Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

11.07.2017р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання їх спільної дитини, [PERSON], 11.08.2013р. народження, у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття (а.с. № 2). В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірвання якового одночасно вирішується Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 11.08.2013р. народження. Відповідач проживає окремо і ухиляється від надання допомоги на утримання дитини, аліменти не сплачує, не бере участі у додаткових витратах, викликаних хворобами дитини, у звязку з чим позивачка і звернулась до суду з даним позов. Позивачка надіслала на е/пошту суду заяву від 20.09.2017р., в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 13). Відповідач [PERSON] 02.10.2017р. надав суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, додатково зазначив, що проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частки заробітку (доходу) не заперечує, батьківство відносно доньки [PERSON] не оскаржує, на даний час тимчасово не працює, стягнень за виконавчими провадженнями не має. Справу просив розглянути за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 14). Справа розглянута відповідно до положень ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2013р. у Кіровському відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 270 (а.с. № 4). В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 201/9818/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що батьком малолітньої дитини [PERSON], 11.08.2013р. народження є відповідач (а.с. №3). Як зазначає позивачка у поданому до суду позові та заяві, дитина проживає разом з нею. Даний факт відповідачем не заперечується. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші істотні обставини. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їх спільної доньки - [PERSON], 11.08.2013р. народження, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги та останні відповідають нормам чинного законодавства, суд вважає за можливе позов задовольнити та присудити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання його малолітньої доньки, [PERSON], 11.08.2013р. народження, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 11.07.2017р. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved