. Зазначає, що він за місцем проживання характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, займається підприємницькою діяльністю. Просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO], визначивши спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дочки у вигляді систематичних побачень із нею кожної п'ятниці, суботи, неділі, з можливістю залишатися із ночівлею, а також в день її народження в період часу з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Позивач у судовому засіданні надав суду уточнення до позовної заяви, зазначивши про необхідність надання йому часу в літній період щорічної відпустки, тривалістю 24 календарні дні, для оздоровлення дитини. Надав суду пояснення таким чином, як це зазначено вище у позовній заяві. Просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі Договору про надання юридичних послуг та правового захисту від 05. 01. 2015 року, підтримав позицію [PERSON], та просив суд задовольнити даний позов. Відповідач до початку відкритого судового засідання надала суду заперечення проти позову, де зазначила, що позовну заяву не визнає, оскільки додані до неї документи тільки ідентифікують особу [PERSON] і ніяким чином не підтверджують, і не спростовують факти здійснення нею перешкод у спілкуванні з дитиною. Зазначає, що нею було один раз відмовлено відповідачу у побаченні з дочкою, оскільки він звернувся з даним проханням у пізній період часу, що могло порушити режим дня дитини. Що стосується вимоги встановлення способу у спілкуванні та вихованні [PERSON], вважає їх такими, що порушують права дитини та не відповідають її інтересам. Дочка повинна мати також час у вихідні дні для спілкування з іншими родичами, друзями, мати можливість брати участь у сімейних заходах, оскільки відповідач створила нову сім'ю, має від даного шлюбу дитину. Дочка [PERSON] часто хвилюється з приводу невиконання позивачем обіцянок, які останній їй надає, що негативно впливає на її психічний стан. Відповідач вважає, що вона перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу не створює. Вважає можливим задовольнити позов частково, надати відповідачу час для спілкування та виховання дитини лише кожної суботи з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі Довіреності від 10. 10. 2014 року, підтримала позицію [PERSON], та просила суд задовольнити частково позовні вимоги. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органа опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Маковицька Н. М., заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині щодо побачення позивач із дочкою в період: кожної п'ятниці та неділі, вважає, що більш сприятливим часом для дитини буде спілкування з батьком кожної суботи з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., побачення в день народження дитини з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та можливість позивача здійснити оздоровлення дитини влітку за домовленістю сторін. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач належним чином дитину не забезпечує, не дотримує слова щодо побачень із нею, що негативно впливає на її психічний та моральний стан. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка [PERSON], дослідивши у судовому засіданні надані сторонами письмові докази встановив наступне. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2010 року, яке набрало чинності 28. 09. 2010 року, шлюб, зареєстрований 17 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В період зазначеного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого у липні 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Згідно із вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У відповідності до ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки після розірвання шлюбу між сторонами стали виникати непорозуміння щодо участі позивача у вихованні дитини, це питання було поставлено на розгляд Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, за результатом якого ухвалено рішення від 28 січня 2015 року про доцільність надання висновку органом опіки та піклування щодо визначення порядку побачень [PERSON] з його малолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. Так, згідно з висновком Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, встановлено доцільність в інтересах малолітньої дитини визначити дні побачення позивачу [PERSON] з його дочкою [PERSON], [INFO], кожної суботи з 09 год. 00 до 19 год. 00 хв., побачення в день її народження з 12 год. до 19 год. 00 хв. та можливість оздоровлення дочки влітку за домовленістю сторін. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з приписами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини «справа Савіни проти України» (Заява №39948/06), у своєму рішенні від 18. 12. 2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Аналогічне за своїм змістом положення міститься й у Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України. Зокрема, такою Декларацією передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, враховуючи бажання позивача приймати активну участь у вихованні дочки, спілкуватися з нею та аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, вік дитини, особливості її сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, суд, вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та встановити дні систематичних побачень з дочкою кожної суботу з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., побачення в день народження дитини з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та можливість оздоровлення дитини в літній період часу тривалістю 24 (двадцять чотири) дні на час щорічної відпустки. Визначаючи саме такій спосіб участі батька у вихованні дочки суд в достатньому обсязі враховує, що між сторонами існують неприязні стосунки, при цьому судом першої інстанції не встановлено будь - яких проявів антиморальної поведінки, вчинків позивача, а тому з врахуванням віку дитини (2008 р. н.), виходячи з балансу інтересів дитини та сторін по справі, суд дійшов висновку, що встановлення способу участі батька у вихованні дитини, як його спілкування поза межами квартири місця проживання матері дитини, що на даному етапі буде відповідати інтересам дитини. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в частині задоволення позовної вимоги щодо побачень позивача з дочкою кожної п'ятниці та неділі, оскільки зміст такої вимоги та її підстави не узгоджується із вищевикладеними вимогами матеріального закону, та встановленими судом фактичними обставинами справи. Відповідно до правил ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. На підставі викладеного,

Outcome: partial