Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

11.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути на свою користь матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3302,45 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.06.2013 року по проспекту Перемоги, 59 в м. Києві з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Chevrolet Epika», д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач, та автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача. В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав пошкоджень, для усунення яких позивачем фактично понесено витрати у розмірі 15175,40 грн. З них 11872,95 грн. відшкодовано позивачу страховою компанією АТ «УОСК», в якій була застрахована відповідальність відповідача перед третіми особами. При цьому сума страхового відшкодування була визначена за результатами проведеної експертом АТ «УОСК», з урахуванням зносу автомобіля, розміру франшизи, яка згідно умов договору страхування становить 1000,00 грн. та ПДВ. Позивач вважає, що різниця між фактично понесеними витратами, які він зазнав у зв'язку з відновленням пошкодженого майна, та виплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 3302,45 грн. має бути відшкодована йому відповідачем відповідно до ст. 1194 ЦК України. Крім того, позивач вказує, що протиправними діями відповідача, які полягали у пошкодженні його майна, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 5000,00 грн. Обгрунтовуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач посилається на те, що пошкодження, завдані його автомобілю з вини відповідача, фактично унеможливили його використання, що в свою чергу призвело до змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також вимагало від позивача витрачати власний час та зусилля для відновлення попереднього стану, зокрема, звернення до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування та третіх осіб для ремонту автомобіля. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позивача визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі, що не перевищує франшизу - 1000,00 грн. Щодо задоволення решти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Судом встановлено, що 06.06.2013 року по проспекту Перемоги, 59 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Chevrolet Epika», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 25.06.2013 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] внаслідок порушення останнім п. 13.1 ПДР України (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином враховуючи наведене, суд вважає вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.06.2013 року встановлено, крім того дана обставина визнана сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню. Як вбачається з довідки про дорожньо-транспортну пригоду виданої інспектором СОМДТП Солом'янського ВДАІ ГУ ГУМВС України в м. Києві, внаслідок ДТП автомобілем «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], отримано наступні пошкодження: задній бампер, кришка багажника, задня панель, дорожній номерний знак, освітлення дорожнього номерного знаку, камера заднього виду (а.с. 8). Згідно акту виконаних робіт від 10.08.2013 року долученому до матеріалів справи вартість робіт по відновлювальному ремонту автомобіля, а саме, реставрація заднього бамперу, його фарбування, реставрація кузову, ремонт глушника, фарбування кришки багажника, заднього лівого крила, заднього правого крила, ґрунтовка днища багажника, разом з вартістю запчастин - направляючої бамперу (ліва), направляючої бамперу (права), камера DC 12V 135' Car Real Camera, рамка номерного знаку, становлять 13730,00 грн. Крім того, до матеріалів справи долучено акт виконаних робіт від 10.10.2013 року №ТО-К-0023018, відповідно до якого проведено ремонтні роботи автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], щодо заміни задньої балки, а також, перевірки і регулювання передньої та задньої підвіски, кутів встановлення коліс вартістю 1445,40 грн. Між тим в довідці про дорожньо-транспортну пригоду відсутні відомості про зазначені пошкодження. Згідно пояснень позивача, даних в судовому засіданні, пошкодження, по усуненню яких проводились роботи зазначені в акті виконаних робіт від 10.10.2013 року №ТО-К-0023018, мали прихований характер, тому не були зафіксовані співробітниками ДАІ безпосередньо після ДТП. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що вказані пошкодження перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із неправомірними діями відповідача суду не надано. Так само, заперечуючи проти вимог позивача, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що внаслідок ДТП автомобілю «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], завдано матеріальну шкоду в розмірі меншому ніж фактично понесені позивачем витрати на проведення відновлювального ремонту згідно акту виконаних робіт від 10.08.2013 року. У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а в силу ч. 1 цієї ж статті, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Ч.2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому , визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, виходячи з наведених положень закону та встановлених обставин, суд вважає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачеві внаслідок пошкодження його автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], в результаті ДТП, що сталася 06.06.2013 року, становить 13730,00 грн. Судом також встановлено, що згідно полісу АВ/2015299 цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована АТ «УОСК» у відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV. Відповідно до пункту 22.1 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 10.06.2013 року позивач звернувся до АТ «УОСК» з заявою про дорожньо-транспортну пригоду з метою отримання страхового відшкодування. Матеріалами справи, зокрема, випискою по рахунку 262000143248.980 за 10.10.2013 року, підтверджено, що 10.10.2013 АТ «УОСК» на користь позивача здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 11872,95 грн. Таким чином, різниця між реально завданими позивачу збитками (13730,00 грн.) та відшкодованою сумою страхової виплати, отриманої позивачем (11872,95 грн.), становить 1857,05 грн.. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода від 06.06.2013 року за участю автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], сталася з вини відповідача внаслідок його протиправних дій, в результаті чого позивачу як власнику вказаного автомобіля завдано матеріальну шкоду у розмірі 13730,00 грн., суд, виходячи з положень ст. ст. 1192, 1194 ЦК України, вважає за необхідне стягнути на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 1857,05 грн., у зв'язку з чим вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості ремонтних робіт автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], щодо заміни задньої балки, а також, перевірки і регулювання передньої та задньої підвіски, кутів встановлення коліс, в розмірі 1`445,40 грн., оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що необхідність проведення зазначених ремонтних робіт пов'язана з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 06.06.2013 року, і дані пошкодження виникли саме з вини відповідача. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного. Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені ст. 23 ЦК України. Згідно положень вказаної статті, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що неправомірні, винні дій відповідача, які полягали у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], призвели до змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, оскільки в період часу з 06.06.2013 року по 10.08.2013 року останній був позбавлений можливості експлуатувати транспортний засіб, крім того внаслідок вказаних дії відповідача позивач був змушений витрачати свій час та докладати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану, пов'язані із виплатою страхового відшкодування, ремонтом автомобіля та відстоювання своїх прав у суді. Таким чином суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, та згідно вимог ст. 1167 ЦК України вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, тривалість порушення та його наслідки, ступінь вини відповідача, та вважає, що характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, у відповідності до вимог розумності і справедливості відповідає розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 1000,00 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, вимоги ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позвача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial