Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

10 липня 2018 року позивач, [PERSON], звернуся до суду з позовом, в якому зазначив, що у березні 2018 року з метою набуття права власності на земельну ділянку у порядку безоплатної приватизації відповідно до ст. 116 ЗК України він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населеного пункту. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області відмовило [PERSON] у наданні такого дозволу, в звязку з тим, що земельна ділянка, яку останній прохає виділити, перебуває у користуванні ВАТ «Луценко» згідно державного акту на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394. Однак ВАТ «Луценко» з моменту посвідчення права постійного користування землею не використовувало надану йому земельну ділянку та сплачувало за неї податки. Враховуючи вище викладене, оскільки відповідач не використовує передану йому земельну ділянку за призначенням, то позивач прохає суд визнати державний акт на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 недійсним та скасувати його державну реєстрацію, а право ПАТ «Луценко» на постійне користування 101,5 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області припинити. 28.08.2018 року від представника ПАТ «Луценко» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що питання щодо розпорядження земельними ділянками, які знаходяться за межами населеного пункту не належить до компетенції Марківської сільської ради, а тому даний орган не є належним відповідачем по справі. ПАТ «Луценко» є правонаступником ВАТ «Луценко». Оскільки ВАТ «Луценко» тривалий час перебувало в процедурі банкрутства, то користування земельною ділянкою не здійснювалось. У 2017 році під час проведення інвентаризації майна ПАТ «Луценко» довідалось про наявність права постійного користування землею площею 101,5 га, що знаходиться в с. Свічкарево Кобеляцького району Полтавської області, яке підтверджується державним актом серії І-ПЛ № 000394. На даний час виготовляється технічна документація про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, після чого будуть сплачені податки за користування землею. Відповідно до ст. 4 ЦПК України суди розглядають справи за зверненням осіб, у разі якщо права, свободи чи законні інтереси такої особи\~ були порушені, невизнані або оспорені. Оскільки державний акт виданий відповідно до вимог чинного законодавства та є дійсним, тому земельна ділянка не може передаватись у власність іншим особам або відчужуватись іншим шляхом. Право позивача на отримання земельної ділянки у власність ПАТ «Луценко» не порушувало. Враховуючи вище викладене, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту, то в задоволенні позову прохає відмовити. 06 вересня 2018 року до суду надійшло пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якій зазначив, що до повноважень Управління належить вирішення питання про передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні інших осіб можуть бути передані у власність лише після припинення права власності чи користування ними особами, яким вони були надані в порядку, визначеному законом. Право ПАТ «Луценко» на постійне користування земельною ділянкою є безспірним та повністю підтверджується наданими документами. Позовна заява про визнання державного акту недійсним є необґрунтованою, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою суду від 27.07.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] та його представник, [PERSON], в судовому засіданні підтримав позов та прохав його задовольнити. Представник відповідача, ПАТ «Луценко», адвокат [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Представник відповідача, Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, [PERSON], в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що ПАТ «Луценко» з моменту отримання права користування земельною ділянкою не використовувало земельну ділянку та не сплачувало податки за її використання, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 27 березня 2018 року [PERSON] подав до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області заяву про надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність, для ведення особистого селянського господарства на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області орієнтованою площею 2,0 га за межами населеного пункту. Крім цього надав графічні матеріали з зображенням земельної ділянки, яку він бажає отримати (а.с. 68-69). 05 квітня 2018 року [PERSON] Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області надано відповідь про те, що земельна ділянка, яку він бажає отримати належить ВАТ «Луценко», а тому його заява задоволенню не підлягає (а.с.7). Із\~ державного\~ акту\~ на\~ право\~ постійного\~ користування\~ землею\~ серії\~ І-ПЛ\~ № 000394 вбачається, що на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Марківської сільської ради Ради народних депутатів від 05 квітня 2000 року № 18 відкритому акціонерному товариству «Луценко» надано у постійне користування 101,5 гектарів землі, в межах згідно з планом землекористування. Державний акт І-ПЛ № 000394 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 42 05 вересня 2000 року (а.с.8-9). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у квітні 2012 року змінено повне найменування юридичної особи «відкрите акціонерне товариство «Луценко» на публічне акціонерне товариство «Луценко» (а.с.12-14). Публічне акціонерне товариство «Луценко» є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Луценко» (а.с.36-37). Частиною 5 статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України\~ центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Таким чином, питання щодо передачі земельної ділянки із державної власності у власність особи реалізується Головним управління Держгеокадастру у Полтавській області. Питання щодо використання земельних ділянок та в разі встановлення неправомірності такого користування питання щодо визнання акту недійсним має вирішуватись саме цим органом. Враховуючи вище викладене, відповідачем по справі з питань законності надання зазначених земельних ділянок у користування чи власність, а також дотримання вимог користування наданими землями має бути саме цей орган, а не орган місцевого самоврядування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до норм статтей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свободи чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. При цьому під захистом цивільних прав слід розуміти передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, а під способами захисту субєктивних цивільних прав треба розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України, власник же порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Залучення до участі у справі співвідповідача або заміна неналежного відповідача належить виключно до прав позивача. Неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права є підставою для відмови в позові. Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що Марківська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області не є належним відповідачем по справі. ПАТ «Луценко» надало суду належні та допустимі докази щодо права користування земельної ділянкою. Суд не наділений повноваженнями вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження. У даному випадку\~ позивач розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, однак, невірно вибрав спосіб захисту свого права, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed