Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

11 квітня 2018 року заявник [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Обґрунтовуючи заяву зазначила, що вона є матірю дитини [PERSON], який народився 14 листопада 2017 року в місті Донецьку Донецької області в КЗ «Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька». Отримати свідоцтво про народження встановленого зразка України у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, тому вона вимушена звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути її заяву про встановлення факту народження дитини без її участі в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявися, начальник відділу надала заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відділу ДРАЦС. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецька зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] та є громадянкою України, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією паспорта серії ВТ № 197323, який виданий Жовтневим РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 23.06.2016 року. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюбу серії І-НО № 446888, яке видане Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 22 червня 2016 року, громадянин України [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] та громадянка України [PERSON] (дошлюбне прізвище Шварова), [INFO], уродженка м. Донецька, перебувають у зареєстрованому шлюбу з 22 червня 2016 року, актовий запис № 381. На підтвердження факту народження дитини до матеріалів справи був наданий дублікат медичного свідоцтва про народження № 1519 від 08.12.2017 року, з якого вбачається, що [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] у КЗ ЦМКЛ № 6 м. Донецька 14 листопада 2017 року о 15-00 годині народила хлопчика вагою 3080 грамів. Також до матеріалів справи на підтвердження факту народження дитини була надана копія протоколу ультразвукового дослідження пацієнта [PERSON] від 29.06.2017 року, копія довідки про результати біохімічного скринінгу 2 триместру пацієнта [PERSON] від 12.07.2017 року, копія протоколу ультразвукового дослідження пацієнта [PERSON] від 12.10.2017 року. З відмови у проведенні державної реєстрації народження начальника Добропільський міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 10.04.2018 року №15.31-24/1273, вбачається, що заявнику [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 14.11.2017 року у [PERSON] та [PERSON], оскільки предявлений медичний документ не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Згідно відповіді начальника Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11.04.2018 року № 15.31-5/1282 на запит суду, актовий запис про народження дитини чоловічої статі, народженої 14.11.2017 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та архіві відділу не виявлено. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Даючи оцінку допустимості медичному свідоцтву про народження, яке видане установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ст. 19 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказаний документ не є дійсними та не може створювати правових наслідків. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини\~ (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, органом реєстрації, лікарняним закладом), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені належні та допустимі докази, які підтверджують факт народження 14 листопада 2017 року громадянкою [PERSON] дитини чоловічої статі, що дають суду підстави для задоволення заяви. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка та підтвердження громадянства України дитини. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту народження дитини в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Outcome: approved