Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

11.01.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 08.12.2015 [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, та підписав відповідну заяву. У подальшому, 14.06.2018, ПАТ КБ «Приватбанк» було перейменовано на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Позивач вважає, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вказує позивач, відповідно до виявленого бажання відповідача, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 10\~000 грн.. [PERSON] , користуючись коштами Банку, допустив порушення умов повернення таких коштів, у результаті чого у нього виникла заборгованість по тілу кредиту - 16701,03 грн, та відсотках - 6002,56 грн. У позовній заяві Банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість лише по тілу кредиту в розмірі 16701,03 грн та стягнути з нього судовий збір. Судом ухвалено проводити розгляд справи у спрощеному порядку без виклику сторін. Разом з поданням позову, представник Банку просив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить відповідна розписка, що міститься у матеріалах справи. Відповідач не скористався правом на подання відзиву, а також до суду від нього не подано будь-яких інших заяв чи клопотань. Суд, беручи до уваги те, що відповідачу була надана можливість та достатній, визначений законом, час для подання документів з викладеною його позицією, однак він нею не скористався, за відсутності заперечень щодо визначеного порядку розгляду справи, наявності клопотання позивача розглядати справу у спрощеному порядку без виклику/повідомлення осіб, вважає за можливе справу розглянути. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 08.12.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети -заяви про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до цієї заяви [PERSON] підтвердив, що ознайомлений і згодний з Умовами надання банківських послуг. Така анкета-заява містить підпис [PERSON] . Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 17), оформленої на [PERSON] (договір б/н), кредитний ліміт за його карткою з 300 грн (встановлено 08.12.2015) поступово був піднятий до 10\~000 грн ( встановлено 22.09.2017). За змістом Довідки (а.с.18), [PERSON] , відповідно до укладеного кредитного договору на підставі підписаної ним анкети заяви, відкрито три картки: дата відкриття 03.08.2015,01.04.2017,02.10.2017, термін дії яких 07/19,03/21,03/21, відповідно. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 23.11.2020 року у відповідача є заборгованість перед Банком у розмірі 16701,03 грн по тілу кредиту. Також банком надано Виписку по рахунку (а.с. 15-16), у якій відображено рух коштів по банківських картках, зокрема, щодо знятих коштів та коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із частиною першою та другою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша\~статті 526 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У ч.1,3 ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, що вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти, які він використовував, і що у нього утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 11.03.2016 [PERSON] здійснювалось використання кредитних коштів та їх повернення Банку. Так, відповідно до наданого розрахунку, відповідачем здійснювалось зняття коштів через банкомат та сплата за послуги у такі дати та у такому розмірі: 11.03.2016 200 грн., 16.04.2016 3 грн., 200 грн., 200 грн., 22.04.2013 838,30 грн., 406 грн., 29.04.2016 200 грн., 14.05.2016 3 грн., 200 грн., 200 грн., 16.08.2016 250 грн., 02.09.2016 200 грн., 07.11.2016 250 грн., 11.11.2016 200 грн., 02.12.2016 200 грн., 26.01.2017 200 грн., 23.02.2017 302 грн., 24.02.2017 150 грн., 11.03.2017-1100 грн., 26.06.2017 200 грн., 05.07.2017 200 грн., 08.07.2017 500 грн., 13.07.2017 200 грн., 27.07.2017 5\~200 грн., 29.07.2017 400 грн., 02.10.2017 3\~700 грн., 02.11.2017 952, 54 грн., 02.12.2017 952, 54 грн., 02.01.2018 952, 54 грн., 02.02.2018 952, 54 грн., 02.03.2018 952, 54 грн., 02.04.2018 952, 54 грн., 20.04.2018 1\~000 грн., 200 грн., 79, 82 грн. 02.05.2018 952,54 грн., 02.06.2018 952, 54 грн., 02.07.2018 952, 54 грн., 02.08.2018 952,54 грн. Отже, відповідачем всього використано кредитних коштів у сумі 26507,52 грн. Відповідно до цієї ж виписки, [PERSON] було перераховано на його кредитний картковий рахунок кошти у такі дати та у такому розмірі: 30.03.2016 200 грн, 15 грн., 29.04.2016 800 грн., 31.05.2016 1\~200 грн., 17.06.2016 250 грн., 03.09.2016 195, 35 грн., 12.09.2016 100 грн., 04.10.2016 100 грн., 23.12.2016 100 грн., 13.01.2017 400 грн., 26.01.2017 - 0,05 коп., 10.02.2017 400 грн.. 22.03.2017 1\~120 грн., 0, 05 грн, 19.04.2017 200 грн.0,05 грн, 24.05.2017 100 грн., 0, 05 коп., 17.07.2017 500 грн., 04.08.2017 200 грн., 29.08.2017 188, 33 грн., 07.09.2017 300 грн., 11.09.2017 975 грн., 19.09.2017 700 грн., 26.10.2017 20 грн., 2\~800 грн., 23.11.2017 800 грн., 18.01.2018 1\~500 грн., 01.02.2018 1000 грн., 06.03.2018 1500 грн., 14.03.2018- 1032,55 07.04.2018 500, 78 грн., 27.05.2018 20 грн., 29.05.2018 0,70 грн., 31.05.2018 1000 грн., 13.07.2018 607, 60 грн., 16.07.2018 50 грн., 10.08.2018 1048, 60 грн., 17.09.2018 784 грн., 08.11.2018 600 грн. Всього поповнено картковий рахунок на 20408,16 грн. Таким чином, різниця між отриманими та повернутими коштами становить 6099,46 грн., що і становить заборгованість [PERSON] по тілу кредиту. Отже, судом є встановленим, що права позивача відповідачем порушені, оскільки фактично отримані кошти не були повернуті позивачу у повному обсязі. Разом з тим суд зазначає, що розмір заборгованості саме у сумі 16701,03 залишився не доведеним. Випискою по рахунку відповідача така сума не підтверджується, а розрахунок заборгованості сам по собі не може бути беззаперечним доказом на підтвердження заявленої до стягнення суми. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті у повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судом вирішується питання розподілу судових витрат, пропорційно задоволеним вимогам, а тому з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 767,68 грн на відшкодування судового збору.

Outcome: partial