Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року відкрилась спадщина зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за законом після смерті батька - [PERSON] Спадщину прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, у поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що проти задоволення позову вони не заперечують та просять його задовольнити. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виконкому Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області №303 від 24 квітня 2017 року вбачається, що по [ADDRESS] постійно проживав і був зареєстрований [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.4). Витягом з погосподарської книги №4 за 1996-2000 роки, особовий рахунок №350 стверджується, що житловий будинок, 1960 року побудови, з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с.3). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Матеріалами спадкової справи доводиться та обставина, що спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно як син спадкодавця. Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією паспорта серії [NUMBER]. З матеріалів спадкової справи №7/2012 вбачається, що інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], проте постановою державного нотаріуса від 01.06.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. З технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON], житловий будинок побудований у 1960 році. Представник відповідача у своїй заяві до суду позов визнав, що в силу ст. 82 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]

Outcome: approved