Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

10 березня 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON], треті особи: ТОВ «Азовгаз», КП «Комунальник», ТОВ «Донецькобленерго», КП «Маріупольске ВУ ВКГ» про розподіл особових рахунків. 24 травня 2016 року, позивачі подали до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області уточнений позов про розподіл особових рахунків, де в якості відповідачів вказали [PERSON], ПАТ «Маріупольгаз», КП «Комунальник», КП «Маріупольске ВУ ВКГ». В обгрунтування позову зазначили, що вони є батьками [PERSON] Зареєстровані та проживають в домоволодінні по вул.Станіславського, 149 у м.Маріуполі. 19 лютого 2004 року, [PERSON] подарував будинок разом із земельною ділянкою [PERSON] Після оформлення договору дарування, він та його дружина залишились проживати в будинку дочки. Будинок, в якому вони проживають має два ізольовані входи, загальна площа літ.А-1 46,5 кв.м., літ.А' - І 57,4 кв.м., а житлова відповідно 16,3 кв.м. і 33,5 кв.м. В кожній окремій половині будинку є газ, опалення, відокремлений санвузол. Він та його дружина мають можливість самостійно оплачувати рахунки за газ, воду, вивезення побутових відходів та енергопостачання, так як отримують пенсію. Вони проживають на ізольованій частині будинку, ведуть окреме господарство. Згідно фактичного варіанту користування житловим будинком у користуванні Позивачів перебувають приміщення загальною площею 46,5 кв.м. з них 16,3 кв.м. жилої площі. В свою чергу у відповідача [PERSON] в користуванні знаходяться приміщення загальною площею 57, 4 кв.м., з яких 33,5 кв.м. жилої площі. Посилаючись, зокрема на ст.ст.63, 104, 105, 156 ЖК УРСР, ст.810 ЦК України, просили суд: зобовязати [PERSON] укласти з [PERSON] окремий договір найму, виділивши [PERSON] та [PERSON] в користування наступні житлові приміщення в будинку №149 по вул. Станіславського в місті Маріуполі: з житлового будинку літ. А-1 : жилу кімнату 1-8 площею 4,9 кв.м., передню кімнату (передпокій) 1-3 площею 9,1 кв.м., жилу кімнату 1-4 площею 11,4 кв.м; ганок - літ. а' площею 3,2 кв.м, прибудову - літ. а-1 площею 4,3 кв.м; прибудову - літ. а3-1, що складається з кухні 1-9 площею 9,1 кв.м. та санвузла площею 4,1 кв.м. загальною площею 13,2 кв.м.; тамбур - літ. а2-1 площею 3,6 кв.м. Інші приміщення будинку залишити в користуванні відповідачки; поділити загальний обліковий рахунок на зазначений будинок на два облікових рахунки на імя [PERSON] в межах загальної площі 57,4 кв.м., з яких 33,5 кв.м. жилої площі та на імя [PERSON] в межах загальної площі 46,5 кв.м., з яких 16,3 кв.м. жилої площі та здійснювати нарахування плати за послуги відповідно до відкритих особових рахунків; зобовязати ПАТ «Маріупольгаз», КП «Комунальник», КП «Маріупольське ВУ ВКГ» поділити загальний обліковий рахунок на зазначений будинок на два облікових рахунки: [PERSON] в межах загальної площі 57,4 кв.м., з яких 33,5 к.в.м. жилої площі та на імя [PERSON] в межах загальної площі 46,5 кв.м., з яких 16,3 кв.м. жилої площі та здійснювати нарахування плати за послуги відповідно до відкритих особових рахунків; зобов'язати ПАТ «Маріупольгаз», КП «Комунальник», КП «Маріупольське ВУ ВКГ», укласти з [PERSON] договори на надання відповідних житлово комунальних послуг в межах сфери надання послуг кожного з підприємств. ПАТ «Маріупольгаз» подало до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначило, що [PERSON] звернулася до ПАТ «Маріупольгаз» з заявою про проведення газифікації, шляхом поділу існуючої системи газопостачання у домоволодіння №149 по вул.Станіславській у м. Маріуполі, що належить їй на праві приватної власності. За результатами виконаних робіт 18.10.2010 року систему газопостачання було поділено на дві окремі (технічно та комунікаційно не повязані між собою) системи, встановлено газові прилади (газова плита, колонка, котел), окремий прилад обліку природного газу побутовий газовий лічильник САМГАЗ G-4, особовий рахунок поділено на два окремі. Встановлений прилад обліку природного газу став підставою для проведення розрахунків за спожитий природний газ за його показаннями. 20.10.2010 року між ПАТ «Маріупольгаз» та [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO] (частина домоволодіння опалювальною площею 57,4 к.в.м.), був укладений Договір про надання населенню послуг з газопостачання №21282-0-12985, особовий рахунок №21282. 09.12.2013 року між ПАТ «Маріупольгаз» та [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] (частина домоволодіння опалювальною площею 43,0 кв.м.), був укладений Договір про надання населенню послуг з газопостачання № 15334-0-17223, особовий рахунок №15334. Враховуючи вищенаведене, у кожного з споживачів була змога здійснювати оплату за надані послуги з газопостачання відповідно до показань власного побутового газового лічильника, квитанції на оплату направлялися кожному зі споживачів і власне діяти як окремий субєкт житлово - комунальних послуг. Вказували, що позовні вимоги Позивачів ПАТ «Маріупольгаз» були виконані задовго до предявлення позову, права та інтереси Позивачів не порушені. Просили суд: визнати ПАТ «Маріупольгаз» неналежним відповідачем; відмовити Позивачам у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання ПАТ «Маріупольгаз» провести поділ особових рахунків та заключити окремі договори про надання послуг з газопостачання. КП «Комунальник» подало до суду пояснення, в яких зокрема зазначили, що нарахування за надані послуги з вивезення побутових відходів та конкретно по особовому рахунку 203123, на ім'я [PERSON], який було відкритоз 01.07.2004 року, проводилися, відповідно до рішень виконавчого комітету Маріупольської міської ради, з урахуванням, затверджених норм накопичення і тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку. За домоволодінням №149 по вул.Станіславського зареєстрований особовий рахунок №203123, квартиронаймачем по якому є [PERSON] і зареєстровано три особи. Також по особистому рахунку до 01.07.2015 року біла зареєстрована пільга (ДВВВ) на двох осіб. За період з липня 2004 року по теперішній час оплата за послуги з вивезення побутових відходів сплачувались регулярно і станом на 01.04.2016 року заборгованість відсутня. Вказували, що оплата за послуги з вивезення побутових відходів здійснюється по квитанціям їх підприємства, в якіх відображається основний квартиронаймач, кількість мешканців, норми накопичення, тариф за послуги з вивезення побутових відходів. Ким особисто була здійснена оплата за послуги з вивезення побутових відходів підприємству не відомо. Окремих письмових заперечень проти позову від КП «Комунальник» та КП «Маріупольске ВУ ВКГ» до суду не надходило. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, подали до суду спільну заяву про розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримували у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнавала. Представники відповідачів ПАТ «Маріупольгаз», КП «Комунальник», КП «Маріупольске ВУ ВКГ» в судове засідання також не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Неявка в судове засідання сторін та їх представників, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто обовязковою умовою звернення до суду, повинно бути порушене, невизнане або оспорене право, свобода чи інтерес осіб, які звертаються до суду. З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2004 року між [PERSON] та [PERSON] (нині - [PERSON]) В.В. було укладено договір дарування житлового будинку №149 з відповідними будівлями подвіря по вул.Станіславського у м.Маріуполь /а.с.63/. 06 квітня 2011 року було проведено державну реєстрацію права власності на вищевказане домоволодіння за [PERSON] /а.с.69/. Відповідно до будинкової книги по вул.Станіславського, буд.№149 у Маріуполі та довідки КСН «Дружба» від 17.12.2015 року, у зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.17, 21-23/. Відповідно до договору найму жилого приміщення від 19.02.2015 року, укладеного між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], з іншої сторони, останні отримали в користування наступні житлові приміщення в будинку №149 по вул.Станіславського у місті Маріуполі: з житлового будинку літ. А-1: жилу кімнату 1-8 площею 4,9 кв.м., передню кімнату (передпокій) 1-3 площею 9,1 кв.м., жилу кімнату 1-4 площею 11,4 кв.м; ганок - літ. а' площею 3,2 кв.м, прибудову - літ. а-1 площею 4,3 кв.м; прибудову - літ. а3-1, що складається з кухні 1-9 площею 9,1 кв.м. та санвузла площею 4,1 кв.м. загальною площею 13,2 кв.м.; тамбур - літ. а2-1 площею 3,6 кв.м. Вказаний договір укладено на 2 роки 11 місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] є необгрунтованими та безпідставними, оскільки на момент звернення до суду, договір оренди між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] щодо приміщень у будинку №149 по вул.Станіславського у м.Маріуполі вже було укладено. Також з матеріалів справи вбачається, що 20.10.2010 року між ПАТ «Маріупольгаз» та [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO] (частина домоволодіння опалювальною площею 57,4 к.в.м.), був укладений Договір про надання населенню послуг з газопостачання №21282-0-12985, особовий рахунок №21282 /а.с.100-102, 108/. Крім того, 09.12.2013 року між ПАТ «Маріупольгаз» та [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] (частина домоволодіння опалювальною площею 43,0 кв.м.), був укладений Договір про надання населенню послуг з газопостачання № 15334-0-17223, особовий рахунок №15334 /а.с.103-105, 109/. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Маріупольгаз» також є необгрунтованими та безпідставними, оскільки на момент звернення до суду, по буд.№149 по вул.Станіславського у м.Маріуполь між ПАТ «Маріупольгаз» та [PERSON], а також ПАТ «Маріупольгаз» та [PERSON] вже були укладені окремі договори про надання послуг з газопостачання та заведені відповідні окремі особові рахунки. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до КП «Комунальник» із заявою про укладання окремого договору про надання послуг з вивезення побутових відходів по буд.№149 по вул.Станіславського у м.Маріуполь та просили провести розподіл особового рахунку №203123 між [PERSON] та [PERSON] суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до КП «Комунальник» також є необгрунтованими та безпідставними, оскільки не надано доказів порушення прав позивачів з боку КП «Комунальник». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed