overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

12.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 10.10.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 199764 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до електромережі енергопостачальника без порушення схеми обліку електричної енергії. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачам проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 9459 грн. 05 коп., яку просить стягнути з відповідачів на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі в у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 10.10.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у будинку [ADDRESS], було складено Акт №199764 про порушення відповідачами Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до електромережі енергопостачальника без порушення схеми обліку (а.с.3). Згідно розрахунку заборгованості за Актом №199764 про порушення Правил користування електричною енергією від 10.10.2014 року, сума заборгованості відповідачів перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 9459 грн. 05 коп. (а.с.5). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію в сумі 9459 грн. 05 коп. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

12.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 13.10.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 201036 про порушення відповідачами Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до електромережі енергопостачальника без порушення схеми обліку електричної енергії. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачам проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 825 грн. 16 коп., яку просить стягнути з відповідачів на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі в у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 13.10.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 201036 про порушення відповідачами Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до електромережі енергопостачальника без порушення схеми обліку (а.с.3). Згідно розрахунку заборгованості за Актом №201036 про порушення Правил користування електричною енергією від 13.10.2014 року, сума заборгованості відповідачів перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 825 грн. 16 коп. (а.с.5). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію в сумі 825 грн. 16 коп. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

12.01.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 27327,20 грн. за кредитним договором № б/н від 18.11.2011 року та судових витрат - 273,27 грн. Підставою позову явилось те, що 18.11.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 17500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на це, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», що складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк свої зобов'язання виконав, а відповідач свої зобов'язання не виконував і на 30.11.2014 року має заборгованість у сумі 27327,20 грн., яка складається: 17218,88 грн. - заборгованість за кредитом, 7896,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 443,59 грн. -заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1277,49 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 18.11.2011 року (а.с.7), тарифів по престижним карткам Visa ( а.с.8-9), Витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-33), підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.5-6) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

12.01.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 34452,78 грн. за кредитним договором № ABHSRC04670038 від 21.02.2008 року та судові витрати - 344,53 грн. Підставою позову явилось те, що відповідно до вказаного договору відповідач 21.02.2008 року отримав кредит у розмірі 12257,93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ «Акцент Банк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ «Акцент Банк», так як змінено тип банку та його найменування, і 24.09.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «розстрочка», «Тарифами», складає між ним та Банком кредитно-заставний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Банк свої зобов'язання виконав, а відповідач свої зобов'язання не виконував і на 11.12.2014 року має заборгованість у сумі 34452,78 грн., яка складається: 6636,37 грн. - заборгованість за кредитом, 667,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2206,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22825,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1616,80 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № ABHSRC04670038 від 21.02.2008 року, Умов та правил надання банківських послуг, підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

12.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем, [PERSON] вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], але відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає і вона була змушена звернутися з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач працює та отримує дохід, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. 14 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Часовоярською міською радою м.Артемівська у Донецькій області, актовий запис № 50 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу народилася дитина, син - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 2015 року січня місяця 02 числа зроблено відповідний запис № 1, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою, [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, згоден на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка виховує і утримує сина, відповідач має можливість утримувати сина, так як працює, здоровий, інших утриманців не має. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

12.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначила, що відповідач, [PERSON] є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач працює, аліменти нікому не платить, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. 17 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб та від шлюбу народилася дитина, син - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 2012 року грудня місяця 07 числа зроблено відповідний запис № 823, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою, [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, згоден на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка виховує і утримує сина, відповідач має можливість утримувати сина, так як працює, здоровий, інших утриманців не має, непрацездатних батьків не має. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

12.01.2015 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вони та відповідач є наймачами зазначеної квартири з 15.11.1994 року. Відповідач тривалий час не проживає у вищезазначеній квартирі та не виконує обов язки пов язані з користуванням житлом, а тому, відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України, як член сім ї наймачів житла, втратив право користування цим житлом. Та обставина, що відповідач на сьогоднішній день зареєстрований в зазначеній квартирі, перешкоджає позивачам в повній мірі користуватися квартирою. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги та пояснили суду, що відповідач тривалий час не проживає в [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що понад шість місяців постійно проживає за іншою адресою. Третя особа до суду, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи не з»явилась. Судом ухвалено слухати справу у відсутність третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивачі є наймачамим квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ЖЕК-1». З цієї ж довідки слідує, що в даній квартирі, крім позивачів зареєстрований відповідач [PERSON], а власником особового рахунку площі є позивач [PERSON] В спірній квартирі відповідач не проживає, не користується нею, не сплачує комунальні послуги, що особисто підтвердив в судовому засіданні. Згідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі 6 місяців. У відповідності зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На даний час реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS], перешкоджає позивачам в користуванні майном. Таким чином, на підставі доказів по справі, відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] в зв язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад шість місяців, оскільки користуватися йому житловим приміщенням в даній квартирі ніхто не перешкоджав. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

12.01.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 33% з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що 04.04.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2012 року сторони разом не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ним повноліття. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. 16.02.2015 року до судового засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, відбуває покарання в Маріупольському слідчому ізоляторі, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до представлених суду свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки КСН «Садки ІІ» від 25.12.2014 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON], мешкають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

12.01.2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 27 січня 2007 року Міським відділом РАЦС Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 16, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб фактично розпався, вони не підтримують шлюбних відносин на протязі п»яти років, шлюб носить формальний характер, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження сім»ї неможливе, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка своєю заявою просить розглядати справу без її участі, на розірванні шлюбу наполягає, спору про розподіл майна та місце проживання дитини немає. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення у пресі, в зв»язку з чим суд вважає можливим ухвали заочне рішення по наявним у справі доказам, на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при викладених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню спалений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

12.01.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 12.03.2014 року та мешкали однією родиною до грудня 2014 року. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-брачних відносин стало те, що у родині постійні сварки, позивачка втратила почуття любові та поваги, подальше сумісне мешкання не можливо. Через органи РАЦС відповідач не бажає розірвати шлюб, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з, явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з,явився, надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка втратила до відповідача почуття любові поваги та взаєморозуміння, відповідач у судове засідання не з, явився, не заперечує проти розірвання шлюбу, а саме: не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved