Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

11 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: зменшити розмір аліментів, стягнутих судовим наказом з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановивши аліменти, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/2560/18, виданим 03 липня 2018 року, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. На підставі вказаного судового наказу державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 56729738 та звернуто стягнення на доходи боржника. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.05.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Разом з тим, [INFO] у позивача народилася третя дитина [PERSON] , а [INFO] у позивача народилася четверта дитина [PERSON] , матір`ю яких є [PERSON] , з якою позивач 19 червня 2018 року уклав шлюб. Судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2019 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 27.09.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Крім того, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 вересня 2019 року до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивач зазначає, що після стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей, у нього змінився сімейний стан, а також виникли інші аліментні зобов`язання щодо сплати аліментів на користь [PERSON] на її утримання та на утримання [PERSON] і [PERSON] . Крім того, як зазначив позивач на його утриманні знаходиться батько похилого віку, який страждає на ряд захворювань серцево-судинного характеру. Ухвалою судді від 11 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши при цьому заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала та просила суд стягувати аліменти з позивача на її користь у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до судового наказу № 183/2560/18, виданого 03 липня 2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до свідоцтва про шлюб, позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 червня 2018 року. Від даного шлюбу у них є діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 вересня 2019 року до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до судового наказу № 219/11122/19 виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 27 вересня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. Статтею 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається на те, що у нього після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , змінився сімейний стан, він одружився, та від шлюбу у нього народилися діти [PERSON] та [PERSON] , на яких він також сплачує аліменти, а також аліменти на утримання другої дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трьох років, в зв`язку з чим він не в змозі виплачувати аліменти на утримання синів у визначеному рішенням суду розмірі. Проте, сам факт одруження позивача та народження дітей не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, так як не підтверджує зміну його матеріального становища в гіршу сторону. Отже, розмір стягнутих за судовим рішенням судом аліментів відповідає чинному закону. Позивач є працездатною особою, а тому не позбавлений можливості влаштуватися на роботу, заробітна плата за яку могла б забезпечувати в повній мірі його потреби та право дітей на отримання аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду та необхідному для їх нормального розвитку. Суд також зазначає, що даних про заробітну плату позивача на момент вирішення справи судом ним не надано. Таким чином, у справі відсутні достатні, належні і допустимі докази існування обставин на підтвердження підстав, визначених у\~статті 192 СК України\~для зменшення розміру аліментів. Зазначені позивачем підстави для зменшення розміру аліментів не свідчать про погіршення його матеріального становища та стану його здоров`я після визначення розміру аліментів. Тобто позивач не довів обставини, які виключають можливості сплати ним аліментів на утримання дітей у розмірі, визначеному судовим наказом, а саме у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходів). Приймаючи до уваги, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дітей, враховуючи баланс інтересів дітей та матеріальних можливостей батька, суд приходить висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі, раніше визначеному рішенням суду, та необхідності їх встановлення у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що його батько не працює та перебуває на його утриманні, оскільки, як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, а саме пенсійного посвідчення № [NUMBER] , батько [PERSON] , є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Таким чином, позивачем не надано доказів про те, що батько потребує його матеріальної допомоги та перебуває на його утриманні. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed