Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

11 червня 2014 року, позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, усунути йому перешкоди у вихованні свого сина [PERSON], [INFO] з боку відповідачки, встановити способи його участі у вихованні сина, зокрема, шляхом систематичних побачень з сином кожного тижня з четверга по неділю з правом відвідування сином свого зареєстрованого місця проживання та проведення спільного відпочинку в зазначений час, мотивуючи це перешкодами, які створює відповідачка, його колишня дружина у спілкуванні та побаченнях з їхнім спільним малолітнім сином та своїм бажанням брати участь у вихованні, побаченнях і спілкуванні зі своїм сином [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представниця підтримали свої позовні вимоги. Відповідачка позов не визнала, мотивуючи його безпідставністю і необґрунтованістю, пояснивши, що питання по вихованню їхнього малолітнього сина можливо було б вирішити мирним шляхом у випадку звернення позивача до неї, чого позивачем зроблено не було, надавши свої письмові заперечення на позов. Представниця 3-ої особи, Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА, просила суд винести законне рішення справі, встановивши позивачу графік побачень з дитиною, встановлений висновком Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 2137/01-16/01/2743 від 28.08.2014 р. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та висновок Органу опіки та піклування, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 3 статті 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Умовами статті 19 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом 10 днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Стаття 151 СК України зазначає - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, а також мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності з ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це, орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частинами 1 та 2 статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, якщо той із батьків з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд встановив і це підтверджується поясненнями сторін, що шлюб між сторонами був розірваний рішенням Овідіопольського райсуду від 01.10.2013 р., яке набрало законної сили 12.10.2013 р., в період якого, [INFO], у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданого повторно 08.05.2013 р., в якому батьком дитини записаний позивач (а.с. 7,36). З пояснень позивача вбачається, що після набранням рішення Овідіопольського райсуду про розірвання шлюбу, він в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини, в той час, як відповідачка, з якою суд залишив проживати малолітнього сина [PERSON], [INFO] перешкоджає йому у побаченнях і спілкуванні з дитиною, вчиняє сварки - одночасно пояснивши суду, що жодних належних та допустимих доказів перешкод йому з боку відповідачки щодо побачень і спілкування з дитиною у нього немає, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, як безпідставному і необґрунтованому. Також, позивач пояснив суду, що належним чином сплачував аліменти на дитину у 2013 р. на рахунок відповідачки, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі від 1010 грн. до 1480 грн., однак в подальшому, вказаний рахунок був закритий відповідачкою і іншого рахунку відповідачка не відкривала (а.с. 8-10). Суд встановив, що відповідно до довідок ТОВ «Ван Телеком» від 12.05.2014 р., позивач працює на посаді адміністратора системи з 01.09.2008 р. по даний час і його заробітна плата становить 1463,40 грн. на місяць (а.с. 11,12). Згідно характеристик, наданих з місця роботи та постійного місця проживання : [ADDRESS], позивач позитивно характеризується (а.с. 13,14). Довідкою № 796 від 22.052014 р. про склад сім`ї позивача підтверджується, що з ним разом проживає його мати [PERSON], які на праві власності належить вказана квартира, яка має належні умови для відвідування сином позивача його місця проживання (а.с. 15-18). З пояснень відповідачки вбачається, що вона дійсно проживає разом із малолітнім сином [PERSON] за адресою : [ADDRESS] в належних умовах, достатніх для розвитку дитини, і яка постійно відвідує дитячий садок, в якому отримує належне виховання. Також, відповідачка пояснила суду, що відповідач ніколи до неї не звертався з пропозицією щодо побачень з дитиною, його виховання та спілкування, так як дитина взагалі не знає свого батька, який нею не цікавився, а ні здоров`ям дитини, а ні її розвитком. Відповідно до Висновку органу Опіки та піклування Овідіопольської РДА № 2137/01-16/01/2743 від 28.08.2014 р., на засідання комісії якого були присутні обидва батьки, яких було заслухано комісією, і відповідно був встановлений наступний графік побачень та спілкування позивача із малолітнім сином [PERSON] ([INFO]), який мешкає разом із матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS], враховуючи стан здоров`я, вік дитини : кожного четверга та п`ятниці батько забирає дитину з дитячого садочка о 17:00 год. та повертає матері о 19:00 год. Також, кожної неділі батько забирає дитину о 15:00 год. та повертає матері о 19:00 год. Спілкування має відбуватися без присутності матері, з можливістю забирати дитину за місцем проживання батька, та в зазначений час повертати її за місцем проживання матері. Такий порядок спілкування батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] - встановлений терміном на 1 рік. На думку органу опіки та піклування Овідіопольської РДА, встановлений порядок спілкування є оптимальним для дитини відповідного віку, та не зашкодить його гармонійному розвитку та відпочинку, і забезпечить реалізацію батьком свого права на спілкування з малолітнім сином. В судовому засіданні, відповідачка частково заперечувала проти вказаного висновку і не погодилась із визначеним графіком побачень позивача з їхнім сином, мотивуючи це тим фактом, що дитина взагалі не знає свого батька і сину потрібний час для того, що б звикнути до нього у її присутності, протягом хоча б перші два місяці, з чим повністю погодився позивач. Таким чином, враховуючи вищевказані пояснення сторін та приписи ч. 6 ст. 19 СК України - суд частково не погоджується з вищевказаним висновком органу Опіки та піклування Овідіопольської РДА № 2137/01-16/01/2743 від 28.08.2014 р., який на думку суду є недостатньо обґрунтованим та частково суперечить інтересам малолітньої дитини, [INFO], яка, як пояснила позивачка, не знає свого батька і відповідно потрібний час, який на думку суду буде достатнім 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для побачень батька з дитиною у присутності матері [PERSON], проти чого не заперечував позивач, і що буде на користь психічному стану малолітньої дитини.

Outcome: partial