Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

11 серпня 2020 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області (надалі також - відповідач, Новосанжарська селищна рада), в якій просила: визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 5323455100:00:008:0015, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 вересня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2547. Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 17). Своєю ухвалою від 14 вересня 2020 року суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 30). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначала, що земельну ділянку площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) вона успадкувала після померлого [INFO] чоловіка, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.09.2012. Вищезазначена земельна ділянка по [ADDRESS] , належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 005340, який на даний час є втраченим. У зв`язку із відсутністю оригіналів свідоцтва про право на спадщину за законом та державного акта на право приватної власності на землю позивачу неможливо реалізувати своє право власності. Враховуючи викладене, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 5323455100:00:008:0015, яка розташована в [ADDRESS] , право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 вересня 2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-2547. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Новосанжарська селищна рада в судове засідання не забезпечила явку свого уповноваженого представника. Про дату, час та місце підготовчого судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. Від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 38). Своєю ухвалою від 14 серпня 2020 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копій даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма додатками, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Своїм правом надати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористався. В наданих до суду заявах від 09 вересня 2020 року № 974/02-18 (а.с. 27), а також від 06 жовтня 2020 року № 1074/02-18 (а.с. 38) зазначено, що Новосанжарська селищна рада не має заперечень по суті позовної заяви, проти задоволення позовних не заперечує. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 005340 (а.с. 10), виданого [PERSON] Новосанжароською селищною радою Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 769 від 04 січня 2000 року, останньому передано земельну ділянку площею 700 м2 для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, що розташовані на території [ADDRESS] . В подальшому, 28 вересня 2012 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області П`ятенко Л.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , 1951 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки загальною площею 700 м2, передана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, що розташовані на території [ADDRESS] , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 005340, виданого Новосанжароською селищною радою Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 769 від 04 січня 2000 року (а.с. 6). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-5316245692020, земельній ділянці площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер - 5323455100:00:008:0015 (а.с. 7). З метою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] , який розробив технічну документацію із встановлення меж земельної ділянки в натурі. Зокрема, розроблена технічна документація на земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] , площею 0,0700 га. Оригінал вищезазначеного державного акта та свідоцтва про право на спадщину за законом втрачені, про що свідчать оголошення в Новосанжарській районній газеті «Світлиця» № 76-78 (12064) від 26 червня 2020 року (а.с. 13). В довідці № 744/02-18 від 30.06.2020 року, яка видана [PERSON] виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області зазначено, що земельна ділянка площею 0,0700 га, кадастровий номер 5323455100:00:008:0015, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, значиться за адресою [ADDRESS] , успадкована нею (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2012р., спадкова справа № 128/2006, зареєстрована в реєстрі за № 1-2547). З огляду на викладене, у позивача виникла необхідність звернутись до суду із вказаним позовом про визнання права власності на відповідну земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 5323455100:00:008:0015 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) відповідно до статті 392 ЦК України, у з`язку із втратою документа, який засвідчує його правовласності. Надаючи оцінку правовідносинам, що склались, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також - ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається уст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. З урахуванням пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є його визнання. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень статті 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Статтею 1 протоколу № 1 Конвенції передбачено, що: «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218, 1222 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, ч. 5 статті 1268 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону України передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до пунтку 3 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. 28 вересня 2012 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області П`ятенко Л.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , 1951 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки загальною площею 700 м2, передана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, що розташовані на території [ADDRESS] , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 005340, виданого Новосанжароською селищною радою Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 769 від 04 січня 2000 року. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-5316245692020, земельній ділянці площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер - 5323455100:00:008:0015. З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 005340 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 вересня 2012, позивачем втрачені, у з`язку з чим, останньою розміщено оголошення в Новосанжарській районній газеті «Світлиця» від 26 червня 2020 року (а.с. 13 - зі звороту). З огляду на викладене, враховуючи довідку Новосанжарської селищної ради від 30.06.2020 № 744/02-18 про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5323455100:00:008:0015 успадкована [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що [PERSON] є власником відповідної земельної ділянки, кадастровий номер - 5323455100:00:008:0015, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 вересня 2012 року (а.с. 6). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що земельна ділянка площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належать на праві власності [PERSON] . Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, й те, що представлені позивачем докази на підтвердження права власності на спадкове майно в контексті положень статтей 76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає задоволенню. Належним способом захисту прав позивача буде визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 5323455100:00:008:0015, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір в загальному розмірі 840 грн 80 коп., враховуючи те, що відповідач позов визнав, про що вказав у поданій до суду заяві, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні цього позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved