Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

10 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивувала тим, що з 15 листопада 2011 року вона є представником за довіреністю [PERSON] з питань оформлення спадкових прав на належну [PERSON] частку спадкового майна, що залишилося після смерті її батька. 22 квітня 2014 року вона від імені її довірительниці уклала з [PERSON] усний договір про надання послуг з грошової оцінки нерухомого майна, висновок якої необхідний для продажу спадкового житлового будинку по [ADDRESS], Роменського району, Сумської області. Цього ж дня вона сплатила відповідачу за надання названої послуги грошові кошти в сумі 3 000 грн. з умовами договору про те, що названий висновок буде виконано через три дні. Але відповідач взяті на себе зобов'язання в триденний строк не виконав, пояснюючи, що в правовстановлюючих документах є помилка, яка є причиною затримки дачі висновку з грошової оцінки майна. Позивачка в свою чергу звернулася до відповідача про повернення їх коштів, які вона сплатила на виконання договору, оскільки відповідачем порушені його умови. Висновок з оцінки нерухомості вона отримала від іншого експерта і тому послуг [PERSON] вона вже не потребує. Зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання, висновку про грошову оцінку майна він їй не надав, тому і кошти, які він отримав від позивачки, є безпідставно набутими і він зобов'язаний їх повернути. Добровільно відповідач повертати кошти відмовляється, що змусило [PERSON] звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Підтвердила обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] за довіреністю від 20.11.2011 року, посвідченою приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], уповноважена бути представником [PERSON] з питань оформлення спадкових прав останньої (а.с. 5). З позову та пояснень представника позивачки в судовому засіданні стало відомо, що [PERSON] 22 квітня 2014 року уклала з [PERSON] усний договір про надання послуг з визначення грошової оцінки спадкового нерухомого майна, яке власник майна [PERSON] мала намір в подальшому продати. Строк виконання договору був встановлений в три дні. Тобто, [PERSON] взяв на себе зобов'язання надати звіт з оцінки нерухомого майна позивачці протягом трьох днів, отримавши від [PERSON] за надання послуг 3000 грн., про що видав їй товарний чек № 31 від 22.04.2014 року з печаткою ФОП [PERSON] (а.с. 6). Такого звіту у вказаний термін відповідач не надав, чим порушив договірні зобов'язання. Підстава в отриманні від [PERSON] звіту з оцінки майна у позивачки відпала, оскільки його вона вже отримала від іншого експерта. Отже, як вважає позивачка та її представник, відповідач безпідставно отримав кошти від позивачки, які до даного часу не повернув і утримує у себе без будь-яких правових підстав. 3 червня 2014 року позивачка зверталася з заявою до Роменського МВ УМВС з проханням розслідувати факт безпідставного утримання [PERSON] її грошових коштів в зв'язку з невиконанням ним договірних умов (а.с. 7). По результатами перевірки даної заяви 11 червня 2014 року працівниками Роменського МВ УМВС був зроблений письмовий висновок про те, що правовідносини, які склалися між [PERSON] і [PERSON] є цивільно-правовими, вони мають вирішуватися виключно в судовому порядку, і на цій підставі провадження по вказаному зверненню було припинено (а.с. 8). Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про стягнення коштів за ненадання послуг. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази за внутрішнім переконанням, та зв'язок їх у сукупності, суд вважає що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає, оскільки, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, позивач та його представник не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] дійсно укладав з [PERSON] договір про надання оціночних послуг і отримав від неї за це 3000 грн. Так, з наданого у підтвердження позовних вимог товарного чеку від 22.04.2014 року вбачається, що [PERSON] сплатила за надання оціночних послуг кошти в сумі 3000 грн., але про те, що дані послуги мав надавати саме відповідач [PERSON] відомостей у товарному чеку ніяких немає. А навпаки, на печаті, якою завірений даний чек, стоїть прізвище фізичної особи-підприємця «[PERSON]». Копія візитки відповідача [PERSON] також не підтверджує наявність у нього будь-яких зобов'язань стосовно позивачки [PERSON], а тим більше отримання він неї грошових коштів, оскільки візитка носить лише інформаційних характер про надання відповідних послуг та реквізити сторони, якою можуть бути надані такі послуги (а.с. 6). У висновку від 11.06.2014 року про результати розгляду заяви [PERSON], на який посилається позивачка, відсутні пояснення [PERSON] про те, що він дійсно отримав за послуги від [PERSON] 3000 грн. Інших доказів позивачкою чи її представником надано не було. Враховуючи викладене, підстав для задоволення позову [PERSON] немає.

Outcome: dismissed