Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

11.05.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. 17.05.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 01.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 20.09.2021 року. В позові посилалася на те, що вона є донькою відповідача. Після розірвання шлюбу батьків вона залишилася проживати з матір`ю - [PERSON] , яка здійснювала більшу частину матеріальних витрат на її утримання, а з Відповідача стягувалися аліменти у розмірі 1/6 частини від його доходів до досягнення нею повноліття (тобто до [INFO] ). Після розірвання шлюбу з матір`ю Відповідач не підтримував зі нею родинних стосунків, не приймав участі у її розвитку та вихованні, не надавав іншої, крім аліментів, матеріальної допомоги. У 2020 році вона вступила до біологічного факультету Запорізького національного університету на денну форму навчання, строк закінчення навчання - 30.06.2024 року. Її навчання потребує матеріальних витрат на оплату придбання комп`ютерної техніки, навчальних матеріалів та канцелярських товарів, проїзду від місця проживання до навчального закладу і у зворотному напрямку, проїзду до місць проходження виробничої практики і в зворотному напрямку, послуг мобільного зв`язку та інтернету. Крім того, вона потребує харчування, одягу та взуття (з урахуванням сезонних змін клімату та фізичного розвитку), засобів гігієни, ліків тощо. У зв`язку з навчанням на денній формі вона не має можливості працювати, стипендію отримує, а тому потребує матеріальної допомоги. З початку навчання і до досягнення повноліття ( [INFO] ) її утримувала мати та Відповідач за рахунок стягуваних з нього аліментів. Після досягнення повноліття її утримання здійснюється лише матір`ю, яка позбавлена можливості забезпечити її потреби у повному обсязі, а Відповідач в добровільному порядку відмовляється частково забезпечувати її утримання, тому вона вирішила звернутися до суду про стягнення аліментів з Відповідача, який перебуває у працездатному віці та має можливість утримувати її як дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Прохає стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 років - залежно від того, яка з цих обставин настане першою. 23.07.2021 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що на обґрунтування обставини, що позивач у 2020 році вступила до біологічного факультету Запорізького національного університету на денну форму навчання, позивач надає копію довідки від 22.09.2020 року, яка містить лише форму навчання (денна) та термін навчання, а будь-яких відомостей щодо отримання чи не отримання стипендії позивач не надає. Також, Позивач зазначає, що навчання потребує матеріальних витрат на оплату придбання комп`ютерної техніки, навчальних матеріалів та канцелярських товарів, проїзду від місця проживання до навчального закладу і у зворотному напрямку, проїзду до місць виробничої практики, послуг мобільного зв`язку та інтернету. Однак, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати, при цьому особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, що продовжує навчання. Натомість, матеріали позову містять лише копію паспорта, картку платника податків, свідоцтво про народження, довідку про форму та строк навчання - Позивач не надає суду підтвердження матеріальних витрат, не надає чеків, квитанцій, білетів та інших документів. Також, у позові позивач зазначає, що з початку навчання і до досягнення повноліття, позивача утримує мати. Після досягнення повноліття мати продовжує здійснювати утримання позивача. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд повинен враховувати можливість надання утримання матір`ю, однак, до позовної заяви не долучені докази з яких можливо було б встановити доходи, які отримує мати позивача. Вищевказане є обов`язковою умовою, для того, щоб суд міг визначити розмір аліментів, які можливо стягувати. Отже, позивач не виконав свого процесуального обов`язку щодо долучення до позовної заяви доказів можливості надання утримання матір`ю, а тому суд позбавлений можливості визначити розмір аліментів. Також, Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини. Так, середня заробітна плата для м. Гуляйполе складає 10302,06 грн., так як відповідач не працює, не має будь-якого джерела доходів, тому, 1/4 частина складатиме 2575,52 грн. 24 вересня 2020 року відповідач був звільнений з АТ «Запоріжгаз». 12 жовтня 2020 року після звільнення відповідач для працевлаштування став на облік в центр зайнятості як безробітний. Отже, відповідач виконував обов`язки щодо сплати аліментів. Після звільнення відповідач також не ухилявся від свого обов`язку щодо сплати аліментів та став на облік в центр зайнятості. Нажаль, центр зайнятості не запропонував роботу, яка б відповідала його кваліфікації, тому виплати були закінчені та на даний час він не має роботи та доходу. Крім того, відповідно до довідки виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради відповідач фактично проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вказане свідчить про те, що відповідач виконує свої конституційні обов`язки щодо утримання матері, яка є непрацездатною людиною пенсійного віку (79 років). Крім того, мати, як особа похилого віку, часто хворіє, що свідчить про те, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини є необґрунтоване та відповідач не має можливості надавати таку допомогу у такому розмірі. Тому, відповідач вважає, що зобов`язаний допомагати своїй дитині, не хоче самоусуватися від прийняття участі в її навчанні, тому, останній вважає, що має можливість та змогу виплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку, що буде становити 1287,75 грн. (10302,06 грн. / 8 = 1287,75 грн.) (а.с.21-24). Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, 20.09.2021 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, 20.09.2021 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні відзиву на позов. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився відповідач [PERSON] , останній має РНОКПП [NUMBER] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 01.10.2020 року орган видачі 2327 (а.с.25). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.26), однак фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою депутата Гуляйпільської міської ради від 19.07.2021 року (а.с.31). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася позивач [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 05.01.2018 року, орган видачі 2327 (а.с.3). Відповідач є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.2003 року (а.с.5). 05.07.2006 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.05.2006 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією постанови державного виконавця від 25.11.2020 року у виконавчому провадженні №45618136 (а.с.7-8). 12.04.2021 року позивач досягла повноліття, з настанням вказаної події припинено стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача. З 30 вересня 2020 року позивач навчається в Запорізькому національному університеті Міністерства освіти і науки на Біологічному факультеті освітнього рівня «бакалавр» на денній формі навчання, період навчання з 30.09.2020 року по 30.06.2024 року, що підтверджується довідкою від 22.09.2020 року №200056 (а.с.6). Відповідно до Ордеру на жилу площу в гуртожитку Запорізького національного університету від 23.09.2020 року №036 серія 03-20 позивачу надано право на зайняття ліжко-місця в кімнаті [ADDRESS] . Відповідно до довідки Запорізького національного університету Міністерства освіти і науки від 02.09.2021 року №210023 позивач є студентом 2 курсу Біологічного факультету, освітній рівень «бакалавр», форма навчання денна / держзамовлення, за результатом літньої заліково-екзаменаційної сесії 2020/2022 навчального року стипендію не отримує. Позивач несе витрати у зв`язку з навчанням, а саме: проживання в гуртожитку (4970 грн.), витрати на охорону гуртожитку (1116 грн.) та проїзд (106,70 грн. з м. Запоріжжя до м. Гуляйполе), що підтверджуються фіскальними чеками, згідно позову позивач потребує матеріальних витрат на оплату придбання комп`ютерної техніки, навчальних матеріалів та канцелярських товарів, проїзду від місця проживання до навчального закладу і у зворотному напрямку, проїзду до місць проходження виробничої практики і в зворотному напрямку, послуг мобільного зв`язку та інтернету, крім того, вона потребує харчування, одягу та взуття (з урахуванням сезонних змін клімату та фізичного розвитку), засобів гігієни, ліків тощо. Відповідач на час розгляду справи судом не працює, 24.09.2020 року був звільнений з АТ «Запоріжгаз», а 12.10.2020 року для працевлаштування став на облік в центр зайнятості як безробітний, що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] від 03.12.1997 року (а.с.28). Відповідач за період з жовтня 2020 року по липень 2021 року був зареєстрований як безробітний та отримував допомогу у загальному розмірі 39667,77 грн., з якої аліменти склали 8229,51 грн., що підтверджується довідкою від 19.07.2021 року (а.с.35). Відповідач має на утриманні непрацездатну матір, яка є пенсіонером - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.1975 року (а.с.29) та копією пенсійного посвідчення матері (а.с.30). Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного: Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Крім того, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Такі ж висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Таким чином, судом встановлено, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими цей обов`язок установлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено наявність обставин, за яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, зокрема: досягнення позивачем повноліття [INFO] , продовження останньою навчання в Запорізькому національному університеті Міністерства освіти і науки на Біологічному факультеті, освітній рівень «бакалавр» на денній формі навчання, період навчання з 30.09.2020 року по 30.06.2024 року, потреба у зв`язку із продовженням навчання у матеріальній допомозі, 23 роки позивачу виповниться 12.04.2026 року, тобто вже після закінчення навчання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи із законодавчо закріпленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітню доньку, яка навчається і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у зв`язку з продовженням навчання підлягають задоволенню частково в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), з урахуванням обставин, зазначених відповідачем у відзиві на позов, а саме: відповідач не працює, доходів не має, перебував на обліку як безробітний та отримував допомогу до липня 2021 року, сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття у розмірі 1/6 частини від своїх доходів, а тому має змогу сплачувати аліменти на її утримання на час її навчання, наявність у платника аліментів на утриманні непрацездатної матері, яка є пенсіонером - [PERSON] , [INFO] , з урахуванням того, що матір позивача також несе та має нести витрати на утримання доньки, яка продовжує навчання. Суд зазначає, що аліменти стягнуто саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з навчального закладу чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, тому встановлений судом період стягнення аліментів до закінчення навчання в Запорізькому національному університеті Міністерства освіти і науки строком до 30.06.2024 року є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача. Аналогічну позицію виклав у своїй постанові ВС від 08.08.2018 року у справі № 643/14115/16-ц. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору в розмірі 908 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судових витрат не понесла, то судовий збір в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial