Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

12.05.2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.01.1991 року у Відділі ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між ним та [PERSON] (далі - відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 55. За період сумісного життя у подружжя народився син [PERSON], [INFO], котрий проживає з відповідачем. Як вказує позивач, сімейно-шлюбні відносини припинились через відсутність почуття та поваги один до одного, у зв'язку з чим почались руйнуватись стосунки. Більше року подружжя проживає окремо. Відновлювати стосунки позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 30.01.1991 року Відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 55 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). Відповідач після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем (свідоцтво про народження серія [NUMBER]) Судом встановлено, що сім'я фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 ст. 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved