Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

12.07.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.09.1997 року між сторонами було розірвано шлюб. Проте, не зважаючи на розірвання шлюбу сторони продовжували підтримувати подружні стосунки, від яких у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дитини та матеріальної допомоги не надає. Крім того, позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає та участі у її вихованні не приймає. Вважає, що відповідач перебуває у працездатному віці, інших осіб на утриманні не має, а тому з останнього можуть бути стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 12.07.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 13.07.2018 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 03.09.2018 позивач усунула недоліки та надіслала виправлену позовну заяву. Ухвалою суду від 04.09.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 04.09.2018, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 03.03.1990 сторони перебували у зареєстрвоаному шлюбі, який було розірвано у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 482, [NUMBER] (а.с.17). Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON], її батьками зазначено: мати- [PERSON]. та батько-[PERSON]. ( а.с. 5). Вбачається, що дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Згідно до ч.2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги, щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2018 і до її повноліття. При визначенні вказано вище розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Разом з тим, позивач просить стягнути аліменти з 26.10.2017, тобто коли відповідач почав ухилятися від надання матеріальної допомоги, про що слід зазначити наступне. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подать до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано суду доказів того, що вона вживала заходи для отримання в добровільному порядку з відповідача аліментів та як наслідок, доказів ухилення відповідача від сплати аліментів. З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає, що під ухиленням відповідача, як батька дитини від сплати аліментів може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, при цьому такі дії відповідача повинні бути свідомі, тобто спрямовані на невиконання відповідного обов'язку визначеному законом, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили на користь позивача в цій частині заявлених вимог. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають задоволенню. Отже, при вирішенні часу з якого мають бути стягнути аліменти з відповідача, суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 191 СК України, визначає саме з дати звернення позивача до суду, тобто з 12.07.2018. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial