Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

11 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровано відповідача, який у ній не мешкає від 2010 року без поважної причини. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою (а.с.а.с. 1 3). У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.а.с. 10, 11). У квартирі з дозволу позивачки також зареєстровано відповідача (колишнього чоловік) (а.с.а.с. 9, 14). Від грудня 2010 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, про що свідчить відповідний акт про непроживання, довідка Житлово-будівельного кооперативу №110 «Пищевик» від 11.04.2017 року №144, копія рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленого 06.02.2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.а.с. 12, 13). Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. У відповідності зі статтею 156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За правилами, встановленими частиною другою статті 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі, що належить позивачці на праві власності, від грудня 2010 року, отже згідно з приведеною нормою втратив право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідача не існує. Таким чином, факт реєстрації відповідача у спірній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачки у користуванні власністю, отже позов підлягає задоволенню. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація витрат останньої з оплати судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с. 15).

Outcome: approved