Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання протиправним та скасування висновку про визначення місця проживання дитини. Уточнивши позовні вимоги 20.10.2016 року просить: визнати протиправним та скасувати висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини № 424 від 18.07.2016 року, акти обстеження умов проживання від 13.05.2016 року, 05.07.2016 року. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказує, що 18.07.2016 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було складено висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір*ю [PERSON] Вважає цей висновок протиправним та просить скасувати з тих підстав, що орган опіки та піклування підійшов формально до розгляду даного питання, посилання в висновку на договір оренди житла не відповідає дійсності, акт обстеження житла не містить вичерпаних даних, передбачених чинним законодавством. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, зазначивши, що в даному випадку Управлінням служб у справах дітей відповідно до ст. 19 СК України наданий до суду письмовий висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], а також акти обстеження умов проживання дитини та її батьків, і орган опіки та піклування не приймав рішення щодо визначення місця проживання дитини, а лише висловив своє бачення з цього питання, а рішення приймає суд, який розглядає справу про визначення місця проживання дитини. Третя особа та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, пояснивши, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] і Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до суду наданий висновок № 424 від 18.07.2016 року, який підлягає дослідженню в судовому засіданні. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова з 20 травня 2016 року перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] Як пояснили сторони в судовому засіданні судовий розгляд по даній справі про визначення місця проживання дитини триває, справа станом на теперішній час не розглянута. Згідно наданих до суду відомостей Управлінням служб у справах дітей відповідно до ст. 19 СК України наданий до суду, який розглядає справу про визначення місця проживання дитини письмовий висновок № 424 від 18.07.2016 року щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір*ю, а також акти обстеження умов проживання дитини та її батьків. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 424 від 18.07.2016 року щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], Управління служб у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір*ю [PERSON] (а.с. 35). Статтею 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.\~\~\~\~ Стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гласить, що «при вирішенні його цивільних прав та обов'язків кожен має право на розгляд його справи судом». Однак, Європейський Суд з прав людини не раз висловлювався, що право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа [PERSON] проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, (Ул'янов проти України)). Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч. 4 - 6\~ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який подає письмовий висновок щодо розв'язання спору, з яким суд може не погодитись, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. З аналізу норм ст.ст.\~158,\~159 СК України\~вбачається, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. З огляду на вищезазначені норми права, вимога про визнання незаконним та скасування висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо місця проживання малолітньої дитини та актів обстеження житла, які були складені під час надання такого висновку не може бути самостійним способом захисту, так як спір між батьками розглядається Київським районним судом м. Харкова в іншому провадженні. Оскільки висновок є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо місця проживання дитини, то він не порушує прав та обов'язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про місце проживання дитини. Таким чином, суд при вирішенні заяви [PERSON] про визнання протиправним та скасування висновку про визначення місця проживання дитини та актів про обстеження житла приходить до висновку, що позивач невірно обрав спосіб захисту, а тому його вимоги задоволенню не підлягають в даному провадженню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позовних вимог не підлягають відшкодуванню і понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed