Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

11.12.2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її мати проживала в належному їй будинку [ADDRESS] , а з 2014 році проживала в м. Фастові, але періодично їздила до м. Макіївка. [INFO] під час перебування в м. Макіївка внаслідок гострої серцевої недостатності [PERSON] померла. Проте зареєструвати смерть матері у встановленому законом порядку заявниця не має можливості, оскільки для проведення державної реєстрації смерті, свідоцтво про смерть, видане на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження, не є підставою, а тому з метою захисту своїх прав вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу просила розглянути в її відсутність. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Матеріалами справи встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Холоднобалковським РАГС м.Макіївка Донецької області [INFO] . На підтвердження факту смерті матері заявницею було надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07.10.2020 року виданого Горняцьким відділом РАГС Макіївського міського управління юстиції міністерства юстиції Донецької народної республіки, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] . При зверненні до Фастівського міськрайонного відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) для державної реєстрації смерті матері, заявниця отримала відмову у проведенні такої, у зв`язку з тим, що нею для підтвердження факту смерті пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Територія м. Макіївка увійшла до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є зокрема: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України. Встановлення факту смерті матері має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті та видачі свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved