Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

12.04.2017 [PERSON] звернулась в суд з позовом до Берездівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказує на те, що 17.03.2009 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт на його імя, яким заповів належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 365133. Проте, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріуса з такою заявою, оскільки, проживаючи в іншому селі, не знав про смерть заповідача. Дізнався про це випадково від працівників Мирутинської сільської ради. Просить визначити додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав викладених у заяві. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, просить справу слухати у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 17.03.2009 року, при житті був складений та посвідчений 22.12.2008 року секретарем виконкому Мирутинської сільської ради Славутського району за реєстром № 69 заповіт на імя [PERSON], який на день смерті заповідача не змінений і не скасований (а.с.6). Довідкою Дяківської сільської ради № 261 від 19.11.2015 року якою стверджується, що спадкодавець проживав один за адресою с. Дяків Славутського району(а.с. 8). Після отримання відомостей про смерть заповідача [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у звязку з пропуском строку прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду, що стверджується повідомлення приватного нотаріуса Славутського районного нотаріального округу від 04.04.2017 року № 167/01-16(а.с.4). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно із правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 у справі №6-148цс15, правила частини 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Представник позивача вказав, що [PERSON] про смерть спадкодавця дізнався у квітні 2017 року від представників Мирутинської сільської ради. Разом із тим, судом встановлено, що позивачем до позову надана довідка Дяківської сільської ради № 261 від 19.11.2015 року, про те, що спадкодавець проживав один за адресою с. Дяків Славутського району. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач про смерть спадкодавця знав з 19.11.2015, тобто з моменту отримання вказаної довідки, проте представник позивача не пояснив суду, чому [PERSON] до суду з відповідним позовом звернувся тільки у квітні 2017 року. Більше того, враховуючи суперечливі покази представника позивача, суд приходить до висновку, що в порушення ст. 60 ЦПК України, позивач та його представник не довели належними і допустимими доказами момент, з якого [PERSON] стало відомо про смерть спадкодавця [PERSON] Крім того суд звертає увагу, що згідно із ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведеного видно, що обовязок ухвалити рішення про задоволення позову не є безумовним, а залежить від норм права, які регулюють спірні відносини. Оскільки позивачем не доведено наявність перешкоди для подання відповідної заяви та поважність причин пропуску строку звернення з такою заявою, тому суду приходить до переконання, що доводи позивача про поважність пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини є безпідставними та не обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed