overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

10 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через зловживання відповідачем спиртними напоями та відсутністю взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за № 120 (а. с. 4), від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

10 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 14.06.1997 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованим у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинської районної ради народних депутатів м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, актовий запис №203. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач є батьком вказаних дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без його участі, в якій він визнавав позов та не заперечував проти його задоволення. Суд, беручи до уваги позицію позивача, відповідача, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 2, 3). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітної плати, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 10.06.2014 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Також суд вважає, що витрати пов'язані з розглядом справи необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

10 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини-[PERSON], 2009 року народження в розмірі ? частини від заробітку щомісячно, посилаючись на те, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суд не повідомив. Тому відповідно до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, батьком малолітнього [PERSON], [INFO] є відповідач, який матеріальної допомоги сину не надає. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження дитини; поясненнями позивача. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітнього сина, відповідно до вимог ст. 182, 183 СК України, суд визначає в ? частині від всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

10 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 16 січня 2007 року, мотивуючи тим, що виникають сварки з питань ведення спільного господарства, внаслідок чого не проживають разом з грудня місяця 2012 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 23.06.2014 р. і 08.07.2014 р. не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач погодилася на постановлення рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2007 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства з грудня місяця 2012 року. З цього ж часу припинені і шлюбні відносини. Причиною цього є непорозуміння між ними з приводу здійснення сімейного життя. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. Позивач категорично заперечує щодо примирення з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

10 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що у 2013 році вона познайомилася із [PERSON], з яким близько року проживають спільно, ведуть господарство, на даний час вони вирішили узаконити свої відносини, та зареєструвати шлюб, однак у зв'язку із тим, що [PERSON] не досягла шлюбного віку, цього зробити не можуть, з огляду на що, заявниця просить її заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця подану заяву підтримала. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], які є батьками заявниці в судовому засіданні просили дану заяву задовольнити, зазначили, що на даний час все готово для одруження, замовлено ресторан, бажають, щоб в той же день відбулася і реєстрація шлюбу. Таку саму думку висловили і заінтересовані особи [PERSON], та [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник третьої особи відділу РАЦС в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив, щодо задоволення зазначеної заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] народилася [INFO] в м. Хмельницькому, на даний час навчається на другому курсі університету Україна, спільно проживає разом із [PERSON], [INFO], ведуть спільне господарство, мають взаємні почуття та мають намір утворити сім'ю. В силу ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки заявниця на даний час досягла шістнадцятирічного віку, близько року спільно проживає із [PERSON], мають взаємне бажання зареєструвати шлюб, тому укладення шлюбу в більш ранньому віці відповідає її інтересам, в зв'язку з чим [PERSON] слід надати право на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

10 червня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої позивач вказав, що 20 лютого 2007 року між банком та [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]) був укладений договір. Відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на суму 875 гривень. Станом на 20 березня 2014 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 1031 грн. 96 коп. В зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]), на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 1031 грн. 96 коп. та судові витрати у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але в своїй позовній заяві просив розглянути справу у відсутність їхнього представника, на своїх позовних вимогах наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між банком та [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]) був укладений договір. Відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на суму 875 гривень. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується меморіальним ордером за № 5107058 від 20.02.2007 року та рахунку-фактура № ЛЕН-1 від 20.02.2007 року. Станом на 20 березня 2014 року сума заборгованості за вищевказаному кредитному договору складає: - заборгованість за сумою кредиту - 714 грн. 42 коп.; - заборгованість за відсотками - 29 грн. 74 коп.; - заборгованість за комісіями - 287 грн. 80 коп.; А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 1031 грн. 96 коп. Розрахунок заборгованості по кредитному договором судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

10 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.06.2014р. о 08 год. 57 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.06.2014р. о 08 год. 57 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, агресивна, виказує маячні ідеї відношення, збитку, отруєння на адресу доньки. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

10 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.06.2014р. о 09 год. 32 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.06.2014р. о 09 год. 32 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора негативістична, злобна. Називає батьків відчимом і мачехою. Вважає, що її хочуть вбити. Мислення розірване. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

10 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.06.2014р. о 16 год. 15хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.06.2014р. о 16 год. 15 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна С.І.. лікарні КЗ «ДСШМД»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, підозрілий, чує «голоси», йде з дому. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

10 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.06.2014р. о 17 год. 22 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.06.2014р. о 17 год. 22 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Болотова В.В. лікарні МЛ №14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, підозрілий. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, кататоно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved