Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

12.05.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Чернігівторф» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, 26.07.2013 був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, але в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не виплатив заробітну плату та вихідну допомогу. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.12.2013 винесено рішення, яким стягнуто з ДП «Чернігівторф» на його користь 4 395,86 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, 2 213,00 грн. вихідної допомоги при звільненні, 9 248,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (без врахування обов'язкових платежів) за період з 26.07.2013 по 26.12.2013 та 500,00 грн. моральної шкоди. Станом на момент подачі даного позову відповідач належні йому кошти при звільненні в добровільному або примусовому порядку не виплатив, тому посилаючись на ст. 117 КЗпП України, просить стягнути з ДП «Чернігівторф» середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Вказує, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.12.2013 встановлено, що його середньоденна заробітна плата становила 124,72 грн. Вказує, що часом затримки розрахунку є період з 27.12.2013 по 30.04.2014, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 10 601,20 грн. (124,72 грн. Х 84 = 10 601,20 грн.). Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.14), надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі (а.с.16). Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що відповідно до ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає виплаті працівникові, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органом належних звільненому працівникові сум у строки визначені законом, але їх вина у затримці виконання відсутня, оскільки рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.12.2013 знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Чернігівській області. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Чернігівторф» (а.с.4). Наказом № 20-к від 26.07.2013 позивача було звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.4). Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.12.2013, яке набуло чинності з 09.01.2014, з ДП «Чернігівторф» стягнуто на користь [PERSON] 4 395,86 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, 2 213,00 грн. вихідної допомоги при звільненні, 9 248,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (без врахування обов'язкових платежів) та 500,00 грн. моральної шкоди, а всього 16 357,82 грн. (а.с.6-7). Крім того, судом встановлено, що в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №31021237, накладено арешт на кошти боржника (відповідача по справі), що заходяться на його відповідних рахунках, списання і розподіл яких між стягувачами, здійснюється державною виконавчою службою в порядку черговості, встановленої Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.18-20). За таких обставин та беручи до уваги те, що списання коштів з рахунків відповідача і визначення черговості задоволення вимог стягувачів (тобто, фактичне розпорядження коштами відповідача в межах суми боргу по зведеному виконавчому провадженню ВП № 31021237) здійснюється безпосередньо відповідним органом Державної виконавчої служби, суд не вбачає вини відповідача у несвоєчасному погашені позивачу вже стягнутої на його користь, за відповідним рішенням суду, заборгованості по заробітній платі, і приходить до висновку, що позов [PERSON] про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2013 по 30.04.2014 є безпідставним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до ДП «Чернігівторф» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно відмовити у повному обсязі. Проте, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved