Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 456\~951,30 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 83\~320,92 грн., суму пені в розмірі 148\~517,95 грн. та судові витрати в розмірі 6\~887,90 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.04.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Згідно вказаного договору позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 19\~220,00 дол. США, відповідач зобовязався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти в розмірі 24% річних щомісяця виходячи із суми неповерненої позики до дати фактичного повернення суми позики. Згідно п. 8 Договору позика повертається частинами щомісячно до 28 числа поточного місяця. Сума, яку щомісячно зобовязується повертати відповідач повинна бути не меншою ніж 400 доларів США або її еквіваленту у гривнях. Станом на день звернення з позовом до суду, відповідач суму боргу вчасно не погашає, лише частково погасив суму боргу, а саме: 30.04.2016 року 10 000,00 грн. (398 дол. США); 31.05.2016 року 10\~000,00 грн. (398 дол. США); 29.06.2016 року - 10 000,00 грн. (405 дол. США); 30.07.2016 року 10\~000,00 грн. (384 дол. США); 31.08.2016 року 10\~000,00 грн. (377 дол. США); 30.10.2016 року 8\~900,00 грн. (333 дол. США), про що свідчать відповідні розписки, здійснені на зворотній стороні договору позики. Станом на день звернення з позовною заявою до суду відповідач припинив погашати борг та не сплачує відсотки за користування грошовими коштами. Згідно п. 12 Договору за порушення строків повернення суми позики відповідач сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми неповерненої позики за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється до дати повернення суми позики в повному розмірі. Згідно п. 14 Договору у випадку прострочення повернення відповідачем частини суми позики, передбаченому п. 8 цього договору на строк більше 10 календарних днів, позивач має право вимагати повернення усієї суми позики достроково шляхом направлення відповідної вимоги на адресу відповідача або шляхом безпосереднього звернення до суду з вимогою про стягнення усієї суми позики, процентів та штрафних санкцій. Так, позивачем 03.02.2017 року, було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобовязання, щодо повернення грошових коштів. На підставі вищенаведеного позивач вважає, що він має право вимагати від відповідача сплати боргу, процентів за користування позикою та пеню за кожен день прострочення. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі та участі позивача. Також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3\~ст. 74 ЦПК України\~повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3\~ст. 27 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 \~ст. 74 ЦПК України\~та\~рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно\~статті 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 28.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів (а.с.6). Згідно Договору позики позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 19\~220,00 дол. США, відповідач зобовязався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти в розмірі 24% річних щомісяця виходячи із суми неповерненої позики до дати фактичного повернення суми позики. Згідно п. 8 Договору позика повертається частинами щомісячно до 28 числа поточного місяця. Сума, яку щомісячно зобовязується повертати відповідач повинна бути не меншою ніж 400 доларів США або її еквіваленту у гривнях. Станом на день звернення з позовом до суду, відповідач суму боргу вчасно не погашає, лише частково погасив суму боргу, а саме: 30.04.2016 року 10 000,00 грн. (398 дол. США); 31.05.2016 року 10\~000,00 грн. (398 дол. США); 29.06.2016 року - 10 000,00 грн. (405 дол. США); 30.07.2016 року 10\~000,00 грн. (384 дол. США); 31.08.2016 року 10\~000,00 грн. (377 дол. США); 30.10.2016 року 8\~900,00 грн. (333 дол. США), про що свідчать відповідні розписки, здійснені на зворотній стороні договору позики (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі №6-79цс14). Позивач вказує, що відповідач [PERSON]. зобовязання з повернення коштів у строк, обумовлений договором позики не виконав. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем було надано суду оригінал Договору позики від 28.04.2016 року. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобовязання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору позики щодо своєчасного повернення суми отриманої позики, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму боргу, яка була ним отримана від позивача за договором позики та яку просить стягнути позивач. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п. 5 Договору позики позика надається під проценти. Розмір процентів становить 24 % річних. Проценти сплачуються Позичальником щомісяця виходячи із суми неповерненої позики до дати фактичного повернення суми позики. Згідно наданого позивачем розрахунку сума боргу становить 456\~951,30 грн., загальний розмір процентів за користування позикою становить 83 320,92 грн., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с.11). Відповідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно наданого позивачем розрахунку, з відповідача підлягає стягненню пеня за порушення строків повернення позики в загальній сумі 148 517,95 грн. (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги. Так, позивачем 06.02.2017 року, було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобовязання, щодо повернення грошових коштів (а.с.8-9). Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором, пені та процентів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved