Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

10 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення крадіжки. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] викрав у нього унітаз-компакт, 2 алюмінієві батареї системи опалення «KRAFT» модель «500-80», кухонну газову плиту марки «GRETA» модель «14700-00-7» та газовий котел марки «ATON». Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 12.06.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.ь3 ст.ь185 КК України, який набрав законної сили. При цьому, позивач зазначає, що унітаз-компакт вартістю 810, 00 грн. та газовий котел марки «ATON» вартістю 4335, 00 грн. йому повернуто не було, вартість вказаного майна відповідачем не відшкодовано, а тому просить стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду в сумі 5135, 00 грн. Окрім того, у звязку із переживаннями, повязаними із розслідуванням злочину, розшуком викраденого майна, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн. В судове засідання зявилися позивач [PERSON] та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON], яка залучена до участі у справі ухвалою суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, жодних заяв чи клопотань суду не подав, заперечень на позов не надав. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, отримавши згоду позивача, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задоволити. Пояснив, що на даний час ні викрадене майно, ні його вартість йому не відшкодовані; на підтвердження вартості викраденого майна надав суду квитанцію. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що домовилась із відповідачем [PERSON] про таємне викрадення майна із квартири [PERSON], для чого [PERSON] надала [PERSON] ключі від квартири [PERSON], який є її дідусем. Про зазначені обставини [PERSON] [PERSON] не повідомляла. Зазначила, що кошти їй були необхідні для оплати садочку дитини та в подальшому вона планувала майно повернути. При цьому, про викрадення унітазу-компакт їй відомо не було. Повідомила, що на даний час ні викрадене майно, ні його вартість вона та відповідач [PERSON] [PERSON] не повернули та не відшкодували. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 12 червня 2015року, який набрав законної сили 14 липня 2015року, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Зазначеним вироком встановлено, що 14.03.2015р., 17.03.2015р. та 25.03.2015р. [PERSON] за попередньою змовою зі своєю дружиною [PERSON] викрав із квартири [PERSON], яка знаходиться за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], 2 алюмінієві батареї системи опалення «KRAFT» модель «500-80» вартістю 1904, 67 грн., кухонну газову плиту марки «GRETA» модель «14700-00-7» вартістю 3038,00 грн. та газовий котел марки «ATON» вартістю 4335,00 грн. Окрім того, наприкінці березня 2015р. [PERSON] викрав із квартири [PERSON] унітаз-компакт вартістю 800,00 грн. Судом також встановлено, що ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2015року, яка набрала законної сили 05 червня 2015року, кримінальне провадження відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрито. Як вбачається із вказаної ухвали суду провадження закрито з нереабілітуючої підстави, а саме згідно п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України у звязку із відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 12 червня 2015року 2 алюмінієві батареї системи опалення «KRAFT» модель «500-80», кухонну газову плиту марки «GRETA» модель «14700-00-7» залишено за потерпілим [PERSON] Інше викрадене майно потерпілому [PERSON] повернуто не було, під час розгляду кримінального провадження [PERSON] цивільний позов не заявляв. В підтвердження вартості викраденого майна, а саме унітазу-компакт та газового котла марки «ATON», позивач [PERSON] надав товарний чек № 85 від 12.08.2012року, з якого вбачається, що котел газовий марки «ATON», 1 штука, коштує 4435, 00 грн., а унітаз-компакт, 1 штука, - 910, 00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладання на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. Коли відшкодування в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, в даній справі доказуванню не підлягає те, що мало місце таємне викрадення з квартири позивача [PERSON], яка знаходиться за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], наступного майна: унітаза-компакт, 2 алюмінієвих батарей системи опалення «KRAFT» модель «500-80», кухонної газової плити марки «GRETA» модель «14700-00-7» та газового котла марки «ATON», а також те, що крадіжку унітазу-компакт вчинив відповідач [PERSON], а іншого майна, в тому числі газового котла марки «ATON» - відповідач [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] майнової шкоди підлягають задоволенню, оскільки позивач надав докази щодо вартості викраденого майна, які відповідачем [PERSON] не спростовані. При цьому, оскільки позивач [PERSON] не заявив про визначення відповідальності [PERSON] та [PERSON], які спільно завдали шкоди шляхом викрадення за попередньою змовою газового котла марки «ATON», у частці відповідно до ступеня їхньої вини, то така підлягає стягненню із відповідача [PERSON], який несе солідарну відповідальність із [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях, які виникли у звязку з протиправною поведінкою щодо нього та у звязку із втратою належного йому майна, в порушенні нормального, звичного для особи ритму життя, перенасиченню життя позивача негативними емоціями у звязку із намаганням поновити свої порушені права, бере до уваги, що позивач [PERSON] є особою похилого віку, а тому, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 1500, 00 грн. моральної шкоди. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовною заявою в суд. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, з відповідача [PERSON], з врахуванням ст. 4 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню судовий збір в розмірі 974, 40 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1190, 1192 ЦК України,

Outcome: approved