Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з вказаним позовом, в якому зазначив, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.12.2014 р. було стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Крім того, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2013 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. На сьогоднішній день перебування позивача в зоні проведення Антитерористичної операції та наявність сім'ї значно ускладнили його матеріальне становище. Просив зменшити розмір аліментів, сплачуваних на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.04.2013 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно та розмір аліментів сплачуваних на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2014 р. на утримання непрацездатної матері [PERSON] до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, стягнутих на її користь до 1/6 частини визнала. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.12.2014 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем [PERSON] вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, суд вважає позовні вимоги в цій частині підлягаючими задоволенню. Вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.04.2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом. З військовослужбовців Збройних Сил України та інших військ, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, що надається щомісячно (оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Так, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2015 р. [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), враховуючи, що рішення від 15.07.2015 р., яким відмовлено у зменшення розміру аліментів стягуваних на утримання дитини ухвалено з урахуванням обставин, на які в даний момент посилається [PERSON], як на підставу зміни розміру аліментів, а також беручи до уваги, що відповідачка [PERSON]. є інвалідом 3 групи та перебуває на обліку в Миколаївському обласному онкологічному диспансері, сукупний розмір стягнутих з позивача аліментних платежів, з урахуванням зменшення розміру аліментів стягуваних на утримання непрацездатної матері, не перевищує 50 відсотків його доходу, позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволенню не підлягають, що відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини без достатніх правових підстав є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Outcome: partial