Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

10.12.2015 р. [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 02.11.2006 р. вона придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], сплативши останньому 71000,00 грн. На підтвердження вчинення правочину [PERSON] надав позивачці розписку разом з правовстановлюючими документами на будинок, пообіцявши згодом нотаріально посвідчити укладений між ними договір-купівлі продажу. Однак згодом він почав відмовлятись від нотаріального посвідчення договору. [INFO]. [PERSON] помер. Спадкоємців належавшого йому за життя майна у [PERSON] не має. На сьогоднішній день позивач, яка є фактичним власником житлового будинку позбавлена можливості оформити свої права, та змушена була звернутись до суду, для визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною, оскільки всі істотні умови договору нею як покупцем, та [PERSON] як продавцем були виконані. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, та проводити судові засідання без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Будинок [ADDRESS], належав [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2006 р. посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 949. (а.с. 8). 02.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. На виконання умов договору, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 71 000,00 грн. (сімдесят одна тисяча гривень 00коп.) (а.с. 3). [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO]. відділом державної реєстрації цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с. 11). Відповідно до повідомлення з Чугуївської державної нотаріальної контори № 5422/01-16 від 15.12.2014 р., після смерті [PERSON], в термін передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців), спадкоємці померлої з заявами про прийняття спадщини, або відмову від неї, до нотаріальної контори не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (а.с. 19). Відповідно до повідомлення Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 3799/01-16 від 18.12.2014 р., після смерті [PERSON], заяви про прийняття або відмову від спадщини до Дванадцятої нотаріальної контори не надходили. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (а.с. 23). 12 травня 2014 р. [PERSON] одружилась з гр. [PERSON], та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області. (а.с. 9). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови від 06 лютого 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, зазначений вище договір купівлі-продажу може бути визнано дійсним, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо істотних умов даного договору, а саме предмету договору та ціни. Крім того, [PERSON] виконала угоду шляхом передачі грошей [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначений вище договір купівлі-продажу є дійсним, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо істотних умов даного договору, а саме предмету договору та ціни. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Заявлені вимоги про визнання права власності на житловий будинок законні, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved