Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

11 листопада 2020 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11 листопада 2020 року щомісячно до повноліття дітей. Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення аліментів позивач вказувала, що діти проживають з нею та відповідач з часу припинення спільного проживання з середини 2020 року майже не надавав допомоги на утримання дітей, тому вона звернулась до суду із цим позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину визнав повністю та пояснив, що насправді матеріальну допомогу дітям він надавав щомісячно з липня 2020 року в розмірі 3000 грн. на двох дітей. Діти проживають з матір`ю за домовленістю з позивачкою. Стосовно витрат позивача на правничу допомогу в сумі 12 000 грн., то з зазначеною сумою він не згоден, оскільки вважає її явно завищеною. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. 05 листопада 2010 року сторони уклали шлюб, який розірвано за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області 02 листопада 2010 року, що відповідач не заперечує. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.02.2013 року виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.06.2017 року Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.10.11). Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області №1971 від 02.11.2020 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Разом з нею проживають без реєстрації її діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації №5385 від 29.10.2020 року [PERSON] перебуває на обліку в зазначеному управлінні та ніяких державних допомог станом на 29.10.2020 року не отримує (а.с.12). Відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON] за №13 вона прийнята 02 листопада 2020 року на посаду продавця продовольчих товарів Товариства з обмеженою відповідальністю «Свантовіт» на підставі наказу №10-1-1-к від 30.10.2020 року де працює до цього часу (а.с.30-31). За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 зазначеної статті визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також визнання відповідачем вимог позивача щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в зазначеному розмірі на кожну дитину до їх повноліття. Стосовно витрат позивача на правничу допомогу адвоката, то відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правової допомоги позивачем надано витяг з договору від 02 листопада 2020 року, укладений між адвокатом Долговим Антоном Геннадійовичем та Медвідь Тетяною Петрівною, відповідно до якого адвокату надано право представляти інтереси [PERSON] у судових органах, брати участь у судових засіданнях, заявляти клопотання, відводи, надавати пояснення, подавати докази, виступати у судових дебатах, оскаржувати судові рішення, підписувати та подавати позовні та інші заяви до судів, а також розрахунок вартості виконаних робіт з надання правничої допомоги. Відповідно до зазначеного розрахунку вартість однієї години послуг визначена у 2000 грн. Загальна вартість наданих послуг станом на 10 листопада 2020 року становить 12000 грн.. яка складається з : - попереднього опрацювання матеріалів -1 година; - ознайомлення з матеріалами цивільної справи, викопіювання власними засобами, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи - 2 години; - підготовка процесуальних документів по справі (цивільний позов), подання цивільного позову до Жовтневого районного суду миколаївської області - 2 години; - судове представництво - 1 година. Відповідно до акту наданих послуг станом на 10 листопада 2020 року загальний час з надання послуг склав 5 годин без врахування часу, витраченого на судове представництво, в зв`язку з чим загальна вартість складає 10000 грн. На підтвердження загальних витрат на правничу допомогу надано квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н та дати на суму 12000 грн., яку прийнято від [PERSON] на підставі договору про надання правничої допомоги (а.с.21). В судовому засіданні відповідач суму витрат позивача на правничу допомогу не визнав в зв`язку з явно завищеним розміром. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У ч. 1, 2 ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту та надання правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. Таким чином, порядок обчислення витрат на правничу допомогу, розмір суми, що підлягає сплаті мав бути визначений саме в договорі, укладеном між адвокатом та позивачем. Натомість долучений до матеріалів справи витяг з договору зазначених відомостей не містить. Крім того, порядок обчислення вартості години роботи з надання правової допомоги, наведений у розрахунку, на думку суду є необгрунтованим, оскільки містить посилання за аналогією на ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (втратив чинність 2017 року). Зазначеним законом передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня - 2027 грн. Натомість у розрахунку розмір витрат за одну годину роботи адвоката розраховується 5000х40%=2000 грн/год. Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, зазначений в розрахунку вартості виконаних робіт та акті наданих послуг, є не доведеним та не співмірними зі складністю страви, отже таким, що не підлягає задоволенню в повному розмірі. Суд, враховуючи кількість судових засідань, участь в яких приймав представник, обсяг складених ним документів та рівень складності справи, що обумовило підготовку представника для участі у неї, вважає достатнім розміром відшкодування на правову допомогу 4 200 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4, п. 3 ч. ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved