Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

12.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.Позов мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , де також зареєстрований її син-відповідач [PERSON] Син створив сім,ю та 10 травня 2014 року виїхав з будинку і проживає в іншому місці за місцем мешкання його жінки. З того часу відповідач в будинку не з,являвся , повертатися не бажає, але позивач вимушена нести витрати з оплати комунальних послуг і за відповідача і позбавлена можливості оформити субсидію. У зв'язку з викладеним просила визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги,просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2011 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.04.2011 року. [PERSON], син позивача, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про народження та про зміну імені, домовою книгою для приписки громадян. Як вбачається з акту №364 від 30.10.2014 року [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрований, але фактично з 10.05.2014 року не проживає. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідач вибув з даного будинку за власним бажанням та без поважних причин не користується жилою площею в будинку [ADDRESS] з 10 травня 2014 року, тобто більше ніж рік. Перешкоди у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинив . Домовленостей між сторонами щодо інших строків відсутності на житловій площі не встановлено. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Позивач не ставить питання щодо відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved