Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

10 квітня 2018 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, що відповідно до договору №б/н від 21 грудня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідач, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21219,99 гривень, та судовий збір в розмірі 1762,00 гривень. Представник позивача до початку судового засідання надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в жодне судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н. Відповідно до умов вказаного договору Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В свою чергу, відповідач зобов'язалася відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.17 зворот). Відповідач погодилась на те, що, підписавши заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифам Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8-22). До того ж, відповідно п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, [PERSON] дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його заміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідач свої зобов'язання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на 11 березня 2018 року має перед Банком заборгованість у розмірі 21219,99 гривень, яка складається з наступного: тіло кредиту - 7540,43 гривні, відсотки за користування кредитом - 2796,84 гривень, пеня - 9396,05 гривень, штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 986,67 гривень (а.с.5-7). Частиною 1\~статті 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з\~ст.546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с.17 зворот). Таким чином, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених Договором. Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за №6-2003цс15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 500,00 гривень та його процентної складової в розмірі 986,67 гривень задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 19733,32 гривень, яка складається з наступного: тіло кредиту - 7540,43 гривні, відсотки за користування кредитом - 2796,84 гривень, пеня - 9396,05 гривень. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1638,48 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial