Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

1. 19 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти для придбання автомобіля, зобов`язавшись пове рнути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. На забезпечення виконання договірних зобов`язань між сторонами було укладено договір застави придбаного автомобіля марки «Cherry» (реєстраційний номер [NUMBER] ). Згодом позивачеві стало відомо, що [PERSON] без узгодження з кредитором продав автомобіль [PERSON] . Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 117\~467,00 грн. з урахуванням процентів за користування коштами та неустойки, а також звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу будь-якій іншій особі (а.с.а.с. 2 9, 41, 47). 2. 30 травня 2019 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 130). 3. Представник позивача до суду не з`явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, відсутність заперечень проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 8). 4. Відповідачі до суду також не з`явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 5. 01 жовтня 2019 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 6. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 7. Судом встановлено, що 19.12.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.25430, за умовами якого позивач для придбання автомобіля надав відповідачеві кредит у сумі 70\~246,19 грн. строком до 19.12.2018 (а.с.а.с. 96 102). 8. Виконання відповідачем договірних зобов`язань з повернення кредитних коштів забезпечено в повному обсязі заставою, предметом якої є придбаний відповідачем автомобіль марки «Cherry» (модель Elara, рік випуску 2010, колір чорний, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ) (а.с.а.с. 103, 104). 9. [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, сума якої згідно з розрахунком, що включений до позову, станом на 17.09.2018 склала 117 467,00 грн., а саме (а.с.а.с. 30 32): - 11\~173,97 грн. основна заборгованість; - 40 021,36 грн. прострочена заборгованість; - 41 927,59 грн. прострочені проценти; - 160,69 грн. строкові проценти; - 976,42 грн. комісія; - 8\~787,78 грн. прострочена комісія; - 12\~311,80 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань; - 976,42 грн. дебіторська заборгованість; - 8\~787,78 грн. інші штрафні санкції. 10. 03 червня 2014 року [PERSON] зняв заставний автомобіль з обліку для реалізації. Тепер автомобіль зареєстровано за [PERSON] (а.с.а.с. 27, 28, 105). 11. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. 12. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 13. За кредитним договором позивач передав [PERSON] певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. 14. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 15. Ураховуючи той факт, що [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення кредиту та процентів за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми. 16. За правилами, встановленими кредитним договором, у разі порушення відповідачем зобов`язань, покладених договором, він несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обов`язкових платежів (неустойка тощо). 17. Зважаючи на те, що [PERSON] неналежно виконує свої обов`язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. 18. Частиною 1 статті 14 ЦК визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 19. За змістом статті 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. 20. Відповідно до статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 21. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов у частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити. 22. Згідно зі статтями 546, 547, 573 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, що може виникнути в майбутньому. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. 23. У відповідності зі статтею 1 Закону від 02.10.1992 №2654-ХІІ «Про заставу» (далі Закон №2654-ХІІ) застава це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. 24. За правилами, встановленими статтею 20 Закону №2654-ХІІ, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у статтях 589, 590 ЦК. 25. Частиною першою статті 24 Закону України від 18.11.2003 №1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон №1255-ІV) визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. 26. За змістом частин другої, третьої статті 25 Закону №1255-ІV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, зокрема, зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. 27. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення у справі. 28. Судом встановлено факти укладення кредитного договору, а також договору застави у відповідності з вимогами чинного законодавства. Також встановлено факт невиконання відповідачем (на відміну від кредитора) договірних зобов`язань за кредитним договором, що зумовило виникнення у позивача права на звернення стягнення на предмет застави. 29. Відтак, зважаючи на зміст приведених норм, суд вважає за необхідне задовольнити позов і в частині звернення стягнення на предмет застави. 30. Відповідно до частини першої статті 27 Закону №2654-ХІІ застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. 31. Згідно з частиною третьою статті 9 Закону №1255-ІV якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. 32. У відповідності зі статтею 12 Закону №1255-ІV взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. 33. Судом було встановлено, що [PERSON] , не припинивши обтяження, та в порушення положень пункту 2 §2, не отримавши попередню письмову згоду заставодержателя, відчужив предмет застави, отже за позивачем зберігся статус заставодержателя, а за предметом застави статус заставного майна. 34. Викладене, безумовно, свідчить про правомірність позовних вимог щодо вилучення у [PERSON] спірного автомобіля та звернення на нього стягнення. 35. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача компенсацію судових витрат останнього у сумі 3 524,00 грн. (по 1\~762,00 грн.) (а.с.а.с. 1, 61). 36.

Outcome: approved