Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування житлового будинку недійсним та поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 грудня 2009 року [PERSON] зареєстрував на себе право власності на весь жилий будинок з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 01 березня 2010 року відповідач подарував даний будинок по 1/3 частці синам [PERSON], [PERSON] та доньці [PERSON]. В подальшому рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 02 грудня 2014 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 грудня 2009 року скасоване, а у позові [PERSON] до КП «Мукачівське МБТІ та ЕО», виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування відмовлено. Таким чином, на даний час спірний будинок належить покійній матері [PERSON] б/б. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх мотиви підтримали повністю, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та їх мотиви не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі того, що відсутні правові підстави для визнання договору дарування недійсним. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явилися повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд констатує наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що рішенням виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих № 364 від 15 вересня 1959 року вирішено відвести земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво [PERSON], яка проживає [ADDRESS], земельну ділянку [ADDRESS], площею 600 кв.м. , у зв'язку з важкими житловими умовами, що підтверджується архівною копією рішення, виданою Державним архівом Закарпатської області № А-871/01-23 від 12.05.2009 року (а.с.9) Згідно повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.06.2009 року, [PERSON] б/б померла [INFO] року (а.с.10). Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2009 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, що належало його померлій матері [PERSON], а саме на будинок [ADDRESS]. Крім того, зобов'язано Комунальне підприємство «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право власності на будинок [ADDRESS] Закарпатської області за [PERSON].(а.с.11-13). 01 березня 2010 року [PERSON] подарував неповнолітнім дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють за згодою законного представника матері [PERSON] домоволодіння під [ADDRESS], кожному по 1/3 частці, що підтверджується договором дарування домоволодіння від 01 березня 2010 року (а.с.16) та Витягом з Державного реєстру правочинів № 8289470 від 01.03.2010 року (а.с.17). Рішенням колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 02 грудня 2014 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2009 року скасовано, у позові [PERSON] до Комунального підприємства «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено (а.с.14-15). У відповідності до матеріалів інвентарної справи на домоволодіння в [ADDRESS], № 10778, довідки Комунального підприємства «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 2592 від 10.12.2014 року, домоволодіння за адресою [ADDRESS], згідно реєстрових книг станом на 18.02.2010 року зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2009 року, справа № 2-3302/09. Рішення набуло законної сили 25.01.2010 року (а.с.18) Згідно вимог ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Договір дарування домоволодіння [ADDRESS] від 01 березня 2010 року відповідає вимогам частині першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203, ст.ст. 205, 208, 209, ч.2 ст. 719 ЦК України. Недійсність даного договору не встановлена законом (він не є нікчемний правочин).Даний правочин не є удаваним. Позивач та його представник як в позовній заяві так і в судовому засіданні не посила.ються ні на одну з підстав для визнання спірного правочину недійсним згідно ст.215, ч.2 ст.222, ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 225, 229-235 ЦК України. Позивачем та його представником в порядку ч.1 ст. 60 ЦПК України, на підставі ст.215, ч.2 ст.222, ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 225, 229-235 ЦК України, не доведено наявність підстав для визнання договору дарування домоволодіння від 01 березня 2010 року недійсним. Відповідачі не наполягали на застосуванні пропуску строку позовної давності як на підставу для відмови в задволенні позову. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням того, що в судовому засіданні судом встановлено відсутність законних підстав для задоволення позову, суд не приймає до уваги визнання відповідачем [PERSON] позову для ухвалення рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed