Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

10 травня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з вересня 1999 року. Від даних шлюбних відносин сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відповідач в добровільну порядку допомоги не надає, хоча вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надавати матеріалу допомоги, донька перебуває на її утриманні та вихованні, інших дітей на його утриманні не має, та має можливість надавати допомогу доньці. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON] [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме 10 травня 2016 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення викладених у ньому вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлене наступне. Сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах з вересня 1999 року. Відповідач [PERSON] в свідоцтві про народження [PERSON] - [INFO], зазначений батьком. Відповідно до актів проживання, які підписані заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР, [PERSON] проживає разом з матір'ю. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved