Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

11 листопада 2014 року до суду з позовом звернулася позивач [PERSON] до ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку та моральної шкоди. 08 грудня позивачка уточнила свої позовні вимоги, у зв'язку з тим, що 02.12.2014 року їй було в повному обсязі сплачено компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, то просила стягнути заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за затримку розрахунку та моральну шкоду. Із позову вбачається, що з 01.07.2014 року по 21.10.2014 року, після реорганізації філії Дебальцевській ДЕД «ДП Донецький облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні Дороги України», позивачка перебувала у трудових відносинах з підприємством - Філія «Артемівська ДЕД «ДП «Донецький облавтодор». Підприємство було реорганізовано на підставі наказу №67 від 18.06.2014 року. 21.10.2014 року позивачку було звільнено на підставі наказу №20-к від 21.10.2014 року згідно ст..40 КЗпП України. Станом на 21.10.2014 року відповідач заборгував заробітну плату за вересень у розмірі 1215,72 грн та жовтень 2014 року у розмірі 828,90 грн, а всього 2044,62 грн. Згідно ст. 117 КЗпП України, у випадку затримки розрахунку при звільненні з вини власника, з підприємства на користь працівника стягується середній заробіток за термін затримки розрахунку при звільненні. У результаті порушення трудового законодавства позивачці була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 1000 грн. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2044,62 грн, середній заробіток за затримку повного розрахунку з 21.10.2014 року по день винесення рішення та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та пояснила, що у період вересень- жовтень 2014 року нарахування заробітної плати позивачці не відбувалося, оскільки 01.06.2014 року позивачку попередили про скорочення чисельності штату і його подальше звільнення, тому вона вже підлягала звільненню 01.09.2014 року. Але через проведення антитерористичної операції з багатьма працівниками не було зв'язку. У період вересень-жовтень 2014 року, позивач свої функціональні обов'язки не виконувала, то і заробітна плата їй не була нарахована. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, що підтверджується матеріалами справи. У судовому засіданні встановлено, що згідно повідомлення про реорганізацію від 01.07.2014 року, наказом №67 від 18 червня 2014 року ДП «Донецький облавтодор» та наказу ТОВ «ДАК «Автомобільні дороги України» №86 від 06.05.2014 року, філія «Артемівській ДЕУ» буде реорганізована, посада позивачка буде скорочена та трудовий договір припинений за п.1 ч.1 ст.40КЗпП України.(а.с.10). Згідно довідки про нарахування заробітної плати, за вересень-жовтень 2014 року, заробітна плата [PERSON] не нараховувалася.(а.с.15). Згідно розрахунковому листу за жовтень 2014 року, [PERSON] нарахована вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку.(а.с.7). Згідно копії трудової книжки позивачка звільнена 21.10.2014 року за ст..40 п.1 КЗпП України на підставі наказу №20-к від 21.10.2014 року.(а.с.9). Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про Працю. Згідно ст..47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст..116 цього Кодексу. Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум провадиться в день звільнення, але не пізніше наступного дня вимоги про розрахунок. Як вбачається зі змісту ч.3 ст.113 КЗпП України за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоровя працівника або людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці з наступного. Так в судовому засіданні достовірно встановлено і не оспорюється сторонами по справі, що 01.07.2014 року позивачці повідомлено під підпис, що з 01.09.2014 року з нею буде припинено трудовий договору зв'язку з реорганізацію підприємства та скороченням штату. Згідно діючого законодавства власник був зобов'язаний в день звільнення видати трудову книжку та провести розрахунок, але цього 01.09.2014 року не відбулося, звільнена позивачка була лише 21.10.2014 року. Посилання відповідача на те, що проводилася антитерористична операція і зв'язку з працівниками не було, на увагу суду не заслуговують та суперечать вимогам ст..113 КЗпП. Тому суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час простою, а саме вересень-жовтень 2014 року. Згідно п.2 розділу 11 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середній заробіток вираховується виходячи з останніх двох календарних місяців. Заробітна плата за останні два місяця, а саме липень та серпень 2014 року склала (1593,36 грн +838,20 грн) та розділити на 44 відпрацьованих дні дорівнює 55,26 грн на день. Враховуючи вимоги ст.113 ч.3 КЗпП України, заробітна плата складає: за вересень 22 робочих дні Ч55,26 грн = 1215,72 грн; за жовтень 15 робочих днів Ч55.26 грн = 828,90 грн, загальна сума яка підлягає стягненню 2044,62 грн. Згідно з ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно п.20 Постанови Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при нездійсненні розрахунку до розгляду справи середній заробіток стягується з дня звільнення по день винесення рішення. Так з 21.10.2014 року по 17.12.2014 року, складає 46 днів Ч55,26 =2541,96 грн. Таким чином суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 2044,62 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.10.2014 р. по 17.12.2014 року у розмірі 2541,96 грн., а всього 4586 ( чотири тисяч п'ятсот вісімдесят шість) грн. 58 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль, для організації свого життя. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Враховуючи, що, відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачкою, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, їх тривалість, факт відновлення судом порушених прав позивачки, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, моральні страждання позивачки суд оцінює у 200 грн. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial