Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

10.12.2020 року, [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення. 17.12.2020 року відкрито провадження у даній справі. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.07.2020 року вироком Красноокнянського районного суду Одеської області, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , засуджені за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме з приводу того, що останні, 18 травня 2019 року близько 14:00 год. здійснили крадіжку майна з подвір`я його домоволодіння. Підчас досудового розслідування частина викраденого майна повернута не була. Позивач стверджує, що діями відповідачів йому завдано майнової шкоди на загальну суму 2500 грн., у зв`язку з чим він вважає, що необхідно стягнути з кожного по одній другій від загальної суми шкоди, а саме по 1250 грн. Крім того, також зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідачів, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 15 000 грн., котра складається з моральних страждань, які він отримав, внаслідок пошкодження його майна, що змінило спосіб його життя, погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він змушений був звертатись по медичну допомогу, купувати ліки. Відповідачі добровільно відшкодувати завдані збитки, відмовляються і саме тому він змушений звернутись з зазначеним позовом до суду. Позивач повідомлений належним чином, до суду не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутність, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі повідомлені належним чином за адресою місця реєстрації, у судове засідання, повторно, не з`явилися, про поважність причини неявки суд не сповістили, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, відзив не подали, тому за згодою позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. Згідно вироку Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.07.2020 року, у справі № 506/497/19 (провадження №1-кп/506/19/20) [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Даний вирок набрав законної сили 14.08.2020 року. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вищевказаним вироком суду встановлено, що 18 травня 2019 року близько 14:00 год. [PERSON] та [PERSON] проходили біля домогосподарства [PERSON] , що розташоване в [ADDRESS] , і на подвір`ї помітили різні металеві предмети і у цей же час [PERSON] запропонував [PERSON] скоїти викрадення вказаних речей, на що останній дав згоду. Реалізуючи зазначений злочинний намір, в цей же день та час, [PERSON] та [PERSON] , за попередньою змовою групою осіб, діючи з урахуванням сприятливої для них обстановки, яка, на їх переконання, виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, умисно, таємно, маючи єдиний умисел, шляхом почергового перенесення за межі подвір`я, викрали металеву трубу діаметром 120 мм довжиною 3 м, вартістю 140 грн. за 1 м на загальну суму 420 грн., передню балку в зборі від автомобіля ГАЗ -2410 б/в, вартістю 1600 грн., задній міст від автомобіля ГАЗ -2410 б/в, вартістю 1200 грн., три металеві осі від гужового возу б/в вартістю 650 грн за одну штуку на загальну суму 1950 грн, редуктор до точильного каменю б/в, вартістю 570 грн., металеву ємність на 150 л б/в, вартістю 340 грн., 120 кг брухту чорного металу, вартістю 5 грн. за 1 кг на загальну суму 600 грн., а всього викрали майна на загальну суму 6680 грн., спричинивши власнику майна - потерпілому [PERSON] матеріальні збитки на вказану суму. Викраденим [PERSON] та [PERSON] розпорядилися на власний розсуд /а.с.6-8/. Внаслідок протиправних дій відповідачів майнова шкода у розмірі 2500 грн., яка саладається з вартості заднього мосту від автомобіля ГАЗ-2410 б/в у 1200 грн. та двох металевих осей від гужового возу б/в, вартістю 650 грн. за одну штуку на загальну суму 1300 грн. залишається невідшкодованою. За приписами ст.ст.22-23, 1166-1167 ЦК України особа, якій завдано матеріальної та моральної шкоди, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до загального правила, встановленого ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Тобто тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди. Відносини щодо відповідальності за шкоду, спільно заподіяну кількома особами, на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої особи, які спільно заподіяли шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, закріплені у частині першій статті 1190 ЦК України. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У разі заподіяння особі майнової шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожного з них. Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій. Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача у частині відшкодування майнової шкоди належить задовольнити. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав моральних та душевних страждань з приводу крадіжки його майна, що у нього спостерігаються психотравматичні розлади, які стали причиною негативних емоцій, переживань, у зв`язку з чим позивач втратив душевний спокій, у нього з`явилися відчуття тривоги, занепокоєння, що в свою чергу вплинуло на його стан здоров`я - підвищення рівня глюкози в крові, оскільки в нього цукровий діабет ІІ типу. На підствердження даних обставин позивачем надано копії фіскальних чеків на придбання ліків та довідки Комунального некомерційного підприємства «Окнянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області /а.с.9-11зв./. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд також враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги характер душевних страждань та ступень тяжкості змін у життєвих стосунках та звичному життєвому укладі позивача. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК (1540-06) покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Моральна шкода, завдана позивачу спричинена внаслідок протиправної поведінки [PERSON] та [PERSON] щодо викрадення майна, частина якого так і не була повернута, у зв`язку з чим також погіршився стан його здоров`я. Таким чином, суд, виходячи з розміру позовних вимог та з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, та стягнути з на користь позивача солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 4000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з кожного з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 420, 40 грн. (840,80 грн. : 2 =420,40) - за позовну вимогу про відшкодування майнової шкоди, а також на користь позивача за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди з кожного з відповідачів по 280 грн. 27 коп. (4000*2102)/15000/2=280,27). На підставі викладеного,

Outcome: partial