Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

10 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому зазначила, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 1969 року належить будинок [ADDRESS]. В належному їй будинку зареєстрований [PERSON], який фактично за зазначеною адресою близько двох років. Реєстрація відповідача в будинку має наслідком додаткові витрати з оплати комунальних послуг для позивача по справі, тобто порушує її права як власника будинку. Позивач просить усунути перешкоди в користування належним їй на праві власності будинком, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] Донецької області у зв*язку з не проживанням в будинку понад встановлені законодавством строки та скасувати державну реєстрацію [PERSON] за зазначеною адресою. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги і заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений у порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що мешкають по-сусідству із позивачкою [PERSON], по [ADDRESS] і їм відомо, що [PERSON] не мешкає в будинку № 86 приблизно 3 роки. З*ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] Донецької області на підставі договору купівлі- продажу від 29 липня 1969 року (а.с.11-13). Як вбачається із будинкової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с.7-9), [PERSON] 01 лютого 1996 року зареєстрований за зазначеною адресою. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі не проживає в будинку [ADDRESS] Донецької області більше одного року та враховуючи, що реєстрація відповідача в належному позивачці будинку порушує її права як власника, оскільки остання позбавлена можливості вільно володіти та розпоряджатися ним, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнавши відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у зазначеному будинку. Позовні вимоги про скасування державної реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтується на законі. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на відповідача [PERSON]

Outcome: partial