overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

11.07.2014 р. [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], та просить стягувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з часу звернення в суд із позовом та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що між сторонами 31.07.2004 року укладено шлюб. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO] На даний час відповідач самоусунувся від своїх обов'язків по наданню коштів на утримання дитини, не цікавиться його потребами. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала, додала, що хоче стягнення аліментів в твердій грошові сумі, оскільки дохід відповідача є нестабільним та мінливим, вважає, що сума вказана в позовній заяві хоча б частково покриє витрати на забезпечення фізичного та духовного розвитку сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено: Спір витікає із сімейних правовідносин. Так, відповідно, до положень ст.180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], (а.с.19) 31.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб відділі РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області. Згідно копій свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.3). З довідки виданої ТзОВ «Деос Реліз» (а.с.13) вбачається, що [PERSON], працює на посаді начальника кошторисного відділу. Враховуючи наведене, а саме, що позивачка не має змоги самостійно забезпечити необхідні матеріальні потреби сина, які виникають у зв'язку з його вихованням та проживанням, визнання позову відповідачем, суд задовольняє позов. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі (поточний рахунок 31217206700076, ЄДРПОУ 37965536, Банк одержувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО банку 825014, одержувач УДКСУ у Городоцькому районі) 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

11.07.2014 р. до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 23 серпня 1997 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Роганській селищній раді Харківського району Харківської області. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, поглядів на життя, що призвело до повного відчуження, почуття любові та поваги втрачені. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 10). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 11). Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1997 року, який зареєстрували у Роганській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 50, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Однак сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, в наслідок чого ставлення один до одного склалося, як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сім'ї, яка фактично розпалася, є неможливим. І подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 29.04.2011року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкова Харківського міського управління юстиції з відповідачем - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був проведений актовий запис № 402. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що протягом усіх років спільного проживання між ним та дружиною було відсутнє взаємопорозуміння, виникали суперечки з різних приводів, різних поглядів на сімейне життя. Спроби примирення позитивних результатів не дали. Шлюбні відносини останнього часу сумісного життя між нею та відповідачем виникали суперечки з різних приводів та в зв'язку з різними поглядами на життя. Неодноразові спроби примиритися не дали позитивних результатів. Шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно в лютому 2013 р. В зв'язку з викладеним, позивач просить розірвати шлюб, вважає що примирення не можливе. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Майновий спір відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю. В судове засідання позивач не з'явився, направив через канцелярію суду заяву, у якій викладене у позовній заяві підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, направила через канцелярію суду заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON], справу розглянути у її відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 29.04.2011 року. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, шлюб існує формально, бажання зберегти сім'ю у подружжя не має. Вимог щодо розподілу спільного майна не заявлено. Таким чином, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідач після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що у квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на праві особистої власності, зареєстрована відповідачка [PERSON], але остання в квартирі не проживає з квітня 2012 року та не сплачує комунальні послуги, при цьому зазначив, що йому стало відомо про те, що відповідачка на даний час вибула на інше постійне місце проживання, на підставі чого просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме вище зазначеною квартирою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, обставини, викладені у позовній заяві підтвердив, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день слухання справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надсилала. З відома позивача суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу №6616 від 03.11.2005 року. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2013 року, що набрало законної сили 29 січня 2014 року, [PERSON] залишено у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно акту комісійного розгляду звернення, складеного представниками Департаменту ЖКХ ТОВ «Ліски-м» 23.05.2013 року, у квартирі [ADDRESS] на час обстеження ніхто не мешкає. Також встановлено, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 2005 року, що підтверджується Актом, складеним працівниками ТОВ «Ліски-м» від 24.09.2012 року та Актом, складеним ТОВ «Ліски-м» від 20.07.2012 року. Відповідно з 2005 року, не сплачує комунальні послуги та квартплату, не бере участі в ремонті квартири, не зберігає свого особистого майна, зв'язок з квартирою втратила. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2013 року, що набрало законної сили 17.10.2013 року, встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте з травня 2012 року фактично проживає на [ADDRESS]. Вищезазначені обставини знайшли своє підтвердження поясненнями допитаних в судовому засіданні свідка [PERSON], яка зазначила, що відповідачка [PERSON] з квітня 2012 року не проживає разом з позивачем, а мешкає за іншою адресою та свідка [PERSON], який зазначив, що відповідачка не проживає за адресою: [ADDRESS] з квітня 2012 року, а змінила своє місце проживання, а саме на [ADDRESS]. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин та на даний час мешкає за іншою адресою, на підставі ст.ст.72,107 ЖК України, суд вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2010 року серія САС № 852011 вона являється власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку з 2007 року зареєстрована - [PERSON], яка понад один рік в вищевказаному будинку не проживає. Позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 23.07.2010 року серія САС № 852011, [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS]. (а. с. 5) З матеріалів справи вбачається, що у спірному будинку з 2007 року зареєстрована відповідач - [PERSON] (а.с. 6-8) В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоч і зареєстрована в спірному будинку, проте більше одного року не проживає, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму. (а.с. 7, 8) Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем в цивільному шлюбі з 2013 року. Від спільного проживання народилась неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Батьківство встановлене на підставі ст..135 СК України. З відповідачем припинили вести спільний сімейний бюджет та спільне господарство. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач та відповідач надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти у позову не заперечує ( а.с. -12-13 заяви). В порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 2013 року перебувають у цивільному шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. ( а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні належною їй на праві власності ? квартирою [ADDRESS], шляхом вселення її в квартиру №20 за зазначеною адресою. В позовній заяві позивач зазначила, що на підставі Рішення Апеляційного суду Миколаївської області №22ц-1809/2007 р. від 19.10.2007 року їй на праві власності належить ? частина квартири [ADDRESS]. Однак [PERSON] перешкоджає їй у вселені в квартиру, в зв'язку із чим змушена звернутися до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з'явилася. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. До судового засідання відповідач не з'явився. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі Рішення Апеляційного суду Миколаївської області №22ц-1809/2007 р. від 19.10.2007 року, зареєстрованому в ММБТІ 14.11.2007 року за реєстраційним номером 16658138, належить ? квартири [ADDRESS]. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.05.2014 року за заявою [PERSON], встановлено, що невідомі особи не надали позивачу доступу до квартири [ADDRESS], чим саме вчинили дії, що перешкоджають їй користуватися належною їй на праві власності частиною квартири. Згідно ст..150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати тощо. Відповідно до ст..155 ЖК України власник не може бути позбавлений права користуватися житловим будинком (квартирою), крім випадків передбачених законом. При цьому згідно ст..ст.321,391 ЦК України право власності є непорушним, та власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що діями відповідача були порушені права позивачки як власника жилого приміщення, які підлягають поновленню шляхом вселення [PERSON] у ? квартири [ADDRESS]. На підставі ст..88 ЦК України з відповідачки на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з 02.11.2007р. проживали однією сім'єю разом з відповідачем та фактично перебували у шлюбі, від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народженням дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивач надала суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по [ADDRESS], але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України - батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. При задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про надання права на шлюб, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та має намір вступити з ним в шлюб, на даний час очікує на народження дитини, однак своє право реалізувати не може, оскільки не досягла шлюбного віку, тому просить надати їй право на шлюб. У судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Заінтересовані особи в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви, та висловили свою думку про те, що шлюб заявниці з [PERSON] відповідає її інтересам. Представник Відділу ДРАЦС по Первомайському району Первомайського МРУЮ Миколаївської області не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень проти прийняття даного рішення не надали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] і має повних 17 років. Згідно виписки ВКК № 370 від 30.04.2014 року [PERSON] є вагітною. Звернення до суду викликане тим, що органи РАЦС не можуть зареєструвати шлюб без надання права на його реєстрацію судом. Відповідно до ст. 22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у 18 років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається із ч. 3 ст. 234 ЦПК України справи про надання права на шлюб розглядаються в порядку окремого провадження. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Заінтересовані особи не заперечують проти надання заявниці права на шлюб. Беручи до уваги, що шлюб заявниці з [PERSON] відповідає її інтересам, суд приходить до висновку, що її заява про надання права на шлюб підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про відібрання дитини - дочки [PERSON], [INFO]. На обґрунтування зазначила, що вона та вдповідач є батьками дитини. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20.08.2013 року встановлено місце проживання дитини з позивачкою за адресою [ADDRESS]. Відповідач самовільно без згоди позивачки змінив місце проживання дитини на своє місце проживання та відмовляється передати дитину позивачці. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач повідомлений про місце і час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.9 ст.74 ЦПК України- через оголошення у газеті, в судове засідання не з'явився. Заяв, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За результатами дослідження судом пояснень представника позивачки, представника третьої особи у справі - органу опіки і піклування - Ульяновської районної державної адміністрації та вивчення письмових доказів судом встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: Представник позивачки підтримав позов з наведених у ньому підстав. Підтвердив наведені у позові обставини. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Ульяновської районної державної адміністрації повідомив, що знає відповідача і підтверджує, що дитина проживає за його місцем проживання. З досліджених судом письмових доказів встановлено: З копії свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою позивачки та відповідача (а.с.4). З копії рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 20.08.2013 року встановлено, що рішенням місце проживання визначено дитини з позивачкою за адресою [ADDRESS]. Виходячи з оцінки наведених вище доказів у їх сукупності суд вважає доведеним факт самочинного, без згоди матері зміни відповідачем визначеного судом місця проживання дитини [PERSON]. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до змісту ч.1 ст.162 СК України якщо один з батьків самочинно, без згоди другого з батьків, з яким на підставі рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. З огляду на встановлений факт самочинного, без згоди матері зміни визначеного судом місця проживання дитини позов підлягає задоволенню, а дитина підлягає відібранню у відповідача і поверненню її за попереднім місцем проживання. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з задоволенням позову суд присуджує вказані судові витрати позивачці з відповідача На підставі викладеного,

Outcome: approved