Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

12.04.2016р. [PERSON]звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 18.05.2009р.н., в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час шлюбу 18.05.2009р. у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його та розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.12.2014р., яке набрало законної сили, був розірваний. Під час шлюбу 18.05.2009р. у сторін народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: approved