Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

12.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів отриманих доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 06.08.1994 року по 30.06.2015 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на його утриманні. Вказав, що відповідач з березня 2015 року проживає окремо та має іншу сімю. На даний час донька навчається в 7 класі Ковязької середньої школи. Загальні щомісячні витрати на її утримання є істотними, але забезпечити в повній мірі потреби дитини не може, оскільки з червня 2015 року є пенсіонером. Як зазначає позивач, його пропозиція відповідачу про надання щомісячного узгодженого розміру грошових коштів нею ігнорується. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки отримує пенсію по інвалідності та соціальну допомогу. На думку позивача, відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини, в звязку з чим змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що після подачі до суду позовної заяви двічі отримав від відповідача шляхом поштового переказу грошові кошти по 500 грн., але цього не достатньо для вирішення питання мирним шляхом, так як не може свідчити про регулярну сплату відповідачем в подальшому відповідних сум в рахунок аліментів. Наполягав на стягненні аліментів у відповідності до положень Сімейного кодексу України. Відповідач позов не визнала, заперечила проти його задоволення. Пояснила, що останні два місяці сплачує матеріальну допомогу на утримання дитини. 26.09.2016 року подала заяви до відділу ГУ соціального захисту УПСЗН Валківської РДА Харківської області з проханням утримувати щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі по 1/8 частини з державної соціальної допомоги та пенсії до досягнення дитиною 18-ти річного віку, що свідчить про добровільну виплату аліментів. Вказала, що постійно допомагала донці, коли вважала за потрібне. 13.06.2016 року після дня народження брала доньку до себе додому та давала їй грошові кошти, а в минулому році робила це частіше. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі договору про надання безоплатної вторинної допомоги, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку сплачує аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Валківського районного суду Харківської області від 30.06.2015 року шлюб розірвано. (а.с.11) Від шлюбу в сім'ї росте неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 263511, актовий запис № 16, в якому батьками дітей значаться сторони у справі. (а.с.9) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. Як вбачається із пояснень сторін, між ними відсутня домовленість щодо сплати витрат на утримання дитини. З березня 2015 року дитина проживає разом з батьком та повністю знаходиться на його утриманні, що надає позивачу право на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пояснення відповідача про те, що вона надає донці необхідну матеріальну допомогу, не є підставою для звільнення її від виплати аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Із наданих сторонами доказів слідує, що позивач є пенсіонером за вислугою років (пенсійне посвідчення серії ААИ № [NUMBER]) та отримує пенсію. Інших доходів не має. Відповідачу [PERSON] з 01.06.2016 року призначена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи». Згідно довідок №№314/02-06, 01-100/988 від 05.09.2016 року отримує пенсію в разі втрати годувальника, яка станом за березень-серпень 2016 року становить 6724 грн., та державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства, яка за квітень-вересень 2016 року становить 6688 грн. В судовому засіданні відповідач надала квитанції від 15.08.2016 року та 08.09.2016 року про поштовий переказ на рахунок позивача грошових коштів в сумі по 500 грн., посилаючись на добровільність намірів сплачувати аліменти на утримання доньки. Позивач підтвердив в судовому засіданні про надходження на його рахунок вказаних коштів, але наполягав на винесенні рішення суду про стягнення аліментів у відповідності до СК України. Оскільки позов предявлено 12.08.2016 року, суд вважає необхідним зарахувати сплачені відповідачем грошові кошти в рахунок стягнення аліментів. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у заявленому позивачем розмірі. Відповідачем з метою позасудувого вирішеня питання надано заяви на адресу відділу ГУ соціального захисту УПСЗН Валківської РДА Харківської області від 26.09.2016 року з проханням утримувати щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі по 1/8 частини з державної соціальної допомоги та пенсії до досягнення дитиною 18-ти річного віку. Прагнення відповідача вирішити питання про стягнення аліментів в добровільному порядку не впливає на розгляд позову по суті. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що не позбавляє сторони у майбутньому звернутися до суду з позовом про зміну порядку стягнення і розміру аліментів. Судові витрати у справі відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved