Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

12.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - державна реєстраційна служба Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя залишила заповіт на ім'я [PERSON] На вказану квартиру [PERSON] 03.02.1986 року уклала договір найму житлового приміщення, фактично проживала в ній, утримувала її. З метою приватизації і оформлення права власності на квартиру вона почала оформлювати усі необхідні документи, але процедуру завершити не встигала. 14.01.2015 року через відсутність правовстановлюючого документа на квартиру нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії після звернення позивача про видачу Свідоцтва про право на спадщину на квартиру. Позивач в судове засідання з'явився, позов та його обґрунтування підтримав в повному обсязі, пояснив, що він є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON], вона склала на його ім'я заповіт. Усі документи, які були на квартиру він долучив до позовної заяви в копіях. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Установлено, що у квартирі [ADDRESS] проживала й була зареєстрована [PERSON] (а.с. 8, 11, 12, 13). [INFO] [PERSON] померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 15). За життя [PERSON] 26.12.2013 року склала заповіт на ім'я [PERSON], якому заповіла все своє майно де б воно не було, і з чого воно не складалося, і взагалі все, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону буде мати право. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 264 (а.с. 14) Згідно копії технічного паспорту, кв. [ADDRESS] складається з однієї кімнати, загальна площа квартири 31, 6 кв.м. (а.с. 10). Згідно копії рецензії на звіт про оціночну вартість однокімнатної квартири кв. [ADDRESS], оціночна вартість об'єкту складає 126 293 грн. (а.с. 9). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті спадкодавця [PERSON] заведена спадкова справа № 56793883 (а.с. 16). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кв. [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві (а.с. 17). За інформацією КП «Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірська» 12.09.2013 року [PERSON] звернулась з заявою про виготовлення технічного паспорту на кв. [ADDRESS]. З письмовою заявою щодо приватизації вказаної квартири [PERSON] не зверталася (а.с. 32). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. При розгляді справи № 6-121цс13 11 грудня 2013 року Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. У справі, яка розглядається, [PERSON] була зареєстрована за адресою: кв. [ADDRESS], з заявою про приватизацію вказаної квартири за життя вона не зверталася, що підтверджується зібраними по справі доказами. Слід зазначити, що право власності на приватизоване житло виникає з часу прийняття рішення про приватизацію, у разі, якщо орган приватизації пропустив передбачені законодавством строки - з часу закінчення такого строку. З порушенням строків розгляду звернення заявника про приватизацію житла порушуються права такого заявника, а в разі його смерті (до прийняття рішення про приватизацію) порушуються права його спадкоємців. Посилання позивача на те, що [PERSON] з метою приватизації та оформлення права власності на квартиру почала оформлювати усі необхідні документи, а саме, почала формувати приватизаційний пакет документів, про що свідчать Довідка про склад сім'ї № 4164 від 01.10.2013 року, а також Довідка паспортного обліку № 1761 від 05.08.2013 року, виходячи з правової позиції Верховного Суду України у справи № 6-121цс13, не мають правового значення для вирішення справи. Згідно положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні вимоги про визнання за ним права власності на квартиру в порядку спадкування, виходячи із недоведеності [PERSON] виникнення в [PERSON] права на приватизацію квартири, а також набуття нею права власності на цю квартиру, тому відсутні підстави вважати, що таке право ввійшло до складу спадщини, отриманої позивачем після смерті спадкодавця. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed