Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

12.01.2015 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеними позовом, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у розмірі 570808,41 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 06.12.2007 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та [PERSON] укладено договір № 475 про надання споживчого кредиту за умовами якого останній надано грошові кошти у розмірі 300000 грн. зі строком повернення не пізніше 05.12.2014 р. сплатою процентів за користування кредитом відповідно до умов п.1.1. кредитного договору. В забезпечення виконання всіх вимог банку за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір від 06.12.2007 р. та договір про зміни до іпотечного договору від 06.12.2007 р. Предметом іпотечного договору є житловий будинок з надвірними будівлями літ. «Б-1», загальною площею 46,2 кв. метрів, житловою площею 34,8 кв. метрів; навіс літ. «Р», огорожа № 1-2, 8-9, розташований на земельній ділянці площею 709 кв. метрів за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 06.12.2007 р. 07.12.2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 475/1, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед АКБ «Золоті Ворота» за порушення [PERSON] кредитних зобов'язань. Зазначає, що наявність рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у справі № 2-329/10 від 09.02.2010 р. не звільняє відповідачів від подальшого виконання умов договору. На даний час умови договору не виконані. В провадженні Київського ВДВС ХМУЮ перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2-329/10, виданим 21.04.2011 р. Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Золоті Ворота» 368428,87 грн. в якості боргу по кредитному договору, процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та відшкодування судових витрат розпочате на підставі постанови державного виконавця 19.07.2013 р. В ході здійснення даного виконавчого провадження проводиться реалізація предмету іпотеки. Зазначає, що таким чином позовні вимоги формуються з вимогою стягнути з відповідачів саме суми грошових коштів, яка є заборгованістю за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором заборгованість станом на 15.12.2014 р. складає 570808,41 грн. Даний розрахунок заборгованості не включає в себе рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у справі № 2-329/10 від 09.02.2010 р. з розрахунком від 22.10.2009 р., та виконаний за період з 22.10.2009 р. по 15.12.2014 р. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання жодного разу не з'явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи, однак уся кореспонденція, яка направлялася на їхню адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вимоги ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 06.12.2007 року між АКБ «Банк Золоті Ворота», та [PERSON] укладено договір № 475 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній надано грошові кошти у розмірі 300000 грн. зі строком повернення не пізніше 05.12.2014 р. сплатою процентів за користування кредитом відповідно до умов п.1.1. кредитного договору (а.с. 31-35). 06.12.2007 р. між АКБ «Банк Золоті Ворота» та [PERSON] укладено іпотечний договір та договір про зміни до іпотечного договору від 06.12.2007 р. Предметом іпотечного договору є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 06.12.2007 р. (а.с. 36-37). За п. 3.2.4. кредитного договору позичальник зобов'язався повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, комісійні винагороди та неустойку незалежно від настання строку виконання зобов'язання, зокрема у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, процентів або комісійних винагород. У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2010 року у справі за позовом АКБ «Золоті Ворота» до [PERSON], [PERSON]. про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до АКБ «Золоті Ворота», [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, з [PERSON] стягнуто на користь позивача 368428,87 грн. в якості боргу по кредитному договору, процентів за користування, штрафних санкцій та відшкодування судових витрат, у задоволенні вимог до [PERSON] відмовлено за їх необґрунтованістю, у задоволенні зустрічного позовоу [PERSON] відмовлено у зв,язку з його необгрунтованістю (а.с. 15-18). Рішення суду набрало законної сили. Станом на 15.12.2014 року зазначене вище рішення суду не виконано. За період з 22.10.2009 р. по 15.12.2014 р. утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 570 808,41 грн. (сума заборгованості за кредитом, відсотками та комісійною винагородою - 317367, 22 грн., пеня за простроченою заборгованістю за кредитом, відсотками та комісійною винагородою - 253441,19 грн.) (а.с. 7). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу та проценти, встановлені договором. Згідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стосовно вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, суд не вбачає підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2010 р. у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено у зв'язку із їх необґрунтованістю. Не надано належних обґрунтувань щодо покладення на [PERSON] обов'язку у солідарному порядку відшкодувати грошові кошти за договором поруки і при розгляді зазначеної справи. Договір поруки на який посилається позивач суду не надано, не є належним та допустимим доказом, відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України направлення [PERSON] письмового повідомлення про невиконання боржником взятих за кредитним договором зобов'язань, оскільки вона його не отримала. Приймаючи до уваги, що зобов'язання відповідача [PERSON] перед ПАТ «Банк Золоті ворота» виконані не в повному обсязі, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню лише з неї. Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в п.17 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526,599 ЦК України Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial