overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

1. 08 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2018 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Взаємини з відповідачем розладилися. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо одне від одного. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 - 4). 2. Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у повторному шлюбі від 11.08.2018. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] . Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного від жовтня 2019 року. Спору щодо спільного майна не існує. 3. Відповідач у суді не заперечував проти позову, пояснивши, що сторони дійсно не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного від жовтня 2019 року. Спору щодо спільного майна не існує. 4. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 5. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. 6. Згідно зі статтею 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. 7. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 11.08.2018. Шлюб зареєстровано Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис - 450) (а.с. 9). 8. Від попереднього шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 9. Від жовтня 2019 року сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. 10. Позивачка зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливе. 11. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не існує. 12. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. 13.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

1.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 26.10.1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають спільну повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, в зв»язку з чим виникали сварки. Весною 1995 року дружина залишила сім»ю, з цього часу вони проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть та припинили шлюбні відносини. У кожного з них склалися інші сім»ї. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 26.10.1991 року, актовий запис № 135. Мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 1995 року, у кожного з подружжя склалися інші сім»ї. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сімї повагу один до одного, зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. З урахуванням того, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних стосунків більше 20 років, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

1. 09 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що ст орони перебувають у шлюбі від вересня 1995 року. Від шлюбу сторони малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Взаємини з відповідачем розладилися. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо одне від одного. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 4). 2. Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримала, пояснивши, що перебуває у шлюбі з відповідачем від 16.09.1995. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку, яка мешкає окремо. Взаємини з відповідачем розладилися у зв`язку з його систематичним пияцтвом. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо одне від одного від квітня 2011 року. 3. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 4. 13 жовтня 2020 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 5. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 6. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. 7. Згідно зі статтею 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. 8. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 16.09.1995. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кіровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська (актовий запис 466) (а.с. 5). 9. Від шлюбу сторони малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. 10. Від 16.04.2011 сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. 11. Позивачка зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливе. 12. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не існує. 13. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. 14.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

1. 09 листопада 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від липня 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей. Взаємини з відповідачем розладилися. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо одне від одного. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 1, 2). 2. Позивачка до суду не з`явилася, звернувшись із заявами про розгляд справи за її відсутності (а.с.а.с. 15, 17). 3. Відповідач до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 4. 04 лютого 2021 року у засіданні судом було постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 5. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 6. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. 7. Згідно зі статтею 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. 8. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 11.07.2008. Шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис 198) (а.с. 6). 9. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачкою (а.с.а.с. 7, 8). 10. Від 29.10.2020 сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо одне від одного. 11. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не існує. 12. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. 13. Підстав для надання сторонам строку на примирення судом не встановлено. 14. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 840,80 грн (а.с. 9). 15.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

10 березня 1997 року, померла його мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай) розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Вперед» на території Юрковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, належної померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0061288 зареєстрованого 01.07.1997 року за № 269. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є він її син [PERSON]. Інших спадкоємців за законом немає. Заповіту немає. На часі у нього виникла необхідність одержати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Однак, нотаріусом йому було розяснено, що у звязку з неточностями у правовстановлюючому документі на вищезазначену земельну частку (пай), а саме: оскільки земельний сертифікат ВН № 0061288 на імя спадкодавця зареєстровано 01.07.1997 року, тобто після смерті 10.03.1997 року [PERSON] тому свідоцтво про право на спадщину не може бути видано нотаріусом. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримує та просить його задовольнити. \~ \~ \~ Відповідач представник Юрковецької сільської ради в судове засідання не зявився, надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує стосовно їх задоволення. Суд заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі матеріали, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються представником відповідача, а також підтверджуються копією паспорта [PERSON] (а.с.4,5), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.7), копією довідки Юрковецької сільської ради (а.с.8), копією сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.9). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

10 березня 2000 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 11 травня 2000 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Жданівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 4. Під час перебування в шлюбі у сторін народились двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ у сім`ї, шлюб існує лише формально, а тому просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 11 травня 2000 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.4), від якого у них народились двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подружнє життя між сторонами припинено, шлюб існує лише формально, подружні відносини у них припинились, у кожного склалось своє особисте життя, а тому вони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

10 березня 2001 року Першопокровською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 03. На даний час малолітніх та неповнолітніх дітей у подружжя немає. Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Починаючи з лютого 2019 року і по теперішній час сторони припинили фактичні шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо один від одного. Примирення з відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Посилаючись на ці обставини, позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] , судові витрати залишити за нею. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву з запереченнями проти позову не подав. За таких обставин зі згоди позивача, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що з лютого 2019 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

10 березня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15377,75 грн., заборгованність за кредитом 1484,27 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9835,02 грн, заборгованність за пенею та комісією 2850,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 708,46 грн., всього загальна сума забогованості склала 15377,75 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 березня 2010 року в розмірі 15377,75 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10 березня 2010 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15377,75 грн., заборгованність за кредитом 1484,27 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9835,02 грн, заборгованність за пенею та комісією 2850,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 708,46 грн., всього загальна сума заборгованості склала 15377,75 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

10 березня 2011 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що відповідач являється її чоловіком. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача до досягнення дочкою повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України здійснюється у тому випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2000 року. З пояснень позивачки вбачається, що нею до Оболонського районного суду м. Києва подано заяву про розірвання шлюбу. На даний час сторони проживають разом. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Стан здоров'я дитини в загальному задовільний. З пояснень відповідача вбачається, що він працює столяром-станочником у ТОВ «Пітон», юридична адреса: м. Київ, вул. Межигірська, 82-а, має регулярний заробіток. Стан здоров'я відповідача задовільний, повторно він шлюб не реєстрував, інших дітей не має. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дочки аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На підставі ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved