overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

10.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24.04.2009 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Фактично з вересня 2014 року шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. На даний час вони проживають окремо. Вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя їх із відповідачкою, як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В судове засідання позивач не зявився. Завчасно направив письмову заяву, якою просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримав з викладених в ньому підстав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась. Завчасно подала письмову заяву, якою просила суд розглядати справу без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом, встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 24.04.2009 року, актовий запис № 187. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №054903, виданим 24.04.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області . Сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Спільне життя сторін не склалося у звязку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Строку на примирення не потребують. Відповідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сторони не бажають зберегти сімю, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

10.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 13.10.2015 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] у судове засiдання не з'явився, незважаючи на те, що про час i мiсце розгляду справи був повiдомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згiдно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивая не заперечує проти такого вирiшення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.10.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 836, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

10.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що з 09.03.2002 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому в них народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Відповідач надає допомогу на утримання доньки, але в зв»язку з тим, що до суду одночасно з цією позовною заявою вона подала заяву про розірвання шлюбу, тому хоче офіційної сплати аліментів та вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі письмових заяв сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають доньку [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5). У відповідності до ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленому розмірі, суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

10.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року. За час спільного проживання у шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO]. До травня 2014 року позивач проживала з відповідачем разом в місті Донецьк. Після захоплення міста Донецька «Донецької народної республіки» , Відповідач змінив своє ставлення до життя: став надмірно вживати алкогольні напої, почав позивача ображати та принижувати. В звязку з цим між подружжям виник конфлікт та сторони припинили між собою шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Після цього позивач переїхала до міста Києва разом з сином, де і проживають по теперішній час. Вже майже рік подружжя живе окремо, не спілкується, стосунки не підтримує, з сином відповідач теж не спілкується та не підтримує відношення. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, ніж подружжям не має. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву, де підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву до суду, в якій відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2005 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 364. За час спільного проживання у шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися у зв'язку з частими сварками по причині несумісності характерів. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, між подружжям не має. Примирення між сторонами неможливе, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

10.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, яку мотивує тим, що між ним та відповідачкою 21.09.2012р. було зареєстровано шлюб Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років у сторін припинилися шлюбні стосунки, почастішали суперечки і непорозуміння. Відповідачка з лютого 2014 року проживає окремо від позивача із її батьками, спілкуватись із позивачем не проявляє бажання. Також відповідачка створює перешкоди в зустрічах та спілкуванні з їхнім спільним сином, який проживає разом із нею. Таким чином, шлюб між сторонами останні два роки фактично припинився, у них відсутній спільний побут, зникло почуття любові, взаєморозуміння і довіри, сім'я розпалась. Відновити шлюбні відносини є неможливим. Відповідачка та позивач мають намір створювати нову сім'ю. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять такий задоволити. Пояснили, що наданий судом строк на примирення, позитивних результатів не дав. В судовому засіданні відповідач та її представник не заперечили проти позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21.09.2012 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (6 а.с.). Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують. Враховуючи той факт, що сторони, спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 56, 105,110,112,120 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

10.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 1759,44 грн, що виникла за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року, який представник позивача підтримав в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не прибув. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.08.2012 року є власником нежитлового приміщення загальною площею 123 кв.м (квартири №№55-56) в житловому будинку №29 по вулиці Генерала Белова в місті Чернігів Чернігівської області та за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року заборгував позивачу за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 1759,44 грн (договір про надання послуг №15 від 01.03.2011 року), що суперечить вимогам ст.ст.526, 610 ЦК України (а.с.35, 39,6,16). Встановлені судом обставини є підставою для задоволення позову, з покладанням судових витрат по справі (які поніс позивач із сплати судового збору) на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

10.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу, відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25.01.2016 року в розмірі 24792 грн. 16 коп. основного боргу, 3308 грн. 90 коп. процентів за користування коштами та 389 грн. 06 коп. 3% річних, мотивуючи позові вимоги тим, що відповідно до боргової розписки від 10.06.2015 року [PERSON] зобовязувалася ці кошти повернути до 18.06.2015 року, однак своє зобовязання не виконала. Представник позивача до початку розгляду справи, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що, 10.06.2015 року відповідачка [PERSON] взяла у позивачки [PERSON] під розписку 1000 доларів США відповідно до якої зобовязувалася ці кошти повернути в строк до 18.06.2015 року (а.с. 7). Відповідачка в установлений строк та на письмові вимоги позивача боргу не повернула. Відповідно до розрахунку позивача борг складається із: 24792 грн. 16 коп. основного боргового зобовязання, 3308 грн. 90 коп. відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних 389 грн. 06 коп. Розрахунок боргу відповідачкою [PERSON] не оскаржений та не спростований. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 с. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп. Враховуючи викладене позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

10.12.2015 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що від зареєстрованого шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріально не підтримує, хоча має задовільний стан здоров'я, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, інших дітей не має і стягнень за виконавчими документами не проводиться. Дохід, який отримує позивач недостатньо для забезпечення належного виховання та розвитку неповнолітньої дитини. Вказані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не прибула, завчасно подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач не прибув у судове засідання, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надсилав. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

10.12.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.02.2002 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки він зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, матеріально сімю не забезпечує. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився без поважних причин, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~ Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 300842, сторони уклали шлюб 23.02.2002 року, який зареєстрований в [INFO], сільрада Кілійського району Одеської області, актовий запис № 03. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 150688 (а.с.6). Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сімю. На підставі викладеного та

Outcome: approved