Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

10 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП» Донпромремстрой» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати та моральної шкоди. В обґрунтування свого позову зазначила, що вона 18 квітня 2011 року була прийнята на постійну роботу до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП «Донпромремстрой» на посаду бухгалтера на підставі наказу №43-к від 18 квітня 2011 року. Починаючи з вересня 2013 року відповідач перестав виплачувати ій в повному обсязі заробітну плату. 05 грудня 2013 року вона звільнилась з роботи за згодою сторін. На день звільнення їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористані дні чергової відпустки у розмірі 5028 гривень 13 копійки. Після уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі з компенсацією за невикористані дні чергової відпустки у розмірі 5028 грн. 13 коп., також моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень. Позивач у судовому засіданні участі не приймала, надала суду заяву про розгляду справи у ії відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог закону, причини неявки суду невідомі. В зв'язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторони і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач з 18 квітня 2011 року працювала на посаді бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП «Донпромремстрой» і 05 грудня 2013 року була звільнена за погодженням сторін. З наданої суду довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП «Донпромремстрой» суд встановив, що у позивача є заборгованість по заробітній платі у розмірі 5028 гривень 13 копійок станом на 05 грудня 2013 року. Заробітна плата, як визначено частиною першою статті 115 Кодексу законів України про працю та статтею 24 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», виплачується працівникам регулярно в робочі дня у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 дійсного Кодексу, яка передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В зв'язку з тим, що позивач працював в день звільнення, сума заборгованості підприємства перед працівником повинна бути виплачена 05 грудня 2013 року. Суд визнає в цій частині вимоги позивача законними, бо відносно позивача було порушено законодавство про оплату праці, тому дану суму слід стягнути з відповідача на його користь. Як видно із пред'явленої відповіді позивачу не виплатили заборгованість по заробітній платі у розмір 5028 гривень 13 копійки. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами та доповненнями, де вказано, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.... Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень. Достовірність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру взаємовідносин, обсягу моральних страждань у зв'язку з втратою життєвих зв'язків, порушених невиплатою 5028 гривень 13 копійки. Встановлені у судовому засіданні ті обставини, які свідчать про те, що з вини роботодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП» Донпромремстрой - порушені гарантовані Конституцією України та законодавством про працю, право [PERSON] на оплату праці, що привело її к душевним стражданням, так як заробітна плата з'являлась джерелом існування. Позивачка була вимушена долучати додаткові зусилля для організації свого життя та членів сім'ї. Відсутність засобів для проживання та задоволення своїх щоденних потрібностей, причиняло їй моральні страждання, а відповідачем не приймалися ні які мери для припинення таких страждань. На підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості ти справедливості, з урахуванням глибини причинених моральних страждань та представлених суду доказів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, розмір спричиненого [PERSON] моральної шкоди суд оцінює у розмірі 1000 гривень. При цьому суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП» Донпромремстрой» на користь позивача становить 5028,13 +1000 = 6028 гривень 13 копійка. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при розгляді справи, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги той факт, що позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, суд покладає на Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП» Донпромремстрой сплату судового збору на користь держави у розмірі 229 гривень 40 копійок. Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць згідно із положенням статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial