Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

11.11.2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків в сумі 38900,96 грн., яких вона зазнала внаслідок лікування в Німеччині, мотивуючи вимоги тим, що відповідач зобов'язаний виплатити їй вказану суму у відповідності до договору добровільного комплексного страхування подорожуючих. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, обгрунтовуючи тим, що витрати, понесені позивачем, виникли у зв'язку з лікуванням наявного у неї хронічного захворювання і в силу чинного законодавства не підлягають відшкодуванню страховою компанією. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26.11.2012 року між сторнами було укладено договір добровільного комплексного страхування подорожуючих № МВ-ПК № 013539 зі строком дії з 09.12.2012 року по 06.02.2013 року. 03.01.2013 року, під час перебування в Німеччині, позивач була госпіталізована до терапевтичної клініки доктора Мюллера у зв'язку з гостро виникнувшим колапсом і спадом працездатності при симптоматичній анемії і перебувала на стаціонарному лікуванні по 15.01.2013 року. 05.07.2013 року позивач подала до відповідача заяву про страхову подію по страхуванню медвитрат подорожуючих за кордон. 30.09.2013 року ПАТ «СТ «Гарантія» надіслало позивачу лист за № 1035/13, яким їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідач вважає, що події, які сталися з позивачем під час перебування у Німеччині не є страховим випадком. Стаття 26 Закону України «Про страхування» не містить вичерпного переліку підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, зокрема, п. 6 ч. 1 цієї статті передбачає, що такими можуть бути інші випадки, передбачені законом. Аналогічне вказаному вище положення також міститься і в п. 3.10.4. договору страхування подорожуючих, який було укладено між сторонами. До врегулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення Правил добровільного страхування медичних витрат № 22 від 21.05.2006 року. Відповідно до п.п. 2.9.1. та 2.9.2. цих Правил страховиком не відшкодовуються витрати, пов'язані з лікуванням хронічних захворювань та захворювань, що існували на момент укладення договору страхування (обстеження, консультації, придбання медикаментів, госпіталізації, оперативні втручання та ін.), та смертю внаслідок таких хронічних захворювань, або наслідками таких захворювань, крім випадків ліквідації гострої смертельної небезпеки або цілеспрямованих заходів по ліквідації гострого болю; на проведення консультацій, обстежень та інших діагностичних заходів, лікування та операцій, які виходять за рамки невідкладної медичної допомоги та можуть бути проведені в україні, або країні постійного проживання застрахованої особи. 29.01.2014 року Чернігівським обласним гастроентерологом Ревком О.П. було зроблено консультаційний висновок спеціаліста щодо стану здоров'я [PERSON], згідно з яким у хворої має місце хронічний гастрит у стадії клінічної ремісії. Проаналізувавши медичний висновок, зроблений в терапевтичній клініці доктора Мюллера, суд дійшов висновку, що госпіталізація позивача в Німеччині була пов'язана з наслідками наявного в неї хронічного гастриту. За таких обставин, суд вважає, що відповідач вірно дійшов висновку про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу згідно договору добровільного страхування.

Outcome: dismissed