Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

12.05.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 14.07.2006 року та зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 286. При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, однак шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, а тому примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримують, та просять справу розглядати за їх відсутності. У заяві представник вказує, що після надання судом сторонам строку на примирення, подружжя все ж не примирилося, оскільки відповідач зраджує позивачу з іншим чоловіком, у зв'язку із чим, позивач просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] та її представник до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні 19.07.2016 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову, так як вважав, що відсутні підстави для розірвання шлюбу. При цьому, представник вказував, що у сторін від шлюбу народилося двоє синів, у зв'язку із чим просив надати сторонам строк для примирення у три місяці. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14.07.2006 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Салоїд/, уклали шлюб, який зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 286, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 027281 /а.с. 14/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що слідує із відповідних свідоцтв про народження, батьками в яких вказані сторони по справі /а.с. 25-26/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 04 квітня 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання синів, їхнього утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. В ході розгляду справи на виконання положень п. 10 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, судом за клопотанням відповідача надавався сторонам строк на примирення у максимальному розмірі 6 місяців. За таких обставин, з урахуванням того факту, що матеріали справи містять заяву представника позивача про підтримання позовних вимог, а відповідач, повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved