Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

11 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього боргу в сумі 284372,60 грн., з яких 280000 основна сума боргу, 4372,60 грн. - 10% відсотків річних. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до договору позики від 18 січня 2017 року укладеного між сторонами позивач передав, а відповідач прийняв позику у розмірі 280000 грн., які зобов'язався повернути позивачу в строк до 15 березня 2017 року. У визначений договором строк суму боргу відповідач не повернув, також ним проігнорована письмова претензія позивача про повернення суми боргу. Крім того умовами договору (п.7) передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцю крім основної суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 10 відсотків річних від простроченої суми. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Не заперечували проти заочного розгляду справи та винесення у справі заочного рішення. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON], будучі належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи двічі поспіль не з'явився до суду, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань з приводу відкладення розгляду справи не надавав, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Незважаючи на надходження від імені відповідача письмової заяви про визнання позовних вимог, суд через неможливість встановлення її авторства до уваги даний документ не приймає. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Як встановлено судом та не заперечується сторонами 18 січня 2017 року між [PERSON], який виступив позикодавцем та [PERSON], який виступи позичальником укладено договір позики (а.с.12). За мовами даного договору Позикодавець передає, а Позичальник приймає кошти у сумі 280000 грн. Факт одержання грошей підтверджується письмовою розпискою позичальника. Після повернення позики в повній сумі Позикодавець повинен повернути Позичальнику розписку. У разі неможливості повернення розписки Позикодавець повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність розписки у Позичальника підтверджує виконання ним свого обов'язку (п. 2.1 Договору). Суму позики Позичальник зобов'язаний повернути готівкою до 15 березня 2017 року (п. 2 Договору). Згідно п. 7 Договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10 процентів річних від простроченої суми. 18 січня 2017 року позичальником [PERSON] написана та передана позикодавцю [PERSON] письмова розписка про отримання ним за договором позики від 18 січня 2017 року у останнього в борг грошових коштів в сумі 280000 грн., строком на один місяць. Станом на 31 травня 2017 року оригінал вказаної розписки містився у позивача та був переданий суду (а.с.27). В зв'язку з неповерненням суми позики в обумовлений сторонами договору позики строк, 07 квітня 2017 року позивачем направлено відповідачу письмову претензію з вимогою повернути суму боргу у розмірі 280000 грн. протягом 7-ми днів з отримання претензії та попереджено про можливість захисту своїх прав шляхом звернення до суду в разі неповернення боргу (а.с.14). Вказана претензія була отримана відповідачем 20 квітня 2017 року, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями (а.с.15-16). З пояснень позивача та його представника судом встановлено, що борг відповідачем до теперішнього часу не повернуто, хоча наявність такого зобов'язання перед позивачем він не заперечує. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 7 Договору позики визначено обов'язок позичальника сплатити позикодавцю 10 відсотків річних від простроченої суми в разі своєчасного неповернення позики, а тому вимоги про стягнення окрім основної суми боргу відсотків у розмірі 4372,60 грн. за 57 днів прострочення зобов'язання є законними. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог або навіть заперечень на позовну заяву. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати у сумі 2843,74 грн. сплаченого позивачем судового збору суд розподіляє пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та в повному обсязі покладає їх на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved