Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

12.05.2008 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просила суд зобовязати відповідачів не чинити їй та членам її родини перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення забору на ділянці, яка знаходиться у користуванні [PERSON], по якій позивачка та її родина має право проходу цілодобово згідно порядку користування земельною ділянкою узгодженого з відповідачами (т.1, а.с. 94-95). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.02.2010 року, позов [PERSON] задоволено. Зобовязано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та членам її сімї в користуванні земельною ділянкою по провулку Псковському, 9 в м. Одесі, шляхом встановлення забору [PERSON] на ділянці в точках «60-51-26-27-59-58-47-60», яка знаходиться у користуванні [PERSON], згідно порядку користування земельною ділянкою підписаною сторонами 21 липня 2005 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2011 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2009 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10.02.2010 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції вказав на те, що фактично позовні вимоги [PERSON] зводяться до встановлення земельного сервітуту та пропонував [PERSON] під час нового судового розгляду уточнити їх. Крім того, 15.06.2012 року [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Державне підприємство Центр державного земельного кадастру в особі Одеської регіональної філії та Управління Держкомзему у м. Одесі Одеської області, в якому просили встановити їм постійний (безстроковий) земельний сервітут для обслуговування та використання за цільовим призначенням земельної ділянки площею 0,0180 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9, ділянка № 2, шляхом надання права проходу по земельній ділянці, що належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] площею 0,0568 га, розташованій за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9, а також по земельній ділянці, що належить на праві власності [PERSON] площею 0,0766 га, розташованій за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9 (т.2, а.с. 86-89). Ухвалою суду від 13.07.2012 року вказані позови обєднані в одне провадження (т.2, а.с. 81). Ухвалою суду від 10.02.2015 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] було закрито (т.3, а.с.62-63). Під час розгляду справи позивачки [PERSON] та [PERSON] уточнювали позовні вимоги, остаточно виклавши їх в редакції позовної заяви від 16.03.2015 року (вх. № суду 10350) (т.3, а.с. 71-72), та просили суд встановити земельний сервітут шляхом надання права проходу [PERSON], [PERSON], [PERSON] по земельній ділянці [PERSON] Вхід на земельну ділянку, що знаходиться у спільній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], з пров. Псковський через земельну ділянку, що належить [PERSON], шириною 1 м. (лінійні розмірі за державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 104235) початок від літ Ж: - від літ Ж до літ Е: 1,22 м-5.77м-4,75м-8,89м-7,49м-4,60м; - від літ. Е до літ. Д: 10,52м; - від лі. Д до літ. Г: 4.77м. Площа земельної ділянки для проходу становить 49 кв.м. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності належить на праві спільної часткової власності 1/5 частина домоволодіння №9 по пров. Псковському в м. Одесі. Позивачі вказують, що їм також належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка за вказаною адресою, яка складається з двох частин. Позивачки також зазначають, що їм щоб потрапити з однієї своєї земельної ділянки на іншу, необхідно проходити через земельні ділянки, які знаходяться у власності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що є дуже не зручним для них, оскільки на земельній ділянці [PERSON] постійно знаходиться собака для охорони території, та між земельними ділянками, які знаходяться в користуванні відповідачів, знаходиться паркан з калиткою, в звязку з чим вони вимушені постійно шукати зустрічі з [PERSON] та просити його закрити собаку, щоб пройти до іншої частини своєї земельної ділянки, а останнім часом [PERSON] взагалі не пропускає їх через свою земельну ділянку та вони не мають ніякого доступу до своєї ділянки, тому позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON], який одночасно є представником співвідповідачів [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні просив вирішити спір на розсуд суду. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказував на необґрунтованість та недостовірність висновку судової будівельно-технічної експертизи, а також на те, що суд не залучив до участі у справі [PERSON], який є орендарем частини домоволодіння. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, сповіщались судом належним чином. Вислухавши пояснення представника [PERSON] та [PERSON], [PERSON], представника [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON], [PERSON] належить та за життя належало [PERSON] 1/5 частина домоволодіння №9 по провулку Псковському в м. Одесі на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному, яке в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 262,1 кв.м, жилою площею 150,3 кв.м, гаражів літ. «Б», «Д», «Ж», сараїв літ. «В», «Г», «И», «Е», навісу літ. «М», літньої кухні літ. «К», душа вбиральні літ. «З», відображених у технічному паспорті від 20.09.2004 року /свідоцтво про право власності від 12.05.2005 року видане на підставі розпоряджень Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 1.12.2004р., №1760. Право власності зареєстровано за ними в КП «ОМБТІ та РОН» 02.06.2005 року (т.1, а.с. 12, 13). Судом також встановлено, що 21 липня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, спільно володіючи житловим будинком №9 по пров. Псковському в м. Одесі, що знаходиться на земельній ділянці площею 2594 кв.м, заявили, що цією заявою дають один одному згоду на приватизацію земельних ділянок у розмірах, визначених у порядку користування земельною ділянкою, план якого виготовлений ТОВ фірмою «ЮРІКС» та їм відомо про необхідність безперешкодно допускати один одного до експлуатації та обслуговування належної кожному з них частини житлового будинку (т.1, а.с. 21-22). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до визначеного співвласниками домоволодіння порядку користування земельною ділянкою приватизували земельну ділянку №9 по пров. Псковському в м. Одесі, одержавши державні акти на право власності на земельні ділянки. Так, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 022142 [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0370га за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9, ділянка № 1 (т.1, а.с. 189-192). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 022143 [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності також належить земельна ділянка площею 0,0180га за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9, ділянка № 2 (т.2, а.с. 20,21). Відповідачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 104235 належить земельна ділянка площею 0,0766 га за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9 (т.2, а.с. 63). 29 липня 2014 року [PERSON] помер (т.3, а.с. 56) та ухвалою суду від 10.02.2015 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] було закрито (т.3, а.с.62-63) З матеріалів справи вбачається, що між позивачками [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] виник конфлікт з приводу надання доступу [PERSON] та [PERSON] до приналежної їм земельної ділянки площею 0,0180га за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9, ділянка № 2, який мирним шляхом в тому числі під час розгляду цього питання комісією з розгляду земельних спорів Одеської міської ради врегулювати не вдалося (т.2, а.с. 15-19, 57). [PERSON] закрив існуючий прохід через свою земельну ділянку, встановивши паркан, крім того, він є власником собаки, яка охороняє його частину будинку, що повністю позбавило доступу [PERSON] та [PERSON] до приналежної їм земельної ділянки площею 0,0180га. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6-/14 від 16.07.2014 року (т.3, а.с. 9-19) експертом запропоновано 2 варіанти встановлення земельного сервітуту, перший з яких передбачає надання [PERSON] та [PERSON] права проходу відповідно до порядку користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9, план якого виготовлений ТОВ «Юрікс», та який передбачає право проходу як через земельну ділянку [PERSON], [PERSON], [PERSON] так і через земельну ділянку [PERSON] (т.3, а.с. 17). Згідно другого варіанту експертом пропонується встановлення земельного сервітуту шляхом надання [PERSON] та [PERSON] права проходу тільки по земельній ділянці [PERSON], при цьому вхід на земельну ділянку, площею 0,0180га, за адресою: місто Одеса, провулок Псковський, 9, що знаходиться у спільній власності [PERSON] та [PERSON], пропонується встановити з провулку Псковський через земельну ділянку, що належить [PERSON], шириною 1 м. Площа земельної ділянки для проходу становить 49,00кв.м (т.3, а.с. 18). Згідно уточненої позовної заяви [PERSON] та [PERSON] наполягають на встановленні судом сервітуту згідно другого варіанту, оскільки він згідно висновку експертизи дає змогу співвласникам домоволодіння за адресою: м. Одеса, пров. Псковський, 9 користуватися належними їм земельними ділянками у найменш обтяжливий спосіб. Відповідно до ст. 401 ЦК України \~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до ч. 1 ст. 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Ст. 404 ЦК України передбачає, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Сервітут це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі й у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Згідно ст. 98 ЗК України, зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Статтею 99 ЗК передбачено такі види права земельного сервітуту, зокрема, як право проходу, право проїзду на транспортному) засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту. З пояснень сторін та наявних у справі матеріалів судом встановлено, що прохід до земельної ділянки площею 0,0180га за адресою: місто Одеса, провулок Псковський, 9, яка знаходиться у спільній власності [PERSON] та [PERSON], неможливий іншим способом, ніж через земельні ділянки, які належать [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (при першому варіанті, запропонованому експертом), або тільки через земельну ділянку [PERSON] (при другому варіанті), що свідчить про неможливість задоволення потреб позивачок у проході до власного майна іншим способом, аніж встановленням земельного сервітуту щодо частини сусідньої земельної ділянки. З огляду на положення ст. 98 ЗК України, відповідно до якої земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений, суд погоджується з доводами позивачів [PERSON] та [PERSON] та встановлює позивачам безстроковий, безоплатний земельний сервітут шляхом надання їм права проходу по земельній ділянці [PERSON], яка розташована за адресою: місто Одеса, провулок Псковський, 9, згідно варіанту 2 висновку експерта №60/14 судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз» 16.07.2014року. При цьому судом не задовольняються позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині встановлення такого сервітуту ще й для [PERSON], який, як зазначалося вище, 29 липня 2014 року помер. Заперечення представника [PERSON] щодо необґрунтованості висновку експерта суд до уваги не приймає, оскільки судом було вжито усіх можливих заходів для забезпечення доступу експерта на земельну ділянку [PERSON], проте останній такого доступу експерту жодного разу не надав (т.3, а.с. 3-7). Саме через ненадання [PERSON] доступу експерту до його земельної ділянки не було проведено експертизу, яка призначалася ухвалою суду від 26.12.2012 року (т.2, а.с.186, 198 на звороті). Суд також критично оцінює посилання представника [PERSON] щодо необхідності залучення до участі у справі [PERSON], який, за твердженням [PERSON], є орендарем його частини домоволодіння, оскільки наявна в матеріалах справи копія договору оренди свідчить про те, що цей договір діяв до 04.06.2014 року (т.2, а.с. 171). Суд виходить з того, що рішення у справі не зачіпає прав ні [PERSON], ні будь-якого іншого орендаря частки домоволодіння, що належить [PERSON], крім того [PERSON] не позбавлений можливості хоч раз на тиждень здавати в найм приналежне йому нерухоме майно за адресою: місто Одеса, провулок Псковський, 9 різним особам та з цих підстав вимагати залучення їх до участі у справі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачами не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.

Outcome: partial