Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

11.09.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Середино-Будського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з батька, неперебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебувала, вони є батьками неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. На даний час її фінансове становище не дозворляє їй самостійно забезпечувати сина в достатній мірі для його повноцінного розвитку. Просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON],\~[INFO], у твердій грошовій сумі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дати звернення до суд (11.09.2017 року) і до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2017 року зазначену справу розподілено судді Швець І.Є.. Ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 13.09.2017 року відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання. Ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 22.09.2017 року призначено справу до розгляду. Відповідно до клопотання представника позивача про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеса від 22.01.2018 року та відповідно до ухвали Середино-Будського районного суду Сумської області від 18.09.2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з батька, неперебуваючи у зареєстрованому шлюбі, передано до Київського районного суду м. Одеса за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2018 року зазначену справу розподілено судді Васильків О.В.. Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 08.10.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 10.12.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, скасовано ухвалу Середино-Будського районного суду Сумської області від 18.09.2018 року справу про направлення справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеса, справу направлено для продовження розгляду до Середино-Будського районного суду Сумської області. Ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 22.12.2018 року було задоволено самовідвід судді Темірова Ч.М. та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з батька, неперебуваючи у зареєстрованому шлюбі, передано до канцелярії суду для вирішення питання про її перерозподіл в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018 року зазначену справу розподілено судді Бондарчуку Я.П.. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Сумської області Бондарчук Я.П. від 14.01.2019 року вказану справу було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. До підготовчого судового засідання, 12.02.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, [PERSON], на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини з батька, неперебуваючи у зареєстрованому шлюбі, в якому відповідач просив суд позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з батька, неперебуваючи у зареєстрованому шлюбі, задовольнити частково. Свої вимоги мотивував тим, що вимога позивача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, [PERSON],\~[INFO], у твердій грошовій сумі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, не може бути задоволена судом, а викладені факти позивачем в позовній заяві не відповідають дійсності, пояснивши це тим, що після припинення спільного проживання з позивачем він продовжує надавати синові щомісячну матеріальну допомогу; на протязі останніх років ним було відкрито страховий накопичувальний рахунок на імя дитини та поповнює вказаний рахунок на суму більш, ніж 7 (сім) тисяч гривень щорічно. Щодо тверджень позивача, що він не приділяє належної уваги дитині, повідомив, що під час тих небагатьох моментів, коли він може побути з сином, він завжди намагається максимально приділити йому увагу та забезпечити всім необхідним, в тому числі: речами необхідними у житті та побуті; ним неодноразово купувався необхідний одяг, був придбаний мобільний телефон, тощо. Також повідомив, що на момент подачі позовної заяви позивачем він був зареєстрований як приватний підприємець, сума його оподаткованого доходу за 2017 року складала 60100,00 грн., але у звязку із тяжким становищем з 01.09.2018 року йому довелося припинити підприємницьку діяльність та на теперішній час єдиним його джерелом доходу є пенсія за віком, місячний розмір якої складає 1554,50 грн.. В підтвердження доводів, викладених у відзиві, надав до суду підтверджуючі документи (а.с.127-144). Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 05.04.2019 року у вказаній справі було призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань та заперечень до суду не надала. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2012 року у сторін народилась дитина, син [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-БП №134562, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 21.08.2012 року (а.с.7)). Згідно довідки, виданої Середино-Будською міською радою Сумської області від 23.08.2017 року №1179 (а.с.8) встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] та має склад сімї: син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~положень ч.1\~ст.3\~Конвенції про\~права дитини\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надавши оцінку встановленим обставинам справи в їх сукупності та відповідності нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини в твердій грошовій формі у розмірі 1000 гривень, що не поставить його в скрутне матеріальне становище і такий розмір не буде меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд не погоджується з твердженнями позивачки щодо можливості сплати ним коштів на утримання дитини у більшому розмірі, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього належними та допустимими доказами згідно з вимогами процесуального закону. Як вбачається з довідок, виданих Шосткинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області від 06.02.2019 року №272/18-14-17-0004 та від 06.02.2018 року №756/18-14-17-0004; довідки про доходи Шосткинського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 06.02.2019 року №99/02-28; товарних чеків; видаткових накладних; заяв на переказ готівки та квитанцій ПрАТ «МетЛайф»; банківських квитанцій, наданими відповідачем (а.с.127-144), підтверджено, що [PERSON] добровільно виконував обовязок по утриманню дитини у розмірах визначених ним особисто, перераховуючи грошові кошти на банківську картку, купуючи необхідні речі, тощо. З врахуванням\~наведеного позов\~підлягає частковому\~задоволенню. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК Українита згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial