Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

11 лютого 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що 09 грудня 2020 року на поштову адресу позивача за місцем його проживання та реєстрації ( [ADDRESS] ) від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, з супроводжувальним листом від 25.11.2020 року надійшли постанова про відкриття виконавчого провадження № 63730018 від 25.11.2020 року та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди. Відповідно до вказаних постанов всього повинно бути стягнуто з позивача на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» близько 11 тисяч гривень. Після ознайомлення із вказаними документами позивачу стало відомо про те, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 34391, виданий вказаним приватним нотаріусом 08.09.2020 року про стягнення з позивача заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» у розмірі 9436,75 гривень. Інформації про те, за що саме виникла така заборгованість у позивача перед фінансовою компанією вказані документи не містять. У зв`язку з цим вказує, що 03 грудня 2012 року позивач [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» підписали спільну заяву №001-18120-031212, відповідно до якої ПАТ «Дельта Банк» відкриває позивачу картковий рахунок в національній валюті гривні та кредитує вказаний рахунок в межах кредитної лінії протягом 364 днів. (п. 2.4). Строк дії кредитної лінії за договором було встановлено терміном на 364 дні. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 19 травня 2014 року в справі №583/1257/14-ц (2/583/530/14) позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» були задоволені в повному обсязі. На виконання вказаного судового рішення ПАТ «Дельта Банк» було отримано виконавчі листи №583/1257/14-ц від 22.10.2014 року про стягнення з [PERSON] судових витрат у розмірі 243.60 гривень та №583/1257/14-ц від 22.10.2014 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8205,38 гривень. Виконавчі листи ПАТ «Дельта Банк» були передані на виконання до Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби і відповідно до інформації наданої Охтирським міськрайонним відділом державної виконавчої служби від 23.12.2020 року (вих. №55122) на запит адвоката, боржником [PERSON] заборгованість було в повному обсязі сплачено і державним виконавцем були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження №53845707 від 30.05.2017 року та № 52388261 від 31.05.2017 року. Інших договірних зобов`язань між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» не існувало, жодних повідомлень від банку про існування заборгованості не надходило, як не надходило і повідомлень про те, що існує борг та що право його вимоги переуступлене іншій юридичній особі. Незважаючи на відсутність у позивача заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 30.05.2017 року, як вказано у виконавчому написі приватного нотаріуса Горай О.С. №34391 від 08.09.2020 року, ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договором від 12 червня 2017 року відступило право вимоги до [PERSON] за кредитними договором 001-18120-031212 від 03 грудня 2012 року на суму 8936,75 гривень ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - капітал», яке в свою чергу на підставі договору відступлення прав вимоги від 11 серпня 2020 - ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Як вказано у виконавчому написі «Строк платежу за Кредитним договором 001-18120 - 031212 від 03 грудня 2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості\~проводиться за\~період з\~11\~серпня 2020\~року по\~14\~серпня 2020 року». Що це мається на увазі позивачу не зрозуміло: як за 3 дні виникла заборгованість на суму 8936.75гривень? І це при тому, що строк дії угоди закінчився 03 грудня 2013 року, та що є рішення суду 2014 року про стягнення заборгованості, яке виконане. Вказує, що жодних договірних відносин у позивача з відповідачем ніколи не існувало, ніяких повідомлень щодо існування заборгованості не надходило. Відповідач не звертався до позивача з вимогою чи претензією, суми заборгованості не пред`являв, розрахунку заборгованості не надавав, сплати заборгованості не вимагав, а відразу скористався послугами приватного нотаріуса, чим порушив права та законні інтереси позивача. Про неодноразове відступлення прав вимоги (про зміну кредитора) за кредитним договором №001-18120-031212 від 03.12.2012 позивачу також нічого не було відомо аж до отримання від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. відповідної інформації (з додатками) у січні 2021 року. Однак позивач після 31.05.2017 року уже не був боржником ПАТ «Дельта Банк», а тому вважає що відносно нього відступалося право вимоги за фактичної відсутності заборгованості. А по-друге, у відповідності до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Також вказує на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус, третя особа, не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем та суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено без відома та врахування позиції Позивача. На вказану дату був чинний перелік документів, за якими стягується заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року, відповідно до якого у безспірному порядку стягується заборгованість лише за нотаріально посвідченими договорами і не може стосуватися стягнення за заявою, підписаною сторонами у 2012 році. З огляду на викладене позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 34391, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олегом\~Станіславовичем від 08.09.2020 року щодо стягнення із нього заборгованості в розмірі 9436,75 гривень, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з оплати послуг адвоката за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 1000 грн. 00 коп., судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн.. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. позов підтримали з підстав викладених у ньому. Від представника позивача надійшла заява з проханням провести розгляд справи за її відсутності, позові підтримують повністю та не заперечують проти винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав. Треті особи приватний нотаріус Дорошкевич В.Л. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою судді\~Охтирського міськрайонного\~суду Сумської\~області від\~12\~лютого 2021\~року в\~даній справі\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~та призначено\~справу до\~судового розгляду\~по суті\~на 10\~березня 2021\~року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 03 грудня 2012 року позивач [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» підписали спільну заяву №001-18120-031212, відповідно до якої ПАТ «Дельта Банк» відкриває позивачу картковий рахунок в національній валюті гривні та кредитує вказаний рахунок в межах кредитної лінії протягом 364 днів. (п. 2.4). Строк дії кредитної лінії за договором було встановлено терміном на 364 дні. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 19 травня 2014 року в справі №583/1257/14-ц (2/583/530/14) позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» були задоволені в повному обсязі. На виконання вказаного судового рішення ПАТ «Дельта Банк» було отримано виконавчі листи №583/1257/14-ц від 22.10.2014 року про стягнення з [PERSON] судових витрат у розмірі 243,60 гривень та №583/1257/14-ц від 22.10.2014 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8205,38 гривень. Виконавчі листи ПАТ «Дельта Банк» були передані на виконання до Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. Відповідно до інформації наданої Охтирським міськрайонним відділом державної виконавчої служби від 23.12.2020 року (вих. №55122) на запит адвоката, боржником [PERSON] заборгованість було в повному обсязі сплачено і державним виконавцем були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження №53845707 від 30.05.2017 року та № 52388261 від 31.05.2017 року. 08.09.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виніс виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 51651 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛАНД» безспірної заборгованості за договором укладеним із ПАТ «Дельта Банк» за №001-18120-031212 від 03.12.2012 року на загальну суму 9436,75 грн. Строк платежу за кредитним договором №001-18120-031212 від 03.12.2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 8936,75 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4997 грн. 12 коп., прострочена заборгованість за комісією становить 0.00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3939,63 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам - 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача, яка складає 500 грн. 00 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 9436,75 грн. (а.с. 10). При вчиненні зазначеної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Також, як вказано у виконавчому написі приватного нотаріуса Горай О.С. №34391 від 08.09.2020 року, ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договором від 12 червня 2017 року відступило право вимоги до [PERSON] за кредитними договором 001-18120-031212 від 03 грудня 2012 року на суму 8936,75 гривень ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - капітал», яке в свою чергу на підставі договору відступлення прав вимоги від 11 серпня 2020 - ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 25 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису за № 34391 щодо стягнення з [PERSON] на користь відповідача безспірної заборгованості за на загальну суму 9436,75 грн., зобов`язано боржника подати декларацію про\~доходи та майно, стягнути з боржника виконавчий збір (а.с. 8). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 01 липня 2020 року № 7-р(1)/2020 зазначив, що положення частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як вбачається із копій документів, відповідно до яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, підставою для вчинення виконавчого напису став кредитний договір №001-18120-031212 від 03 грудня 2012 року за невиконання якого вже відбулося стягнення з відповідача заборгованості на підставі судового рішення (а.с. 10, 13-14). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст.\~254\~КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. До цього, станом на 23 жовтня 2020 року, дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні оригіналу договору позики, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п. 2 вищенаведеного Переліку), який рішенням суду визнано незаконною та не чинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 23 жовтня 2020 року також не передбачалось. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 08 вересня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 23 жовтня 2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині. Із огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року. Із наданих матеріалів для вчинення виконавчого напису вбачається подання підписаного сторонами договору від 03 грудня 2012 року, викладеного у простій письмовій формі, без подання будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення із доказами направлення та вручення позивачу таких документів. Отже,\~на думку\~суду,\~у даному\~випадку,\~нотаріус при\~вчиненні оспорюваного\~виконавчого напису\~не переконався\~належним чином\~у безспірності\~розміру сум,\~що підлягають\~стягненню за\~виконавчим написом,\~не витребував\~від стягувача\~додаткових документів, не переконався чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц (№ в ЄДРСР 90458929). З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права позивача на недоторканність його грошових коштів. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 908 грн. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з наступного. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги від 15.01.2021 року, укладений із адвокатом Єфіменко Л.І. (а.с. 18), акт приймання - передачі виконаних робіт від 10.02.2021 року до договору, з яких вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу та їх вартість. Всього гонорар адвоката на загальну суму 1000 грн. (а.с. 19-21), сплата вказаних коштів позивачем адвокату підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 8 від 10.02.2021 року на суму 1000,00 грн. (а.с. 22). Відповідно до ч. 5, 6\~ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої\~цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Підсумовуючи вищевикладене, та оскільки відповідачем не ставилось питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, сам розмір таких витрат є співмірним із складністю справи, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню повністю. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає сумарному стягненню 1908 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved