Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

10 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив суд поділити спільне майно, придбане за час спільного перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] наступним шляхом: визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; здійснити поділ грошових коштів у розмірі 67 500,00 доларів США між [PERSON] та [PERSON] по 33 750,00 доларів США кожному, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 33 750,00 дол. США. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у період перебування у шлюбі між ним та [PERSON] , ними були придбані квартира за адресою: [ADDRESS] - за договором купівлі-продажу, та квартира [ADDRESS] - за договором про інвестицію та пайову участь. Також, позивач стверджує, що на праві приватної власності позивачу та відповідачці належить 67 500,00 дол. США. Між позивачем та відповідачкою не укладалися угоди про поділ спільного майна подружжя. Від відповідачки [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява в якій вона просить визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS] , житловою площею 48,0 кв. м., загальною площею 75,3 кв. м., яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 грудня 2011 року; квартиру [ADDRESS] , житловою площею 34,0 кв. м., загальною площею 61 кв. м., яка зареєстрована 27 серпня 2019 року на праві власності за [PERSON] на підставі довідки про виплату паю, серія та номер: 27, виданий 31.05.2019, видавник Споживче товариство «НОВІ БЕРЕГИ»; транспортний засіб НYUNDAI-ELANTRA, СЕДАН-В, кузов [NUMBER] , сірого кольору, державний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, який зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 11 травня 2017 року; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 48,0 кв. м., загальною площею 75,3 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису: 33016287 від 27.08.2019 року; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на - квартиру [ADDRESS] , житловою площею 34 кв. м., загальною площею 61 кв. м.; стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) вартість 1/2 частини транспортного засобу НYUNDAI-ELANTRA, СЕДАН-В, кузов [NUMBER] , сірого кольору, державний знак [NUMBER] , 2013 року випуску у сумі 126 200,00 грн. (сто двадцять шість тисяч двісті гривень) 00 коп. В обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом відповідачка стверджує, що перебуваючи у шлюбі із [PERSON] вони придбали нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , житловою площею 48 кв. м., загальною площею 75,3 кв. м., яка була зареєстрована на ім`я [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , житловою площею 34,0 кв. м., загальною площею 61 кв. м., яка була зареєстрована на ім`я [PERSON] , та транспортний засіб НYUNDAI-ELANTRA, СЕДАН-В, кузов [NUMBER] , сірого кольору, державний знак [NUMBER] , 2013 року випуску. Враховуючи те, що зазначене майно було придбано під час шлюбу, та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, вона звернулася до [PERSON] із пропозицією про поділ майна у позасудовому порядку, але він ніяких дій спрямованих на врегулювання цього питання не вчинив, а навпаки звернувся до суду із позовною заявою про поділ сумісного майна подружжя, та при цьому не зазначив все майно, зокрема транспортний засіб НYUNDAI-ELANTRA, СЕДАН-В, кузов [NUMBER] , сірого кольору, державний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, який також був придбаний у період шлюбу. [PERSON] стверджує, що спочатку була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , в зазначеній квартирі зареєстровані всі разом - вона, колишній чоловік, та дитина. Також вони фактично проживали в даній квартирі протягом 9 років. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за нею 30.08.2019 року, проживання в даній квартирі з дитиною неможливе, оскільки вона потребує ремонту та значних вкладень для купівлі меблів та інших облаштувань. Відповідачка стверджує, що обидві квартири за своєю ринковою вартістю є однаковими. Втім квартира за адресою: [ADDRESS] є кращою, тому що розташована ближче до морського узбережжя. [PERSON] не заперечує проти того, щоб реєстрація права власності на автомобіль НYUNDAI-ELANTRA залишилась за [PERSON] , однак вважає, що 1\\2 частини даного автомобілю є її власністю. Також від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] в якому вона просить позовні вимоги [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя задовольнити частково, визначивши інший поділ майна, вказаний у зустрічній позовній заяві, а в частині стягнення грошових коштів у сумі 33 750,00 доларів США відмовити. Від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому він просить у задоволені зустрічної позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісною позовною заявою підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, у задоволені зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, визначивши інший поділ майна, вказаний у зустрічній позовній заяві, в частині стягнення грошових коштів у сумі 33 750,00 доларів США просить суд відмовити, зустрічну позовну заяву представник відповідачки підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги письмові заяви сторін по суті позову, суд приходить до висновку про те, що у задоволені первісної позовної заяви необхідно відмовити, а зустрічну позовну заяву необхідно задовольнити, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис - № 267. У [PERSON] та [PERSON] є неповнолітній син - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 22 березня 2011 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року у справі № 522/7765/19 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначене рішення набрало законної сили 2 вересня 2019 року. В період перебування сторін у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано наступне майно: квартира [ADDRESS] квартира [ADDRESS] , житловою площею 34,0 кв., загальною площею 61 кв.м., транспортний засіб НYUNDAI-ELANTRA, СЕДАН-В, кузов КMHDH41EBDU921605, сірого кольору, державний знак [NUMBER] , 2013 року випуску. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 14 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 218. Право власності на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 34,0 кв., загальною площею 61 кв. м. було зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки про виплату паю, серія та номер: 27, виданою 31.05.2019 року Споживчим товариством «НОВІ БЕРЕГИ». Право власності на транспортний засіб НYUNDAI-ELANTRA, СЕДАН-В, кузов [NUMBER] , сірого кольору, державний знак [NUMBER] , 2013 року випуску зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] . Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно положення 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи зазначені положення законодавства, квартира [ADDRESS] квартира [ADDRESS] , житловою площею 34,0 кв., загальною площею 61 кв. м., транспортний засіб НYUNDAI-ELANTRA, СЕДАН-В, кузов КMHDH41EBDU921605, сірого кольору, державний знак [NUMBER] , 2013 року випуску - є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що у період перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана у 2011 році. В даній квартирі зареєстровані подружжя та їх малолітній син. Зазначена обставина підтверджується Довідкою (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) вих. № 1214 від 12.09.2019 року, також дана обставина не заперечується сторонами по справі. У зазначеній квартирі подружжя разом із дитиною проживали протягом 9 років. Малолітня дитина виросла в даній квартирі, почала ходити до школи та у неї з`явилися постійні зв`язки як із однолітками які мешкають поруч, так із однокласниками у школі, яка розташована поруч із за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру зареєстровано за [PERSON] . Водночас квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] придбана у 2019 році. Дана квартира розташована в новобудові. Квартира потребує капітального ремонту, що передбачає необхідність несення значних матеріальних витрат. Будь-яких обґрунтованих пояснень того, чому позивач [PERSON] вважає, що суд повинен залишити за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а колишній дружині та дитині залишити квартиру за адресою: [ADDRESS] , позивач не навів. Судом також, враховано, що до останнього дня відповідачка [PERSON] разом із дитиною проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та позивач ніяких заперечень з цього приводу не висловлював. На сьогоднішній день, відповідач перебуває у рейсі, повністю забрав свої речі та надав можливість позивачці по первинному позову сумісно з дитиною в`їхати та постійно проживати в квартиру [ADDRESS] , тим самим підтвердивши згоду на залишення вказаної квартири за дружиною. Також суд зазначає, що обидві квартири є майже ідентичними за своїми технічними характеристиками та якостями. Втім, у випадку задоволення вимог позивача про надання відповідачці та їхньому малолітньому сину квартири, яка не придатна для проживання (у зв`язку із відсутністю ремонту), це невідмінно призведе до негативних наслідків для матері та дитини. Зокрема, матір та дитина будуть вимушені витратити значні кошти на здійснення ремонтних робіт, закупівлю меблів, облаштування приміщень квартири; квартира знаходиться в іншому мікрорайоні, що неодмінно призведе до того, що дитина вимушена буде змінити школу, та відповідно і своє коло спілкування, що враховуючи малолітній вік та особливості психіки дитини, вкрай негативно позначитися на її психологічному стані. Відповідно із ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 68 Сімейного кодексу України, розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення Враховуючи наведені норми законодавства, викладені вище обставини, та

Outcome: approved