Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

12.06.2019р. [PERSON] звернулася до Ружинського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України - в п.Почтове Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим. Свою заяву [PERSON] обгрунтовує тим, що отримати свідоцтво про смерть свого батька у відділі ДРАЦС вона не може, оскільки батько помер на тимчасово окупованій території України і в зв`язку з цим Ружинський райвідділ ДРАЦС відмовив їй у реєстрації смерті батька. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення у справі, згідно яких просив розглядати справу за його відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження заявника та свідоцтва про укладення нею шлюбу, її батьком є [PERSON] . З копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 01.03.2005р. Путивильським РВ УМВС України в Сумській області , вбачається, що [PERSON] народивсь [INFO] в селі Тургенєво Джанкойського району Автономної Республіки Крим. Заявником до суду на підтвердження факту смерті [PERSON] надано лікарське свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2019р., яке видано Бахчисарайським відділенням ГБУЗРК «КРБ СМЕ», в якому зафіксовано факт смерті вказаної особи [INFO] . Місце смерті [PERSON] є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, а саме: Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постановою ВР України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». З відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 11 червня 2019 року за вих. №464/9.15-23, виданої Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вбачається, що [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті - [PERSON] , який помер [INFO] в п.Почтове Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, в зв`язку з відсутністю у заявника документа, який може бути підставою для державної реєстрації смерті. Пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є смерть фізичної особи, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно частини четвертої статті 49 ЦК України, реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Положення частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України`передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявниця є дочкою померлого [PERSON] та має намір зареєструвати смерть останього у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому. Згідно частини першої статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом було встановлено, що [INFO] в п.Почтове Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, помер [PERSON] та встановлення даного факту, має юридичне значення, а саме необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її батька для прийняття спадщини покійного. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Outcome: approved