Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

10 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 20 липня 2013 року виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис № 1. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2013 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити присвоїти їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року за заявою відповідача сторонам був наданий строк на примирення три місяці, провадження у справі зупинено до завершення наданого строку на примирення до 15 листопада 2019 року. Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року провадження у справі поновлено. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Зазначила, що строк наданий судом для примирення результатів не дав. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Вказав, що під час наданого судом строку для примирення не вдалося досягти згоді з позивачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~частини 3\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб від 20 липня 2013 року серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 20 липня 2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 18 лютого 2014 року, серії [NUMBER] , доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 21 січня 2015 року, серії [NUMBER] , в яких позивач та відповідач вказані як батьки дітей (а.с. 7,8). Як вбачається з їх заяв шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Після спливу строку для примирення обидві сторони погодилися на розірвання шлюбу. Про спір між сторонами щодо місця проживання дітей та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в свою чергу, в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання та після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved