Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

11.01.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 03.08.2017р. розірвано, за час якого 01.12.2005р. у них народилася донька [PERSON], у свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. Після розірвання шлюбу вони разом не проживають, донька проживає біля позивача, а відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на її утримання. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, а справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 03.08.2017р. було розірвано. За час шлюбу 01.12.2005р. у них народилася донька [PERSON], у свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком дитини, яка в теперішній час згідно тверджень позивача та довідки Байбузівської сільської ради від 10.01.2018р. №24 проживає біля позивача, а відповідач у добровільному порядку не надає позивачу належної матеріальної допомоги на її утримання, між позивачем та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину та відповідач позов визнає. Згідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.180, ч.2 ст.141 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязку щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Суд розяснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також розяснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704,80грн.. Таким чином,

Outcome: approved