Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

11.06.2015 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками [PERSON], який народився 02.08.2012 року. Дитина знаходиться на її утриманні. Стверджуючи, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку, позивач просила стягнути аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В процесі розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути аліменти у розмірі 450 грн., а також понесені нею судові витрати у розмірі 600 грн. Позивач в судовому засіданні такі позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов в частині сплати аліментів визнав, заперечував проти стягнення судових витрат. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачається. Так, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим Відділом ДРАЦС у м. Одесі Одеського МУЮ від 09.08.2012 року, актовий запис №6776. Договору про сплату аліментів вони не укладали. На час розгляду справи дитина знаходиться на утриманні позивача, проживає разом із нею, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В процесі розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «Чорноморська іграшка», має мінливий дохід та не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 450 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 61 ЦПК України такі обставини, визнані відповідачем, не підлягають доказуванню. Жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог в частині майнового стану відповідача, наявності такого та його розміру позивачем в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, не надано. Суд враховує, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], на утримання якої рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2012 року з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів. При таких обставинах, виходячи з інтересів дитини та наявних у справі доказів, суд вважає можливим стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що не суперечить ст. 184 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, наявність інших осіб на утриманні відповідача, мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Обставин, які б перешкоджали відповідачеві виконанню обовязку по утриманню дитини судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів у розмірі 450 грн. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. За ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що позивач понесла витрати на оплату правової допомоги у розмірі 400 грн., що підтверджується квитанцією АО «Перша юридична консультація Малиновського району м. Одеси» №3/15 від 11.06.2015 року та не суперечить вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Решта вимог в частині судових витрат, на які посилається позивач жодними доказами не підтверджується. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При таких обставинах, витрати позивача на оплату правової допомоги у розмірі 400 гривень підлягають стягненню на її користь з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає присудженню з [PERSON] в дохід держави в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial