Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, пені за несвоєчасне внесення орендної плати, 3% річних від простроченої с уми та інфляційні витрати. Свій позов мотивувала тим, що вона є власником трьох земельних ділянок, які були передані в користування відповідача на підставі договорів оренди землі, якладеними 17 серпня 2010 року та зареєстрованими 08 листопада 2010 року Куйбишевським відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Відповідно до умов договорів (п.8,9) відповідач зобовязався протягом дії договору за кожний рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки, однак зазначений обовязок відповідач у 2015 році не виконала. Позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22 червня 2016 року, просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2015 рік в сумі 23471,24 гривень, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 532,79 гривень, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 437,91 гривень та інфляційні втрати в розмірі 1877,70 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник наполягають на задоволенні позивних вимог, надав суду відповідні пояснення. Представник відповідачі [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що після укладання в 2010 році з позивачем договорів оренди земельних ділянок, між сторонами договору була усна домовленість про розмір орендної плати в сумі 5200 гривень щорічно, всього 26000 гривень за весь час дії договору. Відповідно до наданих документів, відповідач виплатила позивачу за період з 2011 року по 2014 рік орендну плату на загальну суму 30200 гривень, а тому, на його думку, орендна плата виплачена позивачу повністю з переплатою. Представник відповідача прохав відмовити у задоволенні позову. Суд, зясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов [PERSON]. підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана чинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку. За правилами статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням положень цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України одностороння зміна зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Спеціальним законом, що регулює орендні земельні відносини та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є Закон України від 02 жовтня 2003 року «Про оренду землі». Відповідно до статей 13, 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку внесення і перегляду та відповідальності за її невиплату. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» також передбачено, що орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати на землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено, що плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) не може бути менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Згідно з частиною другою статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата на земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником трьох земельних ділянок сільськогосподарського призначення: площею 7,94 га на території Шевченківської сільської ради, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗП №052061, площею 8,3102 га та 8,31 га на території Білоцерківської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №056957 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 08 липня 2015 року деравним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори [PERSON] 17 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], а також між [PERSON] (спадкодавцем) та [PERSON], укладено договори оренди землі, відповідно до яких орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування вищевказані земельні ділянки. Договори зареєстровано в Куйбишевському відділу Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Пунктами 8 та 9 договорів передбачено, що орендна плата, встановлена у розміоі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься в грошовій формі один раз на рік. Відповідно до пункту 11 договрів, розмір орендної плати переглядається сторонами один раз на пять років у разі: змін умов господарювання, передбачених договором; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом. Аналіз зазначених умов договору свідчить про те, що визначення процентного співвідношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки (3%) є розміром орендної плати, яка підлягає сплаті орендарем щорічно. Відповаідно до Відомостей за 2011-2014 роки позивачу [PERSON] була виплачена орендна плата 6200 гривень, 8000 гривень, 8000 гривень та 8000 гривень, всього на загальну суму 30200 гривень, що сторонами не заперечується. Сторони також підтвердили, що позивач у 2015 році не отримувала орендної плати, а земельні ділянки було повернуті ій в листопаді 2015 року. Суд вважає доводи представника відповідача про усну домовленість щодо розміру орендної плати хибними та такими, що не відповідають вимогам закону та умовам договору. Відповідно до статтей 14,30 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Умовами пунктів 31 договорів оренди передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами відбулась зміна умов договорів оренди в частині зміни орендної плати в письмовій формі , а тому відповідач повинна виконати умови договору у повному обсязі, у тому числі сплатити орендну плату у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. При визначені заборгованості з орендної плати за 2015 рік, суд виходить із таких розрахунків. Відповідно до інформаційних листів Управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізьої області від 22.01.2016 року вартість земельної ділянки 7,94 га становить 272116,24 гривень, від 02.09.2015 року вартість земельної ділянки 8,422 га становить 272116,24 гривень, та від 02.09.2015 року вартість земельної ділянки 8,3102 га становить 265119,30 гривень. (272116,24 + 272116,24 + 265119,30)х3%= 24280,55 гривень - 809,36 (сума сплаченого відповідачем податку на землю) = 23471,19 гривень. Сплата податку на землю не заперечується сторонами. Відповівдно до пункту 13 договорів, у разі невнесення орендної палити в строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення. Розрахунок пені є наступним: 23471,19 (сума заборгованості)х0,01%(пеня)х227 (днів прострочки з 09 листопада 2015 року по 22 червня 2016 року)= 531,18 гривень Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних та інфляційних витрат з листопада 2015 року по травень 2016 року є наступним: 23471,19 х 3% : 365 х 227 = 437,91 гривень. 23471,19х1,08 (індекс інфляції з листопада 2015 року по травень 2016 року) 23471,19=1877,69 гривнь А всього підлягає сплаті грошові кошти в сумі 26317,97 гривень. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України при вирішенні спору суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 26317,97 грн. (розмір задоволених вимог [PERSON]В.) х 551,20 грн.(сума судового збору за позовними вимогами [PERSON]В.) / 26319,64 грн. (ціна позову [PERSON]В.) = 551 грн. 16 коп.;

Outcome: partial