overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

12.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 17 лютого 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2018 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна.\~Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у підготовче засідання не зявилася, надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність та просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 17 лютого 2009 року та зареєстрували свій шлюб у виконкомі Біленьківської селищної ради місто Краматорськ Донецької області, актовий запис № 6\~(а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

12.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 26 вересня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. З 2016 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у підготовче засідання не з'явилася, надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність та просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 26 вересня 1998 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Краматорська Донецької області, актовий запис № 794 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

12.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, зазначаючи\~те,\~що 30.12.2013 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. Вона є спадкоємцем за законом, інших осіб, які фактично прийняли спадщину та подали заяви про прийняття спадщини не має. Пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк у зв»язку з тим, що перебувала у пригніченому стані та мала скрутне матеріальне становище. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, належним чином про дату, час та місце розгляду справи повідомлені . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 173381 від 07.01.2014 року [PERSON] померла 30.12.2013 року (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження від серія УР №923636 від 02.06.1958 року та свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-КГ №313143 від 07.01.1998 року, вбачається, що позивач [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до довідки виданої Громівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області, померла [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] з 1953 року по день смерті 30.12.2013 року, разом з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Відповідно ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

12.06.2018 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], який проживав в с.Потоки Іванківського району Київської області. Після його смерті постало питання про оформлення спадщини. На день його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Спадщину після смерті батька позивач прийняв, подавши заяву про її прийняття в нотаріальну контору (спадкова справа № 19/2018). Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок йому було відмовлено, оскільки не пред'явлено правовстановлюючого документу на нього. Єдиним спадкоємцем за заповітом, який претендує на спадкове майно після смерті [PERSON] є позивач - [PERSON]. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину за заповітом - немає. Вважаючи, що має право на спадкове майно, позивач просить визнати його право власності на жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Судові витрати позивач просить покласти на себе. У судове засідання позивач не з'явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. Позивач у позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позов підтримує повністю. Представник відповідача Старосоколівської сільської ради Іванківського району у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, сільським головою 02.10.2018 року на адресу суду було направлено лист про те, що позовні вимоги вони визнають, просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Також, відповідачами [PERSON] та [PERSON] 02.10.2018 року до канцелярії суду надіслано заяви, про розгляд справи без їх участі, а також вказано про те, що позовні вимоги відповідачі визнають повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

12.06.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 22.10.2009 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. У даному шлюбі у них спільних дітей немає. Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. З травня 2014 року подружні відносини між ними припинено. Можливості зберегти сім'ю немає. Спільного господарства не ведуть. Примирення між ними неможливе. Тому просить позов задовольнити. 19.06.08.2018 року по справі було відкрито провадження. 07.08.2018 року проведено підготовче судове засідання. 31.08.2018 року сторони через канцелярію суду подали письмові заяви, у яких просять справу розглянути у їхній відсутності. Позивач зазначив, що позов підтримує, відповідачка вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1І-СГ №127708, виданим відділом РАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Від спільного подружнього життя у сторін спільних дітей немає. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

12.06.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25.12.1999 року в Прилиманській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 29 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 25.12.1999р); неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 04.09.2000р.), доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 19.05.2007р.) - залишити на виховання матері. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння, між ними стали виникати сварки по всім життєвим питанням, які стали причиною повного непорозуміння та негативного ставлення один до одного. Сім'ю не можливо зберегти. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 04.09.2000р.), доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 19.05.2007р.). Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позов визнав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.1999 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Прилиманській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис №29 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] доньку - [PERSON], [INFO] . У сторін не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння. Сторони не проживають разом та не підтримують шлюбні відносини. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

12.06.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визначення місцем проживання спільних дітей сторін: сина [PERSON] , [INFO] , і дочки [PERSON] , [INFO] , - разом із позивачем, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем у березні 2018 року діти залишилися проживати разом із нею. Проте в квітні 2019 року відповідач самовільно забрав до свого помешкання сина [PERSON] , повідомивши в телефонному режимі, що надалі син буде проживати разом з ним. Через три тижні відповідач повернув сина на прохання самої дитини. Під час проживання з батьком син пропускав уроки в школі, повернувся додому брудний і неохайний. Крім того, під час шлюбу відповідач не займався вихованням дітей та не цікавився їхнім фізичним і духовним розвитком. У підготовчому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач позов визнав повністю та погодився на розгляд справи в підготовчому засіданні. Представник органу опіки та піклування висловила думку, що визначення місця проживання спільних дітей сторін разом із матір`ю буде повністю відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За приписом частини першої статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи ту обставину, що між сторонами виник спір з приводу місця проживання спільних дітей, згоду батька на визначення судом місцем проживання обох дітей - місця проживання їхньої матері, а також документальне підтвердження можливості позивача забезпечити належний духовний та фізичний розвиток своїх дітей, суд доходить висновку, що пред`явлений позов є таким, що ґрунтується на законі та підтверджується належними доказами по справі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

12.06.2019 відкрито провадження у даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач доводиться йому рідним батьком та на підставі судового рішення на його утримання відповідач сплачував на користь матері аліменти до його повноліття. На даний час він досяг повноліття, навчається на І курсі Сумського вищого професійного училища будівництва та автотранспорту на денній формі навчання, в зв`язку з чим виникає потреба в його утриманні на час навчання. Тому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Судом встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.07.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського управління юстиції Сумської області. [PERSON] на даний час навчається на денній формі навчання в ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту», термін навчання з 01.09.2018 по 10.02.2020, що підтверджується довідкою навчального закладу від 02.05.2019 №325, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Суд приймає до уваги доводи позивача щодо неможливості самостійно забезпечити свої потреби в зв`язку з навчанням. Доказів в підтвердження неможливості надавати допомогу на утримання сина на час його навчання чи наявності обставин, які впливають на визначення розміру матеріальної допомоги, відповідач не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

12.06.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 28.08.2007 року, від якого мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28.08.2007 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved