Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

11.10.2018 року [PERSON] , через свого представника Коваленко В.В. , звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 квітня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 400 доларів США, а останній в свою чергу зобов`язався повернути вказану суму, однак до теперішнього часу цього обов`язку не виконав та в добровільному порядку віддавати кошти наміру не має. Вказані обставини підтверджуються власноручно написаною розпискою позичальника та можуть бути підтверджені показами свідків, які були присутні під час надання коштів. В зв`язку з небажанням відповідачем повертати позику, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 400 доларів США, що еквівалентно 11232,60 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. та на сплату судового збору в сумі 704,80 грн. В судовому засідання представник позивач позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позові та наполягала на їхньому задоволенні в повному обсязі з підстав, зазначених в заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.04.2017р. [PERSON] була написана розписка, згідно змісту якої вбачається, що в день її написання відповідач позичив чотириста доларів США, що було еквівалентно 10600,00 грн. та зобов`язався повернути 400 доларів США, в еквіваленті на дату повернення боргу. Свідками цих подій зазначені [PERSON] та [PERSON] . Будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що були присутні під час передачі [PERSON] грошових коштів в позику [PERSON] та власноручне написання останнім боргової розписки про їхнє отримання. У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. В судовому засіданні судом було оглянуто оригінал боргової розписки, копія якої долучена позивачем до матеріалів позовної заяви, що свідчить про невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманої суми позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (положення ст. 530 ЦК України). Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). Звернення позивача до суду з даним позовом свідчить про неможливість в досудовому порядку врегулювання спору між сторонами та розцінюється як вимога до відповідача щодо повернення позики, з моменту пред`явлення якої минуло понад шість місяців. За загальним правилом, наведеним у статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи написання відповідачем розписки про отримання від позивача в борг вказаної суми грошових коштів, наявністю підпису в ній боржника та наявністю оригінала розписки у кредитора, на думку суду свідчить про укладення між сторонами договору позики, отримання вказаних у розписці відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу на момент ухвалення даного рішення судом, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми боргу, вказаної у розписці, підлягають задоволенню. При цьому суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 761/12665/14-ц, відповідно до якої у статті 53 Закону N 606-XIV закріплено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по судовому збору в сумі 704,80 грн., квитанція про сплату якого позивачем, міститься в матеріалах справи. Згідно положень ст.. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До матеріалів справи долучено акт виконаних робіт адвокатом Коваленко В.В. в якому також зазначено про отримання коштів за свої послуги від позивача в розмірі 4000 гривень, а тому, в зв`язку з задоволенням позовних вимог, вказана сума підлягає компенсації за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved