Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

11 вересня 2020 року АТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29 липня 2008 року відповідач, з метою отримання банківських послуг підписав заяву б\\н. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. 29 липня 2008 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за користування кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3\~000,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлено Договором. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 30 червня 2020 року має прострочену заборгованість на загальну суму 456 089,24 грн. У зв`язку з тим, що законодавством не передбачено право вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 134 399,67 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2891,37 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 29 липня 2008 року по 28 вересня 2018 року у розмірі 134\~399,67 грн та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача\~Кіріченко В.М., діючий в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності, не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, до суду не з`явилася, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 29 липня 2008 року було укладено кредитний договір, що складається з заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 11-22). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору,\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору\~відповідач\~зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно розрахунку заборгованості прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 червня 2020 року за кредитом складає - 2891,37- заборгованість за кредитом, 447536,60 заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5661,27 заборгованість за пенею, 00,00 грн заборгованість за комісією ( а.с. 4-10). Позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника погашення повної суми заборгованості, а тому кредитодавець може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом. Таким чином просить стягнути заборгованість у сумі 134 399,67 грн., яка складається з: -2891,37 грн заборгованість за кредитом; -131\~508,30 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом з 29 липня 2008 року по 28 вересня 2018 року. Відповідач не скористалася своїм правом на подання суду доказів, якими спростовуються усе вищевикладене та своїх заперечень щодо розміру заборгованості та доказів щодо сплати кредиту не надав. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved