Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

11 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 05 жовтня 2011 року був зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON]. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Між позивачем та відповідачем постійно виникають конфлікти, суперечки, неприязні стосунки призвели до втрати взаєморозуміння. Позивач не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, не має необхідних коштів для існування. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проте, на її погляд, може надавати їй матеріальну допомогу, але самоусунувся від надання такої допомоги. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з матірю, стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. 01 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з матірю,стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою від 19 вересня 2016 року розєднані позовні вимоги та виділені у два самостійні провадження: за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання та за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 28 вересня 2016 року позивачем надана заява, в якій позивач вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, тому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходів) щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і додосягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходів) щомісячно, починаючи з дати подання позову до судудодосягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що позивач не працює, з відповідачем не проживає, коштів на утримання дитини відповідач не надає, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представники у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів на утримання дитини, стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини заперечували. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2011 року (а.с. 5). Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с. 6). Відповідач працює фрезерувальником у Виробничому структурному підрозділі «Івано-Франківські механічні майстерні «Регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 11). Син проживає з позивачем, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує належним чином, не надає матеріальну допомогу на сина, яка є необхідною для нормального утримання. Згідно частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності з положеннями частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Одним із різновидів майнових прав та обов'язків подружжя є права та обов'язки, пов'язані із взаємним утриманням, тобто матеріальною підтримкою один одного. Право одного з подружжя за наявності певних обставин на утримання за рахунок іншого також визначено на законодавчому рівні, а саме: в нормах Сімейного кодексу України. Так, відповідно до частини другої статті 84 цього Кодексу, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною другою статті 80 Сімейного кодексу України, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у нього на утриманні, крім сина [PERSON], інших дітей немає, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач належної необхідної допомоги на утримання дитини не надає, проте зобовязаний надавати матеріальну допомогу. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту предявлення позову до суду, тобто з 11 листопада 2015 року, додосягнення дитиною повноліття. Вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд, враховуючи те, що позивач не працює, доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, не має необхідних коштів для існування, відповідач офіційно працевлаштований, спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, приходить до переконання, що слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходів), починаючи з 11 листопада 2015 року додосягнення дитиною трьох років, оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача саме у такому розмірі. У відповідності з пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 80, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved