Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

11.08.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення до відповідачів [PERSON] і [PERSON] 10.09.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадженні з викликом сторін на 28.10.2020 року. Відповідачами відзив на позовну заяву не наданий. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди суму 2 710.00 грн., та 20 000.00 грн., на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 у справі № 173/706/20 року відповідачів [PERSON] , і [PERSON] , було визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. При розгляді вищевказаного кримінального провадження питання про стягнення з обвинувачених [PERSON] ,. і [PERSON] ,, завданої йому матеріальної шкоди не вирішувалось. Окрім матеріальної шкоди йому спричинена і моральна шкода, яка виразилась у негативних змінах у його житті, переживаннях, настороги, тривоги,емоційних реакціях при згадуванні, зниженому нестійкому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційної напруги, побоювання щодо свого майбутнього. Всі ці відчуття відобразились на його самопочутті і він змушений був довгий час приймати заспокійливі препарати. Але почуття страху і досі не полишає його, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву не надали. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні відповідачів [PERSON] ,. і [PERSON] ,., вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року було визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено міру покарання у вигляді одного року позбавлення волі з встановленням випробувального строку. Зазначеним вироком встановлено, що відповідачі заволодівши мобільним телефоном позивача через систему «Приват-24» та викрали з карткового рахунку позивача грошові кошти в загальній сумі 2710.00 грн. За вищевказаним вироком суду відповідачів [PERSON] ,. і [PERSON] , визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням випробувального терміну. За наведених обставин вина відповідача [PERSON] ,. і [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, яке виразилось у таємному заволодінні майном позивача, та у визначенні розміру спричиненої матеріальної шкоди підтверджується вироком суду та доказуванню не підлягає в силу п. 6 ст. 82 ЦПК України. Так як згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України - Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України - Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Судом встановлено, що протиправними діями відповідачів позивачу спричинена матеріальна шкода, так як вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 року встановлено спричинення потерпілому [PERSON] ,., матеріального збитку на суму 2 710.00 грн.. Згідно цього ж вироку суду, спричинена на матеріальна шкода потерпілому [PERSON] , не відшкодовувались. За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування позивачу спричиненої матеріальної шкоди та вважає за потрібне та стягнути з відповідача на користь позивача 2 710.00 грн.., на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості. Враховуючи, що збитки у позивача виникли в результаті вчинення протиправної поведінки відповідачів, а саме вчинення кримінального правопорушення. Наслідком даної поведінки було позбавлено позивача права власності на належні йому грошові кошти. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, суд з урахуванням того, що відповідачі визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинене проти особи похилого віку. В результаті неправомірних дій відповідачів потерпілий був позбавлений пенсійних коштів, тобто засобів до існування. Також враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених позивачем, а також з урахуванням суми спричинених збитків, вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача 1500 грн., на відшкодування спричиненої моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі по 840 грн. 80 коп., з кожної На основі ст. 22, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial