Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

10 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є його сином. З серпня 2012 року відповідач не проживає у належному позивачу житловому будинку, оскільки виїхав до Польщі, де проживає до цього часу. Реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку перешкоджає йому належним чином оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на його бюджет, порушує його права власника. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом його прав та інтересів. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов, посилаючись на доводи позовної заяви. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 21, 31, 32), однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.08.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Скляр О.М., зареєстрованого у реєстрі за № 2715, та зареєстрованого у Балаклійському бюро технічної інвентаризації 09.09.2002 року за реєстровим № 2870, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.07.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.07.2008 року (а.с. 11-13). Відповідач [PERSON] є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07.06.1985 року Балаклійським райвідділом ЗАГС (а.с. 10). Згідно копії домової книги та відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 26.07.2018 року на запит суду відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 14-16, 21). З акту обстеження, складеного 14.06.2018 року депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Тризною В.О. у присутності свідків: [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS], однак з серпня 2012 року у ньому не проживає (а.с. 17). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що є сусідами позивача. Відповідач [PERSON] не проживає у належному позивачу житловому будинку [ADDRESS] з серпня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 3 Сімейного кодексу України визначає сім'ю як спільне проживання осіб, які пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що відповідач був членом сім'ї позивача, у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку не проживає з серпня 2012 року. Оскільки відповідач у зазначеному житловому будинку не проживає понад шість років, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Outcome: approved