Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

11 грудня 2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області з Вінницького апеляційного суду надійшла вищезазначена цивільна справа. В позовній заяві позивач просить суду розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та щомісячно стягувати з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 6000 грн. на утримання малолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. 01 лютого 2019 року від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволені позовної заяви в частині стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 6000 грн. відмовити. Стягнути з нього на користь позивачки аліментина утримання дитини щомісяця в розмірі ј частини з заробітної плати (доходу), але не менш 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В стягненні судових витрат відмовити. Зменшити розмір судових витрат пропорційно задоволеній частині позову. 13 лютого 2019 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про визначення розміру аліментів на утримання дитини, в якому просить при визначені судом стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, виходити із положень норм СК України та призначити аліменти в розмірі не більше 1100 грн. щомісяця. 20 лютого 2019 року від представника позивача [PERSON] , надійшла відповідь на відзив, в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Задовольнити позов про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у повному обсязі, щомісячно 6000 грн. з моменту звернення до суду. Стягнути заборгованість по сплаті аліментів за період з 19.02.2018 року по 11.02.2019 року у розмірі 105 393,08 грн. Судові витрати у розмірі 6400 грн. покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відзив відповідача не визнала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 10.04.2010 року між позивачем та відповідачем Кароліно-Бугазькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис №2. За час проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №3 від 14.03.2011 року. Спільне життя у сторін не склалось, тому позивачка разом з дитиною переїхала до батька [PERSON] , що підтверджується довідкою №43 від 22.01.2018 року виданою Вишковецькою сільською радою Немирівського району Вінницької області. Позивач з грудня 2017 року працює у ПП «ТВК Вікторія», де її заробітна плата за грудень 2017 року становить 3260 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 2501-18 від 25.01.2018 року. Із таким середнім рівнем заробітку та відсутності власного майна, позивачці важко самостійно утримувати дитину. Позивачка самостійно сплачує за навчання сина, який навчається у першому класі Комунального закладу «Навчально-виховного комплексу:загальноосвітньої школи I-III ступенів - гімназія №6 Вінницької міської ради», та купує необхідні речі. У позивача також на утриманні перебуває батько інвалід, який потребує постійного догляду та лікування. Згідно письмових пояснень відповідача, вбачається, що останній працює вантажником в ПП « [PERSON] », та отримує заробітну плату у розмірі 4300 грн., тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі заявлених позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ст. 112 Сімейного кодексу України) З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів (матеріальне становище платника аліментів, знаходження на його утримання інших дітей) суд, оцінивши та проаналізувавши вищевказані докази в їх сукупності, дійшов висновку про значно завищений позивачем розмір стягнення аліментів в сумі 6000 грн. щомісяця, а тому позов підлягає частковому задоволенню з встановленням розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] 704,80 грн. судових витрат зі сплати позивачем судового збору за подання позову. Також з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial