Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

11 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.10.1993 року помер його батько [PERSON], а 29.08.2013 року померла його мати [PERSON] в с. Мирне Козелецького району Чернігівської області. Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Мирне вул. Колгоспна, буд. 8 Козелецького району Чернігівської області та три земельні ділянки належних [PERSON] площею 2,3401 гектарів, належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043770 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 2,4523 гектарів належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043524 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 0,3257 гектарів належна на підставі державного акту серії ЧН № 032294 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Ще за життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, 11.11.1993 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бригинцівської сільської ради в реєстрі за № 115, яким заповіла все своє майно позивачу та [PERSON], який відмовився від прийняття даної спадщини. Позивач, як спадкоємець за законом та за заповітом дану спадщину прийняв, оскільки звернувся до нотаріальної контори, але не може її оформити в нотаріальному порядку, в звязку з тим, що державні акти про право власності на земельні ділянки виготовлені на імя [PERSON] були втрачені. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи без участі представників. Позов визнають. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 11.10.1993 року помер [PERSON] (а.с. 7), 29.08.2013 року померла [PERSON] (а.с. 6). Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Мирне вул. Колгоспна, буд. 8 Козелецького району Чернігівської області та три земельні ділянки належних [PERSON] площею 2,3401 гектарів, належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043770 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 2,4523 гектарів належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043524 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 0,3257 гектарів належна на підставі державного акту серії ЧН № 032294 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Ще за життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, 11.11.1993 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бригинцівської сільської ради в реєстрі за № 115, яким заповіла все своє майно позивачу та [PERSON] (а.с. 11). Позивач, як спадкоємець за законом та за заповітом дану спадщину прийняв, оскільки звернувся до нотаріальної контори, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 44-46). Згідно довідки № 620 від 27.11.2013 року виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, житловий будинок № 8 по вул. Колгоспній в с. Мирне, станом на 01.07.1990 року відноситься до категорії колгоспного двору. Членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно довідки № 62 від 25.04.2014 року, виданої ФОП [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Мирне вул. Колгоспна, 8 не зареєстровано (а.с. 19). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved