overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

10 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що вона проживала однією сімєю, без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила в заяві, що вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з позивачем [PERSON], знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1\\4 частку доходів відповідача, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

10 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] року померла її прабаба [PERSON]. Заявниця є спадкоємцем майна померлої за заповітом, своєчасно звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак у зв'язку із відсутністю документів, які б доводили родинні стосунки із померлою не може успадкувати майно, з огляду на що просить суд її заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги викладені у заяві підтримали в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника та свідка вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року в м. Старокостянтинові Хмельницької області померла прабаба заявниці [PERSON]. За життя нею 30 липня 2013 року було складено заповіт, за яким [PERSON] заповіла все своє майно сину [PERSON], [INFO], дочці [PERSON], [INFO] та правнучці [PERSON], [INFO]. На підставі заяв [PERSON], [PERSON] у Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі Хмельницької області було заведено спадкову справу №363/2014, інший спадкоємець [PERSON], а в подальшому і [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON], про що подали відповідні заяви нотаріусу. 6 серпня 2015 року постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до частки майна померлої [PERSON] на ім'я її правнучки [PERSON] у зв'язку із відсутністю документів, які б доводили родинні відносини між ними. Факт, що померла [INFO] року [PERSON] є прабабою [PERSON] в судовому засіданні був підтверджений показаннями свідка [PERSON] Крім того, цей факт підтверджується письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження заявниці від 11 листопада 1997 року, де зазначено, що вона народилася [INFO] року, а також міститься запис про її матір [PERSON]; копією заповіту від 30 липня 2013 року, у якому померла визнавала заявницю своєю онукою; копією актового запису про народження баби заявниці [PERSON] від 22 травня 1952 року, копією актового запису про укладення шлюбу №49 від 14 березня 1971 року між [PERSON] та [PERSON], копією актового запису про розірвання шлюбу за №56 від 26 липня 1971 року між [PERSON] та [PERSON], копією актового запису про укладення шлюбу №377 від 13 червня 1972 року між [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про народження матері заявниці [PERSON] від 9 січня 1973 року, копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] від 11 листопада 1997 року, копією свідоцтва про одруження від 22 жовтня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що остання є прабабою заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

10 вересня 2015 року до Миргородського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], в якій викладено прохання збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання повнолітньої непрацездатної доньки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 09 жовтня 1995 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини довічно розміром 150000 крб. На даний час з відповідача на підставі вказаного рішення суду стягують аліменти в сумі 15 грн. Позивачка вказує, що така сума коштів є недостатньою, а також враховуючи, що її стан здоров'я погіршуються, що потребує додаткових коштів, на підставі ст. 192 СК України, просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів та спосіб їх стягнення: шляхом стягнення щомісячно з відповідача на користь [PERSON] на утримання донки інваліда ІІ групи довічно аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів прибутку. [PERSON] в судове засідання не зявилась. До суду надала заяву, в якій просила провести судовий розгляд без її особистої участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] заперечив позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того, що він на даний час являється пенсіонером та живе лише за рахунок пенсії, розмір якої не відрізняється від розміру пенсії, яку отримує [PERSON] Окрім того в нього наявний ряд хронічних захворювань, які потребують постійного профілактичного лікування. Окрім того в нього наявні боргові зобов'язання перед банківською установою, тому він не має можливості виділяти додаткові кошти на утримання повнолітньої доньки інваліда з дитинства. Суд заслухавши пояснення відповідача дослідивши матеріали справи встановив, що рішенням Миргородського міського суду від 09 жовтня 1995 року на підставі ст. ст. 80, 89 КпШС стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] щомісячно на утримання дочки інваліда, [PERSON], яка народилась 01 квітня 1974 року, довічно в розмірі 15000000 крб. На даний час на підставі вказаного рішення з [PERSON] стягують 15 грн. Положеннями Сімейного кодексу України не передбачено стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини. [PERSON], [INFO], інвалід ІІ групи з дитинства, отримує пенсію розміром 1104 грн. [PERSON], [INFO], являється пенсіонером по віку, тобто не працездатним та отримує пенсію розміром 1221 грн. 58 коп. Враховуючи, що [PERSON] отримає соціальне забезпечення у вигляді пенсії розмір якої менший від розміру пенсії [PERSON] лише на 100 грн., суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову та зміни розмір аліментів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

10 вересня 2015 року до суду звернулась неповнолітня [PERSON] з заявою про надання їй права на укладення шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що вона має намір створити сім'ю та народити дитину, але не досягла повноліття. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до початку судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, до початку судового засідання подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та зазначили, що дають згоду на шлюб своєї дочки [PERSON] з [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти надання [PERSON] права на шлюб з ним в судовому порядку. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти заявлених вимог не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією паспорта, і на даний час їй виповнилося 17 років і 4 місяці (а.с. 4-5). З довідки, виданої КЛПЗ «Варвинська центральна районна лікарня» вбачається, що [PERSON] станом на 10 вересня 2015 року має термін вагітності 18 тижнів (а.с. 6). Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для жінок встановлюється у вісімнадцять років. Частина 2 ст. 23 СК України передбачає надання за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду права на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Суд вважає, що надання права на шлюб неповнолітній [PERSON] буде відповідати її інтересам, оскільки між нею та [PERSON] виникли фактичні шлюбні стосунки, заявниця вагітна, а тому відносини, що склалися, потребують реєстрації шлюбу. За таких обставин суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити. На підставі ст. 22, 23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

10 вересня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. А тому суд на підставі ст.169 ЦПК України продовжив розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 19 серпня 2015 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, про що зроблено актовий запис №1314. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 25 серпня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснила позивачка. Позивачка заперечувала проти надання часу на примирення, наполягала на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

10 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.09.2015р. о 11 год. 24 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.09.2015р. о 11 год. 24 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «Широківська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора подавлена, відмовляється від їжі, хотіла порізати вени та наковтатись таблеток, висловлює маячні ідеї відносин, емоційно неадекватна, тривожна. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

10 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.09.2015р. о 11 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.09.2015р. о 11 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «НЦРЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора на запитання не відповідає, застигає в одній позі, негативістична, плаксива, імпульсивна, негативістична, кричить, намагається кудись бігти. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

10 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.09.2015р. о 19 год. 52 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.09.2015р. о 19 год. 52 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена, настрій швидко змінюється, виказує маячні ідеї збитку, відносин. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

10 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.03.2015р. о 20 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.03.2015р. о 20 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована в навколишньому, пам'ять та інтелект знижені. Потребує вирішення соціальних питань. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved