Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

12.12.2013 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року у розмірі 1.055.477 грн. 89 коп., а також понесені ним судові витрати в сумі 3441 грн. При цьому позивач вказує на те, що між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 10.04.2006 року було укладено Кредитний договір № 332/0406/88-119, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 450.000 грн., які зобов»язалась повернути в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, а також виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке в подальшому змінило своє найменування на ПАТ «Омега Банк» та виступає правонаступником по всіх правах та зобов»язаннях ПАТ «Сведбанк», відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» за Договором факторингу № 15 свої права вимоги за зобов»язаннями відповідача по кредитному договору. Як вказує позивач, до теперішнього часу [PERSON] не виконала зобов'язань, передбачених Кредитним договором № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам та пені, у зв'язку з чим станом на 19.11.2013 року заборгованість відповідачки за вказаним Кредитним договором становить 1.055.477 грн. 89 коп., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 383.144 грн., заборгованість по відсотках - 311.642 грн. 70 коп., а також нарахована пеня - 360.691 грн. 19 коп. Посилаючись на викладені обставини та положення ст.ст. 526, 543, 625,610 ЦК України, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» просить задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні 06.03.2014 року представник позивача Нестерець О.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Тому, зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Нестерець О.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 10.04.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», який в подальшому змінив свою назву на ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 332/0406/88-119, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 450.000 грн. на строк по 10.04.2009 року, зі сплатою 20% річних за весь час фактичного користування кредитними коштами. Зазначені кошти відповідачка отримала відповідно до п.1.2 Кредитного договору на підставі своєї заяви в готівковій формі через касу Банку. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок [NUMBER], щомісяця, через касу Банку згідно Додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного Кредитного договору. Згідно п.3.3 Кредитного договору [PERSON], щомісяця, в період з 01 по 10 число включно за попередній календарний місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків [NUMBER] через касу банку сплачувала проценти за користування кредитними коштами. Судом також встановлено, що 17.10.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», який в подальшому змінив свою назву на ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року. Згідно умов вказаної Додаткової угоди, п.п. 1.1, 3.1 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Пункт 1.1. Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у сумі 894.000 грн. на строк до 10.04.2009 року та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.». «Пункт 3.1. Позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок [NUMBER], щомісяця, через касу Банку згідно Додатку № 2, що є невід'ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п. 3.8, 3.9 та 5.1.4 даного договору.». Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 від 17.10.2006 року, Додаток № 1 до Кредитного договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року втрачає чинність. Згідно рішення Позачергових Загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на ВАТ «Сведбанк», який виступав правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях АКБ «ТАС-Комерцбанк». 30.04.2009 року ВАТ «Сведбанк» змінив свою назву на ПАТ «Сведбанк», та виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ВАТ «Сведбанк». Судом також встановлено, що 11.06.2012 року ПАТ «Сведбанк» звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року на загальну суму 618.348,24 грн. та 89.905,83 грн., що разом становить 708.254 грн. 07 коп., а також понесені ним судові витрати. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти позову та 19.09.2012 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Сведбанк», в якому просила визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 17.10.2006 року до Кредитного договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року. При цьому відповідачка посилалась на те, що вона в повному обсязі виконала свої зобов'язання за Кредитним договором, повернула отримані у позивача за Кредитним договором грошові кошти разом з процентами, і на даний час ніякої заборгованості не має. Крім того, [PERSON] стверджувала, що не укладала з Банком 17.10.2006 року Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору від 10.04.2006 року, гроші за цією угодою в розмірі 894.000 грн. не отримувала, і взагалі, не знала про наявність такої угоди, оскільки не підписувала її, також, на Графіку погашення заборгованості за кредитом згідно Додатку № 1, стоїть не її підпис. Під час розгляду вказаної справи, з метою вирішення питання, чи виконано підпис від імені [PERSON], зображення якого міститься в графі «Позичальник» в додатковій угоді № 1 від 17.10.2006 року до Кредитного договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року тією особою, від імені якої він зазначений, ухвалою суду від 27.11.2012 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу, яку доручено провести експертам КНДІСЕ. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 11390/11391/12-32 від 13.06.2013 року, підпис від імені [PERSON] у рядку «[PERSON]______» у наданій на дослідження Додатковій угоді № 1 від 17 жовтня 2006 року до кредитного договору № 332/0406/88-119 від 10 квітня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] на суму 894.000 грн., виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 31.07.2013 року позов [PERSON] було задоволено. Визнано недійсною Додаткову угоду № 1 від 17.10.2006 року до Кредитного договору № 332/0406/88-119, укладену 10.04.2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» на суму 894.000 грн. (а.с.50-54). При цьому як вбачається із зазначеного рішення суду, після повернення справи із судово-почеркознавчої експертизи справа призначалась до розгляду неодноразово. У зв»язку з повторною неявкою до суду представника ПАТ «Сведбанк» без поважних причин первісний позов Банку ухвалою суду від 31.07.2013 року було залишено без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, яка розглядається в даному провадженні, саме після призначення судом 27.11.2012 року судової почеркознавчої експертизи ПАТ «Сведбанк» уклало 28.11.2012 року з ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» Договір Факторингу № 15, за яким відступило останньому свої права вимоги заборгованості по Кредитному договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року, укладеному з [PERSON], зазначеному в Реєстрі заборгованості боржників № 1-Б за порядковим номером 24 (а.с.17-20,21). Згідно Витягу з Реєстру заборгованості боржників на час відступлення прав вимоги заборгованості відповідачки за кредитним договором станом на 28.11.2012 року заборгованість [PERSON] становила 1.055.477 грн. 89 коп., яку і просить стягнути за даним позовом ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» з відповідачки. При цьому, відповідно до наданих ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» Витягу з Реєстру заборгованості та розрахунку заборгованості відповідачки за Кредитним договором № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року заборгованість [PERSON] станом на 28.11.2012 року становила: заборгованість по основній сумі кредиту - 383.144 грн., заборгованість по відсотках - 311.642 грн. 70 коп., а також нарахована пеня - 360.691 грн. 19 коп. (а.с.21,22). Як вбачається з рішення Деснянського районного суду м.Києва від 31.07.2013 року, в судовому засіданні 22.11.2012 року представник ПАТ «Сведбанк» просив стягнути з [PERSON], заборгованість за кредитом в сумі 708.254 грн. 07 коп., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 383.144 грн., заборгованість по відсотках - 298.033 грн. 74 коп., а також пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 58.457 грн. 32 коп. та пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 40.090грн. 43 коп. При цьому підставою стягнення вказаної заборгованості з [PERSON] була Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року, згідно якої відповідачка отримала кредит в розмірі 894.00 грн. на строк по 10.04.2009 року, зі сплатою 20% річних за весь час користування кредитними коштами. Враховуючи вимоги ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» про стягнення з відповідачки заборгованості за Кредитним договором № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року, яка станом на 28.11.2012 року становила 1.055.477 грн. 89 коп., та вимоги ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] по справі № 2-60/13, згідно яких заборгованість відповідачки станом на 22.11.2012 року становила 708.254 грн. 07 коп., суд дійшов до висновку, що ПАТ «Сведбанк відступив своє право вимоги заборгованості [PERSON] по Додатковій угоді № 1 до Кредитного договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року, яка визнана рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 31.07.2013 року недійсною. Як вбачається з положень ч.1 ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язаня вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено заміну кредитора у зобов»язанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно ст. 517 ЦК України разом із правом вимоги первісний кредитор у зобов»язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов»язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов»язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Судом встановлено, що 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторінгова компанія «Вектор Плюс» уклали Договір факторингу № 15, згідно якого ПАТ «Сведбанк», відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги за зобов»язаннями відповідачки [PERSON] по кредитному договору № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року, додаткова угода до якого визнана рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 31.07.2013 року недійсною. Оскільки вказана додаткова угода є підставою для позивача для стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором факторингу, то передане ПАТ «Сведбанк» позивачу право вимоги суд вважає недійсним, а вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» безпідставними. Крім того, суд враховує, що згідно ст. 517 ЦК України разом із правом вимоги первісний кредитор у зобов»язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Зокрема, продавець зобов'язаний передати покупцю Реєстр боржників та передати покупцю документи кредитних справ, згідно з переліком, погодженим сторонами у відповідній угоді. Документи передаються продавцем покупцю за Актами приймання-передачі, який є невід'ємною частиною Договору факторингу. Також, Продавець зобов'язаний сповістити боржників, в письмовій формі із повідомленням про вручення, про продаж (відступлення) прав за основними договорами покупцю та повідомити нові реквізити платежів. Як вбачається з Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, він наданий позивачем в неповному обсязі, що позбавляє суд з»ясувати умови відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором [PERSON] Крім того, представником позивача не надано для огляду документи кредитної справи [PERSON] разом з розрахунком її заборгованості перед Банком, які мали бути передані продавцем покупцю за Актом приймання-передачі і є невід'ємною частиною Договору факторингу. В той же час наданий позивачем Витяг з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28.11.2012 року посвідчений неналежним чином, невідомою особою (а.с.21). Також, представником позивача не надано Копії повідомлень, реєстру поштових відправлень та повідомлення про вручення відповідачці відповідного поштового відправлення про сповіщення [PERSON] про продаж (відступлення) прав за Договором факторингу покупцю та повідомлення нових реквізитів платежів, які повинні бути у покупця. У зв»язку із зазначеними обставинами, наданий ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Договір факторингу № 15 від 28.11.2012 року та Витяг з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28.11.2012 року суд оцінює критично і до уваги не приймає. При таких обставинах, суд вважає недоведеним перехід до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права вимоги у зобов»язанні за кредитним договором № 332/0406/88-119 від 10.04.2006 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], а також необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 1.055.477 грн. 89 коп., тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed