Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи Щербанівська сільська рада, [PERSON], Обухівська РДА, відділ в Обухівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивач вказує, що 03.06.2013 року її мати [PERSON] одержала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, земельну ділянку серія [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 73242432231, загальним розміром 0,1200 га, яка розташована в Київській області, Обухівський район, с. Щербанівка, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням - для садівництва. Право власності на земельну ділянку набуто на підставі рішення Щербанівської сільської ради. 21.02.2014 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. посвідчено договір дарування земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] загальним розміром 0,1200 га, яка розташована в Київській області, Обухівського району, с. Щербанівка, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для садівництва. В квітні 2017 року позивач, як новий власник земельної ділянки, звернулась до землевпорядної організації із проханням повторно встановити в натурі на місцевості межі земельної ділянки. В квітні 2017 року працівники землевпорядної організації виїхали в с. Щербанівка Обухівського району для винесення меж земельної ділянки загальним розміром 0,12 га в натурі на місцевості, в ході яких відповідач перешкоджала встановленню межових знаків вказуючи на те, що вона є власником земельної ділянки, яка належить позивачу не показуючи жодних документів. 24.05.2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою вимогою про усунення порушень та передкод щодо володіння та користування вищевказаною земельною ділянкою, в якій також просила надати копії правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності відповідача на дану земельну ділянку. 01.06.2017 року позивач звернулась до Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області з заявою про вирішення земельного спору, в якій просила скласти акт перевірки щодо самовільного захоплення її земельної ділянки відповідачем. В даній заяві позивач просила припинити та усунути порушення вимог земельного законодавства зі сторони відповідача права власності позивача щодо вільного володіння та користування вищевказаною земельною ділянкою. Також позивач просила витребувати у відповідача копії правовстановлюючих документів, що посвідчують її право власності на вищевказану земельну ділянку. Однак, відповіді від Управління Держгеокадастру в Обухівському районі позивач так і не отримала. 13.06.2017 року Щербанівська сільська рада надала позивачу письмову відповідь про те, що 23 сесією 5-го скликання прийнято рішення № 4.2 від 14.02.2009 року «Про погодження наадання у власність земельної ділянки, яка розсташована в адміністративних межах Щербанівської сільської ради» [PERSON] Також, сільська рада повідомила, що будь-яка інформація щодо передачі позивачу у власність земельної ділянки в Щербанівській сільській раді - відсутня, та рекомендовано звернутись до Обухівської РДА, так як дана земельна ділянка розташована в адміністративних межах Щербанівської сільської ради. Тому, позивач змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. 02.10.2017 року ухвалою судді провадження у справі відкрито. 23.03.2018 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, та залучено по даній цивільній справі в якості третіх осіб Обухівську РДА, та відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмові заперечення, в яких просила відмовити в позові повністю посилаючись на те, що рішенням Щербанівської сільської ради № 4.2 від 14.10.2009 року надано їй у власність земельну ділянку, яка розташована в адміністративних межах Щербанівської сільської ради Обухівського району орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва. Рішення було видано на підставі її заяви з посиланням на те, що вказана земельна ділянка була надана їй для ведення індивідуального садівництва ще у 1992 році і вона регулярно використовувала її за цільовим призначенням та сплачувала орендну плату. Рішення не скасовувалось та не змінювалось. Державний акт у відповідача не оформлений, хоча вона неодноразово зверталась з цього приводу до державних органів. Відповідач особисто з позивачем не знайома, ніяких письмових повідомлень про неможливість користування земельною ділянкою, чи наявність існування будь якого спору від неї не отримувала. Третя особа Щербанівська сільська рада в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі сільської ради. Третя особа Обухівська РДА в судове засідання не з'явилася, представник направив до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Суд, заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 14.10.2009 року рішенням 23 сесії 5 скликання Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області № 4.2 погоджено надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва [PERSON], яка знаходиться в адміністративних межах Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області. Відповідно до копії довідки Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області № 37 від 20.03.2013 року наданій [PERSON] про те, що земельна ділянка, яка проектується їй до відведення в оренду, належить до нерозподілених (не витребуваних) паїв, згідно схеми паювання № 335. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 4288463 від 03.06.2013 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 4288495 від 03.06.2013 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована в с. Щербанівка, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер якої: [NUMBER], з цільовим призначенням для садівництва, площею 0,1200 га. 21.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар земельну ділянку, розташовану за адресою: с. Щербанівка, Обухівського району, Київської області, площею 0,1200 га, надану для садівництва, кадастровий номер якої: [NUMBER]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В., зареєстровано в реєстрі за № 1064. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 18110213 від 21.02.2014 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована в с. Щербанівка, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер якої: [NUMBER], з цільовим призначенням для садівництва, площею 0,1200 га. 24.05.2017 року [PERSON] зверталася до [PERSON] з письмовою вимогою про усунення порушень та перешкод щодо володіння та користування земельною ділянкою загальним розміром 0,1200 га надану для садівництва, що розташована в межах Щербанівської сільської ради. 26.05.2017 року [PERSON] зверталася до Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, з заявою про вирішення земельного спору шляхом встановлення та усунення порушень та перешкод щодо володіння та користування земельною ділянкою загальним розміром 0,1200 га надану для садівництва, що розташована в межах Щербанівської сільської ради, в якій також просила витребувати у [PERSON] правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на дану земельну ділянку. Згідно ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором. За положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. За правилами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів для встановлення обставин, які в свідчили про безумовне порушення його прав власника, відповідачем. Згідно ч. 1 ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи, що позивачем не надано суду жодних беззаперечних, допустимих, належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві та не доведено наявність порушення його прав власника з боку відповідача, як і не доведено наявність існування будь-якого спору між сторонами, підстави для задоволення позову відсутні. Наявність вимоги позивача про досудове врегулювання спору навіть і у відсутність доказів про отримання її відповідачем, не є належним доказом на підтвердження порушеного права власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed