overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

11 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання. Вона не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями. Посилаючись на викладене, просила визнати недієздатною [PERSON], встановити над нею опіку та призначити її опікуном останньої. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК від 19 листопада 2015 року (а. с. 15), [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта за участю експерта-психолога № 39 від 17 березня 2016 року, [PERSON] страждає психічними розладами та розладами поведінки внаслідок зловживання алкоголем у вигляді стійких когнітивних порушень та розладу особистості, ступінь і глибина яких є такими, що суттєво впливають на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 57-62). За таких обставин вказаний висновок дає підстави вважати, що [PERSON], у розумінні ст. 36 ЦК України, є лише обмежено дієздатною. Поданням опікунської ради при Очаківській райдержадміністрації від 26 травня 2016 року рекомендовано призначити заявницю [PERSON] опікуном чи піклувальником [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 37 ЦК України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] саме обмежено дієздатною, встановлення над нею піклування та призначення їй піклувальника. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

11 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 16 травня 2013 року розірвано. Від подружнього проживання народилися діти [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку до повноліття дітей. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала письмову заяву. Просить справу розглядати у її відсутність та згодна на заочний розгляд справи. Окреме доручення відповідно до ст.132 ЦПК України судом за місцем проживання відповідача не виконано. Оскільки останній до суду на виклик не з'являвся, про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 травня 2013 року розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей сина: [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволення на підставі ст. ст. 180-183 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору у сумі 243,60 грн. за розгляд справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

11 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоселицької сільської ради (далі - Рада) та до [PERSON] і [PERSON], в якому вказує, що в [INFO] помер її брат [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю). Брат не мав своєї сім»ї, жив одиноко і про те, що після його смерті була спадщина, позивачка не знала, оскільки будь - яких документів про право брата на земельну ділянку вона не бачила. Про існування спадщини позивачці стало відомо восени 2015 року від працівників сільської ради. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] за спадщиною не звертались, а мати померла в [INFO]. Вирішила звернутися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але пропустила шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Інші спадкоємці після смерті брата за спадщиною не бажають звертатися. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. В суді представники позивачки Казарець А.Г. та [PERSON] доводи позову підтримують. Представник Ради та відповідачка [PERSON] в суд не прибули, подали письмові заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Відповідач [PERSON] в суді проти позову не заперечує і пояснила, що за спадщиною після смерті брата вона і її сестра [PERSON] не зверталися і не мають наміру приймати спадщину, вони не знали про право брата на земельний пай. Їхні батьки померли - батько в [INFO], а мати в [INFO]. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], який мав на праві власності земельну ділянку, помер [INFO] За життя заповіту не складав, сім»ї не мав. Сестри [PERSON] - позивачка та відповідачі [PERSON] і [PERSON] - спадщину не приймали. Сестра [PERSON] позивачка [PERSON] про право брата на земельну ділянку дізналась восени 2015 року. Батьки [PERSON] померли в [INFO] та [INFO]. Доводи позовної заяви узгоджуються з письмовими доказами - довідкою Ради про право власності [PERSON] на земельну ділянку (пай), свідоцтвами про смерть [PERSON] та його матері [PERSON], свідоцтвами про народження позивачки та про її шлюб, свідоцтвом про народження [PERSON] та з показаннями свідка [PERSON], яка показала, що [PERSON] жив одиноко, сім»ї не мав, працював в колгоспі та з показаннями свідка [PERSON], яка показала, що батько позивачки помер раніше матері та брата [PERSON], а за життя [PERSON] працював в колгоспі. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, оскільки [PERSON] дізналась про існування спадщини після смерті брата восени 2015 року. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

11 грудня 2015 року до провадження судді Кравчук В.П. передано цивільну справу № 290/1220/15-ц за позовом СТОВ ім. Б.Хмельницького до [PERSON], Фермерського господарства «Побережник», Реєстраційної служби Романівського районного управління юстиції про визнання договору оренди землі поновленим, про зміну умов такого договору, визнання договорів оренди, укладених орендодавцем з іншим орендарем, недійсними та скасування державної реєстрації прав оренди, що виникли на підставі таких договорів. До відкриття провадження у справі суддя Кравчук В.П. подала заяву про самовідвід по даній справі, мотивуючи наступним: В поданих матеріалах міститься письмова заява відповідача [PERSON] від 17.08.2015 року, адресованої СТОВ ім. Б.Хмельницького, згідно якої відповідач [PERSON] посилається як на основний доказ та на підставу заперечення проти заявленого до неї позову на рішення Романівського районного суду від 08.05.2015 року. Заочне рішення Романівського райсуду від 08.05.2015 року по цивільній справі №290/1182/15-ц за позовом [PERSON] до СТОВ ім. Б.Хмельницького про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним було винесено під головуванням судді Кравчук В.П., згідно якого позов [PERSON] до СТОВ ім. Б.Хмельницького про визнання договору оренди землі недійсним - задоволено повністю. Для уникнення обставин, які б викликали б сумнів сторін в обєктивності та неупередженості судді Кравчук В.П., суддею подано заяву про самовідвід, відповідно до положень п. 4 ч.1 ст. 20 ЦПК України. Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді. У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і [PERSON] ООН від 27.06.2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Згідно ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини з поправками, внесеними відповідно до положень Протоколів №11 та №14, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. З врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заявлений суддею Кравчук В.П. самовідвід в розгляді даної цивільної справи, відповідно до положень п. 4 ч.1 ст. 20 ЦПК України. Згідно з ч. 1\~ст. 23 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у\~статті 20 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

11 грудня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, психологічну несумісність та періодичність виникнення скандалів. Спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 021218 виданим Словянським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 370 (а.с. 2). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини, зявилась психологічна несумісність. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини сторони не мають. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сімї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сімї, відповідач не заперечує проти позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

11 грудня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про день місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, актовий запис № 06 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] (а.с.10), яка після розірвання шлюбу за згоди сторін залишається проживати з матір'ю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, а збереження подружніх стосунків не відповідає їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «[PERSON]», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

11 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що 18.02.2014 померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки загальною площею 2,2822 га, кадастрові номери 7422010400312880399 та 7422010400312960551, розташовані на території Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області (за межами населеного пункту), призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявник, як спадкоємець за законом, спадщину у встановлений законодавством строк прийняла, але не може оформити успадковані земельні ділянки, оскільки у свідоцтві про народження заявника матірю записана [PERSON], а у свідоцтві про смерть матері вона записана як [PERSON]. Тому заявнику необхідно встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа у судове засідання не з?явилась, до суду надійшла заява про проведення судового розгляду без участі представника. Заслухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] її імя та по батькові зазначено як «Анна Григоровна» /а.с. 6/. Відповідно до копії свідоцтва про одруження 28.02.1957 одружились [PERSON] та [PERSON] /а.с. 6/. Як вбачається зі свідоцтва про народження /а.с. 5/ 29.10.1961 народилася [PERSON], в графі мати зазначено [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище з «Тузинець» на «Онищенко» /а.с. 5/. 18 лютого 2014 року мати заявника [PERSON] померла та у свідоцтві про її смерть, зазначено «Тузинець Галина Григорівна» /а.с. 7/. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повністю підтвердив викладене заявником. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

11 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Самарський р-н, вул. Лафарга, 2/4. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.12.2015 р. о 11 год. 04 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.12.2015 р. о 11 год. 04 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора інструкції виконує усвідомлюючи. Мовний контакт формальний, відповіді односкладово, після паузи, примітивні. Заговорюється. Голос тихий, невиразний. Орієнтована приблизно правильно. Дивиться в одну точку. Увагу концентрує вяло. Плутає даті, події, не може адекватно оцінити ситуацію. Висловлює маячні ідеї відносини, самозвинувачення, нікчемності. Емоційно неадекватна. Мислення різнопланове, аутистичне. Каже. Що дома її епізодично переслідують „голоси, їх зміст не розкриває, але каже, що вони управляють її діями. Диссимулює. Легко афектується при нагадуванні о причинах госпіталізації. Суїцидально налаштована. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад внаслідок захворювання судин головного мозку з суїцидальними тенденціями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

11 грудня 2015 року (з інформацією про відправлення) представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 23 серпня 2009 року, б/н, відповідач отримала кредит у розмірі 5700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі Правила) та Тарифами [PERSON] складає між сторонами Договір. Відповідно до п. 9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав повністю, надавши відповідачу кредит. Натомість, відповідач станом на 30.11.2015 порушила зобовязання за кредитним договором, ухиляється від його виконання та має заборгованість в розмірі 28729,30 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у вищезазначеному розмірі та сплачені судові витрати. В судове засідання уповноважений представник позивача повторно не зявився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку, направив суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, в судовому засіданні відповідач позов визнала повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 23 вересня 2009\~ року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, б/н, який складається із заяви позичальника,Умов, Правил та [PERSON], відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу\~ грошові кошти шляхом видачі кредитної картки № 4149437324650124 зі сплатою 36 % на рік. Відповідач умови Договору не виконала. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30.11.2015 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором становить 28729,30 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом 4774,19\~ грн, по процентам за користування кредитом 19310,86 грн, за пенею та комісією 2800,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов: 500,00 грн - фіксована частина, 1344,25 грн - процентна складова. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved