Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

12.07.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі 4 000,00 грн. з моменту подачі позову до суду до повноліття дитини, а також допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що шлюб, укладений 08.08.2009 р. між ними, було розірвано за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2018 р. Від шлюбу вони з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і повністю перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач працює, має змогу утримувати спільну дитину, інших стягнень по виконавчим документам немає, інших неповнолітніх чи непрацездатних дітей на утриманні також не має, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивач 06.09.2018 р. до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі повторно у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом рекомендованим листом з повідомленням про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи заяв до суду від останнього не надходило. За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено про здійснення заочного розгляду справи, про що постановлена ухвала. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.2009 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Захарук) та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 927. Згідно з наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, сторони від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 441. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2018 р., що набрало законної сили 24.07.2018 року, шлюб між сторонами було розірвано. Судом встановлено, що спільна дитина проживає разом з позивачем (матір'ю) та перебуває на її повному утриманні. Судом досліджено Інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.02.2016 р. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 11 вище вказаного Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Враховуючи вищевикладене, встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач має змогу утримувати дитину, є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність. Можливість призначення аліментів у твердій грошовій сумі судом пов'язана з тим, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач може мати нерегулярний, мінливий дохід. За таких обставин, сприяючи якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд дійшов висновку про призначення стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачем судовий збір не сплачувався з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред'явлення позову до суду, та складав - 704,80 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved