Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

11 вересня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 20 жовтня 2010 року між [PERSON] акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем був укладений кредитний договір №BLANK00000723, за яким позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби у сумі 4200,00 грн. Термін повернення кредиту 20 жовтня 2013 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 25,00 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом 1,75 % від суми кредиту. Проте відповідач свої зобовязання, передбачені договором, порушив, тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором, що станом на 25 серпня 2015 року становить 7\~969,73 грн., що складається з заборгованості: по поверненню кредиту 0,00 грн., по сплаті відсотків 0,00 грн., по сплаті комісії 0,00 грн., штраф (пеня) з несвоєчасне виконання зобовязань 7969,73 грн. У судове засідання представник позивача прибула, підтримала позовні вимоги у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20 жовтня 2010 року між [PERSON] акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON], Банком, та відповідачем, Позичальником, був укладений кредитний договір № BLANK00000723, за умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 4 200,00 грн. При цьому відповідач був ознайомлений з умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 6-12). Неналежне виконання обовязків за укладеним договором № BLANK00000723 від 20.10.2010 року призвело до виникнення заборгованості, що станом на 25 серпня 2015 року становить 7\~969,73 грн., що складається з заборгованості: - по поверненню кредиту 0,00 грн.; - по сплаті відсотків 0,00 грн.; - по сплаті комісії 0,00 грн.; - штраф (пеня) з несвоєчасне виконання зобовязань 7969,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5). Належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за договором банківського обслуговування, відповідачем суду не представлено. Згідно із п. 2 спеціальної частини договору № BLANK00000723 від 20.10.2010 року, термін повернення кредиту 20 жовтня 2013 року. За користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 25 % річних (п. 3 спеціальної частини договору). Пунктом 4 спеціальної частини договору встановлено комісію за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту (а.с. 6). П. 2.5.2 загальної частини укладеного договору встановлює, що Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п. 6 спеціальної частини договору у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом(а.с. 7). Згідно із п. 4.2 загальної частини договору, у випадку невиконання Позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф, у розмірі 25,00 % від суми кредиту, що зазначено у п. 8 спеціальної частини Договору (а.с. 4, 10). Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. П. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як визначено правилами ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У відповідності до положень ст. 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У судовому засіданні відповідач просив застосувати строк позовної давності, а представник позивача клопотання про поновлення строку позовної давності суду не заявляла. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 07 грудня 2015 року заборгованість за укладеним кредитним договором становить 0,00 грн., штраф (пеня) з несвоєчасне виконання зобовязань станом на 11 вересня 2014 року становить 0,00 грн. (а.с. 68-69). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його виконання. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13, яка відповідно до вимог ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обовязковою для всіх судів України. Враховуючи те, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності, відповідачем ані особисто, ані за його дорученням не здійснювалося жодних дій, які б свідчили відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України про переривання строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості за укладеним договором, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 254, 256, 258, 261, 267, 526, 527, 530, 546, 548, 610-612, 629, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed