Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

11 листопада 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 05 травня 1996 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області. [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2005 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області. [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла мама позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 22 жовтня 2010 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 05.10.2018 року, [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Миколаївською сільською радою Лопатинського району Львівської області від 27.09.1956 року, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 23.03.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON] та після заключення шлюбу присвоєні прізвища: « [PERSON] ». Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області № 914 від 01.11.2018 року, вбачається, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: [PERSON] - син; [PERSON] - невістка. Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області № 915 від 01.11.2018 року, гр. [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в житловому будинку проживала і була зареєстрована його дружина - [PERSON] . Із довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області № 916 від 01.11.2018 року, вбачається, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживала без реєстрації її дочка - [PERSON] . Виходячи з вищенаведеної інформації дочка - [PERSON] , фактично вступила в володіння спадщиною та прийняла її після смерті своєї мами - [PERSON] , яка померла [INFO] , батька - [PERSON] , який помер [INFO] та бабці - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011403, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12071. З Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011403 вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,9052 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 011403 вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,6992 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,2060 гектарів. Відповідно до витягів відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.05.2019 року № 97-13-0.30-1137/173-19, № 97-13-0.30-1136/173-19 вбачається, що загальна вартість земельних ділянок становить - 40784,21 грн. Крім позивача, інших осіб які б претендували на майно ні за законом ні за заповітом немає. Позивач після смерті Спадкодавця, вступила у володіння спадщиною та фактично прийняла її і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме будинком, городом, садом та земельною ділянкою загальною площею 1,9052 гектарів, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 011403 належить Спадкодавцю. Маючи намір оформити спадщину після смерті баби, батька та мами Позивач звернулася до Державної нотаріальної контори, однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини, оскільки вищезазначений державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті Спадкодавця, а саме: 24.01.2001 року, та відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку (оригінал державного акта на право приватної власності на землю). Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як спадкоємця у позасудовому порядку, а тому Позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із Спадкодавцем - своєю мамою [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] та які належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до зареєстрованого Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011403 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12071 від 24.01.2001 року, а саме: земельна ділянка загальною площею 1,6992 га (рілля); земельна ділянка загальною площею 0,2060 га (кормові угіддя) (а.с.4-10). Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.31). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася відповідач. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 05 травня 1996 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11). [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2005 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11). [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла мама позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 22 жовтня 2010 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 05.10.2018 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.14). Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 27.09.1956 року Миколаївською сільською радою Лопатинського району Львівської області, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.15). Із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 23.03.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON] та після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: « [PERSON] » (а.с.16). Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області № 914 від 01.11.2018 року, вбачається, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: [PERSON] - син; [PERSON] - невістка (а.с.19). Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області № 915 від 01.11.2018 року, гр. [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в житловому будинку проживала і була зареєстрована його дружина - [PERSON] (а.с.20). Із довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області № 916 від 01.11.2018 року, вбачається, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживала без реєстрації її дочка - [PERSON] (а.с.21). [PERSON] , фактично вступила в володіння спадщиною та прийняла її після смерті своєї мами - [PERSON] , яка померла [INFO] , батька - [PERSON] , який помер [INFO] та бабці - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011403, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12071, з якого вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,9052 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.22-22 зворот). Відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011403 Спадкодавцю було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 1,6992 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,2060 гектарів (а.с.22-22 зворот). Згідно з витягами відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.05.2019 року № 97-13-0.30-1137/173-19, № 97-13-0.30-1136/173-19 вбачається, що загальна вартість земельних ділянок становить - 40784,21 грн (а.с.23-24). Крім позивача, інших осіб які б претендували на майно ні за законом ні за заповітом немає. Факт, що разом з [PERSON] на день її смерті в житловому будинку проживала без реєстрації її дочка - [PERSON] в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] , не довіряти показам якого у суду немає підстав. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved