Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

10.08.2020 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №018918, виданого 28.02.2001 року. В заяві вказала, що у вказаному державному акті та даними її паспорта є відмінності в написанні прізвища. Вказане є перешкодою для присвоєння вказаній земельній ділянці кадастрового номеру. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив розглядати справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №018918, виданого 28.02.2001 року на ім`я « [PERSON] », на підставі рішення 16-ї сесії Новотроїцької сільської ради № 4 від 30.12.2000 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,7 га в межах згідно з планом, розташовану на території Новотроїцької сільської ради. У вказаному державному акті прізвище заявника вказано як « [PERSON] ». Як видно із рішення 16-ї сесії Новотроїцької сільської ради № 4 від 30.12.2000 року, вказаним рішенням вирішено погодити заяви громадян про виготовлення документації на видачу державних актів на право приватної власності на землю, та надано згоду на видачу державних актів на право приватної власності на землю членам колишнього КСП ім. Горького згідно додатку №1. В додатку №1 до вказаного рішення під №20 вказано [PERSON] . Згідно до довідки Комишуваської селищної ради від 06.08.2020 року, в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №018918, виданому 28.02.2001 року, допущено помилку в прізвищі. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області 05.08.1997 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявника на українській мові зазначено як « [PERSON] ». Таким чином, в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №018918, виданому 28.02.2001 року, є невідповідність прізвища заявниці із даними її паспорту. Від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності заявниці вказаного державного акту, залежить питання можливості розпорядження належною їй земельною ділянкою. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані суду докази переконують суд в тому, що саме заявниці належить державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №018918, виданий 28.02.2001 року, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved