Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

11 липня 2017 року заявники звернулись до суду із заявою, в якій просили розірвати шлюб, зареєстрований 08 квітня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №209. В обґрунтування заяви, заявники посилались на те, що від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO] (арк.с.6). Спільне життя у заявників не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Заявники втратили почуття любові та поваги; вважають, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Зазначили, що між ними досягнуто згоди стосовно участі\~у вихованні та утриманні спільної дитини, яка буде проживати із матірю, тому заявники просять шлюб розірвати.\~\~\~\~ Заявники, кожний окремо, надали до суду заяви, у яких просять розглянути цивільну справу за їх відсутності, вимоги викладені у заяві підтримали в повному обсязі. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, з наступних підстав. Судом встановлено, що\~[PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 квітня 2011 року у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №209. Від цього шлюбу заявники мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки, згідно з доводами, наведеними заявниками, припинені. Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України\~визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч.3, 4\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-якого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з\~ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Між заявниками 11 липня 2017 року укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до якого визначили місце проживання дитини після розірвання шлюбу разом із матірю, а також яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дитини.\~\~\~\~ Згідно із\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між заявниками, суд вважає за необхідне зазначити про те, що заявниками висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюб та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред'явленні заяви та розгляді справи і це підтверджено ними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам заявників, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України,\~судові витрати віднести на рахунок заявників. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved