Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

10 лютого 2017 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.09.2013 р. між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до основного договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку з видачею платіжної картки, згідно якої відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36,00 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме до 31.08.2016 року. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 01.02.2017 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 4605,04 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України, просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 24.02.2017 р. і 16.03.2017 р. не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено договір №0132012103 про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку з видачею платіжної картки. 30 вересня 2013 року, між Банком та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до Основного договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 0132012103ГМ/2013-09, згідно якої відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36,00 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме до 31.08.2016 року. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Боржник ознайомився і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує, внаслідок чого загальна заборгованість за кредитним договором станом на 01 лютого 2017 року склала 4605,04 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 3999,57 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 479,64 грн; -пеня 125,83 грн. Виходячи з того, що відповідач не зявився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved