Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

11 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення. 02 грудня 2014 року та 23 грудня 2014 позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] [INFO] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, вселення. 24 квітня 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в її інтересах та в інтересах [PERSON] [INFO], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 24 квітня 2015 року первісний позов та зустрічний позов були обєднані в одне провадження. На обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що з 23 січня 2009 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] був розірваний. В період шлюбу вона, її дитина та чоловік проживали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], вищезазначене житлове приміщення належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З травня 2014 року відповідач [PERSON] став перешкоджати їй користуватися її особистими речами, а у липні 2014 року почав перешкоджати їй та дитині проживати у спірному житловому приміщенні, неодноразово змінював замки на вхідних дверях квартири, погрожував фізичною розправою. Вона та дитина змушені проживати у сторонніх людей, оскільки іншого житла не має, всі особисті речі та речі дитини залишилися в квартирі. Батько її колишнього чоловіка [PERSON], його мати [PERSON], сестра [PERSON], які також є власниками житла, не визнають її прав, також перешкоджають їй вселитися в квартиру, [PERSON] погрожувала викинути з квартири її речі та викинути їх з квартири. Позивач [PERSON] зазначила, що вона та її син мають право користування спірним житловим приміщенням у відповідності до вимог ст.ст. 64, 156 ЖК України, в звязку з чим, просила суд: -зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод їй, [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] [INFO] в користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; -вселити її [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] [INFO] в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В зустрічній позовній заяві [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] посилалися на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та її син [PERSON] [INFO] зареєстровані в квартирі як члени родини, але, з лютого 2014 року в квартирі не проживають, комунальні послуги не оплачують, не беруть участі в утриманні квартири. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, судом встановлено, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матірю. Позивачі зазначили, що добровільно знятися з реєстраційного обліку [PERSON] не бажає. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. В звязку з наведеним, в зустрічний позовній заяві [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили суд визнати [PERSON] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON], яка виступає в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] [INFO] в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивач та її син, як члени сімї власника житлового приміщення мають право користуватися спірним житлом, але, відповідачі перешкоджають їм, змінили замки на вхідних дверях, не визнають її прав та прав неповнолітньої дитини а користування спірним житлом. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на те, що немає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки вона та її дитина понад рік (з лютого 2014 року) не проживають в спірному житловому приміщенні, тому у відповідності до ст. 405 ЦК України, вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не заперечував проти того, що в квітні 2014 році в квартирі були змінені замки на вхідних дверях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, свої позовні вимоги підтримала, посилалася на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності їй, її чоловікові [PERSON], сину [PERSON], дочці [PERSON]. Позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з її сином [PERSON], проживала в квартирі, з дозволу власників зареєстрована за зазначеною адресою. В 2014 році шлюб між сином та позивачем був розірваний, з лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] [INFO] в квартирі не проживають. В квітні-травні 2014 року на вхідних дверях квартири були змінені замки, позивач не має ключів від двері. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, свої позовні вимоги підтримала, посилалася на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності їй, матері [PERSON], батькові [PERSON], брату [PERSON]. Позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з її братом [PERSON], проживала в квартирі, з дозволу власників зареєстрована за зазначеною адресою. В лютому 2014 році [PERSON] забрала речі та добровільно висилалася з сином із квартири. Приблизно в квітні 2014 року на вхідних дверях квартири, в звязку з поломкою, були змінені замки, позивач не має ключів від двері. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 14. Від зазначеного шлюбу 09 липня 2010 року народився [PERSON]. Встановлено, що з 19 травня 2009 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується відміткою в паспорті. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 вересня 1997 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.56) Згідно пояснень сторін, [PERSON] вселилася в квартиру із згоди власників житлового приміщення, як член сім'ї одного з власників квартири. Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. У відповідності до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Таким чином, припинення сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] не позбавляє останню та її дитину права користування займаним жилим приміщенням. Згідно пояснень сторін, в квітні 2014 року в спірному житловому приміщенні власниками були змінені замки на вхідних дверях, ключів від яких у [PERSON] не було. Крім того, у відповідності до висновку Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15.05.2014 року, встановлено, що 10.05.2014 року до чергової частини Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла заява [PERSON] про те, що сестра її чоловіка [PERSON] не повертає її речі та речі її дитини, які знаходяться за місцем прописки вул. Сучкова 122/12 м. Новомосковськ, погрожує, що якщо [PERSON] не випишеться з квартири, то пошкодить та викине її речі. У відповідності до висновку Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 05.06.2014 року, встановлено, що 14.05.2014 року до чергової частини Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла заява [PERSON] про те, що сестра її чоловіка [PERSON] погрожує їй по телефону фізичною розправою, погрожує викинути речі з квартири по вул. Сучкова 122/12 м. Новомосковськ. В звязку з наведеним. суд приходить до переконання. що позивач [PERSON] не проживала в спірній квартирі з поважних причин, а саме в звязку з відсутністю ключів від вхідних дверей та перешкоджанню з боку власників квартири, оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як власники квартири, не визнають права [PERSON] та її дитини на користування зазначеним житлом. В звязку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Стосовно зустрічних позовних вимог суд приходить до наступного. Згідно ст. 1 ЖК України, відповідно до Конституції України, громадяни України мають право на житло. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселеним із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS], він мешкає по сусідству, приблизно з лютого 2014 року [PERSON] не проживає в квартирі, причина йому не відома. Пояснення свідка [PERSON] не суперечать обставинам, встановлених судом, в частині часу, з якого [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON], яка проживала в [INFO], приблизно з 2011 року [PERSON] не проживає в квартирі. Пояснення свідка [PERSON] суд оцінює критично, не бере їх до уваги, оскільки пояснення свідка щодо дати, з якої [PERSON] не проживає в квартирі (2011 рік), суперечать іншим доказам та поясненням сторін. В той же час, як зазначалося вище, судом встановлено, що [PERSON] та її неповнолітній син не проживають в спірному житловому приміщенні з поважних причин, наведених вище, тому, немає підстав, визначених ст. 405 ЦК України, для її виселення та виселення неповнолітньої дитини. В звязку з наведеним, в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved