Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

10 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що громадянин [PERSON] , [INFO] перебуває у шлюбі з громадянкою [PERSON] , [INFO] , який було укладено 11 січня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за номером 19 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Так на початку червня 2019 року, після короткого життя у шлюбі (фактично менше п`яти з половиною років, адже Позивач з Відповідачем почали жити однією сім`єю з 01 серпня 2013 року) сімейні стосунки Позивача з Відповідачем значно ускладнилися постійними, тривалими сварками, образами, непорозумінням, зростаючими розбіжностями у поглядах щодо ведення побуту та дозвілля, управління майном та доходами подружжя. Як наслідок, зазнали невиправної шкоди почуття закоханості та захопленості, якими керувалися Позивач та Відповідач укладаючи шлюб. Подружжя могло б розпастись набагато раніше, але в шлюбі в Позивача та Відповідача [INFO] народився син - [PERSON] , і прагнучи зберегти повноцінну здорову сім`ю, щоб виховувати в ній сина Позивач з Відповідачем намагалися налагодити відносини, а розлучення вважали крайньою мірою на випадок, якщо усе ж налагодити сімейне життя не вдасться. Відтак, Позивач з Відповідачем дійшли спільного висновку про те, що подальше спільне проживання однією сім`єю не відповідає інтересам чи прагненням жодного з них, спроби налагодження подружніх стосунків - марні, а подальше спільне життя сім`ї лише погіршує стосунки між Позивачем та Відповідачем, провокує нові сварки та взаємні образи, що негативно позначається на емоційному стані кожного з них, та спотворює уявлення сина про те, якими мають бути здорові сімейні стосунки, а тому сторонами було погоджено рішення звернутись до суду і розірвати шлюб. Так, з кінця весни 2019 року Позивач з Відповідачем почали жити окремо одне від одного, не пов`язуючи свій побут та особисте життя чи плани на майбутнє з іншим учасником подружжя. Таким чином, на момент звернення Позивачем до суду, шлюбні відносини Позивача з Відповідачем вже фактично припинені. За весь цей час жодна зі сторін шлюбу не виявила бажання поновити спільне проживання, чи поновити шлюбні відносини. Припинення ж спільного проживання та фактичних шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачем сприяло їх примиренню, та налагодженню значно здоровіших відвертіших стосунків, та налагодженню особистого життя окремо кожного з них, як Позивача так і Відповідача. Разом з тим, формальне перебування у шлюбі Позивача з Відповідачем створювало низку незручностей матеріального та нематеріального характеру для Позивача. Таким чином, Позивач дійшов висновку, що подальше перебування у формальному шлюбі не просто не має сенсу, адже за час від коли сторони подружжя почали жити окремо, кожен із них налагодив своє особисте життя окремо, і жоден з них не прагне поновити припинені раніше шлюбні відносини, але й є перешкодою для реалізації Позивачем своїх прав та законних майнових і немайнових інтересів, про що повідомив Відповідача і запропонував розірвати шлюб. Відповідач із доводами Позивача про неможливість підновлення їх шлюбних стосунків та збереження сім`ї погоджується, проти пропозиції розірвати шлюб не заперечує. Разом з тим Відповідач зауважила, що через напружений та щільний графік роботи, якого їй ледве вистачає, щоб приділити достатню увагу вихованню сина, а тому витрачати власний час та кошти на правові заходи необхідні для розірвання шлюбу, та поїздок за місцем проживання, чи реєстрації Позивача - наміру і можливості не має, проте у разі вчинення Позивачем до неї позову про розірвання шлюбу до суду за місцем її проживання - на засідання з`явиться, позов визнає, і проти розірвання шлюбу судом не заперечуватиме і своїми діями усіляко сприятиме повному та своєчасному судовому розгляду справи за позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи вказані обставини, просить шлюб між ними розірвати (а.с.2-4). Позивач у підготовче судове засідання не з`явився. Проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на всій території України з метою недопущення розповсюдження коронавірсної хвороби COVID-2019. Поряд з цим позивач наголошує, що позовні вимоги підтримує, просить задовільнити позов (а.с.39). Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився. Проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, просить розірвати шлюб (а.с.42). Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11 січня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 11 січня 2014 року (а.с.9). За час спільного життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернуласася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved