Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

12.12.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло їй та відповідачам по справі належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано відповідно до діючого на час приватизації квартири законодавства КП «Ужгородське бюро технічної інвентаризації» 12.06.2003 року, номер запису 19841 в книзі № 87. Позивач вказує на те, що частка квартири кожного із співвласників не визначена у зв`язку з чим просить визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частки за кожним співвласником. Ухвалою суду від 17.02.2020 року у справі відкрите провадження, розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилась. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 25.04.2003 року [PERSON] , [PERSON] ( згідно свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] в минулому [PERSON] ), [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Позивач просить суд визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частки за кожним співвласником. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном « визначення часток » законодавець розуміє визначення ( встановлення ) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст.368 і ч. 2 ст.372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки позивача між останньою і відповідачами припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У даному випадку це по 1/3 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності троє. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачам, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі - 1/3. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved