Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

12.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місцем проживання спільних дітей разом із ним, за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач також зазначає, що відповідач зловживає спиртними напоями, чим негативно впливає на психологічний стан дітей та завдає їм моральних страждань. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Стверджує, що відповідач має алкогольну залежність і страждає від запоїв, які відбуваються в середньому двічі та три місяці та тривають протягом 4-7 днів. Під час запоїв відповідач взагалі не приділяє уваги дітям і своєю аморальною поведінкою негативно впливає на їхній психологічний стан. Неоднократні умовляння відповідача переглянути свою поведінку не надали позитивних результатів, що призвело до розпаду сімї. Відповідач визнала позов частково. Вона погодилася на розірвання шлюбу з відповідачем, при цьому категорично заперечувала наявність у неї алкогольної залежності та зловживання спиртними напоями, а також щодо визначення місця проживання дітей разом із позивачем. Відповідач також повідомила про відсутність наміру зміни свого прізвища на дошлюбне в разі розірвання шлюбу судом. Представник органу опіки та піклування підтримала в суді висновок органу опіки та піклування, яким суду рекомендовано залишити дітей разом із матірю. Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що в осені 2015 року неодноразово бачили відповідача в стані сильного алкогольного спяніння. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 05.07.2008 року, при цьому мають двох спільних малолітніх синів: Єгора, [INFO], і Богдана, [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Хоча сторони проживають за однією адресою, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, їхній шлюб підлягає розірванню. Згідно із частиною першою статті 161 Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, визначення судом місця проживання дитини за позовом одного з батьків можливо лише в разі, якщо батьки дитини проживають окремо один від одного. По справі встановлено, що сторони проживають разом за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час Деснянським районним судом м. Чернігова розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та її поділ, що виключає можливість визначення місця проживання дитини, з огляду на спільне проживання батьків. Додатково слід зазначити, що позивачем не надано суду доказів зловживання відповідачем спиртними напоями, а також негативного впливу на психологічний стан дітей починаючи з вересня 2016 року. Вищевикладене в сукупності є безумовною підставною для відмови в задоволенні позову в частині визначення місця проживання дітей.

Outcome: partial