Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

11.12.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] (надалі – [PERSON].) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРАВТО». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03.09.2012 р. працювала в товаристві з обмеженою відповідальністю «СТАРАВТО» (далі за текстом – ТОВ «СТАРАВТО») на посаді диспетчера. 21.06.2018 р. позивач написала заяву про звільнення, на підставі якої відповідачем видано наказ від 21.06.2018 р. № 21/06-18К26 про припинення трудового договору. Разом з тим, як вказувала позивач, при звільнені їй повідомили, що трудова книжка позивача на підприємстві відповідача відсутня. Отже, враховуючи, що на час звернення [PERSON] з позовом до суду ТОВ «СТАРАВТО» жодних дій щодо повернення трудової книжки не вчинено, позивач просить суд позов задовольнити, визнати протиправною бездіяльність, зобов’язати ТОВ «СТАРАВТО» видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив повністю, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне. Так, представник відповідача зазначив, що позивачу повідомлено в день звільнення про факт викрадення документів у ТОВ «СТАРАВТО», в т.ч. трудових книжок. Директор ТОВ «СТАРАВТО» звертався до Хортицького ВП ГУНП у Запорізькій області за фактом крадіжки документів з проханням повернути вилучені співробітниками Хортицького РВ ГУМВС України у Запорізькій області раніше викрадені трудові книжки працівників ТОВ «СТАРАВТО». Разом з тим, станом на дату звільнення, відповідь на вказане звернення так і не була отримана. Отже, враховуючи, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є мірою відповідальності роботодавця, а вина ТОВ «СТАРАВТО» в даному випадку відсутня, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні вимог в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 03.09.2012 р. [PERSON] прийнята до ТОВ «СТАРАВТО» на посаду диспетчера. Дані обставини визнавались учасниками в ході розгляду цієї справи, а тому не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Наказом ТОВ «СТАРАВТО» про припинення трудового договору (контракту) від 21.06.2018 р. № 21/06-18К26, 21.06.2018 р. [PERSON] звільнено з посади диспетчера ТОВ «СТАРАВТО» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (ч. 1). Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів (ч. 2). До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться (ч. 4). Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 5). Частиною 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, заявою від 09.07.2018 р. [PERSON] просить ТОВ «СТАРАВТО» видати їй належно оформлено трудову книжку, з внесеним до неї записом про звільнення. Листом від 16.07.2018 р. № 16-07/18-1 ТОВ «СТАРАВТО» повідомляє [PERSON], що трудові книжки працівників, в т.ч. позивача, вилучено співробітниками Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12015080050002221 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. У зв’язку з чим, ТОВ «СТАРАВТО» позбавлено можливості видати [PERSON] трудову книжку із записом про звільнення. Також, як встановлено судом, листом від 09.07.2018 р. позивач просить начальника Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути, вилучену трудову книжку [PERSON] Листом від 23.07.2018 р. № 3830/40/02/04-2018 за підписом т.в.о. начальника слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повідомлено позивача, що слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12015080050002221 за завою [PERSON] за фактом крадіжки офіційних документів ТОВ «СТАРАВТО». 23.05.2015 р. за результатами розслідування вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так, під час вивчення матеріалів вказаного кримінального провадження не виявлено жодного документу, який би свідчив про вилучення працівниками поліції у представника ТОВ «СТАРАВТО» трудових книжок за час роботи на вказаному підприємстві. Відповідно до листу «Про розгляд звернення» від 14.11.2018 р. № 08/02.8-05/8778, Головне управління Держпраці у Запорізькій області, розглянувши звернення [PERSON], повідомляє, що в листопаді 2018 р. ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування ТОВ «СТАРАВТО», в ході якого встановлено, що підприємство допустило порушення ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме – не видано в день звільнення [PERSON] належним чином оформленої трудової книжки. За результатами інспекційного відвідування складено акт, директору ТОВ «СТАРАВТО» видано припис на усунення виявлених порушень. Наведений вище акт інспекційного відвідування від 06.11.2018 р. № ЗП2165/650/АВ та припис про усунення виявлених порушень від 06.11.2018 р. № ЗП12165/650/АВ/П, надані відповідачем до матеріалів цієї справи. Зміст вказаних документів підтверджують обставини, викладені ГУ Держпраці у Запорізькій області в листі «Про розгляд звернення» від 14.11.2018 р. за № 08/02.8-05/8778. Позивачем заявлено вимоги про зобов’язання ТОВ «СТАРАВТО» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.06.2018 року по день ухвалення судом рішення у цій справі. Факт не видачі ТОВ «СТАРАВТО» [PERSON] в день звільнення останньої належним чином оформленої трудової книжки підтверджується матеріалами цієї справи та не спростовано відповідачем в ході її розгляду. Судом відхиляється посилання відповідача на відсутність можливості видачі [PERSON] трудової книжки, оскільки остання була вилучена співробітниками Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12015080050002221 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Так, суд виходить з того, що наведені вище відповідачем обставини спростовуються листом від 23.07.2018 р. № 3830/40/02/04-2018 за підписом т.в.о. начальника слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, зміст якого наведено судом вище. Крім того, відповідачем не надано до матеріалів справи на підтвердження своїх доводів жодних доказів, які б свідчили про вилучення співробітниками Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області трудової книжки [PERSON] під час розслідування зазначеного кримінального провадження. Частиною 5 ст. 235 КЗпП України унормовано, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (із змінами та доповненнями), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов’язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку). Згідно з абзацом 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. З огляду на викладене, враховуючи відомості, викладені в довідці про доходи ТОВ «СТАРАВТО» за вих. від 03.01.2019 р. № 03/01-19, за розрахунком суду, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.06.2018 р. (наступний день за звільненням позивача) по 06.05.2019 р. (день ухвалення рішення у цій справі), без врахування податків та інших обов’язкових платежів, складає 7 909,65 грн. За таких обставин, вимоги позивача про зобов’язання ТОВ «СТАРАВТО» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України. У зв’язку з чим, задовольняються судом в цій частині. Щодо посилань представника відповідача про пропущення [PERSON] тримісячного строку звернення до суду, то суд виходить з положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, за змістом яких у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, враховуючи наведені вище положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України та їх офіційне тлумачення в рішеннях Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від 15.10.2013, судом відхиляються, як безпідставні, твердження представника відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду. В той же час, розглянувши вимогу [PERSON] про визнання протиправною бездіяльність ТОВ «СТАРАВТО», суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов’язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що особа може звернутись до суду за захистом свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом. Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлена вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності ТОВ «СТАРАВТО» не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, встановлених в ч. 2 ст. 16 ЦК України. У зв’язку з чим, судом відмовляється у задоволенні заявлених вимог в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 234,93 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: partial