Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

11.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якы заявою від 28.11.2018 року уточнив та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 25.04.2017 року, право власності на 1/2 частку житлового блоку №1 (гуртожиток), розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, будинок 3, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить його матері [PERSON]. 25.04.2017 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишила. Спадкоємцем за законом першої черги являється син спадкодавця [PERSON]. Останній прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що у свідоцтві про право власності на нерухоме майно (видане виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області 03.01.2012 року за №240, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським бюро технічної інвентаризації 27.01.2012 року, реєстраційний номер 35886063, номер запису 127 в книзі 63к) вказано, що житловий блок №1 (гуртожиток), що знаходиться в місті Ізмаїл Одеської області по вулиці Клушина , будинок 3, належить власникам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної сумісної власності і не визначена частка спадкодавця [PERSON], на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою просять справу розглянути за їх відсутністю, вирішення справи зашив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить житловий блок №1 (гуртожиток), розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, будинок 3, на праві приватної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області 03.01.2012 року за №240. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи викладене, встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка житлового блоку №1 (гуртожиток), розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, будинок 3. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 489596, виданого 26.04.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 25.04.2017 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового блоку №1 (гуртожиток), розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, будинок 3. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53843595 від 27.10.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої 25.04.2017 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖД № 333951, виданим 23.04.1973 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, буд. 3, блок 1, що підтверджено відповідним записом про реєстрацію місця проживання в будинковій книзі, тобто [PERSON] вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] № 1131/02-14 від 28.09.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що у свідоцтві про право власності на нерухоме майно (видане виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області 03.01.2012 року за №240, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським бюро технічної інвентаризації 27.01.2012 року, реєстраційний номер 35886063, номер запису 127 в книзі 63к) вказано, що житловий блок №1 (гуртожиток), що знаходиться в місті Ізмаїл Одеської області по вулиці Клушина , будинок 3, належить власникам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної сумісної власності і не визначена частка спадкодавця [PERSON], на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved