Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

10 травня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на спадкове майно за законом,посилаючись на те, що 14 липня 2000 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 4,56 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Спадкоємицею за законом після померлого [PERSON] є позивач [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник відповідача Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени даного підприємства, згідно списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали на підприємстві і залишались членами зазначеного підприємства. Право громадян на земельну частку (пай) в колективній власності на землю настає з часу отримання державного акту на право колективної власності на землю і долученим до нього обовязкового списку членів колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом колгоспу на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Згідно «Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року за № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Судом встановлено, що згідно довідки відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 95/113-17 від 11.04.2017 року на імя [PERSON] був зареєстрований та виданий 17.04.1997 року за № 11691 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0284427 розміром 4,56 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Україна» на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області(а.с. 7). Згідно викопіювання із земель колишнього КСП «Україна» [PERSON] на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області виділена земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). [PERSON] помер 14 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 134883, виданим Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 15.07.2000 року (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-КЕ № 290567 від 26.06.1988 року [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 5). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 1004/01-16 від 18.05.2017 року вказано, що після померлого 14.07.2000 року [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 14, 15). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved