Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

10.08.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій, остаточно уточнивши позовні вимоги 16.11.2020р., просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі еквівалента 100 доларів США, що станом на 16.11.2020 р. становить 2 811 грн. Заяву мотивує тим, що 14.08.2018р. надав [PERSON] в борг 600 доларів США, що станом на вказану дату, становило 16 404,00 грн. Останній зобов`язався повернути позичені кошти до 31.12.2018р., про що власноручно написав розписку. 28.12.2018р. відповідач повернув позивачу 200 доларів США, 15.02.2019р. - 100 доларів США, 25.09.2020р. - 100 доларів США та 06.10.2020р. - 100 доларів США. Таким чином, станом на день розгляду справи, неповернутими залишаються 100 доларів США, що еквівалентно 2 811,00 грн. Провадження у справі відкрито 26.08.2020р. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, зіславшись на викладені в заявах обставини та факти, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши думку позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2018 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] позику в розмірі 600 доларів США, що станом на вказану дату, становило 16 404,00 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до боргової розписки в матеріалах справи (а.с.6), відповідач зобов`язався повернути позивачу позичені кошти до 31 рудня 2018 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як встановлено, відповідач [PERSON] 28.12.2018р. повернув позивачу 200 доларів США, 15.02.2019р. - 100 доларів США, 25.09.2020р. - 100 доларів США та 06.10.2020р. - 100 доларів США. Таким чином, заборгованість відповідача за договором позики залишається 100 доларів США, що станом на день уточнення позовних вимог - 16.11.2020 р., становить 2 811 грн. Аналізуючи викладене та беручи до уваги те, що відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики, суд вважає підставними позовні вимоги про стягнення з відповідача неповернутої суми боргу. Також, в силу дії ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved