Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

12.02.2019р. ПрАТ «Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. № 2-3). Позов направлено в суд поштою, на конверті стоїть штамп 28.12.2018р. (а.с. № 51). В провадження судді Ткаченко Н.В. цивільна справа передана за протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 04.04.2019р. (у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] ) (а.с. № 57). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.05.2019р. (після залишення без руху) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Крім того, витребувано з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області завірену належним чином копію постанови від 11.04.2016р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. № 69). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.12.2015р. автомобілем «NISSAN TEANA», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , скоєно ДТП, у результаті якого застрахований страховою компанією позивача автомобіль «MITSUBISNI L200», д/н [NUMBER] (відповідно до договору страхування № 250506850 від 20.11.2015р.), що належить ТОВ «Сингента», отримав механічні ушкодження. Згідно довідки УДАІ УМВС України ДТП мала місце з вини відповідача. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля, було складено висновок, відповідно до акту № 04/16А від 21.01.2016р. матеріальний збиток, заподіяний власникові автомобіля, склав 153 535, 17 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту склала 64 496, 78 грн. На умовах договору страхування, страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим страхове відшкодування на підставі рахунку № Б-004 від 15.01.2016р. ФОП «[PERSON]. » склало 123 913, 72 грн., яку позивач на підставі Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення (а.с. № 98). 22.10.2019р. до суду поштою надійшла заява представника позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреностей від 02.01.2019р.- а.с. № 102 - зв. сторінка), в якій він, посилаючись на норми ст. 223 ЦПК України просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував (а.с. № 101). Відповідач в судові засідання, які були призначені на 10.07.2019р. і 23.10.2019р., повторно не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи кожного разу був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 55). Конверти, які були надіслані відповідачу, повернулися до суду із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 73, 99). З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом, 20.11.2015р. між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» і ТОВ «Сингента» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 250506850.15, на підставі якого страховик зобов`язався компенсувати ТОВ «Сингента» в тому числі пошкодження або знищення автомобіля марки «MITSUBISNI L200», д/н [NUMBER] , номер кузова, шасі № [NUMBER] (а.с. № 4-10) . Як вбачається з довідки № 83174409 про дорожньо-транспортну пригоду, 29.12.2015р. об 18.00 год. на 225 км. + 250 м. автодороги М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварино сталася ДТП за участю транспортного засобу «NISSAN TEANA», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] і автомобіля «MITSUBISNI L200», д/н [NUMBER] , що належить ТОВ «Сингента» ( а.с. № 11). ТОВ «Сингента» є власником автомобіля «MITSUBISNI L200», д/н [NUMBER] , що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. № 34). Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2016р. у справі № 175/631/16-п, яка набрала законної сили 04.05.2016р., водія автомобіля «Нисан Теана», д/н [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, отже ці обставини не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України (а.с. № 94). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою і не підлягає доведенню. Відповідно до висновку експертного дослідження № 04/16А від 21.01.2016р. вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «MITSUBISNI L200», д/н [NUMBER] , номер кузова, шасі № [NUMBER] складає 153 535,17 грн. (а.с. № 12 29). Разом із тим, згідно з рахунком № Б 004 від 15.01.2016р., наданого ПП [PERSON] , фактична вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 127 719грн. 18коп. (а.с. № 30-31). Відповідно до страхового акту № 136470 від 19.01.2016р., розрахунок збитків, за виключенням 3 805грн. 46коп., які не відносяться до страхового випадку, складає 123 913грн.72коп. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відшкодувало витрати на ремонт застрахованого транспортного засобу «MITSUBISNI L200», д/н [NUMBER] в сумі 123 913 грн. 72коп., що підтверджено платіжним дорученням № 479 від 21.01.2016р. (а.с. № 32- зв. сторінка). Таким чином, загальна суму виплаченого страхового відшкодування складає 123 913,72 грн. Претензії страховика від 07.09.2018р. з вимогою добровільно відшкодувати завдані збитки в сумі 123 913,72 грн. залишені відповідачем без реагування (а.с. № 36). Цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу «MITSUBISNI L200», д/н [NUMBER] , не була застрахована, що підтверджено довідкою про ДТП (а.с. № 11). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Цивільним кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації ( ст. 993 ЦК України). Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таке ж положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму ВССУ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 762грн. (згідно відмітки на конверті, позовна заява була надіслана позивачем 28.12.2018р., а тому судовий збір підлягав сплаті за ставками, встановленими станом на 2018р. та який визначений відповідно до ухвали судді Ткаченко Н.В. від 08.04.2019р. - а.с. № 58) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved