Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

10.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. В заяві позивач зазначав, що є власником 11/12 частин квартири [ADDRESS]. Співвласником цієї квартири є також відповідач по справі [PERSON], частка якого складає 1/12. Зважаючи на те, що частка відповідача [PERSON] у спільній власності є мізерною по відношенню до загальної площі квартири, останній, у вказаній квартирі тривалий час не проживає, не бере участі у її утриманні, сплаті комунальних платежів, просив припинити право власності [PERSON] на частку у спільному майні , а саме на належну йому 1/12 частин та визнати за ним право власності на зазначену частку квартири [ADDRESS]. У судове засідання представник позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує. У судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч.ч. 4,5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності,на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна норма міститься в ст. 321 ЦК України. За положеннями ст. 365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Порядок застосування зазначеної норми матеріального права роз'яснив Верховний Суд України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-81цс-11, правовий висновок якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування у подібних правовідносинах. Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України, аналіз норми ч. 1 ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.07.2007 року [PERSON] належить 5/6 часток квартири [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2013 року [PERSON] належить 1\\2 частка зазначеної квартири. Таким чином [PERSON] є власником 11\\12 частин квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником 1\\12 частини квартири [ADDRESS]. Як вбачається із матеріалів справи квартири [ADDRESS]. є однокімнатною квартирою , розташована на п'ятому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, загальна площа квартири - 30,2 кв.м., житлова - 17,9 кв.м. Відповідно до висновку оцінювача про вартість об'єкту оцінки, зробленого КФ «Снейл», ринкова вартості 1/12 частини квартири [ADDRESS]. , на дату оцінки на підставі аналізу та із урахуванням конкретної ринкової ситуації становить 18225,00 грн. Вказані кошти позивачем внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області (квитанція № 2 від 21.11.2014р.). Таким чином, враховуючи, що частка у спільній власності, на яку [PERSON] має право власності, є незначною та не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування спірним майном неможливе, суд дійшов висновку, що оплатне припинення права [PERSON] на частку у спільній власності не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі тривалий час та на даний час цього житла не потребує. Аналізуючи наведене суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність передбачених законом підстав для припинення права власності [PERSON] на 1/12 частку квартири [ADDRESS], з виплатою відповідачу грошової компенсації вартості цієї частки. На підставі викладеного,

Outcome: approved