Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

10 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві (а. с. 1,2). Просив: стягнути з відповідачки на користь АТ «Банк Фамільний» в рахунок відшкодування матеріальних збитків від злочину 352787 грн. 20 коп. (а. с. 158, 159). У судове засідання представник позивача не з'явилась надала до суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи з винесенням рішення за її відсутності. У судове засідання відповідачка не з'явилась. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2011 року у справі № 1-16/2011 за звинуваченням [PERSON], [INFO] (а. с. 127-130), згідно якої встановлено вину останньої у скоєнні злочину, проте постановлено про закриття кримінальної справи у зв'язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (а. с. 130). Постанова набрала законної сили. В результаті протиправних дій [PERSON] Публічному AT «Банк Фамільний» завдано матеріальні збитки станом на 01 грудня 2013 року на загальну суму 352787 грн. 20 коп. з яких: 96 605,47 грн. - загальна сума отриманих та непогашених на цей час кредитів, та 179495,90 грн. - загальна сума плати за користування кредитами, яку Банк мав отримати від Позичальників за надані їм в користування коштами, якби кредитні договори були підписані самими Позичальниками, та кошти отримані ними. Розмір плати за кредитні кошти, які отримані незаконним шляхом, наведені в кредитних договорах, які підписані від імені Позичальників що маються в матеріалах справи. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України, передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи те, що підстави та обставини викладені у позовній заяві позивачем доведені та не суперечать діючому законодавству, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином суму у розмірі 352787 грн. 20 коп., з яких: 96 605,47 грн. - загальна сума отриманих та непогашених на цей час кредитів, та 179495,90 грн. - загальна сума плати за користування кредитами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO] на користь держави судовий збір у сумі 3527 грн. 87 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved