Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що їх сімя з 4-х чоловік отримала квартиру за адресою: [ADDRESS] згідно ордеру № 116 від 28.12.2001 року, виданого Конотопською КЕЧ. Позивач є основним наймачем, дана квартира не приватизована. Позивач зазначає, що відповідачі, які є її донькою та онуком, виїхали з даного житла восени 2014 року, і постійно проживають у РФ. Відповідачі прийняли громадянство РФ, постійно проживають у Курській області Глушковському районі, с. Коровяковка. Донька там працює вчителем, а онук є учнем Коровяковської загальноосвітньої школи. Через реєстрацію відповідачів у квартирі позивач несе зайві витрати на оплату комунальних послуг, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак 04.09.2017 року направила суду нотаріально засвідчену письмову заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, з позовом згодна повністю, оскільки вони з дитиною проживають в іншому місці і в даному житловому приміщенні не мають потреби (а.с. 28). Треті особи та представники третіх осіб в судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надійшло. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] як працівник ЗСУ отримала житло на сімю з 4-х чоловік: [PERSON] (позивач), [PERSON] (третя особа), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (третя особа) отримала квартиру за адресою: [ADDRESS] згідно ордеру № 116 від 28.12.2001 року, виданого Конотопською КЕЧ (а.с.7). На час розгляду справи згідно довідки від 08.08.2017 року у вказаній квартирі зареєстровано 6 осіб: [PERSON] (позивач), [PERSON] (чоловік, третя особа), [PERSON] (донька, відповідач), [PERSON] (донька, третя особа), [PERSON] (онук, відповідач), [PERSON] (онучка) (а.с.8). Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації управлянні ЦНАП м. Суми Сумської міської ради, за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] і [PERSON] (а.с.21, 22). Водночас, з копії паспорту, довідок з місця проживання, місця роботи та місця навчання відповідачів вбачається, що відповідач [PERSON] є громадянкою РФ, проживає разом з сином [PERSON] в с. Коровяковка, вул. Октябрьская, 10 Глушковського району Курської області, працює вчителем загальноосвітнього закладу Коровяковської середньої загальноосвітньої школи Глушковського району Курської області, а [PERSON] є учнем даної школи (а.с. 9а, 10, 11, 12, 13, 14). В матеріалах справи відсутні докази щодо існування будь-якої домовленості між [PERSON] та основним квартиронаймачем [PERSON] про подальше користування відповідачкою квартирою, з якої вона виїхала. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Порядок вселення до жилого приміщення членів сімї наймача врегульований ст. 65 ЖК України, згідно якого наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення у випадках і у межах строків, установлених частиною 1, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до роз'яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк. Згідно роз'яснень п. 11 даної Постанови Пленуму, відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. В даній справі позивач [PERSON] просить визнати відповідачку [PERSON] та її сина [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в звязку з її виїздом на інше постійне місце проживання, тобто з підстави, передбаченої ст. 107 Житлового кодексу України. Суду надано достатньо доказів, які свідчать про обрання відповідачами іншого постійного місця проживання, зокрема, це документи, які підтверджують те, що [PERSON] разом з її неповнолітнім сином [PERSON] виїхали на постійне проживання до іншої держави, а саме до Російської Федерації Курської області Глушковського району с. Коровяковка, мають громадянство даної держави, постійно там проживають, працює та навчається. Крім того суд приймає до уваги, що відповідачка визнала позов в повному обсязі (а.с.28). Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є обґрунтованими, і відповідачі [PERSON] разом з її неповнолітнім сином [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] в звязку з її вибуттям на інше постійне місце проживання. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст.ст. 107, 72 ЖК України,

Outcome: approved