Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

11 лютого 2020 року адвокат Руднєва І.С., яка діє від імені та в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить: 1) позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 10 березня 2003 року [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб, під час перебування у якому у них [INFO] народилась дитина - [PERSON] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склались, внаслідок чого вони припили спільне проживання та ведення спільного господарства. Дочка проживає разом з [PERSON] , перебуває повністю на її утриманні, а відповідач з моменту народження дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про її фізичних та духовний розвиток, утримання та догляд за нею. Крім того, позивач позбавлена можливості виїхати з дочкою за межі України на спортивні змагання, олімпіади або відпочинок, оскільки їй необхідний дозвіл батька дитини на вивіз дитини за кордон. Також при досягнення 14-річного віку дитина буде позволена можливості отримати паспорт громадянина України, вступити до вищого навчального закладу, знятись з реєстрації за місцем мешкання та зареєструватись за місцем навчання, оскільки [PERSON] офіційно є батьком [PERSON] , однак абсолютно ніяких значимих дій по відношенню до дочки не здійснює, з огляду на що вони вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2020 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації в Донецькій області, до участі у справі, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 00 хвилин 25 березня 2020 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 25 березня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 30 хвилин 24 квітня 2020 року, зобов`язано Службу у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації в Донецькій області виконати дії, передбачені ч. 6 ст. 19 СК України, та надати в судове засідання, яке відбудеться 24 квітня 2020 року о 09 годині 30 хвилин, письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року відкладено судове засідання на 09годину 30 хвилин 22 травня 2020 року за клопотанням представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 22 травня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 09годину 00 хвилин 25 червня 2020 року за клопотанням представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, до судового засідання не з`явились. 24 червня 2020 року на адресу суду представником позивача подано заяву, у якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглянути без її та позивача участі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 19 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua) відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. До початку судового засідання в.о. начальника служби у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Врублевською К.О. на електронну пошту суду подано заяву про розгляд справи без представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Оскільки сторони були належним чином повідомлені про судове засідання, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані статтями 150, 152, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України (далі за тестом - СК України). Частина 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 22 вересня 2006 року (а.с. 12). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 13). Згідно копії довідки від 21 липня 2015 року № 1436009923 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, виданої 21 липня 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації, [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] , [INFO] , проживали за адресою: [ADDRESS] , і перемістились 17 липня 2015 року в [ADDRESS] ) (а.с. 10). З копії довідки № 2914/01-18, виданої 21 грудня 2019 року сільським головою Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області Саркісовим К.Ю. та секретарем Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області Руденко Н.М., вбачається, що позивач фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , та мати - [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно копії довідки № 2915/01-18, виданої 21 грудня 2019 року сільським головою Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області Саркісовим К.Ю. та секретарем Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області Руденко Н.М., відповідач на території Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області не зареєстрований та фактично не мешкає. З родиною не мешкає з 2015 року, участі в утриманні житла, де фактично мешкає його неповнолітня дитина, не приймає, дочку не відвідує, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає, не телефонує, долею дочки не цікавиться (а.с. 15). З копії побутової характеристики, виданої 20 грудня 2019 року сільським головою Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області Саркісовим К.Ю., вбачається, що [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , має на утриманні неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, по характеру спокійна, врівноважена, турботлива мати, з сусідами підтримує добросусідські відносини, в конфлікти не вступає, з повагою відноситься до старших за себе людей, завжди готова прийти на допомогу, спиртними напоями не зловживає, звернень та скарг від мешканців селища до сільської ради на позивача на надходило (а.с. 16). Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов родини позивача, складеного 21 грудня 2019 року депутатами Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області [PERSON] та [PERSON] , підписи яких посвідчені сільським головою Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області Саркісовим К.Ю., [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її матері - [PERSON] . У квартирі зроблено ремонт, встановлено індивідуальний котел опалення, мається побутова техніка, меблі та інші прилади для нормального існування родини, дитина має окрему кімнату, а також все необхідне для всебічного розвитку та проживання: продукти харчування, свіжі овочі та фрукти, багато нового сезонного одягу, ліжко, іграшки, дитячі розважальні ігри, книжки та ін. Батьком дитини фактично не проживає з родиною з 2015 року, дитину не відвідує, вихованням дочки не займається, матеріальної допомоги не надає, не телефонує, долею дочки не цікавиться, його місцезнаходження невідоме (а.с. 17). З копії довідки № 280, виданої 23 грудня 2019 року директором Новолуганської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бахмутського району Донецької області Шарипіною І.Ю. та секретарем Новолуганської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бахмутського району Донецької області Шульженко О.Ю., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у 7 класі зазначеної школи (а.с. 18). Згідно копії психолого-педагогічної характеристики учениці [PERSON] , складеної класним керівником Новолуганської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бахмутського району Донецької області Крайновою Л.Г. та директором Новолуганської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бахмутського району Донецької області Шарипіною І.Ю. , дитина навчається у зазначеній школі з другого класу, має статус переселенця, протягом усіх років навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця, володіє учбовим матеріалом на високому рівні, навчається в повну міру своїх сил, працює наполегливо, не потребує контролю. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню дочки, завжди цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання, а батько навчанням дитини не займається, жодного разу не був присутній у школі, не цікавився успіхами дитини (а.с. 19). З копії довідки № 10, виданої 20 грудня 2019 року завідувачем Новолуганської амбулаторії Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Бахмутської районної ради» Карман Т . А. , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , здорова (а.с. 20). Відповідно до висновку за вих. № 28/0565 від 25 травня 2020 року, орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації вважає доцільним позбавлення батька [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , (а.с. 70-72). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача [PERSON] , який є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , мало місце неналежне виконання своїх обов`язків, яке не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача [PERSON] та позбавлення його батьківських прав, оскільки на теперішній час він не намагається виправитись та здійснювати в повному обсязі свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню його малолітньої дитини. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне прийняти до уваги під час ухвалення рішення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, належних та достатніх роз`яснювальних заходів з відповідачем було проведено достатньо, але це не принесло бажаних результатів щодо виконання ним його батьківських прав та обов`язків. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому частиною третьою статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має (доказів протилежного ним під час розгляду справи не надано), вважає, що [PERSON] може виплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки у визначеному позивачем розмірі, а саме: у 1/4 частині його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Одночасно, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позовної вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) у сумі 840,80 гривень. Крім того, враховуючи, що при поданні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати відповідного судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути судовий збір з відповідача в суму 840,80 гривень в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved