Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

11.03.2019 року позивачі звернулися з позовною заявою до відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на отримання одноразової допомоги та стягнення одноразової допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] о 15 годині 20 хвилин їхня матір та бабуся [PERSON] , [INFO] , під час виконання робіт на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» загинула на виробництві, працюючи шихтувальником, через потрапляння в стрічковий конвеєр. Про нещасний випадок, який трапився з нею на виробництві, відповідачем був складений акт форми Н-1 від 31.08.2018 року та акт форми Н-5 від 31.08.2018 року. Позивачі проживали однією сім`єю з загиблою, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, виховували їхніх дітей, онуків загиблої.На дату смерті [INFO] їхньої мами та бабусі [PERSON] , [INFO] , до складу сім`ї входили, окрім загиблої: [PERSON] , [INFO] , (донька) - з 02.03.2005 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , (онук) - з 16.05.2017 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , (донька) - з 20.06.2000 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] (онук) - з 09.03.2002 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , (онука) - з 28.08.2017 року по теперішній час. Їхній батько та дідусь [PERSON] , [INFO] , не входив до складу сім`ї, оскільки він помер [INFO] . Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб між ним та загиблою та копією його свідоцтва про смерть. Позивачі зазначили, що вони звернулись до відповідача із заявою про призначення їм одноразової допомоги на сім`ю у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але отримали лист від 26.09.2018 року, у якому відповідач вказав, що враховуючи роз`яснення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області для отримання страхових виплат необхідно звернутися до суду для встановлення факту складу сім`ї померлої, а саме необхідно надати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю матері з дітьми та онуками. Отже, по суті відповідач відмовив їм в виплаті одноразової допомоги, мотивуючи це відсутністю відповідного судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю. Враховуючи викладене позивачі просили суд: встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] її доньок [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та онуків: неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [PERSON] - [INFO] . Визнати право [PERSON] , яка діє відносно себе та неповнолітнього [PERSON] [INFO] та [PERSON] , яка діє відносно себе та неповнолітніх: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] на отримання одноразової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законом на день ухвалення рішення суду. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] , яка діє відносно себе та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та на користь [PERSON] , яка діє відносно себе та неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одноразову допомогу відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень (1 921 х 100), що дорівнює 100 (сто) розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законом на день ухвалення рішення суду. 14.05.2019 року відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що з позовом не погоджується і вважає, що він не підлягає задоволенню. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а разом з нею були зареєстровані дві її повнолітні дочки: [PERSON] та [PERSON] та їх діти: двоє малолітніх та одна неповнолітня дитина. Відповідач вважає, що реєстрація місця проживання за однією адресою не встановлює факту проживання однією сім`єю. Відповідач вказує, що до позовної заяви позивачами додані численні документи, що підтверджують кровне споріднення та родинні відносини позивачів з [PERSON] , але, на думку відповідача, не надано жодного доказу на підтвердження того, що у вказаний період (на дату смерті), позивачі мали спільний бюджет з [PERSON] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, тощо. Тому відповідач вважає, що доданих до позовної заяви доказів недостатньо для встановлення судом факту проживання однією сім`єю позивачів з [PERSON] на дату її смерті. Окрім цього відповідач вважає, що позовні вимоги, викладені у пунктах 2 та 3 мають розглядатися виключно в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. Також відповідач звернув увагу суду на ту обставину, що позивачем зроблено невірний розрахунок одноразової допомоги, оскільки на день смерті потерпілої прожитковий мінімум на одну працездатну особу складав не 1 921 грн., а 1 762 грн. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим. У судовому засіданні позивачка [PERSON] на заявлених позовних вимогах наполягала за вказаними у позовній заяві мотивами. Вона також суду пояснила, що вона з сестрою [PERSON] та з їхніми дітьми фактично з дня народження проживали однією сім`єю у квартирі, а коли її батько помер, то з матір`ю - [PERSON] до дня її смерті. Вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Вони збирали гроші і на спільні кошти харчувалися, а також частинами робили ремонт у квартирі, придбали пральну машину та телевізор для спільного користування. Дорослі жили у одній кімнаті, а діти - в іншій. Також вони розподіляли обов`язки у сім`ї, на спільні кошти хтось купував продукти, хтось готував їжу, а хтось виходив на прогулянку з дітьми. Грошові кошти складали спільний бюджет сім`ї. [PERSON] працювала, купувала продукти та часто гуляла з дітьми у дворі, а вони з сестрою готували їжу, прали одяг та прибирали. Одяг членам сімї також купували за спільні кошти. При цьому вирішували кому і що треба купити в першу чергу. Чоловіки у їхній сім`ї, крім батька, не жили. Вона - мати одиначка, сестра розірвала шлюб і весь час проживає з ними. Мати постійно працювала та утримувала їхню сім`ю. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні також просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та суду пояснила, що шлюб з чоловіком вона розірвала ще у 2012 році, другу дитину народила вже як матір одиначка. Її чоловік не жив з ними в квартирі її батьків, а вона завжди там жила і живе. Представник відповідача -Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог за підставами, вказаними у відзиві, вважаючи заявлені вимоги необґрунтованими та не доведеними. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що під час виконання трудових обов`язків у ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», працюючи шихтувальником, [PERSON] загинула на виробництві, через потрапляння в стрічковий конвеєр, тобто стався нещасний випадок, внаслідок якого остання загинула [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 травня 2018 року. (а.с.14). Згідно з Актом форми Н-1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом № 1 від 30.08.2018 (а. с. 17-21), вказаний нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Причини настання нещасного випадку, що стався з [PERSON] : основна - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин; супутні - не виконання посадових обов`язків, незастосування засобів індивідуального захисту (у разі їх наявності). Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 19.11 від 31.08.2019 року встановив, що технічні причини настання нещасного випадку не встановлені, існують організаційні причини. (а. с.22-29). Свідоцтво про народження [NUMBER] видане 25.12.1979 року підтверджує, що [PERSON] народилася [INFO] і її матір`ю записана [PERSON] . (а. с.13). З наданого суду свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] встановлено, що вона народилася [INFO] і її матір`ю значиться [PERSON] , а запис про батька зроблений у порядку ст. 135 ч. 1 СК України. (а. с. 34). Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища підтверджує, що 01.12.2001 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації взяла прізвище [PERSON] (а. с. 42). За рішенням суду від 05.09.2012 року цей шлюб було розірвано (а. с. 43). Свідоцтво про народження [NUMBER] засвідчує , що у шлюбі [INFO] народився [PERSON] . (а. с. 47). Як вбачається з свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батькавідповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] і її матір`ю записана [PERSON] , а батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а. с.48, 50). Свідоцтво про шлюб засвідчує, що 18.10.1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй було призначене прізвище [PERSON] (а.с.15). З наданого суду свідоцтва про народження [PERSON] встановлено, що вона народилася [INFO] і її батьком значиться [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . (а. с. 34). Як вбачається з свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батькавідповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] і його матір`ю записана [PERSON] , а батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а. с. 35, 37). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 49 від 07.03.2019 року, виданої директором ТОВ «Квартал м. Часів-Яр» , позивачі [PERSON] та [PERSON] фактично проживали з матір`ю [PERSON] по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї позивачів входять діти позивачів: [PERSON] ,[PERSON] та [PERSON] . (а. с. 54). Довідка відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради № 1027 від 11.03.2019 року засвідчує, що за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована гр. [PERSON] , [INFO] з 19.11.1984 р. по [INFO] та знята з реєстрації як померла, також у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , (донька) - з 02.03.2005 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , (онук) - з 16.05.2017 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , (донька) - з 20.06.2000 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] (онук) - з 09.03.2002 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , (онука) - з 28.08.2017 року по теперішній час. (а. с. 55). Також суду надані квитанції про сплату комунальних послуг Артемівському УГГ за газопостачання, за вивіз сміття, за кабельне телебачення за адресою: [ADDRESS] , де мешкали загибла [PERSON] , позивачі та їхні діти, та які сплачувались на ім`я [PERSON] , як пояснили позивачі суду, за рахунок спільних коштів. (а. с. 133 - 146). У вересні 2017 року позивач [PERSON] двічі зверталася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про призначення позивачам одноразової допомоги на сім`ю у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак отримали відповіді № 06/3244 від 26.09.2018 року та № 06/3135 від 18.09.2018 року про відмову в призначенні вказаної одноразової допомоги, у зв`язку з тим, що у довідці про склад сім`ї значиться декілька осіб. (а. с. 52,53). Звертаючись до суду з позовом, позивачі посилаються на те, що вони, кожен з дня реєстрації та на день смерті проживали однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, були пов`язані спільним побутом, тому на підставі ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вважають, що має право на виплату одноразової допомоги як члени сім`ї, яка призначається у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві. Статтею ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати, зокрема, складаються із страхової виплата в установлених випадках одноразової допомоги членам сім`ї потерпілого. Згідно з ч. 6 ст. 42 зазначеного Закону, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджено Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 27 квітня 2007 року № 24 (далі - Порядок). Так, згідно п. 1.2 Порядку у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право. Згідно з п. 1.4 Порядку робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений у пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку, і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа. Відповідно до п. 6.1.1. Порядку робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання документів, які видаються відповідними організаціями. Той факт, що відповідно до п. 8 ст. 6 Постанови правління Фонду від 27.04.2007 № 24 для призначення виплат одноразової допомоги особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого заявнику необхідно надати довідку про склад сімї потерпілої на день смерті, не позбавляє позивачів можливості встановити факт проживання однією сім`єю, що є підставою для визнання за ними права на виплату одноразової допомоги в порядку ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду, тому суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача в цій частині. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В розумінні ст. 3 СК України, сім`я - це союз двох або кількох осіб, котрі є членами сім`ї. Члени сім`ї пов`язані спільним побутом, що стосується лише тих випадків, коли члени сім`ї проживають разом. Положення закону стосовно наявності взаємних прав і обов`язків членів сім`ї містять вказівку не на ознаку сім`ї, а на наслідки визнання спільних осіб сім`єю: якщо конкретні особи визнаються членами однієї сім`ї, то між ними існують сімейні відносини і у них виникають взаємні права і обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що померла внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] мала кровне споріднення та постійно мешкала разом з позивачками - її рідними дочками та їх дітьми- онуками за адресою: [ADDRESS] тривалий час до дня смерті. Відповідно до паспортів громадян України, виданих на ім`я [PERSON] ,[PERSON] , [PERSON] у шлюбах на день смерті [PERSON] та тривалий час до цього не перебували. (а. с. 10-12, 30-33, 39). Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Судом перевірені доводи відповідача про те, що на його думку, позивачі лише мешкали разом за однією адресою ,але не вели спільне господарство. Допитані судом як свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що вони з вісімдесятих років мешкають за адресою: [ADDRESS] у сусідніх квартирах і підтвердили той факт, що позивачі з дітьми та померла [PERSON] проживали однією сім`єю як одна родина, вели спільне господарство, мали спільний побут, а також вказували, що їм відомо, що сім`я, назбиравши гроші робила поточні ремонти у квартирі. [PERSON] часто доглядала дітей позивачок, гуляла з ними у дворі, хвалилася, що купувала онукам речі, з однаковою увагою ставилася до усіх онуків. Чоловіків у цій сім`ї після смерті [PERSON] не було. Їм також відомо, що сім`я, назбиравши грошей, купувала пральну машину. Враховуючи викладене та проаналізувавши обставини справи і наявні у справі докази, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачів та їх дітей та визнання за ними права на страхову виплату одноразової допомоги в порядку ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і за таких обставин ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині. Разом з тим згідно з ч. 6 ст. 42 зазначеного Закону, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] загинула [INFO] , то станом на цей день встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 762 грн. Тому позовні вимоги щодо розміру одноразової допомоги підлягають задоволенню у розмірі 176 200 грн. (сто сімдесят шість тисяч двісті) гривень (1 762 х 100), а не у розмірі 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень (1 921 х 100), як помилково вважають позивачі. Тому у задоволенні іншої суми слід відмовити частково у зв`язку із необгрунтованістю вказаної суми.

Outcome: partial