Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

10 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 30 березня 2011 року в сумі 95373,37 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між сторонами існують договірні відносини, умови якого відповідачем не виконуються. Так, 30 березня 2011 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержала кредит в сумі 3300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала умови договору та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 31 березня 2018 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 95373,37 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. Відповідно листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з'явився, як вбачається зі змісту позовної заяви, просив розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації (а.с. 46, 49, 53), з урахуванням приписів ст.223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 30 березня 2011 року відповідач звернулася до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту при укладенні договору на платіжну карту - 3300,00 грн. Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості. Однак, відповідно до наданого Банком розрахунку позивачем застосована інша відсоткова ставка, в той же час суду не надано доказів збільшення відсоткової ставки по кредитному договору, узгодженої з відповідачем. Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлена та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на березень 2011 року, а також Тарифами банку. Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, що передбачені Договором, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій. Відповідно до п. п. 2.1.1.3.5 Договору відповідач доручив Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючій сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з розрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачував кредитну заборгованість, допустив систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2018 року [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 4182,96 грн. (а.с. 6-7). Також Банком нараховано проценти. Втім, стосовно зміни розміру відсотків, то відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. В той же час, заява не містить способи надання виписки Банком про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. При укладенні договору сторонами була узгоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в той же час, як вбачається з наданого розрахунку з 01.04.2014 року відсоткова ставка збільшена до 34,80 %, а з 01.04.2015 року - 43,20 %. Крім цього, в матеріалах справи не містяться докази зміни процентної ставки по кредитній карті, а тому, суд вважає за необхідне застосувати процентну ставку узгоджену між сторонами при укладенні договору, а саме 2,5% (а.с. 9). За вказаного, Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за цей період (з 01.09.2014 року) за підвищеними відсотковими ставками. За вище вказаного, розмір процентів за період з 01.09.2014 року по 31.03.2018 року становить: 4182,96 грн х 1308 днів х 2,5%х12/360= 4559,42 грн. Всього сума по відсоткам становить 6604,63 грн., що складається з 2045,21 грн. -заборгованість по відсоткам станом на 31.08.2014 року + 4559,42 грн. - заборгованість за період з 01.09.2014 року по 31.03.2018 року Щодо суми боргу з пені та комісії в розмірі 3500,00 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума. До того ж, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобов'язань. Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). В зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо вчасної сплати кредитної заборгованості, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості - (4182,96 грн. тіло кредиту+6604,63 відсотки) х5% = 539,38 грн. та 500 грн. фіксовану частину штрафу. Враховуючи вище викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 11826,97 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 4182,96 грн., проценти - 6604,63 грн., штраф - 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) - 539,38 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 218,49 грн. (11826,97 грн. х 100 / 95373,37 грн. = 12,40%, 1762,00 х 12,40% = 218,49).

Outcome: partial