Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

11.05.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.05.2001 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ ДРАЦС Голосіївського РУЮ у м.Києві), актовий запис № 359, а також про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитини повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 19.05.2001 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину, а саме дочку [PERSON], [INFO]. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З вересня 2016 року вона з відповідачем припинила вести спільне господарство та проживає з дитиною окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам, а також враховуючи, що відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, позивачка просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 19.05.2001 року в Відділі ДРАЦС Голосіївського РУЮ у м.Києві, актовий запис № 359, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитини повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було. Враховуючи, що позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.05.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER] Разом з тим, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачка та відповідач від шлюбу мають дитину, а саме дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], є інвалідом та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з вересня 2016 року сторони припинили вести спільне господарство та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позов в частині вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина, яка є інвалідом, проживає з позивачкою, а відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає. Разом з тим, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів, а саме вважає за необхідне призначити аліменти на утримання [PERSON], [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 11.05.2017 року і до досягнення дитини повноліття, тобто до [INFO] Також, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1280,00 грн. Крім того, на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved