Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

10 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований 05 липня 2003 року. Позивач мотивує вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з суттєвими відмінностями у поглядах на сімейне життя. Внаслідок несумісності характерів, втрати довіри, взаєморозуміння, поваги, любові та дружби один до одного, подружні відносини фактично припинені з 2016 року, вони не проживають разом, не повязані побутом та взаємними обовязками, не ведуть сумісного господарства. На момент подання позову в них немає спору майнового характеру, діти проживають з матірю за місцем ії реєстрації. Отже, питання про місце проживання дітей та участь в утриманні дітей ними повністю вирішено. Вони згодні, що збереження шлюбу та сімейних відносин вже є неможливим, і подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Ухвалою від 24 жовтня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче провадження. В підготовче судове засідання учасники процесу не зявились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідачка також звернулась до суду з заявою, в якій просить розглянути справу за ії відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та фактичні обставини, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2003 року, про що Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, зроблений актовий запис № 228. 24 жовтня 2003 року у подружжя народився син [PERSON], який досяг повноліття. 18 вересня 2007 року народився син [PERSON], який є неповнолітнім та залишиться проживати з матірю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, майнового спору та спору щодо проживання неповнолітнього сина не існує. Учасники справи проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Спір на поділ майна на теперішній час відсутній. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалась остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved