Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

11.09.2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні дорогою. В обгрунтування позову посилалась на те, що вона є власником житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,226 га. по вулиці Зарічній 54, в селі Мостище, Макарівського району, Київської області. По сусідству з нею, у житловому будинку, що знаходиться за адресою по вулиці Зарічній 52, в селі Мостище, Макарівського району, Київської області, проживає [PERSON]. Приблизно в дев'яності роки минулого сторіччя, [PERSON], порушивши межі належної їй земельної ділянки, самовільно спорудила металеві ворота на дорозі загального користування, яка є власністю Мостищанської сільської ради. Оскільки ці ворота не закривались на механізми, то позивач безперешкодно могла потрапляти до свого будинку. Однак, приблизно з 2016 року [PERSON] стала забороняти проїжджати позивачці по дорозі загального користування та стала застосовувати різні механізми на воротах, щоб вона не змогла їх відчинити, що змусило позивачку збивати ці механізми, щоб потрапити на автотранспорті до свого будинку. А після того, як сусідка зачинила ворота на замок, вона зовсім не може користуватись дорогою. На усні претензії сусідка [PERSON] не реагує та відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні дорогою. Після звернення до Мостищанської сільської ради з заявою про відновлення порушених прав остання прийняла рішення, яким зобов'язала [PERSON] в місячний термін зняти ворота та звільнити проїзд до сусідніх земельних ділянок. Однак, відповідачка [PERSON] це рішення ігнорує, що й стало підставою звернутися позивачці до суду для вирішення даного питання в судовому порядку. Позивач просить: зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні Мироненко Ларисою Григорівною дорогою, яка розташована на землі Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області біля її земельної ділянки, розташованої по вулиці Зарічній, 54 в с. Мостище Макарівського району Київської області, шляхом знесення самочинно споруджених металевих воріт за її власний рахунок; стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. Ухвалою суду\~від 26.09.2018\~року позовну\~заяву [PERSON]\~прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено відповідачу строк для подання\~відзиву на позовну заяву. Також вказаною\~ухвалою задоволено\~клопотання позивача\~про виклик\~свідка [PERSON]\~та у\~порядку вимог\~ст.\~84\~ЦПК України\~витребувано від Мостищанської\~сільської ради\~Макарівського району\~Київської області\~(адреса:\~08071,\~с.\~Мостище,\~вул.\~Шевченка,\~3)\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~відповідача [PERSON]. Позивач [PERSON] згідно письмового клопотання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлялася відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку (08071, Київська обл., Макарівський р-н, с. Мостище, вул. Зарічна, 52), рекомендовані повідомлення № 0800104277329 та № 0800104304997 повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена про розгляд справи належним чином, відзиву не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтву на право власності на жилий будинок від 15.08.1995 р. [PERSON] є власником жилого будинку в с. Мостище, вул. Щорса, 54 Макарівського району Київської області (а.с. 6). А згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 080945, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,226 га в с. Мостище, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 7). Згідно довідці Управління земельних ресурсів у Макарівському районі Київської області вказані земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3222784701:01:005:0006 (а.с. 8). Рішенням Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області № 116-15-VII від 14.04.2017 р., [PERSON], як власницю земельної ділянки, яка розташована по вул. Зарічна, 52 в с. Мостище Макарівського району Київської області, зобовязано в місячний термін з дня прийняття рішення зняти ворота, що розташовані на землі Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області і звільнити проїзд до сусідніх земельних ділянок (а.с. 9). 31.05.2018 р. Мостищанська сільська рада Макарівського району Київської області своїм листом №280 повідомила [PERSON] про прийняте рішення № 116-15-VII від 14.04.2017 р., та у звязку з невиконанням [PERSON] вказаного рішення, рекомендувала звернутися до суду за вирішенням даного питання в примусовому порядку (а.с. 10). Згідно письмових пояснень свідка [PERSON] встановлено, що з 2016 року [PERSON] забороняє йому проїжджати по дорозі загального користування та стала застосовувати різні механізми на воротах, щоб їх не могли відчинити, а після того як сусідка [PERSON] зачинила ворота на замок він зовсім не може користуватися дорогою. Мостищанська сільська рада Макарівського району Київської області своїм рішенням від 14.04.2017 р. зобовязала [PERSON] в місячний термін зняти ворота та звільнити проїзд до сусідніх земельних ділянок, проте вказане рішення так і не виконано. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Щодо розподіл судових витрат, слід вказати наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати позивача зі сплати судового в розмірі 704,80 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved