Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 09 червня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № RF2-2094, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується меморіальними ордерами № 26845999, № 26845862 від 09 червня 2016 року та випискою руху коштів по рахунку. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п. 1 договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 3.1 договору грошові кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п. 2.3 договору встановлено термін кредитування. Повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами, відповідно до п. 2.6 договору. Згідно з п. 2.4 договору, відповідач зобов`язується сплачувати позивачу 2,1 % річних за користування кредитом. Пунктом 4.1. договору передбачено, що відповідач щомісячно сплачує позивачу комісію за управління кредитом відповідно до графіку платежів. Пунктом 5.1. договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 6.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі, подвійної діючої по кредитному договорі процентної ставки передбаченому п. 2.4 договору, але не менше 2 грн., за кожний день прострочення. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. В свою чергу, банк вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі порушення істотних умов кредитного договору; невиконання позичальником зобов`язань передбачених Кредитним договором, (п. 5.8, п. 5.9 кредитного договору). На адресу відповідача було направлено ряд повідомлень - вимог щодо дострокового погашення заборгованості, зокрема: повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 14.09.2018 року, повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 14.09.2018 року, повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 01.11.2018 року, які відповідачем повністю проігноровані, та повернулись на адресу відправника. На даний час заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 33 468,83 (тридцять три тисячі гривень чотириста шістдесят вісім гривень 83 копійки) гривень, яка складається з: - 20644,46 грн. - сума заборгованості за кредитом; - 475,79 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 8190,00 грн. - сума заборгованості за комісіями; - 4158,58 грн. - пеня. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Аналогічні положення містяться у ст. 1056-1 ЦК України, у якій вказано, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 33468,83 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 2-5). Ухвалою судді від 11 січня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39-40). В судове засідання представник ПАТ «Кредобанк» Ковальова Ольга Олегівна, яка діє на підставі довіреності № 10492 від 08.12.2018 року (а.с. 36) не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки 12.04.2019 року, однак на раніше призначені судові засідання - 11.02.2019 року та 28.03.2019 року, надіслала до суду заяви, отримані судом 11.02.2019 року за вх. № 5375 та 25.03.2019 року № 11220 про розгляд справи у відсутність представника позивача та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 45,55). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся в встановленому законом порядку, однак конверт з повісткою був повернутий до суду, за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 29 травня 2019 року була повідомлений завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву ПАТ «Кредобанк». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 29 травня 2019 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ «Кредобанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 09 червня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № RF2-2094, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується меморіальними ордерами № 26845999, № 26845862 від 09 червня 2016 року та випискою руху коштів по рахунку. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п. 1 договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 3.1 договору грошові кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п. 2.3 договору встановлено термін кредитування. Повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами, відповідно до п. 2.6 договору. Згідно з п. 2.4 договору, відповідач зобов`язується сплачувати позивачу 2,1 % річних за користування кредитом. Пунктом 4.1. договору передбачено, що відповідач щомісячно сплачує позивачу комісію за управління кредитом відповідно до графіку платежів. Пунктом 5.1. договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 6.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі, подвійної діючої по кредитному договорі процентної ставки передбаченому п. 2.4 договору, але не менше 2 грн., за кожний день прострочення. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. В свою чергу, банк вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі порушення істотних умов кредитного договору; невиконання позичальником зобов`язань передбачених Кредитним договором, (п. 5.8, п. 5.9 кредитного договору). На адресу відповідача було направлено ряд повідомлень - вимог щодо дострокового погашення заборгованості, зокрема: повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 14.09.2018 року, повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 14.09.2018 року, повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 01.11.2018 року, які відповідачем повністю проігноровані, та повернулись на адресу відправника. Так, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, у [PERSON] існує перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 33468,83 гривень. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору № RF2-2094 від 09.06.2016 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови данного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На адресу відповідача було направлено ряд повідомлень - вимог щодо дострокового погашення заборгованості, зокрема: повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 14.09.2018 року, повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 14.09.2018 року, повідомлення - вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № RF2-2094 від 01.11.2018 року, які відповідачем повністю проігноровані, та повернулись на адресу відправника. Встановлено, що відповідач порушив умови договору та має заборгованість в сумі 33468,83 гривень, з якої: 20644,48 грн. - сума заборгованості за кредитом; 475,79 грн. - сума заборгованості за відсотками; 8190,00 грн. - сума заборгованості за комісіями; 4158,58 грн. - пеня, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором № RF2-2094 від 09.06.2016 року (а.с. 14-15). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача публічного акціонерного товариства «Кредобанк», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у сумі 33468,83 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 6). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved