Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

11 лютого 2020 року, позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 05.11.2005 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2011 року шлюб між ними було розірвано. Рішення набрало законної сили 08.05.2011 року . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2015 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини із всіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2018 року і до її повноліття. Рішення суду набрало чинності 21.09.2015 року. На теперішній час позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому 01 липня 2011 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 464 Від другого шлюбу позивач має також неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2019 року з [PERSON] на користь другої дружини, [PERSON] , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини із всіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2018 року і до її повноліття. Рішення суду набуло законної сили 12.03.2019 року. Покладення на нього обов`язку сплачувати такий розмір аліментів на дітей є неспіврозмірним з обсягом його доходу, та не дає йому можливості здійснювати витрати, необхідні для забезпечення життєвих потреб. Посилаючись на вищевикладене просить суд позов задовольнити. Зменшити розмір аліментів , які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з ј частини всіх видів заробітку щомісячно установлених рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/5196/15-ц від 09.09.2015 року, на 1/6 частину всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у судове засідання на 02 червня 2020 року на 09 год.\~30\~хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи з порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Призначено підготовче судове засідання по справі на 11 годину 00 хвилин 25 серпня 2020 року у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2020 року справу призначено у судове засідання на 11 листопада 2020 року на 14 год.\~00\~хв. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Враховуючи той факт, що право на справедливіш суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави- учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). За змістом ст. 55, 64, 124 Конституції України право на судовий захист гарантується та забезпечується. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежений. Цей принцип знайшов своє відображення і в рішенні Конституційного суду № 9-зп від 25.12.1997 року. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного права. Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ст. 16 ЦК України, може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 05.11.2005 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2011 року шлюб між ними було розірвано. Рішення набрало законної сили 08.05.2011 року. (а.с. 8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2015 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , (ІНН: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (ІНН: [NUMBER] ) на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частин щомісячно від усіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - з 28 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , (ІНН: [NUMBER] ) на користь держави (Державний бюджет Жовтневого району м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ: - 38025440, Банк одержувача: - ГУДКСУ у Запорізькій обл.., МФО: 813015, рахунок: 31214206700003, код бюджетної кодифікації: 22030001) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок. Рішення суду набрало чинності 21.09.2015 року (а.с.9). З 01.07.2011 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується корпією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01.07.2011 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 12). Від другого шлюбу позивач [PERSON] має також неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.11.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.11). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН - [NUMBER] , уродженця м. Запоріжжя, місце роботи - не відоме, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , ІПН - [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2018 p., до її повноліття. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в сумі 768,40 гри. в доход держави. Допущено негайне виконання рішення, але не більш ніж за один місяць. За змістом ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч. 2 ст.\~185 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначає позивач [PERSON] покладення на нього обов`язку сплачувати такий розмір аліментів на дітей є неспіврозмірним з обсягом його доходу, та не дає йому можливості здійснювати витрати, необхідні для забезпечення своїх життєвих потреб. З цих підстав суд дійшов до висновку про те, що розмір аліментів, які стягуються з позивача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] підлягає зменшенню з ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved