Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

10 червня 2015р. представник позивача ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 7 червня 2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір №002-03505-070610, відповідно до якого у відношенні останньої встановлено кредитну лінію на загальну суму 30тис.грн. та на день укладання кредитного Договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2400грн. Взяті на себе зобовязання позичальник не виконує. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і пояснив, що розрахунки суми заборгованості правильні, в тому числі точно пораховані відсотки за період після припинення відповідачкою їх виплати до 19.05.2015р. Сума 3520грн.34коп.складається тільки із відстоків, штрафу та пені немає. Відповідач позов визнала частково, а саме в частині тіла кредиту 5573грн.94коп. та прострочене тіло кредиту - 1896грн. 62коп, проти заборгованості за відсотками заперечує, оскільки можливо в суму заборгованості включені штрафні санкції та пеня. Вислухавши представника позивача та відповідача і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити за таких підстав. Судом було встановлено, що 7 червня 2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір №002-03505-07061, відповідно до якого у відношенні останньої встановлено кредитну лінію на загальну суму 30тис.грн. та на день укладання кредитного Договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2400грн. (а.с.3-4). В судовому засіданні також встановлено, що відповідачка особисто підписала договір та отримала грошові кошти, але неналежно виконувала свої зобовязання. Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобовязання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 19 травня 2015р. у неї перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом в сумі 10990грн.90коп, яка складається із: тіла кредиту 5573грн.94коп, простроченого тіла кредиту 1896грн.62коп. та заборгованості за відсотками 3520грн.34коп, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7). Умовами кредитного договору, передбачено обовязок відповідача щомісячно повертати частинами кредитні кошти та сплачувати проценти за користування кредитними коштами(а.с.3-4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. За кредитним договором позивач встановив кредитну лінію на загальну суму 30тис.грн, а відповідач підписала, про що свідчать матеріали справи. Отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Ураховуючи той факт, що відповідач і на теперішній час неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту та відсотків, суд вважає що таке невиконання є порушенням відповідачем зобовязань у розумінні наведеної норми. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. Доводи відповідачки про невірність розрахунку заборгованості по відсоткам та те, що в суму включені штраф і пеня, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Судом перевірені розрахунки, які не викликали ніяких сумнівів. Окрім того, заперечення відповідачки неконкретні та спростовані наведеними доказами. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved