Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

10 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ ДВС) та акціонерного товариства комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК». Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі постанов державних виконавців було накладено арешт на все його нерухоме майно, про що він дізнався, звернувшись до відділу ДВС. Посилаючись на те, що всі виконавчі провадження, в яких він був боржником, були закінчені, просив звільнити з-під арешту все належне йому нерухоме майно та зобов`язати державного реєстратора внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Представники позивача та відповідача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача, крім цього, вказав, що повністю підтримує заявлені вимоги, представник відповідача - відділу ДВС про причини своєї неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 272520627 від 31 серпня 2021 року (а.с. 9) вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно), що належить [PERSON] відділом ДВС накладено арешт на підставі постанов про відкриття провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 листопада 2008 року, 18 вересня 2009 року, 10 травня 2011 року та 13 травня 2011 року. Згідно з відповіддю на заяву позивача за вих. № 101-35/1-16698 від 26 серпня 2021 року, наданою відділом ДВС (а.с. 10), на виконанні відділу знаходились виконавчі провадження АСВП № 9854571, АСВП № 14856156, АСВП № 31168285 та АСВП № 34695341, які 30 квітня 2009 року, 30 липня 2010 року, 25 червня 2012 року та 28 січня 2013 року відповідно були завершені та в подальшому знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання згідно з «Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженими наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07 червня 2017 року. Крім того, довідками № L3EOK1OJM91VR8JV від 25 серпня 2021 року та від 06 жовтня 2021 року підтверджується відсутність заборгованості позивача [PERSON] перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 11, 26). Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час позивач як власник не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне йому майно, підстав для накладення арешту на це майно за вищевказаними виконавчими провадженнями немає, суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Разом із тим, вимоги позивача в частині зобов`язання державного реєстратора внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта є юридично помилковими та задоволенню не підлягають, оскільки звільнення майна з-під арешту за рішенням суду є підставою для скасування державної реєстрації обтяжень відповідним органом державної влади та не вимагає самостійного вирішення. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням представника останнього. На підставі викладеного,

Outcome: partial