Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

12 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 31 жовтня 1996 року померла його баба по лінії матері, [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,16 в умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землях, які належали сільськогосподарському акціонерно-пайовому товариству закритого типу «Тучненське». Своєчасно спадщину після смерті баби він не прийняв у звязку зі складними сімейними обставинами та скрутним фінансовим становищем. На даний час він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно користуватись спадковим майном, так як пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після баби [PERSON], яка померла 31 жовтня 1996 року, тривалістю в три місяці. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 35). Представник відповідача Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 36). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Виконуюча обовязки завідувача держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника (а. с. 33). Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Білопільському районі Сумської області в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 30). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 31 жовтня 1996 року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Частиною першою статті 550 ЦК Української РСР визначено, що встановлений законом строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Частиною 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД №625926 (а. с. 7). Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-БП №260659 мати позивача померла 18 червня 1976 року (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП №260658 [PERSON] помер 28 серпня 1982 року (а. с. 9). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-БП №312526, 31 жовтня 1996 року померла [PERSON] (а. с.6). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 11 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 22 серпня 2016 року, встановлено юридичний факт того, що [PERSON], яка померла 31 жовтня 1996 року, була бабою [PERSON], [INFO], по лінії матері (а. с. 12-13). Згідно із наявною в матеріалах справи копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №0102708, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 18 вересня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 30 серпня 1996 року №247, зареєстрованого 18 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №268, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Тучненське», розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 15). Вказаним вище рішенням Білопільського районного суду від 11 серпня 2016 року встановлено юридичний факт належності [PERSON], яка померла 31 жовтня 1996 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0102708, виданого 18 вересня 1996 року Білопільською районною державною адміністрацією на імя [PERSON]. З довідки Тучненської сільської ради від 03 грудня 2015 року №884 вбачається, що [PERSON] постійно до дня смерті 31 жовтня 1996 року проживала з несином [PERSON] за адресою: с. Тучне, вул. Центральна. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Тучненської сільської ради не посвідчувався (а. с. 14). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28 вересня 2016 року №45246679 спадкова справа після [PERSON], яка померла 31 жовтня 1996 року не заводилася (а. с. 34). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину за законом після померлої 31 жовтня 1996 року баби, [PERSON], однак він не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пропустив установлений законом строк для прийняття спадщини після померлої баби внаслідок складних сімейних обставин та скрутного фінансового становища. Суд вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після баби з поважних причин, у звязку з чим його позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved