overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

11.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що 7 червня 2013 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб. 21.03.2014 року від даного шлюбу в них народився син [PERSON]. Однак, одруження з виявилося невдалим. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з червня 2015 року. Спільне господарство не ведеться. Позивачка зазначає, що у звязку з постійними суперечками та сварками, а також по причині того, що відповідач проявляє до неї неповагу, не цікавиться інтересами сімї, збереження сімї стало неможливим. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Просить суд, розірвати шлюб між ними. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити їх в повному обсязі та після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.15). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №172 (а.с.7). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2015 року через постійні суперечки та сварки, що стало неможливим для подальшого існування сім`ї. Спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливо. Спору про поділ нажитого майна на теперішній час немає, спір стосовно місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами вирішено: син буде мешкати разом з позивачкою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

11.09.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись на те, що 07.12.2014 р. померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, загальною площею 6,1900 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала їй згідно державного акта про право власності, серія ДН № 000545. 03.06.2009 року вона залишила заповіт, згідно якого земельну ділянку, яка належала їй на праві власності заповідала [PERSON]. Інших спадкоємців у померлої не було. Оформити право на спадщину через нотаріальну контору, він не зміг, у звязку з відсутністю довідки про причину смерті спадкодавця. Тому просив суд визнати право власності на спадщину на земельну ділянку площею 6,1900 га. Позивач у судове засдання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ст.81 ч.1п.г ЗК України громодяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ДН № 066545 належав [PERSON].(а.с.7). Згідно заповіту від 03.06.2009 року спадкодавцем [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею 6,190 га призначено [PERSON].(а.с.6). Згідно свідотцтва про смерть [PERSON] померла 07.12.2014 року.(а.с.5). Тому суд, вважає, що позовні вимоги позивачки про визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки основані на законі та підтверджуються матеріалами цивільної справи. На підставі ст.ст. 328,1225,1235,1268,1299 ЦК Україны, ст.81 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

11.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 17 грудня 2004 року, актовий запис №17, місце реєстрації:Старостинська сільська рада Роздільнянського району Одеської області. Мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на життя, подружні стосунки не підтримують. Сторони домовилися, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір'ю, а їх утриманням та вихованням будуть займатися разом. Спорів про поділ майна між сторонами немає. Просить суд розірвати його шлюб із [PERSON] Позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задвольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечує проти розірваня шлюбу, оскільки вони не проживають однією сім'єю з 2014 року, просить дітей залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу їй не змінювати, справу розглянути без її участі, про що надала суду заяву. Розглянувши матеріали справи, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище - Першіна), [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 17 грудня 2004 року, актовий запис №17, місце реєстрації:Старостинська сільська рада Роздільнянського району Одеської області. Мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, сторони жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дітей та про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітніх дітей. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

11.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, у звязку з відсутністю в ньому з 2008 року без поважних причин. Позивач обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що відповідачі з часу реєстрації не проживають у [INFO], не сплачують за комунальні послуги, а тому вони втратила право на користування даним житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися у встановленому порядку, зі згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підляга є частковому задоволенню. Власником будинку 8 по вул.. Гастелло в м. Чернігові є [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49218229 від 07.12.2015 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину «-2535 від 24.12.2010 року, виданого державним нотаріусом Першої Чернігівської нотаріальної контори та свідоцтва про право власності від 23.08.2006 року, виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради. Відповідно до відомостей адресно-довідкового відділу УДМС України в Чернігівській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO] (а.с. 46,47), також даний факт підтверджується копією домової книги на цей будинок (а.с. 12-16). Відповідач [PERSON] фактично зареєстрована у [INFO], що підтверджується інформаційною картою (а. с. 17). Факт не проживання відповідачів з дня реєстрації їх в будинку 8-в, кв. 2 по вул.. Гастелло в м. Чернігові підтверджується актом від 01.12.2015 року Цей факт підтвердив також в судовому засіданні свідок [PERSON]. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Хоча відповідачі і не є членами сімї позивача, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону та визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, оскільки з ними не укладались договори найму (піднайму) вказаного житлового приміщення при реєстрації їх за спірною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

11.09.2015 року позивач звернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача аліментів на користь дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, оскільки дочка навчається на 1 курсі Хмельницького торговельно-економічного коледжу Київського національного торгівельно-економічного університету, не одружена, не працює, тому потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві, уточнила щодо часу стягнення аліментів з 11 вересня 2015 року. Відповідач позов визнав повністю, пояснив, що працює, згідний сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30.11.2004 року, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Згідно довідки №147, [PERSON] з 01.09.2015 року по 31.06.2017 року навчається на 1 курсі денної форми навчання Хмельницького торгівельно-економічного коледжу Київського національного торгівельно-економічного університету. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи викладене, та те, що дочка сторін по справі продовжує навчання, не одружена, не працює, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач працює, тобто має можливість надавати дочці матеріальну допомогу, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

11.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на час навчання. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07 листопада 1992 року вона уклала шлюб з [PERSON] і прожила з ним до 14 грудня 1998 року, після чого вони розлучилися. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачкою. Комунальні послуги відповідач за неї не сплачує, оскільки донька кожний рік надає довіку з місця навчання, і наймає квартиру в м. Кривому Розі. З 01 вересня 2015 року донька вступила на п'ятий курс магістратури денного відділення у Криворізькому педагогічному інституті Криворізького національного університету, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює в Росії, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, аліменти нікому не платить. Позивачка в судове засіданні не з'явилася, надала заяву у якій просив справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Зі свідоцтва про народження серії І-КИ № 404152 від 05.09.2012 року встановлено, що 24.01.1994 року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 133625 від 08.06.1999 року встановлено, що 14.12.1998 року шлюб між [PERSON] та позивачкою розірвано. З довідки Криворізького педагогічного інституту від 01.09.2015 року встановлено, [PERSON] навчається на пятому курсі, закінчує навчання 31.07.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки до досягнення 23 років тобто до 24.01.2017 року. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.. На підставі ст.ст. 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

11.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.09.1991 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось, оскільки він зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та бійки. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився без поважних причин, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~\~ Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-АП № 288868, виданого Керченським міськ.відділом ЗАГС-1 28.09.1991 року (а.с.3), сторони уклали шлюб 28.09.1991 року, який зареєстрований Керченським міськ.відділом ЗАГС-1, актовий запис № 351. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 055414 (а.с.4). Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

11.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 14 серпня 2002 року перебуває в зареєстрованому в Донецькому міському відділенні реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції шлюбі з відповідачем [PERSON], актовий запис № 1000. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], 24.08.2003р.народження, який мешкає з нею. Спільне життя не склалось і з серпня 2015р. вони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, оскільки в них постійні сварки та скандали, в них відсутні почуття, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Позивачка вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просила розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Позивачка [PERSON] до в судового засідання на зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. (а.с.12). Відповідач [PERSON] до в судового засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, шляхом телефонограми.(а.с.22). Суд постановлює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON](до шлюбу Подлєсна) Т.Г. та [PERSON] перебувають в шлюбі з 14 серпня 2002 року. Шлюб зареєстрований в Донецькому міському відділенні реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції , актовий запис № 1000. (а.с.19). Від шлюбу в них народився син [PERSON], 24.08.2003р.народження, який мешкає з позивачкою в м.Курахове Донецької області на пр-ті Маяковського, 12/45(а.с.5-6) Судом встановлено, що з серпня 2015р. сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, оскільки між ними постійні сварки та скандали, в них відсутні почуття, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, шлюб суперечить інтересам позивачки. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам позивачки, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON], шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, прізвище позивачці після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

11.09.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини зазначивши, що 10.03.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до представленого суду свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої головою КСН «Лучистий» від 02.09.2015 року малолітня [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: м.Маріуполь, вул. Дністровська, буд. 59. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вимоги законодавства, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved