Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

10 березня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.11.2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 250 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав. Відповідачка взяті на себе зобов'язання повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 30.11.2016 року у неї виникла заборгованість у розмірі 36178,40 гривень, яка складається з: 3699,27 гривень - заборгованість за кредитом; 27380,16 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи 500,00 гривень (фіксована частина) та 1698,97 гривень - штраф (процентна складова). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.11.2007 року у сумі 31079 гривень 43 копійки та судовий збір в розмірі 1374 гривні 56 копійок. В решті позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, відповідачка [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступне. Вважає, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме. Вважає необґрунтованими висновки суду щодо надання нею згоди на те, що Умови та правила надання банківських послуг разом з іншим є частиною договору між нею та банком, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що між нею та банком погоджувались саме ті Умови та правила, які банк надав суду і які вона вважає несправедливими. Крім того, вона не погоджується зі збільшенням процентної ставки з 01.04.2015 року до 43,2 % на рік, оскільки такі дії банком з нею не погоджувалися. Суд не звернув увагу, що заборгованість за тілом кредиту становить 3699,27 гривень при тому, що станом на 26.09.2013 року кредитний ліміт (тіло кредиту) складав 2000 гривень, а розмір процентів у вісім разів перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту. Суд необґрунтовано дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного договору. Також вважає, що судом першої інстанції неправильно не застосований за заявою відповідачки трирічний строк позовної давності. Платежі, що вносилися нею в межах останніх трьох років до звернення банку з позовом не мають значення для застосування строку позовної давності, оскільки такі платежі ( 100 гривень 25.07.2014 року) не свідчать про визнання боргу в цілому та не вплинули на розмір заборгованості за тілом кредиту чи відсотках, оскільки були направлені на погашення неустойки. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що підписання 16.11.2007 року між сторонами договору б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Банк відповідно до п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг має можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід»ємних частин договору, тому розмір відсоткової ставки може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.98. Умов та Правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Стягнута судом першої інстанції заборгованість складається з: 3699,27 гривень - заборгованість за кредитом та 27380,16 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, а взагалі - 31079 гривень 43 копійки. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині нарахування процентів з підвищенням процентної ставки та погоджується з іншими висновками з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2007 року [PERSON] підписала Анкету-заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» у якій висловила свою згоду, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта та Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що вона ознайомилася з вказаними Умовами і Правилами, а також Тарифами банка, які були надані їй у письмовому вигляді (а.с. 11). До цієї Заяви додана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» , підписана [PERSON] 16.11.2007 року, в якій зазначено, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та зразками розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена.(а.с.54). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як передбачено ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України). Тобто, уклавши на підставі вільного волевиявлення такий договір, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що свідчить про виникнення між позичальником та Банком кредитних правовідносин, тому висновки суду першої інстанції в цій частині колегія суддів вважає правильними та такими, що відповідають нормам матеріального права. Як визначено ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на встановлені обставини справи та вказані норми цивільного законодавства, між сторонами виникли саме кредитні правовідносини. Як встановлено ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № С-89 від 24.05.2005 року (а.с.55) вбачається, що надані суду Умови та Правил надання банківських послуг (а.с. 12-17) діяли саме станом на день укладання кредитного договору між сторонами 16.11.2007 року, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів того, що між відповідачкою та банком погоджувались саме ті Умови та правила, які банк надав суду, нічим не спростовуються, а тому не заслуговують на увагу. Пунктами 3.1, 3.2, 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12-17) передбачено, що Банк відкриває Клієнту Картрахунки, видає Картки, їх вид та строк дії визначений в Заяві та Пам'ятці Клієнта, підписанням якого Клієнт та Банк укладає Договір про надання банківських послуг. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банка, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно. (п. 3.1.1, 3.1.2). З інформації, наданої Банком (а.с. 59) вбачається, що кредитна картка [PERSON] була перевипущена 22.02.2012 року, строк її дії 03.2016 року. Відповідно до п. 5.5 за користування кредитом Банк нараховує проценти у розмірах, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов'язань встановлена п. 8.6. З наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (а.с.10) вбачається, що встановлений кредитний ліміт в розмірі 250 гривень неодноразово змінювався: 10.04.2011 року - 350 грн., 24.06.2011 року - 450 грн., 16.08.2011 року-550 грн., 21.12.2011 року - 200 грн., 26.04.2013 року - 500 гривень, 26.09.2013 року - 2000 гривень. Зазначені дії Банка щодо підвищення та зниження кредитного ліміту відповідають Пунктами 3.1, 3.2, 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. В Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою за кредитом - 2,5% в місяць визначений розмір пені (пеня (1) та пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором/30 - нараховуються за кожен день прострочення; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. за місяць), а також - штрафу за порушення термінів по будь-якому грошовому зобов'язанню - 250 грн. + 5% від суми позову. Оскільки базова відсоткова ставка за кредитом складає 3 % у місяць , річна ставка складає 3% * на 12 місяців = 36 % (як і було зазначено позивачем у позові). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, відповідачка повинна погасити заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов'язань , строк повернення відповідає строку дії пере випущеної кредитної картки, тобто до кінця березня 2016 року. З розрахунку заборгованості станом на 30.11.2016 року вбачається, що позичальник має заборгованість на загальну суму 36178,40 гривень, яка складається з: 3699,27 гривень - заборгованість за кредитом; 27380,16 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2900,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи 500,00 гривень (фіксована частина) та 1698,97 гривень - штраф (процентна складова). Банк звернувся з позовом до суду 10.03.2017 року. Останнє добровільне погашення боргу зі сторони відповідачки в сумі 1000 гривень було здійснене 02.03.2014 року ( а.с. 66), а списання 100 гривень 25.07.2014 року зазначене як службова операція ГО (а.с. 67). Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. З наданої суду виписки з карткового рахунку ( а.с. 60-71) вбачається, що Банком надані, а відповідачкою [PERSON] були використані кредитні кошти понад суми наданого кредитного ліміту, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 3699,27 гривень, яка перевищує встановлений кредитний ліміт в розмірі 2000 гривень. На підставі викладеного, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими вимоги банка щодо стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитом в розмірі 3699,27 гривень, яка перевищує встановлений кредитний ліміт в розмірі 2000 гривень, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними та такими , що відповідають встановленим обставинам по справі, а доводи апеляційної скарги в цій частині не підлягають задоволенню. Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного. З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що розрахунок процентів Банком розраховувався наступним чином: з 16.11.2007 року -36%, з 01.01.2013 року - 30%, з 01.09.2014 року - 34,8% та з 01.04.2015 року - 43,2 % на рік. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов Банк має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що Клієнт прийняв нові умови (а.с. 8 - 31). Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться в наданих заявником для порівняння постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року. При винесенні рішення суд першої інстанції взагалі не перевірив законність підвищення процентної ставки Банком з 01.04.2015 року до 43,2%, а тому прийшов до передчасного висновку щодо повного задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів в розмірі 27380,16 гривень. Дослідивши докази по справі в частині законності підвищення Банком процентної ставки з 01.04.2015 року до 43,2%, колегія суддів вважає, що позивач не надав суду належних доказів щодо належного повідомлення Клієнта про підвищення банком процентної ставки, що виключає право Банка на викладені дії, а тому позовні вимоги банка в частині стягнення процентів 01.04.2015 року за процентною ставкою 43,2% є безпідставними. На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості за процентами за період з 01.04.15 року по 30.11.16 року повинен здійснюватися наступним чином: 31079,43 гривень Х 36% : 360 днів Х 604 дні = 18771,97 гривень, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають частковому задоволенню в наступному розмірі: 3178,68 гривень( % станом на 31.03.2015 р.) + 18771,97 гривень (% з 01.04.2015 р. по 30.11.2016 р.) = 21950,65 гривень. Щодо не застосування судом першої інстанції строку позовної давності та доводів апеляційної скарги в цій частині колегія суддів приходить до наступного. В заяві від 16.05.2017 року ( а.с. 39) відповідачка [PERSON] просила суд першої інстанції застосувати строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. З матеріалів справи вбачається, що строку дії перевипущеної кредитної картки -березень 2016 року, а тому строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, тобто 31 березня 2016 року. З урахуванням наведеного, оскільки позивач звернувся до суду 10.03.2017 року, то він не пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом, а тому суд правильно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 3699,27 гривень. Щодо застосування строку позовної давності до стягнення процентів колегія суддів приходить до наступного. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами ( п.5.4. Умов). В апеляційній скарзі позивачка зазначила (а.с.92, зворот), що внесла 25.07.2014 року на картку суму в розмірі 100 гривень, а тому строк позовної давності щодо стягнення процентів повинен розраховуватися з 25.07.2014 року. З розрахунку заборгованості вбачається (а.с.8,зворот), що станом на 25.07.2014 року заборгованість відповідачки за процентками складала 613, 46 гривень. Здійснюючи розрахунок в межах строку позовної давності, суд повинен був застосувавши строк позовної давності у три роки, зменшити суму заборгованості за процентами на 613, 46 гривень, здійснивши розрахунок без підвищення процентної ставки до 43,2%. Таким чином сума заборгованості за процентами, що підляє стягненню, складає: 21950,65 гривень - 613, 46 гривень = 21337,19 гривень, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення. У відповідності до ст.88 ЦПК України, в зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати повинні бути розраховані та присуджені пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в наступному розмірі: 25036,46х1600:36178,40=1107,24 гривень.

Outcome: partial