Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою та уточнюючи позовні вимоги просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем вона народила доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є фізично здоровою людиною, отримує заробітну плату, та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі ( а.с.34). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти стягнення аліментів на утримання вказаних дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу не заперечував (а.с.35). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, але як зазначала позивач вони проживали однією сімєю, як чоловік та жінка (а.с.1). Від позашлюбних стосунків позивач народила доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії 1-КИ № 526679 від 03.03.2015 року (а.с.3), серії 1-КИ № 526680 від 03.03.2015 року (а.с.4), серії 1-КИ № 526681 від 03.03.2015 року (а.с.5) відповідно та копіями актових записів про народження № 68 від 09.12.2013 року (а.с.19) з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06.04.2015 року (а.с.20-21), № 65 від 23.11.2009 року (а.с.22) з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03.04.2015 року (а.с. 23-24), № 15 від 23.03.2012 року (а.с.25) з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06.04.2015 року (а.с.26-27) з яких вбачається, що відомості про батька внесені за заявою батька про визнання батьківства. Малолітні діти проживають разом з позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 525 від 03.03.2015 року виданою виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.2). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] приймає до уваги те, що відповідач за рішенням суду від 13.04.2006 року сплачує аліменти в розмірі 1/4частини на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], [INFO] (а.с.36), але має можливість сплачувати аліменти на утримання і вказаних дітей у зазначеному розмірі, оскільки є фізично здоровою, працездатною людиною, про що він і сам не заперечував. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, приймаючи до уваги, що відповідач сплачує аліменти за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2006 року на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.03.2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved