overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

10 березня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 09.07.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість - 16072,64 грн., що складається з 1927,86 грн. - заборгованість за кредитом, 10391,32 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф - 1003,46 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16072,64 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 09.07.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-16 ). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.12.2015 року має заборгованість - 16072,64 грн., що складається з: 1927,86 грн. - заборгованість за кредитом, 10391,32 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф - 1003,46 грн. (а.с. 5-8). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 16072,64 грн., а також витрати за сплати судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

10 березня 2016 року розглянута зазначена справа. Позовні вимоги задоволені, шлюб розірвано, однак питання щодо стягнення аліментів не вирішено. В своїй заяві представник позивачки просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.03.2016 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, але в рішенні не вирішено вимогу щодо стягнення аліментів. Відповідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з цим позовом до суду, тобто з 28.12.2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

10 березня 2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 лютого 1999 Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 6. У судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача з проханням справу слухати у відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON]В звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, зловживає спиртними напоями та пенсію яку отримує як інвалід витрачає на власні потреби, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання на повторний виклик не прибув, своєчасно сповіщений про місце та час розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі в суд не надіслав. У відповідності до ст.ст. 224-225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 314439 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ФП № 102373 (а.с. 7). Згідно довідки Секретарської сільської ради № 489 від 06.03.2017 року (а.с. 4) дитина знаходиться на утриманні матері. Як пояснила позивач, відповідач, будучи батьком дитини, отримуючи щомісячно пенсію, зловживає спиртними напоями, матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) і (або) в твердій грошовій сумі з того із батьків, який зобовязаний сплачувати аліменти. Як передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком коли розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі. При визначенні способу виконання обовязку утримувати дитину, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище відповідача, який має постійний дохід у вигляді пенсії по інвалідності, інших утриманців не має, доказів про потребу коштів для лікування суду не надав, тому суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача в частці від заробітку (доходу) щомісячно в розмірі 1/4 . З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати за надання юридичної допомоги, а також в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач на даний час проживає окремо, ухиляється від покладених на нього обов'язків утримувати свою сина, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча працездатний, працює та отримує доходи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулаcя із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся із заявою, в якій зазначив, що позов визнає повністю та просив розглянути справу без його участі (а.с.17). Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 12 червня 2010 року; шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 07. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 червня 2010 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 07 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідачки вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою має доньку [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - Кордилевська. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 77. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Причинами розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, працює, має постійний заробіток, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач визнав позовні вимоги. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серії І-ФП № 194691 (а.с. 3), підтверджується, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконавчого комітету Сирівської сільської ради Врадіївського району № 215 від 10.03.2017 року, (а.с. 4), дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю. Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальну допомогу на її утримання в добровільному порядку не надає, не заперечує, що має постійне місце роботи, регулярно отримує заробітну плату. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) і (або) в твердій грошовій сумі з того із батьків, який зобовязаний сплачувати аліменти. Як передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком коли розмір аліментів 2 визначено у твердій грошовій сумі. При визначенні способу виконання обовязку утримувати дитину, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище не тільки дитини, а й відповідача, який є працездатним, має постійне місце роботи, стан здоровя його задовільний, інших утриманців не має, тому вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в частці від заробітку (доходу). Визначаючи розмір частки, у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, суд враховує, молодий вік, відсутність у відповідача будь-яких інших доходів крім заробітної плати, тому вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 180-182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 28 квітня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №312. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 28 квітня 1990 року. Шлюб зареєстровано відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №312 (а.с.5). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають.. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

10 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №167. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з жовтня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 23 травня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №167 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з жовтня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved