Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

12.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 відсотків від доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.09.2018 року та до досягнення повноліття; визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Як на підставу позову посилається на те, що з 04.03.2011 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2018 року було розірвано (справа №640/20170/17). Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дитини не надає. Оскільки відповідач жодним чином не приймає участь у вихованні дитини, то дитина повинна проживати з нею, тому просить визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою суду від 03.12.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Відповідач відзиву на позов не надав у встановлений строк. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Ухвалою суду від 04.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Судовим дорученням відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи на 08.07.2019 року о 14:00 год. Представник Департаменту служб у справах дітей ВК ХМР не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити, надав письмовий висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З 04.03.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2018 року розірвано (справа №640/20170/17, в ЄДРСР http://reestr.court.gov.ua/Review/74654190). Від сумісного проживання сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний - відповідач [PERSON] , громадянин РФ, матір`ю - позивачка [PERSON] , громадянка України. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровою, працездатною особою, відомості щодо наявності у відповідача на утриманні інших осіб - відсутні. Відповідач [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований: [ADDRESS] , що вбачається з документів, які надійшли з РФ у зв`язку з виконанням судового доручення про вручення відповідачу документів по цій справі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також суд враховує, що з положень з ч. 5 ст. 183 СК України вбачається, що якщо заявник просить стягнути з відповідача аліменти на утримання однієї дитини у розмірі однієї чверті доходу відповідача, то заявник може звернутися з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у такому розмірі, тобто за загальним правилом вказаний розмір аліментів може бути стягнутий в наказному провадженні, тобто в безспірному порядку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний прожитковий мінімум встановлюється Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік. Так, згідно зі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 р.» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просила в позові стягувати аліменти на утримання дитини з 28.09.2018 року, однак враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України і те, що позов до суду було подано 12.10.2018 року (вх.№56765), то аліменти мають стягуватися саме з 12.10.2018 року, а не з 28.09.2018 як просить позивач. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, відомості щодо наявності у відповідача на утриманні інших осіб - відсутні, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та призначити стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову,тобто з 12.10.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З приводу позовних вимог про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з положеннями ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей ВК ХМР від 23.04.2019 року №318, шлюб між батьками дитини розірваний 11.06.2018. Малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для проживання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження від 01.03.2019. [PERSON] мешкає в РФ. [PERSON] матеріально забезпечена, працює у ТОВ «Грузовичкофф» на посаді оператора диспетчерської служби, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи №165, де навчається малолітній [PERSON] , [INFO] , вихованням хлопчика займається матір, [PERSON] , якій допомагають дід та баба дитини, батьки матері. Мати систематично відвідує батьківські збори, цікавиться поведінкою та навчанням хлопчика, звертається за порадами і консультаціями до вчителів, бере участь у позакласних заходах. Батько [PERSON] - [PERSON] , жодного разу не відвідував школу, не спілкувався ні особисто, ні в телефонному режимі з учителями. З ним жодних контактів немає. Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 23, де малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців поліклініки з вересня 2017, вихованням хлопчика та забезпеченням йому належного догляду в тому числі і під час хвороби займається мати - [PERSON] Амбулаторні прийоми лікаря неповнолітній [PERSON] відвідує також у супроводі матері. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей ВК ХМР від 23.04.2019, як представника органу опіки та піклування, в інтересах дитини Департамент служб вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Суд, вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини враховує наявність у позивача самостійного заробітку, створення нею належних матеріально-побутових умов для проживання дитини, наявність висновку органу опіки та піклування про можливість визначення місця проживання з матір`ю, а обставини, які б виключали залишення дитини з позивачем, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК, судом не встановлені, суду не надано доказів, що визначення місця проживання дитини з відповідачем, батьком дитини, відповідало б інтересам дитини, а тому суд вважає за можливе визначити місця проживання дитини з позивачем, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК) Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору щодо стягнення аліментів на підставі ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial