Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила змінити з дня набрання рішенням законної сили спосіб стягнення та розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2009 року (справа№2-8452/09) з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO],наступним чином: стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення сином повноліття([INFO]). Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що розмір аліментів на дитину, стягнутих згідно судовому рішенню, в розмірі 30%(в подальшому 50%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є достатнім для нормального розвитку дитини, матеріальне становище відповідача на даний час суттєво покращилося, а сам спосіб стягнення аліментів у розмірі 30%(в подальшому 50%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає діючому законодавству України. У судове засідання позивач - [PERSON] та її представник не з'явилися, позивач надала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не направив на адресу суду. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, з 24 квітня 1999 року по 26 вересня 2006 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 26.09.2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №232. [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, що було видане 04 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 593. 08 грудня 2006 року позивач одружилась з [PERSON], змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 08 грудня 2006 року Талліннським бюро ЗАГС, акт про укладення шлюбу №2700. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2009 року по справі №2-8452/09 з [PERSON] щомісячно на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнути аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 06 травня 2009 року по досягненню його повноліття, тобто у розмірі по 210,30 гривен щомісячно і до [INFO], з послідуючим перерахуванням цього розміру у випадку підвищення цього розміру відповідно до діючого законодавства. 19 квітня 2011 року позивач розірвала шлюб з [PERSON], змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2011 року та додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2011 року по справі №2-6300/11. Позивач згідно рішенню Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2009 року по справі №2-8452/09 отримує аліменти на дитину, який після розірвання шлюбу проживає с позивачем, заборгованості по сплаті аліментів не має. Позивач працює у ТОВ «НВФ «АНТІКА» менеджером з продажу, її заробітна плата складає 1900,00 гривень, що підтверджується довідкою, виданою 09.07.2018 року ТОВ «НВФ «АНТІКА». Неповнолітній [PERSON] навчається у гімназії №4 Одеської міської ради Одеської області, що підтверджується довідкою №359 від 06.07.2018 року, виданою гімназією №4 Одеської міської ради Одеської області. Відповідач є державним службовцем, працює суддею у Березовському районному суді Одеської області. Ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, вказані у ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні даного спору суд враховує правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі №556/1896/16-ц про те, що визначення судом першої інстанції аліментів на утримання дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину; у даному випадку розмір аліментів на утримання дитини відповідно до положень частини третьої статті 181 СК України фактично не визначений, а стягнення аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з урахуванням фактичного визнання позову відповідачем (відсутність відзиву на позовну заяву та ненадання доказів проти доводів позову) , суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та зміни способу стягнення та розміру стягнення аліментів на дитину з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. Відповідно до вимог ЦПК України, а саме ч. 3 ст.133, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом [PERSON] укладено договір №06/2018 від 05 липня 2018 року про надання правової допомоги по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів на дитину. Згідно заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу від 05.09.2018 року вона просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривен (ознайомлення з документами, вивчення судової практики, складання позовної заяви та її подання до суду та інше згідно розрахунку від 05.09.2018 року вартості витрат на правову допомогу). Понесені позивачем витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2000,00 гривен підтверджуються квитанцією №14.256 від 05.07.2018 року та розрахунком витрат від 05.09.2018 року. Таким чином, суд вважає, що витрати понесені позивачем на надання правової допомоги підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2000,00 гривен відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved