Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

12 березня 2015 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом про визнання незаконним та скасування наказу. Представник позивача та позивач у судове засідання зявилиь, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання зявився та проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Наказом завідувача сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 28.02.2013 року № 14-К [PERSON] з 02.03.2013 року переведений на посаду директора Овідіопольського районного будинку культури, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8-16). Овідіопольський районний будинок культури - це клубний заклад системи Міністерства культури України, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Овідіопольського району Одеської' області, управління якою здійснює Овідіопольська районна рада Одеської області. Але, згідно рішення від 23.07.2009 року №467-\\/ (зі змінами згідно рішення від 11.03.1011 року №91-\\/І) третя особа делегувала сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області оперативне управління Овідіопольським районним будинком культури. Рішенням третьої особи від 29.10.2009 року № 480-V погоджено, а розпорядженням Овідіопольської райдержадміністрації від 12.11.2009 року №1310 затверджено положення про Овідіопольський РБК, про що свідчать копії рішень від 23.07.2009 року №467-У, (а.с. 22-24), від 11.03.1011 року №91- VI, (а.с. 25-31). Відповідно до зазначених рішень третьої особи, а також п. 4.1. положення про Овідіопольський РБК, останній знаходиться в підпорядкуванні сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації. Наказом відповідача від 24 лютого 2015 року № 27-К «Про порушення трудової дисципліни» (а.с. 49), позивачу оголошено догану за «незабезпечення належним чином проведення інвентаризації та візуального обстеження матеріальних цінностей, основних засобів та інших необоротних матеріальних активів, грошових коштів, у зв'язку з проведенням ревізії фінансово-господарської діяльності сектору культури, порушення посадової інструкції в розділі «Обов'язки», ганебне зберігання майна, несвоєчасне надання необхідної інформації, порушення Положення про районний будинок культури в розділі «Управління закладом». До оголошення догани відповідач не зажадав від позивача письмових пояснень. Більше того, частиною другою оскаржуваного наказу передбачено «надання в одноденний термін до сектору культури письмових пояснень», що також підтверджує вищевказану обставину притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності без відповідних письмових пояснень. При цьому, будь-які порушення трудової дисципліни з боку позивача відсутні, а оголошена догана, на думку позивача, є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ним та керівником сектору культури. Зазначене підтверджується, зокрема, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.10.2014 року у справі №509/3754/14-ц (а.с. 19-21). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Отже, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. Відповідно до вимог ст.ст. 139, 140, 142 КЗпП України та п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 року (далі - Правил), порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків. Між тим, оскаржуваний наказ не містить визначення який саме дисциплінарний проступок позивач вчинив і в чому конкретно він полягає. Відповідач обмежився лише загальними посиланнями і навів перелік надуманих порушень, не зазначивши в чому вони полягають і до яких наслідків призвели. Також, в наказі не вказано терміни вчинення адміністративного проступку позивачем. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 149 КЗпП Україн до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що оголошення позивачу догани вчинено з грубим порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved