Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

12.07.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату в розмірі 1976,26 гривень; вихідну допомогу при звільненні; середній заробіток за весь час затримки заробітної плати за період з 17 грудня 2015 року по день винесення судом рішення; податки та обовязкові платежі із його заробітної плати за лютий 2015 року в розмірі 919,32 гривень, березень 2015 року в розмірі 919,32 гривень; податки та обовязкові платежі на суму заборгованості за затримку виплати заробітної плати за період з 01.04.2015 року по 17.12.2015 року в розмірі 11997,13 гривень і в порядку встановленому законодавством України перерахувати на відповідні рахунки Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області. При цьому посилається на те, що з 31.03.2015 року на підставі наказу №310315-01 від 31.03.2015 року його звільнено з посади фахівця з договірних та претензійних питань державної установи (організації) Регіонального фонду підтримки підприємництва в Одеській області на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням кадрів. Вказаним наказом передбачено здійснити з ним необхідні розрахунки, проте по факту цього зроблено не було. Він звернувся до суду з позовом. Визначаючи розмір позовних вимог він керувався даними наявними в нього на час подання позову, а саме усними поясненнями директора РФПП в Одеській області та документами - довідка по заробітній платі, згідно яких вважав, що його посадовий оклад складає 3500 гривень та виходячи з чого ним були зроблені відповідні розрахунки. 17.12.2015 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі №522/11240/15-ц, яким його вимоги до відповідача задовольнив частково та вирішив стягнути з відповідача на його користь нараховану але не виплачену заробітну плату у розмірі 6550,12 гривень, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2546,80 гривень, заборгованість за затримку виплати заробітної плати за період з 01.04.2015 року по 17.12.2015 року у розмірі 49336,83 гривень. Підчас розгляду справи судом також було встановлено, що його посадовий оклад по заробітній платі за лютий та березень 2015 року становить 4700 гривень, а до сплати з урахуванням податків визначена сума заробітної плати у розмірі 3780,68 гривень. На підставі обставин встановлених судовим рішенням по справі №522/11240/15-ц, загальна сума заборгованості відповідача по заробітній платі складає 8526,64 гривень, відповідно відповідачу належить виплатити йому нараховану але не виплачену заробітну плату у розмірі 8526,64 гривень. Суд рішенням від 17.12.2015 р. по справі №522/11240/15-ц стягнув з відповідача нараховану але не виплачену заробітну плату у розмірі 6550,12 гривень. Таким чином відповідачу належить виплатити йому нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 1976,26 гривень. Також при звільненні відповідач не здійснив виплату йому вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку у розмірі 3780,68 гривень (4700 грн. (заробітна плата згідно посадового окладу) - 919,32 грн. (податки). За рішенням суду від 17.12.2015 року Приморським відділом ДВС ОМУЮ 26.01.2016 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №522/11240/15-ц від 11.01.2016 р. 13.04.2016 року в ході здійснення виконавчого провадження, на підставі розпорядження №В-18/258/49957857 від 06.04.2016 року, йому було перераховано 37835,61 гривень. Таким чином, кошти у розмірі 21092,84 гривень досі відповідачем йому не перераховані (58928,45 гривень (стягнуті за рішенням суду) - 37835,61 гривень (виплачені позивачу виконавчою службою). Посилаючись на обставини встановлені рішенням суду по справі №522/11240/15-ц, які стосуються стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати, вважає, що його середньоденна заробітна плата становить 189,03 гривень. Також відповідачу належить сплатити податки і обовязкові платежі на користь [PERSON] у розмірі 11997,13 гривень на суму заборгованості за затримку виплати заробітної плати за період з 01.04.2015 року по 17.12.2015 року, яка стягнута з відповідача на користь позивача за рішенням суду від 17.12.2015 року по справі №522/11240/15-ц. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю представника відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2015 року на підставі наказу №310315-01 від 31.03.2015 року [PERSON] звільнено з посади фахівця з договірних та претензійних питань Державної установи «Регіональний фонд підтримки підприємництва в Одеській області» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням кадрів. Вказаним наказом передбачено здійснити з ним необхідні розрахунки. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.122015 року по цивільній справі № 522/11240/15-ц було частково задоволено позов [PERSON] до Державної установи «Регіональний фонд підтримки підприємництва в Одеській області» за участю третьої особи Одеської обласної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, виплату вихідної допомоги при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Державної установи «Регіональний фонд підтримки підприємництва в Одеській області» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 6550,12 гривень. Стягнуто з Державної установи «Регіональний фонд підтримки підприємництва в Одеській області» на користь [PERSON] грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2546,80 гривень. Стягнуто з Державної установи «Регіональний фонд підтримки підприємництва в Одеській області» на користь [PERSON] заборгованість за затримку виплати заробітної плати за період з 01.04.2015 року по 17.12.2015 року за 261 днів у розмірі 49336,83 гривень. Стягнуто з Державної установи «Регіональний фонд підтримки підприємництва в Одеській області» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 494,70 гривень. Стягнуто з Державної установи «Регіональний фонд підтримки підприємництва в Одеській області» на користь на користь держави судовий збір у розмірі 589,28 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду з копій розрахункових відомостей суду вбачається, що посадовий оклад [PERSON] за лютий та березень 2015 року визначений у розмірі 4700,00 грн., а до сплати з урахуванням податків визначена сума у розмірі 3780,68 грн. (така ж сама сума була нарахована підприємством до виплати [PERSON] у січні 2015 року). За розрахунком суду заборгованість відповідача по заробітній платі [PERSON] на підставі поданих підприємством документів складає за січень 2015 р. - 965,28 грн., за лютий 2015 р. - 3780,68 грн., за березень 2015 р. - 3780,68 грн., загальна сума заборгованості складає 8526,64 грн. Однак, враховуючи, що розрахунки позивача виходять із розміру посадового окладу 3500,00 грн., з урахуванням того, що суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позивачем вимог, судом було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі на суму 6550,12 гривень. Також рішенням суду від 17.12.2015 року було встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 189,03 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В ході здійснення виконавчого провадження, на підставі розпорядження №В-18/258/49957857 від 06.04.2016 року, [PERSON], замість стягнутих з відповідача за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2015 року 58928,45 гривень було перераховано 37835,61 гривень. Отже відповідачем не сплачено позивачу за рішенням суду 21092,84 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Приймаючи до уваги, що Приморським відділом ДВС 13.04.2016 року на рахунок [PERSON] перерахована частина коштів, що підлягають перерахуванню за рішенням суду, у сумі 37835,61 гривень, а інша частина коштів у розмірі 21092,84 гривень відповідачем не сплачена, отже остаточного розрахунку з позивачем відповідач не здійснив. Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2015 року встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 189,03 гривень. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки заробітної плати за період з 18 грудня 2015 року по день винесення судом рішення, тобто 30.11.2016 року в розмірі 65971,47 гривень (349 днів * 189,03 гривень). В іншій частині позовних вимог, а саме щодо стягнення на користь позивача заробітної плати в розмірі 1976,26 гривень; вихідної допомоги при звільненні; податків та обовязкових платежів із його заробітної плати за лютий 2015 року в розмірі 919,32 гривень, березень 2015 року в розмірі 919,32 гривень; податків та обовязкових платежів на суму заборгованості за затримку виплати заробітної плати за період з 01.04.2015 року по 17.12.2015 року в розмірі 11997,13 гривень і в порядку встановленому законодавством України перерахувати на відповідні рахунки Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вони вже розглядалися судом та з цього приводу було прийнято рішення суду від 17.12.2015 року, яке набрало законної сили, та має для суду преюдиціальне значення. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 659,71 гривень.

Outcome: partial