Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

10 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, а пізніше із уточненнями до нього, в яких просила суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є співвласником двокімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Нова Каховка, вул. 60 Років Радянської влади, 6/29, в якій крім неї та її повнолітніх синів: [PERSON], [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], який в спірній квартирі фактично не проживає, його речей в спірній квартирі не має, оскільки він виїхав з власної ініціативи, але зніматися з реєстраційного обліку відмовляється, що призводить до порушення її прав, як співвласника зазначеної квартири, бо вона змушена в більшому розмірі сплачувати комунальні послуги. 17 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив суд зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням: квартирою № 29, яка розташована за адресою: м. Нова Каховка, вул. 60 років Радянської влади, 6, шляхом вільного доступу до квартири та передачі йому ключів від вхідних дверей квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 04.02.2004 року він зареєстрований в квартирі за адресою: м. Нова Каховка, вул. 60 років Радянської влади, 6/ 29, до якої переїхав зі своїми речами, оскільки між ним та [PERSON] склалися усталені стосунки із взаємними правами та обов'язками, що притаманні подружжю, але на початку 2015 року між ними погіршилися стосунки. Влітку 2015 року він на два тижні поїхав в гості до своєї матері, а коли повернувся не зміг відімкнути вхідні двері, оскільки був змінений замок та з телефонної розмови з позивачкою дізнався, що вона створила іншу сім'ю, тому заперечує проти того, щоб він проживав в спірній квартирі. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала, зустрічний позов [PERSON] не визнала зазначивши, що [PERSON] за її згодою був зареєстрований в спірній квартирі, але фактичних шлюбних відносин вони не підтримували, оскільки кожен жив своїм життям, [PERSON] підтримував стосунки та проживав з іншими жінками, до спірної квартири приходив коли ці відносини припинялися, а на протязі двох останніх років в спірній квартирі в загалі не проживав, оскільки з власної ініціативи виїхав, забравши всі свої речі. Вона створила сім'ю з іншим чоловіком, з яким фактично проживає з березня 2014 року, а 11.08.2015 року вони зареєстрували шлюб. Перешкод в користуванні спірною квартирою [PERSON] вона не чинить, оскільки він має ключі від вхідних дверей квартири та жодного разу, після того як виїхав зі спірної квартири, не звертався до неї з якимось проханням чи вимогами щодо проживання в квартирі. В судовому засіданні [PERSON] позов [PERSON] не визнав, свій зустрічний позов підтримав, зазначивши, що він заселився в спірну квартиру, як чоловік позивачки, оскільки на той час вони підтримували фактичні шлюбні відносини, наміру виїжджати з квартири він не мав, до теперішнього часу в квартирі залишилися його речі, але позивачка змінила замки на вхідних дверях, тому він не може потрапити до спірної квартири. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власність на житло, виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради народних депутатів, 10 листопада 2000 року, [PERSON] та членам його родини: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира № 29, розташована за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. 60 років Радянської влади, 6. Відповідно до довідки № 1114 виданої КП «Основа» 30.10.2015 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її сини: [PERSON], [PERSON], та знайомий [PERSON] Відповідно до акту складеного 18.02.2016 року депутатом Новокаховської міської ради Херсонської області [PERSON], та підписаним п'ятьма сусідами, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає продовж двох років [PERSON], особисті речі якого в квартирі відсутні. Відповідно до свідоцтва про шлюб з 11 серпня 2015 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], після реєстрації якого змінила своє прізвище на «Федотова». Як вбачається з копії паспорту [PERSON], він з 09 липня 1983 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням суду від 06.10.2008 року розірвано. Згідно пояснень свідків: [PERSON], [PERSON], які проживають по сусідству з позивачкою, [PERSON], дійсно раніше проживав в спірній квартирі, але близько двох років [PERSON] проживає з іншим чоловіком та з цього часу [PERSON] вони не бачили та в квартирі його речей не має. Наведені обставини також підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON], які є співвласниками спірної квартири та зареєстровані в ній, які також повідомили, що відповідач з власної волі виїхав з квартири, бо весь час що він проживав в квартирі у нього з їх матір'ю були конфлікти і сварки та за час його відсутності їх мати створила сім'ю з іншим чоловіком; аналогічні показання також надав суду свідок [PERSON], який крім цього зазначив, що він проживає однією сім'єю з позивачкою з березня 2014 року та за цей час відповідач жодного разу не заявляв про себе. Наведені правовідносини регулюються такими нормами чинного законодавства: відповідного до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо не проживання [PERSON] без поважних причин понад один рік в спірному житловому приміщенні та враховуючи, що відповідач незважаючи на цю обставину залишається зареєстрованим в спірній квартирі, що в свою чергу призводить до порушення прав позивача, як співвласника спірної квартири, суд відповідно до Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, та з якого вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про усунення перешкод в користування спірним житловим приміщенням, то з огляду на встановлені обставини, згідно яких [PERSON] без поважних причин понад один рік не проживає в спірному житловому приміщенні, зустрічний позов задоволенню не підлягає, в тому числі у зв'язку з тим, що позивач не надав суду належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження заявлених ним позовних вимог. При цьому посилання [PERSON] на те, що він був членом сім'ї [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки як встановлено в судовому засідання зазначені особи не перебували в зареєстрованому шлюбі, натомість [PERSON] до жовтня 2008 року перебував в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, до суду не звертався з відповідною заявою про встановлення факту спільного проживання як чоловік та дружина, зазначивши в судовому засіданні що фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] припинені, але коли це сталося не може повідомити, бо не пам'ятає; посилання [PERSON] на те, що в спірній квартирі залишилися його речі та на те, що протягом останнього часу він робив ремонт в спірній квартирі, суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження не доведено належними доказами, натомість спростовано фотокартками, зробленими в приміщенні спірної квартири, які не оспорювалися відповідачем, з яких вбачається, що в спірній квартирі тривалий час не проводилися ремонтні роботи, та не представив суду перелік його речей, які як він зазначає залишилися в спірній квартирі, перераховуючи на запитання суду незначну кількість різних предмети, змінюючи їх перелік в наступних судових засіданнях, не доводячи своє право власності на такі речі та не надаючи суду доказів на підтвердження того, що такі речі перебувають в спірній квартирі; посилання представника відповідача про неналежність як доказу [PERSON] від 18.02.2016 року, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач не спростував відомості викладені в зазначеному акті, а тільки зазначають про те, що вказаний акт складався не для надання до суду по даній справі, а для отримання позивачкою субсидії, що на думку суду є не суттевим та не спростовує, викладені в ньому обставини; показання свідка [PERSON] про те, що в його присутності [PERSON] не зміг своїм ключем відчинити вхідні двері спірної квартири влітку 2015 року, а [PERSON] Відмовилася надавати ключі від змінених замків, суд сприймає критично, оскільки такі показання не підтверджуються іншими доказами, а зазначений свідок крім іншого зазначив, що знає [PERSON], як свого сусіда з с. Дніпряни, хоча відповідач стверджував в судовому засіданні та це вбачається з його позову, що він проживає з 2004 року в спірній квартирі та до цього мав у власності та проживав в іншій квартирі по сусідству в с. Ц.Основа, що викликає сумніви в достовірності таких показань; показання свідка [PERSON], відповідно до яких, зі слів [PERSON] їй відомо, що влітку 2015 року він не зміг попасти до спірної квартири, бо змінені замки на вхідних дверях, вона бачила разом сторони по справі на початку 2015 року, восени 2015 року бачила відповідача в магазині біля будинку де вони проживали, а його автомобіль - біля під'їзду, суд сприймає критично враховуючи негативні відносини між свідком та позивачкою, про що свідок повідомила в судовому засіданні, та враховуючи, що наведені показання не містять конкретних фактичних даних, які можуть достовірно підтвердити або спростувати заявлені позовні вимоги, а є оціночним судженнями та припущенними свідка; показання свідків: [PERSON], [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки повідомлені свідками обставини стали їм відомі зі слів відповідача та вони не містять інформації щодо предмету доказування . За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] Підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved