Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

11 червня 2015 року, представник ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що 17.10.2013 р., ФО-підприємцем [PERSON], яка в подальшому змінила своє прізвище на [PERSON] згідно із її заявою на заміну персональних даних клієнта банку та припинила свою підприємницьку діяльність з виключенням її як ФО-підприємця з реєстру субєктів підприємницької діяльності було підписано заяву про відкриття поточного рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно умов якої, відповідачка приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із її заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 17.10.2013 р. на підставі якого остання, взяла на себе зобовязання виконувати умови кредитного договору, і який було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 26000054303579 в електронному вигляді. Пунктом 3.2.1.1.16 вищевказаних «Умов…» при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання відповідачки до «Умов та правил надання банківських послуг», а бо у формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки банк та відповідачка допускають використання підписів останньої у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через відповідний пароль і підписання договорів і угод таким чином прирівнюються до укладання договорів та угод у письмовій формі. В порушення умов договору обслуговування кредитних лімітів, відповідачка, свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 28.05.2015 р., у відповідачки перед банком утворилась заборгованість у розмірі 10943,82 грн., яка складається з : 5367,75 грн. заборгованості за кредитом, 2754,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2338,30 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором та 483,10 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, які представник банку у позові, просив суд стягнути з відповідачки та суму судового збору у розмірі 243,60 грн. на користь банку. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання електронних листів на їхню електронну адресу за клопотанням представника згідно заяви, але надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 51). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою її місця проживання і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 2020 від 17.06.2015 р., а також поштовими повідомленнями з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання», причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 50,54,57). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що 17.10.2013 р., ФО-підприємцем [PERSON], яка в подальшому змінила своє прізвище на [PERSON] згідно із її заявою на заміну персональних даних клієнта банку та припинила свою підприємницьку діяльність з виключенням її як ФО-підприємця з реєстру субєктів підприємницької діяльності було підписано заяву про відкриття поточного рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно умов якої, відповідачка приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із її заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 17.10.2013 р. на підставі якого остання, взяла на себе зобовязання виконувати умови кредитного договору, і який було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 26000054303579 в електронному вигляді (а.с. 27-43,59-62). Пунктом 3.2.1.1.16 вищевказаних «Умов…» при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання відповідачки до «Умов та правил надання банківських послуг», а бо у формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки банк та відповідачка допускають використання підписів останньої у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через відповідний пароль і підписання договорів і угод таким чином прирівнюються до укладання договорів та угод у письмовій формі. В порушення умов п.п. 3.2.1.2.3.4, 3.2.1.5.1, 3.2.1.6.1 договору обслуговування кредитних лімітів, відповідачка, свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 28.05.2015 р., у відповідачки перед банком утворилась заборгованість у розмірі 10943,82 грн., яка складається з : 5367,75 грн. заборгованості за кредитом, 2754,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2338,30 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором та 483,10 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 44-45). Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості, відповідачкою суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачки, на користь банку, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи 243,60 грн., які були підтверджені банком документально (а.с. 46).

Outcome: approved