overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

11.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що від спільного проживання в незареєстрованому шлюбі вони з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Сіімейні відносини між нею та відповідачем не склалися та припинені у травні 2015 року. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини доходу відповідача. В судове засідання позивачка не з»явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позов визнає, просить стягувати з нього аліменти на дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. З досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Відповідач працездатний, не перебуває на обліку за станом здоровя. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] постійно проживає з матір»ю позивачкою по справі, і перебуває у неї на утриманні. (а.с. 7). У зв'язку з встановленим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку). Відповідно до ст.. 197 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

11.09.2015 року відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що в 1996 році зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час донька досягла повноліття, навчається на 2 курсі в Богодухівському медичному коледжі на контрактній основі, в зв'язку з чим виникає потреба в її утриманні до закінчення навчання. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] на період навчання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивачки, врахував позицію відповідача, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. [PERSON] на даний час навчається на 2 курсі в Богодухівському медичному коледжі на контрактній основі, що підтверджується довідкою навчального закладу № 300 від 04.09.2015 року, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Суд приймає до уваги доводи позивачки, що відповідач має постійне місце роботи, а також її доводи щодо неможливості самостійно забезпечити потреби доньки, що підтверджується довідками про доходи сторін. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. Оскільки [PERSON] на даний час досягла повноліття, вимога щодо стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необґрунтованою. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

11.09.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

11.09.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

11.09.2015 року до суду звернулась [PERSON] із заявою та просить встановити факт того, що вона постійно проживала на території України, в тому числі і на 13 листопада 1991 року, на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України». Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] у місті Джанкой, АР Крим. З самого народження і по лютий місяць 2004 року проживала разом зі своєю мамою, [PERSON], у [ADDRESS]. 09 лютого 2004 року її було засуджено Смілянським міським судом, Черкаської області по ст.186 ч.3 Кримінального кодексу України до 4-х років позбавлення волі. Покарання відбувала у Чорноморській виправній колонії №74 м. Одеси. Після звільнення із місць позбавлення волі, знову скоїла злочин та була засуджена Джанкойським міськрайонним судом АР Крим до позбавлення волі строком на 7 років. Міру покарання відбувала у Чернігівській виправній колонії №44, з якої звільнилася 04 грудня 2014 року без паспорта. Після звернення до працівників Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області про оформлення паспорта громадянина України вона отримала від них відповідь про те, що на даний час (в зв 'язку з тимчасовою окупацією АР Крим) не має можливості встановити факт отримання нею паспорта гр. України та його дані, у зв'язку з чим відмовлено в оформленні паспорта і рекомендовано звернутися до суду, за місцем тимчасового проживання, для встановлення факту проживання на території України на 1991 рік. Заявниця в судове засідання не з'явилась, до його початку надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час там місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріли справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до відповіді Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області від 14.08.2015 року вбачається, що на даний час у зв'язку з ситуацією, яка склалась в країні, а саме тимчасовою окупацією АР Крим, Деснянський РВ у м. Чернігові не має можливості встановити факт отримання [PERSON] паспорта громадянина України і його дані та відмовлено їй в оформленні паспорта замість втраченого. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] в м. Джанкой, АР Крим (а.с. 11). Факт того, що [PERSON] є громадянкою України, підтверджується вироком Джанкойського міськрайсуду АР Крим від 15.04.2011 року, довідкою про звільнення з Чернігівської виправної колонії №44 від 04.12.2014 та листом із Чорноморської ВК-74 за №3/17-1205 від 04.03.2015 року. Відповідно до ст. 6 Закону України « Про громадянство України» громадянство України набувається за народженням, за територіальним походженням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

11.09.2015 року до суду подано заяву, в якій заявниця вказала, що 03.08.2015 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 31 в с.Кунка по вул. Шевченка Гайсинського району відповідно свідоцтва про право особистої приватної власності на будинковолодіння, який в подальшому перереєстровано на № 18, крім того вказане свідоцтво не підписано головою виконкому Кунківської сільської ради та не завірено печаткою, що засвідчує підпис, просила встановити факт належності [PERSON], померлій 03.08.2015 р. свідоцтва про право особистої приватної власності на будинковолодіння № 178 від 21.11.1990 р. та факт розташування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою с.Кунка вул. Шевченка 18 Гайсинського району для подальшого оформлення спадкового майна. Заявниця в судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без неї, вимоги задовольнити повністю (а.с.15). Представники Кунківської сільської ради в судове засідання не зявився, письмово заявлені вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с. 17). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заявлені вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON], яка померла 03.08.2015 року мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 31 по вул. Шевченка в с.Кунка Гайсинського району відповідно до свідоцтва про право особистої приватної власності на будинковолодіння № 178 від 21.11.1990 р., який перереєстрований на № 18, заявниця є спадкоємицею за заповітом вказаної нерухомості. Зазначені правовідносини регламентуються: - ч. 2 ст. 256 ЦПК України, за якою факт набуття права власності може бути встановлений судом у разі не визначення законом іншого порядку його встановлення та для забезпечення виникнення особистих майнових прав фізичних осіб. Оскільки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 18 (в свідоцтві зазначено номер 31) належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на будинковолодіння № 178 від 21.11.1990 р., який перереєстрований на № 18, заявниця є спадкоємицею за заповітом вказаної нерухомості, то ці факти необхідно встановити рішенням суду для подальшого оформлення спадкового майна. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - довідкою Кунківської сільської ради № 672 від 10.09.2015 р. про те, що будинок № 31 по вул. Шевченка в с.Кунка Гайсинського району переіменовано на житловий будинок № 18 (а.с. 7); - копією свідоцтва про право особистої приватної власності на будинковолодіння № 178 від 21.11.1990 р. на житловий будинок № 31 по вул. Шевченка в с.Кунка Гайсинського району (а.с. 11); - копією заповіту від 02.12.2005 р. про те, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 6); - свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 314910 від 10.03.2015 р., яким стверджується, що 08.03.2015 р. в с.Кунка Гайсинського району померла [PERSON] (а.с. 5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

11.09.2015 року позивач [PERSON].звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визначення судом додаткового строку , достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого 21.02.2006 року [PERSON], мотивуючи позов тим, що позивач не знав про наявність заповіту та про наявність спадкового майна у виді земельної ділянки після смерті [PERSON] П етра Трифоновича. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і пояснив, що 21.02.2006 року помер [PERSON], який проживав з ними по- сусідству.Вони його доглядали до смерті, похоронили і лише недавно довідались, що у померлого була земельна ділянка і він залишив їм заповіт на все своє майно.Нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач вважає, що він з поважної причини пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON]стверджує, що спору за спадкове майно немає.. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, предствника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.8) вбачається, що [PERSON] помер 21.02.2006 року.Строк для прийняття спадщини закінчився 21.08.2006року. З копії заповіту вбачається, що [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON] (а.с.9). З пояснень позивача у суді вбачається , що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Із пояснень відповідача - сільського голови села [PERSON] [PERSON]- вбачається , що відповідач визнає позов, що також являється підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

11.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 57590 гривень боргу за договором позики, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 січня 2014 року відповідач під розписку позичив в нього 2200 євро та 3800 гривень, які зобов'язався повернути 31 березня 2014 року. Однак після вказаного терміну і даний час відповідач суми позики не повернув. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в поданій письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання не з'явився відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення було повернуто до суду відділенням поштового зв'язку м.Яворів з відміткою «адресат від одержання відмовився». Відповідно до вимог ч.8 ст.76 ЦПК України суд визнає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 січня 2014 року відповідач [PERSON] дійсно написав розписку про те, що отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 2200 (дві тисячі двісті) євро та 3800 гривнь, які зобов'язався повернути до 31 березня 2014 року, що стверджується оглянутою судом письмовою розпискою від 08.01.2014 року, яку власноручно написав відповідач [PERSON] Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). А відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом також встановлено, що станом на час пред'явлення позову до суду відповідач [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору позики не виконав, наявну заборгованість в сумі 2200 євро та 3800 гривень позивачу не повернув. Таким чином, сума заборгованості по укладеному договору позики становить 2200 євро, що по курсу Національного банку України на день розгляду справи становить 56475 грн. 26 коп, та 3800 гривень. 2 Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору позики свої зобов'язання не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, а тому заявлений позов слід задоволити в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

11.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] виявилося не вдалим, протягом тривалого часу відповідач виявляв не повагу до позивача, спільних інтересів сторони не мають, з часом також сторони втратили один до одного інтерес, завдяки чому їхнє спільне сумісне життя і збереження сімї стало неможливим, а тому позивач прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Позивач. [PERSON]В в судове засідання не зявилась, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, на розірвання шлюбу згоден. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Від даного шлюбу, сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка за домовленістю сторін проживатиме з позивачем. Спільно позивач та відповідач не проживають з травня 2015 року. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Майновий спір на даний час відсутній. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Суд також вважає, що позивач не скористалася правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 СК України, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо зміни прізвища позивача. З врахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

11.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач не забезпечував сім'ю матеріально, між ними виникали сварки, з 15.06.2015 року вони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення та поновлення шлюбних відносин між ними неможливе. Під час розгляду справи позивач [PERSON] заявлений позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи заявлений позов не визнав, пояснив, що він хоче помиритися. Так як дружина не бажає з ним помиритися, то він згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 02 вересня 2013 року Добростанівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №05. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з червня 2015 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк та наданий судом термін сторони не помирилися, припинили подружні відносини, спору відносно місця проживання дитини немає. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved