overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ 10 березня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 01 лютого 2013 року, від якого дітей не мають, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, так як вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім*ю, їх сім*я розпалася, а шлюб існує лише формально. Не підтримується нормальна атмосфера в сім*ї, сімейні цінності вичерпалися, проживають вони порізно. Позивач просить шлюб розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач та представник позивача в судове засіданні не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримують. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні\~\~встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 102608 від 01 лютого 2013 року. Сторони\~\~дітей не мають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх\~\~дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи\~\~позов про\~\~розірвання шлюбу, суд виходить\~\~з того,\~\~що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб\~\~створює сім'ю, а\~\~слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює\~\~його добровільний\~\~характер. Шлюб\~\~ґрунтується на\~\~вільній\~\~згоді\~\~жінки\~\~та\~\~чоловіка.\~ У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони припинили шлюбні відносини через те, що вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім*ю, перестали вести спільне господарство , наміру на збереження шлюбних стосунків не мають, шлюбні стосунки не підтримують. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.\~ Згідно зі\~ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

10 березня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони спільно не проживають. В позовній заяві вказує, що 19 березня 2005 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність поваги та погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У звязку із цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 19 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 13, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 006720 від 19.03.2005 року в матеріалах справи (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ВЛ № 130788 від 30.09.2008 року в матеріалах справи (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю і після розлучення залишиться проживати з нею (позивачем по справі), про що було досягнуто згоди у судовому засіданні. 26 лютого 2013 року Шевченківським районним судом Харківської області біло видано виконавчий лист, яким на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 гривень. Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери, погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Наданий судом строк для примирення один місяць позитивних результатів не дав, позивачка наполягає на позові так як примирення не можливе, відповідач не бажає змінюватися. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про розподіл майна немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

10 березня 2017 року позивачі звернулись з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 19 липня 1996 року між ними та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19 липня 1996 року, згідно якого ними був придбаний жилий будинок [ADDRESS]. Договір був укладений на Павлоградській товарній біржі, повністю виконаний сторонами, зареєстрований у бюро технічної інвентаризації у порядку, діючому на час продажу майна. Однак на теперішній час у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки позивачі обмежені у своїх правах щодо розпорядження належним їм нерухомим майном. У судове засідання сторони не з'явились, надійшли письмові заяви від позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON] про розгляд справи у їхню відсутність. За змістом цих заяв позивачі підтримують позовні вимоги, відповідач позов визнає. Представник третьої особи - Павлоградської товарної біржі в судове засідання не з'явився. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 220, 392, 657 ЦК України. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно з договором № 7/115-НД від 19 липня 1996 року (а.с.9) [PERSON], від імені якого діяла представник за довіреністю [PERSON], продав жилий будинок з надвірними спорудами жилою площею 47,0 кв.м, загальною площею 52,8 кв.м та земельну ділянку загальною площею 0,167 га, розташовані у [ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно купили [PERSON], [PERSON], який діяв за себе і як законний представник неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. Сторонами були дотримані всі умови договору. Відповідно до діючого на час укладення договору законодавства, зокрема ст.15 Закону України «Про товарну біржу», даний договір був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі і не підлягав нотаріальному посвідченню. Право власності покупців [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на жилий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою [ADDRESS] зареєстровано 22 липня 1996 року Павлоградським бюро технічної інвентаризації та записано у реєстрову книгу за № 3-116 (а.с.10). Однак правовстановлюючий документ, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності позивачів на будинок та земельну ділянку, не має нотаріального посвідчення, що може бути перешкодою власникам у розпорядженні своїм майном. За таких обставин укладену угоду слід визнати дійсною. Судові витрати, понесені на сплату судового збору, слід покласти на позивачів за їх згодою. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

10 березня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2008 року, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття кожної дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 30 липня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 226 (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-НО № 282341 та серії 1-НО № 411202 відповідно (а.с.4, 5). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

10 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що між нею та відповідачем 30 липня 2011 року було зареєстровано шлюб у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 452. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка вказує, що з січня 2017 року вони з чоловіком мешкають окремо різними сім*ями та веруть окремі господарства. Також позивачка зазначає, що матеріальної допомоги на утримання дитини чоловік не надає та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку на утримання доньки - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на утримання доньки - [PERSON]. Також просила слухати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов визнав в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на утримання доньки - [PERSON]. Також просив слухати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторониперебувають в зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

10 березня 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1600 грн. на кожного щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка вказує на те, що з 31.07.1999 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден лише у розмірі 1/3 частки з доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку стосовно кожної дитини - оскільки працює офіційно. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 31.07.1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Наданими відповідачем доказами підтверджується, що він працює на посаді автослюсаря з окладом 3200,00 грн. на підставі трудового договору з 24.04.2017 року та приступив до роботи з 24.04.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

10 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 12049 грн. 47 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконувала у звязку з чим станом на 28 лютого 2017 року утворилася заборгованість в сумі 12049 грн. 47 коп., з якої 425 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом, 8012 грн. 18 коп. заборгованість по процентам, 2800 грн. заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 561 грн. 88 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-6). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області про визнання за ними права власності на спадкове майно померлого [INFO] батька [PERSON] . На підтвердження заявлених вимог позивачі просили витребувати в приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Макаренко Н.О. спадкову справу № 59/2019, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 11 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 08 год. 00 хв. 03 квітня 2020 року / а. с. 26 /. Ухвалою суду від 03 квітня 2020 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні о 08 год. 00 хв. 13 квітня 2020 року / а.с.32 /. Окрім цього, витребувано у приватного нотаріуса Шишацького нотаріального округу Полтавської області Макаренко Н.О. копії матеріалів спадкової справи № 59/2019, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року через першу неявку представника відповідача, проведення судового засідання у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] відкладено до 17 год. 00 хв. 29 квітня 2020 року / а.с.78 /. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Василенко А.П. у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у їх відсутність / а.с.24,76 /. Незважаючи на своєчасність повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, представник відповідача повторно у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не заявив / а.с.82 /. Разом з цим, відповідач не скористався й правом подати суду відзив. Ухвалою суду від 29 квітня 2020 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів / а. с. 86 /. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 10 квітня 2012 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають усиновленого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. На примирення з відповідачем не згоден. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, проте в прохальній частині позову просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення (а.с. 2). Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак 14 квітня 2020 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнає, на примирення не згодна (а.с.17). Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають усиновленого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] відповідно (а.с. 5,6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. На примирення з відповідачем не згоден. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved