Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

11 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на домоволодіння: що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері він вчасно прийняв спадщину, оскільки в 6-ти місячний строк після її смерті звернувся до приватного нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті матері, але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок. В той же час його брат [PERSON] подав заяву про відмову від своєї частки спадщини. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] право приватної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, але від нього до суду надійшла заява в якій він просить проводити розгляд справи без його участі, додатково вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 27). Представник відповідача Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 37, 40). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб суд приходить до висновку про доцільність розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 14 грудня 2018 року (а.с. 9). Згідно із заповітом від 29.10.2009 [PERSON] заповіла усе своє майно своїм синам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). На підставі ст. 1273 ЦК України, [PERSON] , від належної їму частку у спадщині відмовився, про що подав заяву до нотаріальної контори, яка зареєстрована 24.05.2019 року у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №98. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від нього до нотаріальної контори не надходили. З інформації наданої приватним нотаріусом Коломацького районного нотаріального округу Харківської області - Назарько Н.С., за № 12/01-16 від 31.01.2020 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 18). Із виписки з погосподарської книги за № 15/02-15, вбачається що будинок за адресою: [ADDRESS] рахувався за [PERSON] . Рік спорудження будинку - 1970 (а.с. 16). В технічному паспорті на житловий будинок господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначені план земельної ділянки, план будинку, експлікація приміщень та характеристика будинку. (а.с. 12-14). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56244376 та відповіді приватного нотаріуса Коломацького районного нотаріального округу Харківської області - Назарько Н.С., вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №33/2019, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] , від [PERSON] надійшла заява про відмову від прийняття спадщини (а.с. 17-18). Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Беручи до уваги вище перелічені обставини, а також те, що позивач - [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка за життя була власником житлового будинку прийняв спадщину що відкрилася після її смерті, а його брат [PERSON] , який також є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача стосовно визнання за ним права власності на житловий будинок, що належав спадкодавиці на час відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved