Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

12.03.2015 року представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в сумі 4 604,70 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. Відповідачі є співвласниками житлової квартири [ADDRESS], яка знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, утримання та експлуатацію якого здійснює позивач. Позивач утримує будинки та прибудинкову територію, надає житлово - комунальні послуги власнику квартири, а власник квартири отримує ці послуги та вчасно щомісяця сплачує за це кошти. Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Відповідачі належним чином не виконують покладені на них чинним законодавством обов'язки, у зв'язку з чим утворилась істотна заборгованість за період з 01.03.2007 року по 01.03.2015 року, яка складає 4 604,70 грн. Протягом зазначеного в позові періоду скарг з приводу ненадання чи не належного надання послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило. Проте, відповідачами не виконуються обов'язки щодо оплати усіх витрат, пов'язаних з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем, яка до цього часу не погашена. Представник позивача Донська К.Д., що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала викладене в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, про час, місце та день слухання справи, причину не явки суду не повідомили. Враховуючи, що причина неявки відповідачів є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Як встановлено судом відповідачі зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку за № 367 від 03.03. 2015 (а.с.5). Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, управління яким здійснює КП «Жилкомсервіс». Відповідно до п.п. 2, 4, 7 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, визначення виконавця житлово-комунальних послуг, а також встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками (ч. 1 ст. 42 ЗК України). Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідачі користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. КП «Жилкомсервіс» надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій згідно ст. 68 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 8.10.1992 року № 572, Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529, утримує будинки та прибудинкову територію, надає житлово-комунальні послуги власнику квартири, а власник квартири отримує ці послуги та повинен вчасно щомісяця сплачувати за це кошти. Рішеннями Харківської міської ради від 20.02.2009 року № 72, від 20.12.2011 року № 893, від 27.01.2012 року № 39 встановлено тарифи на послуги з утримання споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території санітарно-технічне обслуговування, обслуговування, внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) відноситься до житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 32 цього Закону передбачається, що плата за житлово-комунальні послуги нараховуються щомісячно. Відповідно до п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власник (наймач) житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Судовим розглядом встановлено, що відповідачами не виконуються передбачені вищевказаними нормами обов'язки, у зв'язку з чим за розрахунками КП «Жилкомсервіс», заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги за період з 01.03.2007 року по 01.03.2015 року становить 4 604,70 грн. ( ас. 8-9). 14.02.2015 р. КП «Жилкомсервіс» звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з відповідачів. 16.02.2015 р. Київським районним судом м. Харкова було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу ( суддя Золотарьова Л.І. справа № 640/2657/15-ц 2н/640/325/15). Як вбачається з матеріалів справи, дійсно [PERSON] та [PERSON], є співвласниками квартири [ADDRESS]. /а.с.9-10/ Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності стягується за затвердженими в установленому порядку тарифами. Аналізуючи чинне законодавство, суд приходить до висновку, що відповідачі були зобов'язані як співвласники квартири, з часу державної реєстрації за ним права власності, тобто з 01.03.2007 року, за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд враховує приписи ст. 267 ч.3, 4 ЦК України щодо строків позовної давності, але позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.03.2007 по 01.03.2015 роки та про наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі. Права споживачів житлово-комунальних послуг визначені у ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV. Споживач має право на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Виклик представника виконавця має здійснюватися у спосіб, обумовлений у договорі між споживачем і виконавцем. Найбільш зручним і надійним є направлення письмової заяви, яку необхідно зареєструвати у канцелярії виконавця із одержанням вхідного номера виконавця та підписом особи, яка прийняла заяву. Зразок такої заяви наводиться у Додатку 9 Закону. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Зразок акта-претензії наводиться у Додатку 10 та Додатку 11. Акт-претензію необхідно зареєструвати у канцелярії виконавця із одержанням вхідного номера виконавця та підписом особи, яка прийняла акт-претензію. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Однак відповідачами, як вбачається з матеріалів справи, у спірний період не було належним чином оформлено актів-претензій, заяв в погоджений умовами договору строк, що не дає підстав вважати їх доводи щодо неналежного надання послуг у спірний період доведеними. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, 28 листопада 2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Слобода» 95/1 був опублікований Договір про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова, укладений між КП «Жилкомсервіс»(виконавцем) та власниками (наймачами, орендарями) квартири, інших житлових та/або нежитлових приміщень (споживачами), пунктом 1 якого встановлено, що предметом договору є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарне-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, а Споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. ( а.с. 10 справа № 640/2657/15-ц 2н/640/325/15). Цей договір, відповідно до ст. 633 ЦК України, є публічним договором. Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і висловлювати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. За приписом ч. 1 ст. 643 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір , у межах строку для відповіді вчинила дію відповідну до вказаних в пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Пунктом 22 договору було визначено, що договір укладений згідно з п. 3 ст. 205, ст..ст. 642, 643 Цивільного кодексу України та набирає чинності з 01 січня 2007 р. строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено споживачем в письмовій формі, та вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду. Суду не надано доказів з боку відповідачів, що вони в письмовій формі, як це встановлено умовами договору, відмовились від його укладення, що свідчить про прийняття пропозиції з боку відповідачів на укладення договору згідно з ч.3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», процедура погодження умов договору відбувається протягом 1 місяця з дня внесення проекту договору однією зі сторін. При цьому, слід зазначити, що заперечень відповідачів щодо тексту публічного договору та внесених до нього змін, протягом місяця з дня внесення проекту до відповідача не надходило, оскільки доказів цього відповідачі не надали. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення уточненого позову КП «Жилкомсервіс» в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України У разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved