overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

11 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про знаття арешту з нерухомого майна, вказавши в заяві, що у 2014 році йому стало відомо про те, що було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 592 виданий 15.05.2009 року та виконавчого листа № 2 -1973 виданий 27.10.2009 року Приморським районним судом м. Маріуполя та винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, де було накладено арешт на його автомобіль: марка - «SUBARU», модель - «LEGACY OBK», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір - сірий. У цій постанові вказано про те, що видано виконавчий документ про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» суму боргу за кредитним договором у розмірі 27 356 доларів США та судовий збір у розмірі 220,81 доларів СЩА та 120 гривень. Однак, постанови про накладення арешту йому не було надано, а тільки йому було надано інформацію про накладення арешту. Просить звільнити з-під арешту, накладеного Приморським ВДВС ММУЮ, на предмет застави, належне на праві власності [PERSON] рухоме майно: автомобіль марки - «SUBARU», модель - «LEGACY OBK», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір - сірий. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Приморського ВДВС ММУЮ Нуждін А.В. в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач виплатив усі заборгованості та йому Банком «Фінанси та Кредит» було надано довідку від 20.12.2013 року № 09-5570 про те, що він не маю заборгованості перед банком. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про знаття арешту з майна арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про знаття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанови про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість по виконавчому документу виплачена в повному обсязі, про що надано довідка від стягувача № 09/5570 від 20.12.2013 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

11 серпня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2013 року, від цього шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з квітня 2014 року, сторони проживають окремо, спільний бюджет відсутній. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а. с. 2). Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 липня 2013 року, зареєстрованого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 395, від шлюбу спільних дітей не мають, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 3). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

11 серпня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони від спільного проживання мають малолітню дитину. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від надання їй матеріальної допомоги для утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с. 1, 2). Позивач у судовому засіданні позов підтримала, а відповідач - визнав його частково (у частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем (а.с.а.с. 6, 7). Позивач здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, має стабільний заробіток. Ураховуючи зміст приведених норм, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно зі статтею 367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Крім того, у порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути компенсацію судових витрат у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

11 серпня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 600 грн., щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с. 2). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження, батьком дитини є відповідач по справі (а.с.3). Матеріалами справи доведено, що дитина повністю знаходяться на утриманні матері, т.я. відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, добровільно виплачувати аліменти на дитину не бажає. Розмір аліментів, які вимагає позивач відповідає вимогам закону, тому позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з дати подання позову до суду, тобто з 11.08.2014 року. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, зазначені в позові, оскільки вони будуть достатніми для утримання дитини. На підставі ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

11 серпня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1 вересня 2007 року перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] року у позивачки з відповідачем народився син [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання сина відмовляється. Коштів позивачки на належне утримання дитини не вистачає. Відповідач працює неофіційно і отримує дохід, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, тому він зобов'язаний утримувати їх спільну дитину. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 1 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року у них народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 5). Відповідач на даний час офіційно не працює, він має задовільний стан здоров'я, інших дітей на його утриманні немає. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

11 серпня 2014 року позивачка звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що за час шлюбу її з відповідачем ними було набуто рухоме майно та побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та входив до складу колгоспного двору. На підставі рішення виконкому Плисківської сільської ради № 124 від 21.07.1987р. на ім'я [PERSON], як голову колгоспного двору, видано свідоцтво про право особистої власності на зазначене будинковолодіння. 22.07.1991р. було проведено його реєстрацію в БТІ за інвентаризаційним № 227 та реєстраційним № 236. 10.02.2006р. шлюб між сторонами було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції, актовий запис № 18 та рухоме майно між ними було поділено за взаємною згодою. Оскільки між нею та відповідачем не досягнуто домовленості стосовно поділу нерухомого майна, вона змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити відповідно до вимог поданої нею позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; - ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.; - ст.370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; - ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

11 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], від якого має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час діти знаходиться на її повному утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу за її позовом розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач до суду повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідач, який є батьком дітей, зобов'язаний матеріально їх утримувати. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Той факт, що відповідач ухиляється від утримання дитини, підтверджується довідкою виконавчого комітету Барвінківської міської ради Харківської області, згідно якої [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно проживають з матір'ю [PERSON] і знаходяться на її утриманні. З довідки про доходи № 207р-397 від 08.08.2014 вбачається, що [PERSON] працює в ДП «ХМЗ «ФЕД» на посаді токаря, та отримав загальну суму доходу з 01 лютого 2014 року по 31 липня 2014 року в розмірі 19153 грн. 36коп. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

11 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 липня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя вона народила сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком, однак, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вважає, що відповідач як батько дитини зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з'явився, тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити в його відсутність. Суд вважає, що згідно ст. 224 ЦПК України можливо провести заочний розгляд справи. Суд , проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 04 липня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с.4). Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, батько дитини є фізично здоровим, працює. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 /4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], які сплачувати матері до повноліття дитини. У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 гривень в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

11 серпня 2014 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2.67 га, розташовану в межах Сердюківської сільської ради Смілянського району. Спадкоємицею по закону на майно померлої є [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті матері, так як постійно проживала з нею до дня її смерті, але нотаріус не може видати їй свідоцтво про право власності в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 11 серпня 2014 року, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2.67 га, розташовану в межах Сердюківської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть та копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 26 січня 2004 року. Після смерті спадкодавиці спадщину прийняла позивач, оскільки постійно проживала разом з нею на час її відкриття, що підтверджується довідкою виконкому Сердюківської сільської ради Смілянського району від 25 травня 2016 року № 175. З повідомлення нотаріуса від 4 листопада 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті матері. На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved