Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

10 листопада 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням й зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS]. В даному домоволодінні зареєстровані та мешкають [PERSON], її онук [PERSON], за фактом не мешкають, але зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до Договору купівлі-продажу домоволодіння від 08.05.2015 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] домовились, що відчужувана нерухомість буде повністю звільнена з боку відповідача та будь-якими особами, які фактично користуються ним. Однак, [PERSON] не виконала цього зобов'язання добровільно та на даний час залишається самовільно проживати у домоволодіння разом зі своїм онуком [PERSON], чим порушує її права та позбавляє її можливості повною мірою володіти та розпоряджатися власним майном. Зі слів попереднього власника [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати до Російської Федерації та м. Одеси десять років потому, але точне місце знаходження їх проживання на даний час не відомо. Продовж десяти років відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спірному домоволодінні не проживають. На підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення з вищевказаного домоволодіння [PERSON] та [PERSON]. Визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування домоволодінням [ADDRESS] Зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою - [ADDRESS]. Стягнути солідарно з відповідачів судовий збір. (а.с. 2-6). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позові та просили суд задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]в судове засідання на слухання по справі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення згідно чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини. (а.с. 32). Представник третьої особи відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С. В. 08.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 301, [PERSON] продала, а [PERSON] купила домоволодіння [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 0,0681 га, кадастровий номер - [NUMBER]. (а.с. 7). З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2015р., номер витягу 37323869 власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2015р., серія та номер НАМ №520576, домоволодіння складається з: А-1 житловий будинок, загальною площею 52,2кв.м., житловою площею - 36,0 кв. м., Б - сарай саман, В - сарай саман, Г - уборна, К- колодязь, № 1-3 - огорожа, І - мостіння. (а.с.8). За договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С. В. 08.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 302, [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,0681 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER]. (а.с. 9). З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2015р., номер витягу 37324879 власником земельної ділянки площею 0,0681 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2015р., серія та номер НАМ № 520577 (а.с.10). Реєстрація відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]в домоволодінні [ADDRESS] довідкою голови квартального комітету №13 від 04.08.2015 року (а.с.16), а також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 26.11.2015 року (а.с.19-23). Відповідно до інформації, посвідченої сусідами за адресою мого домоволодіння, було підтверджено, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою реєстрації з 2003 року, [PERSON] та [PERSON] разом зі своєю матір'ю проживають у місті Одеса з 2010 року, [PERSON] з вересня 2014 року також переїхала проживати до іншого міста, тому відповідачі в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг будинку не приймають, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного жилого приміщення як до свого постійного місця проживання. (а.с. 17). Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо. Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач [PERSON] є власником власником домоволодіння та земельної ділянки [ADDRESS], наділена правом володіння, користування та розпорядження ним. Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Відповідно до п. 5 Договору купівлі-продажу домоволодіння від 08.05.2015р. сторони домовились, що відчужувана нерухомість буде повністю звільнена «Продавцем» та будь-якими особами, які фактично користуються ним, і переданий «Покупцю» в належному для проживання стані до тридцятого липня 2015 року включно зі сплатою всіх комунальних послуг та інших обов'язкових платежів стосовно вказаного домоволодіння за весь час до моменту його передачі «Покупцю»; особи, що мають бути зареєстровані у відчужуваному домоволодінні будуть зняті з реєстраційного обліку до тридцятого липня 2015 р. При таких встановлених в судовому засіданні обставинах суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ст.526 ЦК України, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, позивач виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу домоволодіння від 08.05.2015р, а відповідач своїх зобов'язань не виконала, а саме: не звільнила відчужуване домоволодіння та особи, що зареєстровані у відчужуваному домоволодінні не зняті з реєстраційного обліку. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному або судовому порядку. У відповідності до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домовлодіння та земельної ділянки, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]в домоволодінні [ADDRESS] не мешкає понад один рік, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про їх тимчасову відсутність не встановлено, а отже вони не проживають в квартирі без поважних причин. Приймаючи до уваги викладене, беручи до уваги ту обставину, що реєстрація відповідачів в спірному домоволодінні носить формальний характер, зобов'язання за договором купівлі-продажу виконані, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в заявлений нею спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved