Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

10 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди заподіяної терористичним актом у розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно 280000 гривень. В обгртунування заявленого позову посилалася на те, що 24 січня 2015 року був здійснений обстріл Лівобережного району міста Маріуполя Донецької області. За наслідками обстрілу було вбито близько 30 осіб, поранено близько 117 мирних жителів міста. Також було пошкоджено та зруйновано рухоме і нерухоме майно громадян. За даним фактом СБУ було відкрите кримінальне провадження за ч.3 ст. 258 КК України. Внаслідок зазначеного обстрілу також було пошкоджено будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності. Вартість вказаного будинку становить приблизно 70 000 доларів США. В якості відшкодування завданих збитків їй надана 1/2 частка двокімнатної квартири [ADDRESS] . Крім того, на підставі рішення Маріупольської міської ради їй надана грошова допомога у розмірі 60 000 гривень. Проте, виділена частка квартири не покрила матеріальних збитків завданих терористичним актом. Різниця між варістю зруйнованого будинку та варістю наданої квартири становить предмет спору по справі. Просила зобов`язати державу Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби Україна відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України завдану матеріальну шкоду заподіяну терористичним актом за пошкоджений будинок [ADDRESS] , у розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно 280 000 гривень. 22 січня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача Державної казначейської служби України в особі представника Носенко С.В., на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, за наступних підстав. Матерілаьна шкода [PERSON] неподільно пов`язана та заподіяна внаслідок тимчасової окупації та збройної агресії Російської Федерації з тимчасово окупованої території Донецької області, а тому компетенція та повноваження КМУ, Державної казначейської служби України, центральних органів виконавчої влади в даному випадку не розповсюджується на вказані правовідносини. Всю відповідальністю за порушення прав і свобод цивільного населення, відшкодування шкоди за скоєння проти них злочинів несе виключно Російська Федерація. А держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією. Крім того, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра фінансів України та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Отже, підстави для вирішення питання про взаємовідносини між позивачкою та Державною казначейською службою України, відсутні. Крім того, в справі немає жодного доказу про факт заподіяння шкоди позивачці та про її розмір. 09 квітня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача Кабінету мінстрів України в особі представника Тичиніна Я.Д., на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Сам факт проведення досудового слідства чи подання заяви щодо кримінального правопорушення за руйнуванням будинку, належного позивачці, свідчить про необґрунтованість твердження, що руйнування вказаного будинку є наслідком здійснення терористичного акту. У позивачки відсутні посилання або відомості про наявність вироку в кримінальній справі, який набрав законної сили. Крім того, у Держави Україна в особі Кабінету Міністрів відсутні правові підстави для вирішення питання щодо компенсації різниці в вартості знищеного майна, та вартості наданого. Держава Україна, реалізуючи свої функції через відповідні органи державної влади та місцевого самоврядування, забезпечила житлом постраждалих, житло яких стало непридатним для проживання внаслідок надзвичайної ситуації. Крім того, оцінка матеріальної шкоди завданої майну має визначатися особами, які мають на це спеціальні знання в галузі. Разом із позовною заявою до суду надійшла заява позивачки [PERSON] про призначення оціночно-будівельної експертизи. 22 січня 2019 року представником відповідача Державної казначейської служби України Носенко С.В. надане клопотання про застосування трирічного строку позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих підстав. 21 січня 2019 року позивачкою надана заява про відкладення судового засідання для звернення за юридичною допомогою. 24 січня 2019 року до суду надійшло клопотання представника Кабінету Мністрів України Тичиніна Я.Д. про розгляд справи в режимі відео конференції, а 29 січня 2019 року від нього же надійло клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. 11 березня 2019 року представником позивачки адвокатом Пудак О.І., діючої на підставі договору про надання правової допомоги, надана заява про відкладення судового засідання та про ознайомлення з матеріалами справи. 11 березня 2019 року представником відповідача Державної казначейської служби України Носенко С.В. надане клопотання про проведення розгляду справи в режимі відео конференції. 28 березня 2019 року представником Кабінету Мністрів України Тичиніна Я.Д. надана заява про ознайомлення з матеріалами справи з фото фіксацією. 12 квітня 2019 року представником відповідача Державної казначейської служби України Носенко С.В. надане клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі. 15 травня 2019 року до суду надійшла заява представника відповідача Кабінету Міністрів України Богданова Р.К, діючого на підставі довіреності, про долучення документів до матеріалів справи. 21 травня 2019 року позивачкою надана заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі за участю представника адвоката Пудак О.І. 18 липня 2019 року, 09 жовтня 2019 року, 19 листопада 2019 року, 10 грудня 2019 року позивачкою надані заяви про розгляд справи по суті без її участі. 6 листопада 2019 року від представника позивача [PERSON] , - адвоката Пудак О.І, було надано заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 29 липня 2019 року представником відповідача Державної казначейської служби України Носенко С.В. надане клопотання про відкладення судового засідання. 05 серпня 2019 року від представника третьої особи Маріупольської міської ради Каргіна Є.С. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалами суду від 11 березня 2019 року та від 12 квітня 2019 року доручено Краматорському міському суду Донецької області забезпечити проведення підготовчого судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. Крім того, доручено Краматорському міському суду Донецької області забезпечити проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалами суду від 05 серпня 2019 року та 11 жовтня 2019 року доручено Краматорському міському суду Донецької області забезпечити проведення судових засідань в режимі відео конференції. Представник відповідача Держави України в особі Кабінету Міністрів України - Тичінін Я.Д. в судовому засіданні проведеному в режимі відео конференції заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] , оскільки вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Підтвердив обставини викладені в письмових запереченнях на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України - Носенко С.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки не доведено факту заподіяння шкоди, та її розмір. Також вважає що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду, а підстав для його поновлення, позивачем надано не було. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повому обсязі. Вислухав пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що на підтвердження своїх позовних вимог, позивачкою було надано. Копію паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 27 жовтня 1998 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецький області, із зазначеним місцем реєстрації: квартира [ADDRESS] . Рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 220 від 16 вересня 2015 року, про надання двокімнатної квартири [ADDRESS] на склад родини 2 особи, замість будинку [ADDRESS] , за умови передачі до міської комунальної власності будинку [ADDRESS] , зруйнованого в результаті [ADDRESS] », та земельної ділянки по [ADDRESS] . ( а.с.13) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47943827 від 19 листопада 2015 року, [PERSON] належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 16 серпня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори міста Маріуполя, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Реєстровий номер 2-1015. Вказаний договір будо зареєстровано в БТІ міста Маріуполя 10 грудня 1992 року. ( а.с.18-20) Згідно державного акту на землю ДН № 9088308, за № 376 від 14 вересня 2004 року, [PERSON] належить земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0,0462 га. ( а.с. 22) . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем [PERSON] , разом з позовом було подано клопотання про призначення оціночно - будівельної експертизи, яка надасть можливість встановити розмір фактично відшкодованої матеріальної шкоди та різницю між належної до відшкодування вартості майна і фактично відшкодованої вартості майна. До вказаного клопотання не було долучено питань, які необхідно поставити перед експертом, а також не було визначено експертного закладу якому необхідно доручити проведення експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. За вказаним переліком обставин, суд має право призначити експертизу. Статтею 105 ЦПК України передбачені випадки, коли суд зобов`язаний призначти експертизу. Обставини зазначені в позовіних вимогах позивача [PERSON] не підпадають під перелік випадків обов`язкового призначення судум експертизи. Також позивачка [PERSON] жодного разу не прибула до судових засідань, не висловила думку з приводу заявленого клопотання про призначення експертизи ні усно, ні письмово. Представник позивача [PERSON] , - адвокат Пудак О.І. під час підготовчого судового засідання не заявила клопотання про призначення експертизи, не надала суду перелік питань, які необхідно поставити перед експертом, не висловила бажання щодо експертного закладу, в якому необхідно проводити експертизу. При цьому не заперечувала проти призначення справи до розгляду. В подальшому представник позивача [PERSON] - адвокат Пудак О.І. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] просить суд зобов`язати Державу в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби Україна відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України завдану матеріальну шкоду заподіяну терористичним актом за пошкоджений будинок [ADDRESS] , у розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно 280 000 гривень. В своєму позові [PERSON] посилається на ті обставини, що остаточно визначитися із змістом позовної вимоги ( в частині грошової суми) можливо лише після відповіді експерта, тому заявлена до стягнення грошова сума має попередній характер, і буде уточнена позивачкою після проведення відповідних експертиз. Розрахунків розміру заподіяної шкоди суду надано не було. Клопотання про експертизу не було підтримано, доповнено питаннями та визначенням експертного закладу в якому вона повинна бути проведена. Клопотань про витребування будь яких доказів а також самих доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди, суду надано не було. Таким чином, суд враховуючи вимоги ст. 13 ЦПК України, за якою суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби Україна про відшкодування їй за рахунок коштів Державного бюджету України завдану матеріальну шкоду заподіяну терористичним актом за пошкоджений будинок [ADDRESS] , у розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно 280 000 гривень не підлягають задоволенню у зв`язку з не доведенням. Оскільки позивачкою [PERSON] , не обґрунтовано та не доведено розмір шкоди, яку на її думку було спричинено, суд не вдається в розгляд питання щодо обгрунтованності вимог саме до заявлених відповідачів, а також з приводу розгляду питання щодо спливу строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed