Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

11 березня 2014 року Комунальний заклад «Дніпропетровського дитячого будинку - інтернат» Дніпропетровської обласної ради звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Відділ Паспортної реєстрації та міграційної роботи Кіровського РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області про визначення особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. (а.с. 2-6) 14 квітня 2014 року у судовому засіданні було розглянуто клопотання третьої особи та замінена третя особа за справою з відділу ГІРФО ГУМВС на Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, оскільки зазначені відділи ГІРФО ГУМВС ліквідовані та всі повноваження на даний час передані до відділів ГУ ДМСУ в Дніпропетровській області. (а.с. 69, 73) Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що КЗ «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» ДОР є соціально-медичною установою для постійного проживання дітей віком від 4 до 18 років, з вадами фізичного та (або) розумового розвитку та психічними розладами, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, освітніх та реабілітаційних послуг. В оперативному управлінні позивача перебуває гуртожиток, який знаходиться на території закладу та рахується на його бухгалтерському обліку. Відповідач [PERSON] з 07.10.1993 року по 16.04.1999 рік працювала в дитячому будинку та їй, як працівнику дитячого будинку-інтернат, з метою побутового забезпечення, була надана одна житлова кімната в гуртожитку, визначена № 5. Ордер на зазначену квартиру відповідачу не надавався. Після завершення трудових відносин відповідача з позивачем в 1999 році, відповідач категорично відмовилася виселятися з вказаного гуртожитку у зв'язку з тим, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Позивач надає відповідачам послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, вивезення твердих побутових відходів, однак відповідачі в утриманні та ремонті житлової кімнати участі не приймають, не виконують свій обов'язок по сплаті за надані послуги, чим завдають позивачу значні матеріальні збитки. Крім того, відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку більше 12 місяців, а відповідач [PERSON] не проживає в гуртожитку більше ніж 6 місяців, раніше використовував приміщення не за призначенням, систематично порушував правила співжиття, робив для інших мешканців гуртожитку проживання із ним в одному будинку неможливим. Оскільки відповідачі не зацікавлені в утриманні квартири, та втратили до неї будь який інтерес, позивач звернувся до суду та просив суд визначити [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою кімнатою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зняти відповідачів з реєстрації місця проживання, а також стягнути судові витрати. (а.с. 2-6) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. (а.с. 81) Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 60, 68, 76-79). Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, але на адресу суду направила лист в якому просила суд розглянути дану справу без її присутності, що підтверджується листом від 01.04.2014 року, наявним в матеріалах справи. (а.с. 69-70) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Встановлено, що Комунальний заклад «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради заснований на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області й перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Заклад є соціально-медичною установою для постійного проживання дітей віком від 4 до 18 років, з вадами фізичного та (або) розумового розвитку та психічними розладами, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, освітніх та реабілітаційних послуг. Майно закладу є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, мст Дніпропетровської області й закріплюється за ним на правах оперативного управління, викладені обставини підтверджуються копією статуту КЗ «Дніпропетровського дитячого будинку-інтернат» ДОР від 21.06.2013 року та копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, наявними в матеріалах справи. (а.с. 7-25) Судом встановлено, що в оперативному управлінні у позивача, як балансоутримувача, перебуває гуртожиток, який розташований на території закладу, а саме за адресою: [ADDRESS] та рахується на його бухгалтерському обліку, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 28.02.2014 року № 376, копією інвентаризаційної справи № 3638 від 2002 року та копією листа КП «ДМБТІ» від 23.12.2013 року № 15100, наявними в матеріалах справи. (а.с. 28-34) З матеріалів справи встановлено, що з 07 жовтня 1993 року по 16 квітня 1999 рік відповідач [PERSON] працювала в дитячому будинку та їй, як працівнику дитячого будинку-інтернату, на час роботи була надана одна житлова кімната в гуртожитку, визначена № 5, без надання ордеру на зазначену квартиру, що підтверджується копією наказу № 73 від 07.10.1993 року, копією наказу № 201 від 03.09.1996 року та копією наказу № 63 від 16.04.1999 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 35-37) Встановлено, що до складу сім'ї, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], входять [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.02.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 38-39) Крім того, судом встановлено, що відповідачі не виконують взяті на себе обов'язки по оплаті за надані їм послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергії, квартирної плати та вивозу сміття, у зв'язку з чим станом на 01.02.2014 рік за ними утворилася заборгованість у розмірі 18 219 грн. 53 коп., що підтверджується копіями рішень Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, копіями виконавчих листів та копією попередження про несплату за надані житлово-комунальні послуги від 07.11.2013 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 40-46, 50) Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку більше 12 місяців, а відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку більше 6 місяців, що розташоване за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим 10.11.2013 року кімната № 5 за вищезазначеною адресою була опечатана та позивач вимагав від відповідачів у триденний термін знятися з реєстраційного обліку, звільнити кімнату від особистих речей, а також передати позивачу наявні у відповідачів ключі від кімнати, викладені обставини підтверджуються копією заяви мешканців гуртожитку від 18.03.2013 року, копією акту про не проживання відповідачів в кімнаті № 5 від 03.06.2013 року та від 04.11.2013 року, копіями листів від 07.11.2013 року та копією акту про опечатування кімнати № 5 від 10.11.2013 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 47-49, 51-53) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно ст. 127 Житлового кодексу Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 2 ст. 132 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що працівники підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Згідно п .1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач після працевлаштуванням була поселена у гуртожиток, а саме у кімнату №5, яка розташована за адресою: [ADDRESS], але 16.04.1999 року відповідач була звільнена з посади, а отже закінчила всі трудові відносини з позивачем, однак добровільно відмовилася виселятися з вищезазначеного гуртожитку, оскільки на її утриманні знаходилась неповноліття дитина [PERSON] Окрім цього, відповідач [PERSON] більше 12 місяців та відповідач [PERSON] більше 6 місяців не проживають у гуртожитку за власним бажанням, не виконують покладені на них обов'язки по сплаті комунальних послуг, внаслідок чого у них утворилась заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 12 539 грн. 50 коп., не приймають участі в утриманні кімнати, тому суд враховуючи вимоги закріплені в ст. 405 ЦК України та ст. 72 ЖК України, вважає необхідним визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою кімнатою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З огляду на вищевикладене, позивач не має ніяких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, і вправі вимагати зняття особи з реєстраційного обліку гуртожитку, у зв'язку з визнанням відповідачів такими, що втратили право користування житловою кімнатою № 5, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зняття відповідачів [PERSON] та [PERSON] з реєстрації місця проживання у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідачів. (а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved