Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

12.10.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовом до\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (квартирою) та просив усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказано, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.1998, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Калашник Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-2034 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на зазначене житло зареєстроване також 23.07.1998 КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації». 11.10.2005 [PERSON] зареєстрував у належній йому квартирі свого приятеля [PERSON] , який ніколи не був членом сім`ї позивача. На даний час у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] , ні він, ні члени його сім`ї не зареєстровані, оскільки [PERSON] з дружиною вирішили продати дану квартиру. Проте, продажу квартири заважає наявність факту реєстрації за вказаною адресою відповідача [PERSON] . При цьому, відповідач ніколи не проживав і не проживає у вказаній квартирі, його речей у квартирі не було і немає, він добровільно обирав собі інше місце проживання, а реєстрація йому потрібна була тимчасово - для отримання роботи після продажу квартири, у якій він був прописаний. Оскільки відповідач не є членом сім`ї [PERSON] , спільним побутом з ним не пов`язаний, ніяких домовленостей щодо найму чи користування відповідачем вказаним житлом не укладалось, тому є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, так як його реєстрація у будинку створює позивачу перешкоди, зокрема унеможливлює продаж квартири. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 28.10.2020 провадження по справі відкрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, свої інтереси довірив представляти адвокату Гетьман О.М., яка надала суду заяву про розгляд справи за її з позивачем відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Встановлено, що [PERSON] в цілому є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 23.07.1998 № 8-98-ЛК, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Калашник Т.В. (а.с. 8, 12-13). З копії будинкової книги на квартиру [ADDRESS] вбачається, що у вказаному житловому приміщенні зареєстрований [PERSON] . Вказаний факт підтверджено листом Зміївської міської ради Харківської області від 20.10.2020 вих. № 1200/02-19 (а.с. 17). В той же час, Актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.10.2020 встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з листопада 2005 року, однак, фактично за вказаною адресою не мешкає, перебуває за межами України (а.с. 30). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв`язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, [PERSON] , як власник квартири, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України\~власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вище викладене, враховуючи відсутність [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] в частині позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути сплачений судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved