Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

10 червня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та успадкувала майно, яке складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] , який є її з відповідачем дідом склав заповіт від 26.04.1984 року, яким на випадок своєї смерті заповів усе своє майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON] порівну. Майно складалося з домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] та розташоване на земельній ділянці площею 1091 кв.м. Зазначене домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 18.10.1960 року, виданого виконкомом Ігренської міськради, на підставі рішення виконкому Ігренської міськради народних депутатів від 18.10.1960 року за №22 та зареєстрованого в Дніпропетровському МБТІ 12 листопада 1960 року в книзі №8 номер запису №117, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно №15819988. [INFO] помер [PERSON] , рідний брат [PERSON] , у зв`язку з чим 06.09.2006 року остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складалося з Ѕ частини домоволодіння, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] , та розташоване на земельній ділянці площею 1091 кв.м. 08.09.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , що складається з Ѕ частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та розташоване на земельній ділянці площею 1091 кв.м.. В цілому домоволодіння складається з житлового будинку А-1, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., убиральні Г цегла, інші споруди 1-2, [PERSON] Т.ч. [PERSON] стала єдиною власницею вищезазначеного домоволодіння. Починаючи з 2006 року і по теперішній час вона, [PERSON] постійно проживає за вищезазначеною адресою. Після смерті матері, вони з відповідачем звернулись до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом, однак їм було відмовлено у зв`язку з тим, що за життя [PERSON] не було проведено державної реєстрації права власності на домоволодіння. В подальшому вона виплатила відповідачу грошову компенсацію вартості Ѕ частини спадкового майна після смерті матері у розмірі 145000 грн., про що отримала відповідну розписку від відповідача. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці площею 1091 кв.м., у фактичному користуванні та складається з житлового шл.бл. будинку А-1, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., убиральні Г- цегли, інші споруди 1-2, К. 20.06.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовна заява була залишена без руху із наданням строку для усунення недоліків. (а.с 76-77). 25.06.2019 року представник позивача подала заяву про усунення недоліків (а.с. 81-83). 25.06.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні в порядку позовного провадження (а.с.107-108). 23.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] із заявою про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони із [PERSON] є спадкоємцями після смерті їх матері [PERSON] на спадкове майно що їй належить, а саме будинок [ADDRESS] . Вони звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено з тих підстав, що їх мати за життя не провела державну реєстрацію домоволодіння що їй належало. Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташоване на земельній ділянці площею 1091 кв.м. 30.10.2019 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої зазначила, що вони з відповідачем є єдиними спадкоємцями після смерті їх матері та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на Ѕ частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці площею 1091 кв.м., у фактичному користуванні та складається з житлового шл.бл. будинку А-1, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., убиральні Г- цегли, інші споруди 1-2, К. (а.с.224-231). Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву відповідно до якої підтримувала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі викладених обставин, не заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог (а.с.250). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та підтримувала зустрічні позовні вимоги і просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві (а.с.247). Представник третьої особи - Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.246). \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 18.10.1960 року виданого виконкомом Ігренської міськради, на підставі рішення виконкому Ігренської міськради народних депутатів від 18.10.1960 року за №22, та зареєстрованого в Дніпропетровському МБТІ 12.11.1960 року в книзі №8 номер запису №117, реєстраційний номер в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно №15819988, [PERSON] , що є дідусем позивача та відповідача, належало домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.15-36). 26.04.1984 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с.51). Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] від 30.06.2006 року, домоволодіння складається з житлового будинку шл.бл. будинку А-1, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., убиральні Г-цегла, інші споруди 1-2, К. ( а.с.31-34). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.52). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. 06.09.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата, що складалося з Ѕ частини домоволодіння, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] та розташоване на земельній ділянці площею 1091 кв.м., у фактичному користуванні (а.с.53). 08.09.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину належного [PERSON] майна (а.с.54). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2009 року (а.с.55). Родинний зв`язок між [PERSON] , [PERSON] та їх матір`ю [PERSON] , підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та одруження, згідно яких їх дівочі прізвища « [PERSON] » були змінені на « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно, які містяться в матеріалах спадкової справи (а.с.42-50). Позивач та відповідач звернулись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про спадщину, однак постановою нотаріуса їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що їх мати за життя не провела державну реєстрацію права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленим цим законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину, оскільки як спадкоємці за законом звернулись до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.123). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що вимоги позивача [PERSON] , як і вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є обґрунтованими, а тому вважає за необхідне їх задовольнити та визнати за ними право власності по Ѕ частці житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] , що померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved