Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

10 березня 2020 року Кредитна спілка «СуперКредит» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 27.02.2017 року з відповідачем був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-40/0019/17/92/06 про надання останньому кредиту в сумі 10785,46 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 72 % річних, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 10785,46 грн., а відповідач [PERSON] зобов`язався в строки, обумовлені кредитним договором та згідно графіка, повернути отримані кредитні кошти і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання сплатити пеню в розмірі 1 % за кожний день прострочення. Відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого станом на 25.02.2020 року утворилась заборгованість в сумі 14435,59 грн., з яких 2,516,64 грн. заборгованість по тілу кредиту, 7,397,99 грн. заборгованість по сплаті процентів за період з 13.03.2017 року по 25.02.2020 року, 4520,96 грн. пеня за період з 29.05.2019 року по 25.02.2020 року. Представник Кредитної спілки «СуперКредит» в судове засідання не з`явився, надіслав заяву від 25.03.2020 року, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Ч. 2 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, справа згідно ст. 223 ЦПКУ розглянута без його участі. Згідно ст. 211 ч.3 ЦПК України справа розглядалась на підставі наявних у суду доказів згідно з приписами ст. 247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до положень ст. 280-282 ЦПК України, справа розглядалась у відсутності відповідача із ухваленням заочного рішення, згідно позиції позивача. Судом встановлено, що 27.02.2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-40/0019/17/92/06 про надання останньому кредиту в сумі 10785,46 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 72 % річних, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 10785,46 грн., а відповідач [PERSON] зобов`язався в строки, обумовлені кредитним договором та графіком платежів, повернути отримані кредитні кошти і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом. Відповідно до видаткового касового ордеру від 28.02.2017 року [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 10785,46 грн. Нарахування процентів за договором відповідно до п. 3.2 здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язався повністю повернути суму отриманого кредиту в передбачені строки, щомісячно погашаючи суму отриманого кредиту у вигляді мінімального платежу та розмір щомісячних процентів, зазначених у Графіку платежів, який погоджено сторонами у додатковому договорі № 1 до кредитного договору. Строк дії договору з 27.02.2017 року по 27.02.2022 року. Відповідно до умов договору, у разі порушення прострочення позичальником термінів платежів кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Так, за змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача 14435,59 грн., з яких 2,516,64 грн. заборгованість по тілу кредиту, 7,397,99 грн. заборгованість по сплаті процентів за період з 13.03.2017 року по 25.02.2020 року, 4520,96 грн. пеня за період з 29.05.2019 року по 25.02.2020 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved