Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

12.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» - (правонаступник - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О ., в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7247 від 05.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 33774 грн. 61 коп. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачем було пропущено строки на звернення із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису; виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, а саме за відсутністю документів, що складають кредитний договір з визначенням його умов, які визначають розмір заборгованості, а також за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку. Також зазначив, що з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки стягнуто борг, за яким з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Таким чином нотаріус вчинив напис поза межами встановленого трирічного строку. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представником позивача подана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини його неявки суду не відомі. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, надав суду відзив та заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 04.02.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до виконавчого напису від 05.07.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7247, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», на підставі Кредитного договору б/н від 04.02.2006 року та розрахунку заборгованості, стягнуто заборгованість за кредитним договором за період 04.02.2006 року по 31.05.2017 року в сумі 31 974 грн.61 коп., а саме залишок заборгованості за кредитом - 5496 грн. 81 коп., залишок заборгованості за відсотками - 24 479 грн. 01 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1498 грн. 79 коп., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. 00 коп. Згідно відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за № 245/01-16 від 13.03.2018 року на запит суду, щодо надання копій документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис. Нотаріусом надані завірені копії таких документів: копія виконавчого напису №7247 від 05.07.2017 року, копія заяви від 24.06.2017 року, копія заяви від 04.02.2006 року, копія розрахунку заборгованості, копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 04.02.2006 року, копія списку поштових відправлень від 22.06.2017 року, копія опису поштового відправлення. Відповідно до наданих нотаріусом документів встановлено, що письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 04.02.2016 [PERSON] була направлена 22.06.2017 року, що підтверджується описом поштового відправлення. На підставі вказаного виконавчого напису 05 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Таран К.О. було відкрито виконавче провадження № 54824039 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 33774 грн. 61 коп. 06.12.2017 року державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Таран К.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5, в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Крім того, підпунктами 3.2, 3.3., 3.5. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.п. 5.1., 5.3. п. 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Отже, з вищенаведених норм права вбачається, що нотаріусу в будь-якому випадку подається оригінал документа, що встановлює заборгованість, в тому, числі, у разі стягнення боргу частинами, оскільки на ньому робляться відмітки про вчинення виконавчого напису. Як було встановлено судом, відповідачем була надана нотаріусу не оригінал кредитного договору, а лише копія заяви позичальника , що є порушенням п.п. 5.1., 5.3. п. 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, Банком не була подана засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а був наданий лише розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 04.02.2006 року. При цьому суд зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом або випискою з рахунка боржника в розумінні Постанови Правління НБУ від 18.06.2013 року № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України». Отже, суд дійшов висновку, що безспірність заборгованості не була підтверджена документами, передбаченими п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Крім того, суд зазначає, що нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору, первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а також нотаріусом не враховано строки позовної давності до заявлених вимог та не перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а тому відсутні підстави наявності безспірної заборгованості. За такого відсутні підстави вважати, що заборгованість є безспірною. Позивач посилається на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк для звернення до приватного нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису, оскільки право на стягнення заборгованості виникло у відповідача з лютого 2008 року, в той час як звернувся Банк до нотаріуса лише в червні 2017 року. Окрім того, в частині вимог про стягнення пені та штрафу застосовується позовна давність в один рік, а Банком заявлено вимоги про стягнення штрафу з 2006 року по 2017 рік. Також, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається з розрахунку заборгованості боржника [PERSON] , яка надавалась приватному нотаріусу на підтвердження безспірності розміру заборгованості, вказана заборгованість ПАТ «КБ «Приватбанк» за період з 04.02.2006 року по 31.05.2017 року. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Проте, суд критично відноситься до доводів позивача, оскільки строк звернення кредитора до нотаріуса та вчинення виконавчих напису нотаріуса не поширюється позовна давність, так як за змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. З огляду на вищевикладене, зазначений виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором не можна вважати таким, що вчинений із дотриманням вимог закону, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved