Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

11.01.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 1497 від 22.12.2017 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 366844,22 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 17.12.2020 ним через бухгалтерію ПП «БМВ-транс» було отримано наступні копії документів: постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державного виконавця Уманського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галиченко Б.С. ВП № 55810997; вимогу державного виконавця Уманського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галиченко Б.С. ВП № 55810997 за № 20960 від 30.11.2020. На підставі цих документів йому стало відомо, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось із заявою на вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., та останній зробив виконавчий напис. Державним виконавцем Уманського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галиченко Б.С. було відкрито виконавче провадження № 55810997 з примусового виконання виконавчого напису № 1497 від 22.12.2017, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 366844,22 грн. Вважає, що зазначений виконавчий напис протиправний, вчинений з порушенням норм законодавства з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Саме з цих підстав він звернувся з позовом до суду. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Крім того, стягнення за виконавчим написом з боржника пені та штрафів є порушенням ст. 61 Конституції України щодо подвійного покладення на нього юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач наголосив, що всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат» йому не було надіслано вимогу ПАТ КБ «Приватбанк», а тому він не зміг надати свої заперечення щодо наявності боргу у зазначеному даним товариством розмірі, а отже вимога не може бути визнана безспірною. Представник відповідач АТ КБ «ПриватБанк» 19.02.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. У відзиві зазначено, що відповідно до укладеного кредитного договору № KGNAAK00880059 від 15.08.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 10200,08 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору позивач зобов`язання за зазначеним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого договором, суму кредиту й не сплатив проценти за користування кредитним лімітом. 14.06.2017 на ім`я [PERSON] позивачем було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором та встановлений строк для її усунення, а тому посилання позивача, що жодних вимог банка про усунення порушення на його адресу не надходило, не відповідає дійсності. 22.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського МНО Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 14947, яким запропоновано стягнути з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № KGNAAK00880059 від 15.08.2007 в розмірі 365044,22 грн. Як вбачається зі змісту позовної заяви, жодних контррозрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису, не надається, тобто позивач належними доказами не спростовує а ні факту заборгованості перед банком, а ні розміру боргу, зазначеного у виконавчому написі, й відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач у позові неправильно розтлумачив поняття «безспірності заборгованості» в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій вказано, що «нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості». У розумінні зазначеної статті «безспірність» є не доведеністю боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ, - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Наявність документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є єдиним необхідним та достатнім доказом безспірності боргу, в розумінні ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» надав усі необхідні документи відповідно до Переліку для вчинення виконавчого напису, підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до позивача. Позивач [PERSON] у судове засідання 16.07.2021 не з`явився, подав до суду 16.07.2021 заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, у відзиві просив суд розглянути справу без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, 01.04.2021 надіслав до суду заяву , в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа державний виконавець Уманського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галиченко Б.С. у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, до суду не подав. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене, до спірних правовідносин належить застосовувати постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, про що зазначив господарський суд апеляційної інстанції у справі № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, чинній станом на 20.02.2017, - дату вчинення спірного виконавчого напису), встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 Порядку від 22.02.2012 № 296/5). Отже, станом на 22.12.2017 - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на виконання ухвали суду в частині витребування доказів надано копію виконавчого напису від 22.12.2017, копію заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», копію кредитного договору № KGNAAK00880059 від 15.08.2007, копію розрахунку заборгованості за договором № KGNAAK00880059 від 15.08.2007, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 23.05.2017, копію письмової вимоги про усунення порушень, копію списку згрупованих поштових відправлень. Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, тим більше на його копії, та який не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Позивач [PERSON] з 15 січня 2016 року являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 15.01.2016. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, що в свою чергу є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, тим більше на його копії. Зазначене дає підстави для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, судовий збір згідно зі статтею 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі станом на час надіслання позовної заяви позивачем (28.12.2020). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, про які зазначив позивач у заяві про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу додав: договір від 17.12.2020 № 17-12/20, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Галини Лук`яненко»; розрахунок по договору про надання правової допомоги від 17.12.2020 № 17-12/20; акт наданих послуг (виконаних робіт) від 21.02.2021. При цьому, згідно із зазначеним вище розрахунком клієнту були надані такі правові послуги: 1) 15.12.2020 проведено усну консультацію клієнта на предмет визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - витрачений час 30 хв. - вартість 750,00 грн; 2) 18.12.2020 вивчення та правовий аналіз судової практики і законодавства в рамках визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, витрачений час 30 хв. - вартість 750,00 грн; 3) 20.12.2020 складено за завданням клієнта позовну заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів судом, здано до суду 24.12.2020, витрачений час 1 год. - вартість 1500,00 грн; 4) 28.12.2020 складено за завданням клієнта позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, здано до суду 29.12.2020, витрачений час - 1 год. - вартість 1500,00 грн. Всього вартість виконаних послуг - 4500,00 грн. Водночас матеріали справи не містять пункту 3 розрахунку наданих правових послуг, а саме позовної заяви про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів судом, які здано до суду 24.12.2020. До позовної заяви позивачем додано клопотання про витребування доказів від 28.12.2020. Тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу без врахування суми в розмірі 1500 грн, а саме 3000 грн.

Outcome: approved