Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

11.05.2021 року [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що перебували у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] у них народився син [PERSON] . З моменту фактичного припинення спільного проживання їх син, [PERSON] , постійно проживає з матір`ю [PERSON] . Відповідач після припинення подружніх стосунків наполягає на проживанні спільної дитини із ним, у зв`язку з чим, виник конфлікт і позивач змушена була звернутись до суду. Дитина місця реєстрації проживання немає, оскільки батько не надає відповідного дозволу. Відповідач мешкає окремо, дитина перебуває на повному її утриманні. Батько дитини не надає матеріальної допомоги. На примусовому виконанні знаходиться судовий наказ від 30.04.2021 р. про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості від 03.09.2021 р. сукупний розмір боргу за ВП №65406470 становить 12 557,74 грн. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2021року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник третьої особи в судове засідання надала висновок та заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради - орган опіки та піклування Корабельного району м.Херсона в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі проти ухвалення заочного рішення не заперечує. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на ухвалення судом заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядкуст.280 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши письмовими доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних підстав. Позивач [PERSON] , перебуваючи у цивільному шлюбі з [PERSON] народила сина. Згідно свідоцтва про народження дитини №6036/2012 від 10.09.2012 р. [PERSON] , [INFO] , у графі батьки зазначені: батько - [PERSON] , [INFO] , матір - [PERSON] , [INFO] . Місцем постійного проживання дитини матері та є адреса реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] . Згідно довідки №16-13, виданої 12.05.2021 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради дитина [PERSON] станом на 12.05.2021 р. відомості про реєстрацію місця проживання відсутні. З висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14/377-25 від 09.09.2021 року вбачається, що Орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради вважає доцільним визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved