Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

11.01.2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа Cлужба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2003 року у відділі реєстрації актів громадського стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №95. Від даного шлюбу народилось двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб, визначити місце проживання дітей та стягнути з відповідача на їх утримання аліменти в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно. Ухвалою від 27.03.2017 року заяву про зменшенні позовні вимоги прийнято та позов у частині визначення місця проживання малолітніх дітей залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили постановити рішення, яким шлюб розірвати. Окрім того, позивач змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів відповідача, замість 1500 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечував, однак в частині стягнення аліментів просив стягувати 1/5 частину з усіх видів доходів. Додатково зазначив, що на його утриманні є двоє батьків пенсійного віку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився за невідомими суду обставинами, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином своєчасно. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 4, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Соляк) [PERSON] 26 липня 2003 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ФМ №068095, видане відділом реєстрації актів громадського стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області 26.07.2003 року, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №95 (а.с.6). В шлюбі народилось двоє малолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №177392, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області від 03.06.2004 року (а.с.11) та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії МА №0993393, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Фегердярмат від 10.12.2009 року (а.с.12). Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, спору, щодо місця проживання дітей немає, діти залишаються проживати з матір'ю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дітей. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту заперечував, надавши суду довідку про те, що його батьки на сьогоднішній день потребують сторонньої допомоги, а тому визнав позов лише в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] відповідно до ст. 183 СК України з визначенням їх розміру у частці від доходу із заробітку батька, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, розмір аліментів зазначений позивачкою. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року №1801-VІІІ, з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1355 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 406 грн. 50 коп., а на дітей віком від 6 до 18 років становить 1689 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 506 грн. 70 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітніх дітей, а саме: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2017 року та до досягнення дітьми повноліття. Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини, а також той факт, відповідач частково визнав позов. Судові витрати у справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. Судові витрати при розірванні шлюбу, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial