Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

10 січня 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про стягнення суми боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, він надав відповідачу грошові кошти в сумі 23000 грн., про що відповідач надав йому розписку, якою він зобов'язався повернути грошові кошти до 09.05.2011 року. В порушення договірних зобов'язань, відповідач грошові кошти йому не повернув. Тому просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 23000 грн., моральну шкоду у сумі 1500 грн., судовий збір по справі, а також з метою забезпечення позову накласти арешт на все майно відповідача. В судове засідання [PERSON] не з'явився, однак до суду надав заяву в якій просив суд позовні вимог задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки, [PERSON] взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 23000 грн., які зобов'язалася повернути 09.05.2011 року (а.с. 4). Вказана розписка відповідає встановленій формі договору позики, згідно ст. 1047 ЦК України. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення боргу за розпискою підлягають задоволенню, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у сумі 23000 грн., оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що борг на теперішній час ним не повернуто. На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що відповідачем позивачу, у зв'язку з протиправними діями відповідача, також було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевному болі та стражданнях, котрих він зазнала внаслідок неправомірних дій відповідача. Моральна шкода також полягає у суттєвій зміні нормальних умов життя позивача, через перенесений стрес звертався за допомогою до лікаря, про що є в матеріалах справи медичні довідки. Він був вимушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, та це порушило його звичний розпорядок життя, що супроводжувалося хвилюванням, оскільки він був позбавлений права розпоряджатися своїми коштами. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 1500 грн. Щодо заявленої позивачем вимоги про накладення арешту на майно відповідача, суд вважає, що в цій частині слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 151ЦПК України, позивач повинен був звернутися до суду з заявою про забезпечення позову, в якій вказати конкретні відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме вказати місце знаходження майна, на яке слід накласти арешт. Крім того, відповідно до ст.ст. 80, 84, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути, сплачену ним суму судового збору у розмірі 243,60 грн., так як дані витрати позивач поніс з вини відповідача та вони підтверджуються відповідними квитанціями, що знаходяться в матеріалах справи.

Outcome: partial