Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

11 травня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким, з урахуванням уточнення, наведеного у заяві від 30 червня 2021 року, просить стягнути з [PERSON] , на її користь, аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , що навчається у Державному вищому навчальному закладі «Переяслав Хмельницький державний педагогічний університет ім. Григорія Сковороди», розпочавши стягнення з 01 вересня 2021 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року, який за рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 10 вересня 2012 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач до повноліття дочки [PERSON] сплачував аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку. [PERSON] 01 вересня 2020 року зарахований на навчання до Державному вищому навчальному закладі «Переяслав Хмельницький державний педагогічний університет ім. Григорія Сковороди», денна форма навчання, факультет фізичної культури, спорту і здоровя за спеціальністю 014. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, інших осіб на утриманні не має, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Натомість, позивач подала до суду заяву, якою розгляд справи просила здійснювати у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Крім того, цією заявою [PERSON] уточнила період, за який просить стягнути аліменти, а саме починаючи з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду також не з`явився, відзив на позовну заяву, клопотань не направив. Разом з тим, подав заяву, якою позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви сторін, повно і всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2012 року, що набрало законної сили 08 жовтня 2012 року, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року, який розірвано на підставі вказаного судового рішення та [PERSON] повернено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 9). 21 квітня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , у звязку з чим змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 21 квітня 2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від цього шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26 червня 2003 року Іванківською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 8). Згідно Довідки № 538 виданої 08 квітня 2021 року, [PERSON] з 01 вересня 2020 року навчається у Державному вищому навчальному закладі «Переяслав Хмельницький державний педагогічний університет ім. Григорія Сковороди», денна форма навчання, факультет фізичної культури, спорту і здоров`я за спеціальністю 014, середня освіта (фізична культура). Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с. 5). Зважаючи на вказане суд вважає, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У частині 1 ст. 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання [PERSON] судом не встановлено, про них також не повідомлено сторонами у справі. В той же час, відповідач не спростував факт офіційного працевлаштування та наявність стабільного заробітку, не повідомив про наявність інших осіб, які перебувають на його утримані, не зазначив та не надав відповідних доказів щодо скрутного фінансового становища, незадовільного стану здоров`я, тощо, які могли б вплинути на призначення та визначення розміру аліментів судом. В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15 травня 2006 року зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно ч. 1 ст. 13 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з наведеним вище суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , слід визначити в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2021 року і до закінчення дитиною навчання тобто до 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved