Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

12.02.2018 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохав суд визнати укладеним між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем [PERSON] № 4490 «С» з Додатком до нього «Розрахунок обсягу теплової енергії» в редакції ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що направлені відповідачу з пропозицією за № 30.1-13/2578 від 29.11.2017 р. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що предметом діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є забезпечення споживачів тепловою енергією. Відповідно до Інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.11.2017 року позивачу стало відомо, що відповідач є власником частини нежитлового приміщення (у розмірі 6/25 частин) по вул. Соборності, буд. 76 в м. Полтаві. Комісією у складі працівників ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 17.11.2017 року було проведено перевірку системи теплопостачання вказаного нежитлового приміщення, якою було встановлено, що зазначене приміщення не має інших джерел опалення окрім спільної внутрішньо-будинкової системи опалення з житловим будинком, який опалюється від централізованої системи теплопостачання. 29.11.2017 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до відповідача із пропозицією за №30.1-13/2578 укладення Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4490 «С» разом з Додатком «Розрахунок обсягу теплової енергії», яка направлена цінним листом з описом вкладення на адресу відповідача. Позивачем зазначено, що, в порушення вимог ст. 24 Закон України «Про теплопостачання», відповідач залишив пропозицію про укладення договору без відповіді та реагування. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними, такими, що суперечать чинному законодавству, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.05.2018 р. № 554/931/18 (провадження № 2/554/1381/2018) позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2018 року за результатом розгляду заяви відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, - заочне рішення скасоване, справу призначено на новий розгляд, присвоєно новий номер провадження 2/554/2358/2018. 12.07.2018 року до Октябрського районного суду м. Полтави від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання заперечувала проти позову в повному обсязі, прохала суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначено, що 22.11.2016 року нею було придбано частину нежитлового приміщення за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76 загальною площею 105,60 кв.м. Зазначено, що позивачем не надано належного доказу отримання нею пропозиції укласти договір, надісланої за № 30.1-13/2578 від 29.11.2017 р., оскільки такої пропозиції вона не отримувала під розписку. Пропозиція укласти договір надіслана за адресою - м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76 де вона не проживає та не зареєстрована. Також, відповідачем зазначено, що 01.10.2017 року між нею та громадянином [PERSON] було укладено договір оренди частини вказаного нежитлового приміщення, відповідно до якого останній є фактичним споживачем послуг з теплопостачання і взяв на себе зобовязання, згідно з Додатком до договору оренди, самостійно укласти договір на постачання комунальних послуг з відповідними організаціями. На підставі цього, відповідач зазначала, що не є належним відповідачем у справі. Також, відповідачем зазначено, що акт перевірки працівниками ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 17.11.2017 року системи теплопостачання нежитлового приміщення по вул. Соборності, буд. 76 в м. Полтаві не надано на ознайомлення ані орендарю - [PERSON], ані їй, як власнику нерухомості, а тому останні не мали можливості його оскаржити з підстав невідповідності дійсним обставинам, оскільки в акті не зазначено, що у нежитловому приміщенні відсутні батареї. 20.07.2018 року до Октябрського районного суду м. Полтави від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшла письмова відповідь на відзив. Відповідно до відповіді на відзив позивачем зазначено, що пропозиція укласти договір була надіслана відповідачу засобами поштового звязку на адресу обєкта нерухомості, що опалюється м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76, а також на адресу відповідача, вказану як фактичну юридичну - [ADDRESS], однак поштові конверти із вкладенням були повернуті відправнику ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з підстави «закінчення терміну зберігання», тобто фактично не були отримані адресатом, про що надано відповідні докази. Також, позивачем зазначено, що згідно з чинним законодавством споживачем послуг з теплопостачання є саме власник будівлі, а умови договору оренди, укладеного між відповідачем та третьою особою щодо вказаного обєкта нерухомості, - є обовязковими лише для сторін цього договору, а тому позивач звернувся до суду до належного відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] 24.09.2018 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дослідивши письмові заяви сторін по суті справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки № 103652935 від 14.11.2017 року з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач [PERSON] є власником частини нежитлового приміщення (6/25 частин, загальною площею 105,60 кв.м.) за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76 на підставі приватної спільної часткової власності (а.с. 5-6). Співвласниками вказаного нежитлового приміщення, згідно з інформаційною довідкою, є [PERSON], якій належить 19/100 частини, та ТОВ «ЕНЕРГОБУД ЕЛІТ», якому належить 54/100 частини. Прізвище відповідача [PERSON] змінено на «Зоріна» відповідно до свідоцтва про шлюб та паспорту громадянина України (а.с. 54-56) (далі по тексту відповідач [PERSON]О.). Згідно з Актом від 17.11.2017 р., складеного за результатом проведеної комісією у складі працівників ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» перевірки системи теплопостачання нежитлового приміщення за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76, встановлено, що зазначене нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76. Частини нежитлового приміщення, що належать [PERSON] та [PERSON], обєднані в одне приміщення з окремим входом з вулиці та з підїзду житлового будинку. Також, в акті зазначено, що опалювальні прилади відєднані від внутрішньо-будинкової системи опалення, однак через приміщення проходять неізольовані металеві трубопроводи внутрішньо-будинкової системи опалення, сушильник для рушників підключений до внутрішньо-будинкової системи опалення не демонтовано. Згідно з висновків проведеної перевірки, у даному акті зазначено, що система опалення вказаного нежитлового приміщення спільна із внутрішньо-будинковою системою опалення житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76, що отримує теплову енергію у вигляді гарячої води від котельні підприємства ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» по пл. Павленківська 14 у м. Полтаві. Відповідно до Державно будівельних норм України Додатку В.2.2-15-2005 визначено, що нежитлове приміщення це приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду. Є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Пунктом 5.24 Державно будівельних норм України Додатку В.2.2-15-2005 передбачено, що житлові будинки повинні підключатися до систем централізованого теплопостачання через індивідуальний тепловий пункт (ІТП), обладнаний приладами обліку теплоспоживання та автоматизованими вузлами приготування теплоносіїв систем опалення та гарячого водопоста\-чання. Вбудовані у житлові будинки нежитлові приміщення повинні обладнуватися окремими від житлової частини будинку системами або відгалуженнями систем зі своїми приладами обліку теплоспоживання, що розташовуються в загальному приміщенні ІТП. За завданням на проек\-тування допускається за погодженням з теплопостачальною організацією розміщувати прилади обліку теплоспоживання вбудованих приміщень за межами ІТП. Пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 передбачено споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Міністерства будівництва України від 22.11.2005 № 4). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували факт відключення відповідачем у передбаченому законом порядку спірного обєкту теплопостачання (нежитлового приміщення) від мережі централізованого опалення житлового будинку. Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 визначено, що внутрішньо-будинкові системи це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. У звязку із встановленням ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в ході обстеження нежитлового приміщення, що у ньому проходять джерела внутрішньо-будинкової системи опалення, що вказує на те, що воно опалюється за рахунок теплової енергії, яка надходить від централізованої системи опалення житлового будинку, позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», як теплопостачальна організація, на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання», звернулось до відповідача [PERSON] із пропозицією за № 30.1-13/2578 щодо укладання Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4490 «С» разом з Додатком «Розрахунок обсягу теплової енергії», яка була направлена останній цінним листом з описом вкладення на адресу розташування обєкту, що опалюється - м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76, а також на адресу [ADDRESS], яка була відома ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» як фактична адреса проживання відповідача (а.с. 7-22, 99-102). Таким чином, за відсутності правомірного відключення від централізованої системи теплопостачання, та наявності підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення, частина якого належить відповідачу, свідчить про постачання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до нього теплової енергії. Відповідно до\~ст. 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч. 3\~ст.\~714\~ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальна організація це субєкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; споживач теплової енергії це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. За нормами ч. 2\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»\~основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Також, згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, вказаним законом прямо передбачено обовязковість укладення договорів на постачання теплової енергії (імперативна норма). [PERSON] укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З цього слідує, що у разі відмови споживача в укладенні такого договору, також у разі неодержання відповіді у встановлений термін, заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду. В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що 29.11.2017 року за вих. № 30.1.-13/2578 (а.с. 7) ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до відповідача [PERSON] із пропозицією укласти [PERSON] на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4490 «С» разом з Додатком до нього «Розрахунок обсягу теплової енергії», яка направлена на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення: договір на відпуск теплової енергії з Додатком у двох примірниках (а.с. 7-22). Судом встановлено, що поштове відправлення не було отримано відповідачем під розписку, а повернуто закладом поштового звязку відправнику ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з причини закінчення терміну зберігання (а.с. 100-102). Таким чином, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам ст. 24 Закон України «Про теплопостачання» відповідач, як споживач теплової енергії, залишив пропозицію про укладання Договору на відпуск теплової енергії без виконання та реагування, що суперечить вимогам закону щодо обовязковості договірного врегулювання відносин в цій сфері та оплатного споживання теплової енергії. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії також визначаються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198. Вказаними Правилами також регламентовано обовязковість укладення договору між споживачем та теплопостачальною організацією (п. 4), де споживач теплової енергії це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідач у відзиві зазначала, що не є належним відповідачем у справі (споживачем теплової енергії), оскільки 01.10.2017 року між нею та гр. [PERSON] було укладено договір оренди частини вказаного нежитлового приміщення № 01/2018, до якого надається опалення, відповідно до умов якого, згідно із Додатком до договору оренди (а.с. 94), сторони домовились, що орендар ([PERSON]М.) зобовязується самостійно заключити договори на постачання комунальних послуг до нежитлового приміщення за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76 з відповідними постачальними організаціями (Полтаваобленерго, Полтаватеплоенерго, Полтававодоканал та ін.). Однак, суд не може погодитись з таким твердженням відповідача з огляду на наступне. Встановивши, що власником частини нежитлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76 є відповідач [PERSON], а тому остання є споживачем теплової енергії згідно з положеннями закону, з якою має бути укладено відповідний [PERSON] з теплопостачальною організацією. Умови договору оренди, на який посилається відповідач, є обовязковими лише для сторін цього договору (ст. ст. 626, 627, 629 ЦК України) і не є обовязковими для третіх осіб, в даному випадку, для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Таким чином, твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не є належним відповідачем у справі (споживачем теплової енергії) не ґрунтуються на законі. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про визнання укладеним між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] Договору № 4990 «С» на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води до нежитлового приміщення за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 76, частина якого належить [PERSON] загальною площею 106,60 кв. м., в редакції ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що направлений з пропозицією за вих. № 30.1-13/2578 від 29.11.2017 р. Щодо позовної вимоги про визнання укладеним Додатку до Договору 4990 «С» на відпуск теплової енергії, що містить розрахунок обсягу теплової енергії, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (частина третя статті 6 ЦК України). Судом встановлено, що Додаток до основного Договору 4990 «С» на відпуск теплової енергії, містить умови, які є необхідними для договорів даного виду і вимагаються чинним законодавством, як обовязкові. Умовами основного Договору 4990 «С» на відпуск теплової енергії пунктами 27-31 визначено порядок розрахунків за користування тепловою енергією. Так, зазначено, що розрахунки проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом на період постачання. Тариф становить 1513,28 грн/Гкал (Без ПДВ). Оплата за опалення проводиться за фактично використану кількість теплової енергії; всі розрахунки проводяться на підставі рахунку, виписаного теплопостачальною організацією споживачу, з обовязковим застосуванням діючих тарифів. У Додатку до основного договору містяться умови щодо розрахунку обсягу теплової енергії, а саме: загальна формула розрахунку теплового навантаження та визначений показник теплового навантаження обєкта опалення (нежитлового приміщеня); загальна формула розрахунку та визначений розрахунок щомісячної нормативної кількості споживання теплової енергії протягом опалювального періоду (зазначений у таблиці), а також загальна формула розрахунку щомісячної фактичної кількості споживання теплової енергії. Відповідно до пункту 17 Правил користування тепловою енергією зазначено, що для обліку відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, або ті, що пройшли державну метрологічну атестацію. Пунктом 23 вказаних Правил передбачено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Пунктом 25 Правил передбачено, що у договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у Додатку до договору на відпуск теплової енергії містяться умови, що є необхідними для даного виду договорів. При цьому, у Додатку до Договору 4990 «С» на відпуск теплової енергії зазначено, що розрахунок теплових навантажень може здійснюватись Споживачем за власний рахунок проектними організаціями, які мають ліцензію, та узгоджується з теплопостачальною організацією. При відсутності такого розрахунку нарахування за спожиту теплову енергію здійснюється згідно з розрахунком, зробленим теплопостачальною організацією та наведеним в цьому додатку. Належних доказів в спростування правильності проведеного ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у Додатку розрахунку теплового навантаження стороною відповідача не надано. Відповідач у відзиві на позов не заперечувала щодо розрахунку обсягу теплової енергії та теплового навантаження, наведеного у Додатку до договору, однак у відзиві на позов зазначала, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в Акті перевірки нежитлового приміщення від 17.11.2017 р. не зазначено про відсутність батарей у дослідженому нежитловому приміщенні. Однак, судом встановлено, що в Акті перевірки від 17.11.2017 р. зафіксовано, що у нежитловому приміщенні опалювальні прилади відєднано від внутрішньо-будинкової системи опалення, однак через нього проходять неізольовані металеві трубопроводи внутрішньо-будинкової системи опалення, сушильник для рушників, підключений до внутрішньо-будинкової системи опалення не демонтовано. Таким чином, суд дійшов висновку, що вразі незгоди відповідача щодо обсягів подачі теплової енергії у вказане нежитлове приміщення, а відтак і розмірів (розрахунку) теплового навантаження, з огляду на відсутність в даному приміщенні приладів опалення (батарей), сторона відповідача повинна була надати суду належні докази в підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обовязковість укладення споживачем договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії ґрунтується на вимогах Закону, і у такому договорі, відповідно до вимог чинного законодавства, має бути зазначений розрахунок теплового навантаження, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у повному обсязі, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved