Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

12.12.2014 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд винести рішення про припинення надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра Карлівської ЦРЛ з 2009 року. Рішенням Карлівського райсуду від 03.06.2014 року, задоволено позов про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Особа, якій надається така допомога повинна оглядатись лікарем психіатром не рідше 1 разу на місяць та не рідше 1 разу на 6 місяців - комісією лікарів психіатрів. Згідно висновку ЛКК №746, у [PERSON] нормалізувалася поведінка і він став емоційно врівноваженим, при цьому регулярно відвідує лікаря. Представник заявника в судовому засіданні підтримує вимоги заяви і просить суд таку задовольнити, з зазначених у ній підстав. Заінтересована особа вимоги заяви підтримує і просить суд задовольнити заяву, оскільки [PERSON] не потребує продовження лікування. Присутній в судовому засіданні [PERSON], проти задоволення заяви не заперечує. Прокурор зазначає, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 280 ЦПК України, право на звернення до суду з заявою про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, має сама особа, якій така допомога надається або її законний представник. З зазначених підстав, прокурор вважає заяву необґрунтованою. Заслухавши пояснення учасників справи та вивчивши її матеріали, суд приходить до висновку, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» - амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи (її батьків чи іншого законного представника, опікуна, органів опіки та піклування. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2014 року Карлівським районним судом було винесено рішення, згідно якого [PERSON], [INFO], мешканцю с. Куми Карлівського району - надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. (а.с. 4) 12.12.2014 року, тобто по спливу 6 місяців з дня винесення такого рішення, Карлівська ЦРЛ звернулася до суду з заявою про припинення надання такої допомоги [PERSON] Згідно з частиною 4 ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» - особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. 05.12.2014 року було проведено огляд [PERSON], за результатами якого ЛКК зроблено висновок № 764, згідно якого [PERSON] можливо припинити надання амбулаторної психіатричної допомоги. (а.с. 3) Згідно з ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» - надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров'я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Виходячи з положень ч. 8 вищевказаної статті, ч. 2 ст. 279 та ч. 5 ст. 280 ЦПК України, з заявою про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, має право звертатись до суду особа або її законний представник. Таким чином, підстави для задоволення заяви Карлівської ЦРЛ відсутні. Комісія лікарів-психіатрів наділена повноваженнями припинити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, відповідно до ч. 7 ст. 12 вказаного Закону. У разі необхідності, правом звернутися до суду з заявою про припинення такої допомоги, наділені [PERSON] та його законний представник. Отже в задоволенні заяви Карлівської ЦРЛ про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] - необхідно відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed