overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 14 серпня 2013 року. З лютого 2016 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог частини другої ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2006 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки, за твердженням позивача, не підтримують з вересня 2014 року, позивач поновлювати їх наміру не має, примирення та збереження сімї вважає неможливим. Згідно з частиною першою ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вона зазначила, що 02 квітня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюбу, однак 08 серпня 2016 року за рішенням суду шлюб розірвано та вони з відповідачем мешкають окремо. Від шлюбу у них народився син [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, проте від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua., причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 02 квітня 2011 року було укладено шлюб (арк.с.6). 04 квітня 2012 року від зазначено шлюбу у них народилась дитина [PERSON], який є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.7). 08 серпня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, згідно заочного рішення Павлоградського міськрайоннного суду Дніпропетровської області (арк.с.8). Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою (арк.с.9) та повністю знаходиться на її утримані, добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач надав до суду позовну заяву про стягнення з ТОВ «Фесіт Блек Сі» невиплаченої заробітної плати за період з грудня 2016 року по лютий 2017 року у розмірі 10900 грн. 00 коп., стягнення компенсації за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 1500 грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. 00 коп., посилаючись на те, працює у відповідача з 01 вересня 2014 року по теперішній час, проте відповідач не сплачує заробітну плату. Представник відповідача позовну заяву визнав. Суд, дослідивши надані докази, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює у ТОВ «Фесіт Блек Сі» з 01 вересня 2014 року, на цей час займає посаду завідувача складу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У звязку з тим, що відповідач не сплатив заробітну плату, позивачеві слід отримати невиплачену заробітну плату за період з грудня 2016 року по лютий 2017 року у розмірі 10900 грн. 00 коп. та компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 1500 грн. 00 коп. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. 00 коп. у звязку з душевними стражданнями позивача, які він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача, факт яких було визнано представником відповідача. Суд вважає за можливе стягнути саме зазначену позивачем суму у відшкодуванні моральної шкоди, оскільки саме ця сума визнана представником відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1920 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 12 січня 1995 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства, суперечки. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з`явилася, проте 23 березня 2020 року від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання (а.с. 16), причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи за його відсутності не подавав. Ухвалою суду 13 квітня 2020 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 6). Неповнолітніх дітей від спільного шлюбу у сторін немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства, суперечки. Разом сторони не проживають. Подальше спільне сімейне життя між сторонами неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 840,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

10 лютого 2020 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що він є власниками вищезазначеного будинку, відповідач, яка зареєстрована у будинку, з 2018 року в ньому не проживає, її місце проживання не відоме. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши про підтримання заявлених позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши про відсутність заперечень щодо позову. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 23.05.2000 року та довідки Чернігівської районної ради Чернігівської області № 116 від 17.02.2020 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.9,15). Відповідно до довідки Олишівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 184 від 03.02.2020 р. [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані : дружина - [PERSON] , син - [PERSON] та дочка - [PERSON] (а.с.8). У відповідності до Акту від 03.02.2020 року, фактично з 2018 року і по теперішній час [PERSON] не проживає за адресою : [ADDRESS] (а.с.7). Враховуючи те, що квартира перебуває у приватній власності позивача, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положенням якого член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно змінила своє місце проживання і є такою, що понад рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживає в будинку, належному на праві власності позивачеві, не приймає участі в утриманні квартири, а отже з метою усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю його слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 лютого 2011 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх восьми місяців стосунки з відповідачем розладилися, зникли взаєморозуміння і взаємоповага, частіше стали виникати сварки. Вже тривалий час кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, разом вони не проживають, спільне життя та збереження шлюбу не можливе, тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12 лютого 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 22). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 6). Як вбачається з позовної заяви, основою розпаду сім`ї послугувало те, що між сторонами відсутні взаєморозуміння і взаємоповага, постійно виникають сварки. Відповідачка своєї позиції з приводу причин розпаду сім`ї суду не висловила. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище відповідачці після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON] . Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 420,40 грн судового збору та необхідно повернути позивачу з державного бюджету 420,40 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви до нотаріальної контори Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області про прийняття спадщини за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори, оскільки була юридично необізнаною щодо строків, умов та порядку прийняття спадщини та вважала, що фактично прийняла спадщину користуючись майном. Ухвалою судді від 10 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. До підготовчого засідання відзив на позов не надходив. У підготовче засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області явку представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності\~до положень\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 26 травня 2004 року зроблено запис за № 20. (а.с.10). Після його\~смерті відкрилася\~спадщина. Відповідно до копії довідки Чернігівського геріатричного пансіонату Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації № 574 від 17.12.2019 року, [PERSON] , 1913 року народження, проживав і був зареєстрований в Чернігівському геріатричному пансіонаті з 23.07.1997 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.11) Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 59540386 від 21 лютого 2020 року та інформації з державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19.02.2020 року, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась. (а.с.23, 27) Спадкодавець є батьком позивача, що підтверджується відповідними документами. (а.с.12, 13). За таких обставин, знайшло підтвердження, що позивач пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, враховуючи викладене, а також те, що спір про спадщину відсутній, суд дійшов висновку, що позивачу має бути встановлений додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] вказуючи, що у неї виникло право на оформлення пільгової пенсії зі статусом «Мати-героїня», однак в її трудовій книжці серії [NUMBER] вказано її прізвище « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Вказує, що незважаючи на всі необхідні записи в трудовій книжці, через неналежне її оформлення, вона позбавлена можливості підтвердити свій страховий стаж роботи та реалізувати своє право на призначення пільгової пенсії, а тому просить суд встановити факт належності їй вищезазначеного правовстановлюючого документа. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в судове засідання не з`явилися, однак від представника надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, вимоги, викладені в заяві, підтримала повністю. Заінтересована особа - головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, представник в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло письмове пояснення від представника, в якому відсутнє заперечення проти заявлених вимог, та заява про розгляд справи у його відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд має право встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та паспортних даних заявника встановлено, що правильне прізвище заявника - « [PERSON] ». Із трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] встановлено, що ім`я, по батькові та рік народження співпадають з іменем, по батькові та роком народження, зазначених в свідоцтві про народження серії [NUMBER] та паспорті заявника. Згідно довідки Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області від 06 лютого 2020 року № 108/02-34 слідує, що в [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] . Зі змісту пояснення представника головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24 лютого 2020 року встановлено, що заявнику [PERSON] буде відмовлено в зарахуванні періодів роботи до страхового стажу для призначення пенсії, оскільки в трудовій книжці значиться « [PERSON] », що не відповідає її паспортним даним. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що трудова книжка серії [NUMBER] в дійсності видана та належить [PERSON] і від встановлення факту належності цього документа залежить вирішення її пенсійних прав, а тому заяву необхідно задовольнити. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved