Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

11 жовтня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 04 серпня 2006 року шлюбу, зазначила, що сімейні відносини між ними припинені з 18 вересня 2013 року через відсутність взаєморозуміння, примирення з відповідачем вважає неможливим. Ведення між ними спільного господарство та сумісне проживання не ведеться, спір про розподіл майна відсутній. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 серпня 2006 року виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, актовий запис № 35. (арк. справи 3). Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжям припинені з 18 вересня 2013 року, вони живуть окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сім'ї. За таких обставин збереження сім'ї між подружжям неможливо. Майнового спору немає. Ухвалою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] було надано строк для примирення тривалістю один місяць. Станом на 28 лютого 2014 року сторони не примирились. Спор про місце проживання неповнолітньої дитини на момент розгляду справи між сторонами відсутній. Спор про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвища: позивачеві залишити - «[PERSON]», відповідачеві залишити - «[PERSON]». На підставі ст.ст.105 ч.3, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved