overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

10.11.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх двох місяців з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з відповідачем, майнового спору між ними немає. Позивач письмово просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити (а.с.12). Відповідач письмово просила розглянути справу без її участі, вимоги позову визнає, після розірвання шлюбу обрала прізвище Римар (а.с.13). Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають протягом останніх двох місяців, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останніх двох місяців, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він та відповідач з 26.12.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають, однак відповідач не бажає розірвати шлюб щляхом звернення до відділу реєстрації актів цивільного стану. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем припинені, у зв'язку з втратою взаєморозуміння. На теперішній час вони проживають окремо. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позовних вимог не заперечували. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.12.2014 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 724 ( а.с. 7 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі сторони дітей не мають, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, спільно не проживають, в наданий судом строк для примирення сторони не примирились, що свідчить про те, що шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 21.06.2013 року відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 124. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, надала суду пояснення по суті позову, просила позов задовольнити та залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання зявився, проти розірвання шлюбу заперечував, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Разом з тим, вважає примирення неможливим. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21.06.2013 року відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 124, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1- ТП № 100162 від 21.06.2016 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи предмет позову, суд вважає можливим покласти судові витрати в рівних частинах. Позивачем при зверненні до суду сплачено 551,20 грн., а тому з відповідача необхідно стягнути 275,60 грн. на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що з відповідачем перебувала в шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звертатися до суду про стягнення аліментів в судовому порядку. Просила стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, з дня предявлення позову. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.\~\~ Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON]народився 17.10.2004 року та його батьками є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-АП № 042564. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоровя, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. Оскільки, [PERSON] ухиляється від цього обовязку, аліменти стягуються судом в примусовому порядку. Аліменти згідно вимог закону стягуються з дня звернення. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюб був зареєстрований 09.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2724. 11.12.2013 року у них народилася донька [PERSON]. Сімейне життя подружжя припинене, оскільки вони втратили почуття любові і поваги, через це не підтримують шлюбних стосунків, не виконують сімейні обовязки, з жовтня 2015 року проживають окремо, тому позивач [PERSON] просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила, що більше року вони з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, тому вона прийшла до твердого переконання про те, що збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Себастьянська») [PERSON], [INFO] був зареєстрований 09.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2724 (а.с. 10). 11.12.2013 року народилась донька [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Разом з тим, в судовому засіданні позивачка повідомила, що вона не бажає зберегти сім`ю. Суд враховує, що сторони більше року не підтримують стосунків. Формальне перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати відповідно до ст. 112 СК України. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 551,20грн.(а.с.1) та правової допомоги в сумі 250грн.(а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначено, що 12.06.2004 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], який було розірвано рішенням Краматорського міського суду 07.07.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], 12.12.2004 народження. Донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вимоги позивачки підтверджуються свідоцтвом про народження доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 5), рішенням Краматорського міського суду від 25.06.2015 року про розірвання шлюбу (а.с. 4). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду тобто з 10.11.2016 року до її повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві вказує, що 30.08.2003 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відповідно до заповіту залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки № 208 площею 2,67 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Кобеляцького району Полтавської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 605487, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем на вказане майно за заповітом є позивач. Однак, протягом шестимісячного строку позивач [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки після смерті матері почала хворіти, що підтверджується медичною довідкою, тому не мала можливості подати вищевказану заяву. Позивач прохав суд визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кобеляцького району Полтавської області - сільський голова [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутність, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Суд, враховуючи, що визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує прав та інтересів сторін, в справі є законні підстави для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується відповідними та належними доказами про поважність причини пропуску такого строку (а.с.21), знаходить ухвалити рішення про задоволення позову, тому [PERSON] слід визначити додатковий строк три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

10.11.2016 року відповідач звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування позову вказує, що за місцем своєї реєстрації він повістки не отримував, хоча позивач знала, що місцем реєстрації його місця проживання є [ADDRESS] в зв'язку з чим він був позбавлений надати заперечення на позов та докази на спростування заявлених позивачем вимог, в зв'язку з чим просив суд скасувати заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28.07.2016 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні відповідач, заяву підтримав, з обставин викладених в заяві та просив задовольнити. Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви з посиланням на те, що її довіритель не бажає проживати однією сім'єю з відповідачем, а також посилалася, що відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, зволікаючи розгляд справи. Просила в задоволенні заяви відмовити. Вислухавши пояснення відповідача та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 липня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та надання дозволу на виїзд дитини за кордон задоволено. Згідно статті 232 ч.1 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив суд про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для справи. Таким чином суд вважає, що відповідач в судове засідання не з'явився з поважних причин, оскільки суду не було відоме місце реєстрації відповідача та при цьому відповідач не мав можливості надати заперечення на позов та докази і тому заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25.07.2016 року підлягає скасуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

10.11.2016 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що останній 09.11.2016 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Мукачівської ЦРЛ - Гомокі Л. А., у зв'язку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні Алмашій О. А. в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що за направленням лікаря-психіатра Мукачівської ЦРЛ, [PERSON] був доставлений до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування, оскільки він страждає маніакальним розладом, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Його згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та непотрібно його госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, і згідно висновку комісії лікарів - психіатрів, страждає маніакальним розладом, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

10.11. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 21.10. 1988 року м. Пустомити РВ ЗАГС Львівської області, актовий запис № 74. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 21.10. 1988 року. Від спільного шлюбу у сторін народилися двоє дітей, один з яких на теперішній час повнолітній. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.10. 1988 року; Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.06. 2001 року повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено: відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

10.11.2016 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 16.04.2013 року відповідач отримав кредит в сумі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 25.10.2016 року склала в сумі 13517,51 грн., з якої заборгованість за кредитом в сумі 3784,15 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 1012,47 грн., заборгованість по пені за прострочене зобов`язання в сумі 6151,01 грн., заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 1450 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 619,88 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 13517,51 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. 10.11.2016 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з заявою про розгляд справи у його відсутність. Належним чином повідомлений позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved