Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

10 квітня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом, в якому свої вимоги мотивує тим, що з 2008 року він проживав однією сім'єю з [PERSON] як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народилась дочка [PERSON]. Разом з [PERSON] вони вели спільне господарство, як до народження дитини, так і після. Відповідачка самостійно зареєструвала дочку. В свідоцтві про народження запис про батька записаний з її слів відповідачки, а дані дитини зазначені, як прізвище матері «[PERSON]», ім'я «[PERSON]», по батькові «[PERSON]». Проживаючи разом, він матеріально утримував сім'ю, належним чином піклувався про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, приймав активну участь у вихованні, водив її до садочку. Позивач бажає визнати себе батьком дитини та встановити походження дитини від нього, але відповідачка відмовляється подати спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] у ході вирішення справи уточнили позовні вимоги. У судовому засіданні просили позовні вимоги в частині зміни прізвища дитини залишити без розгляду, тобто фактично зменшивши заявлені вимоги, а в іншій частині просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов визнала повністю, підтвердила, що позивач є батьком її доньки [PERSON], не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник служба у справах дітей Шосткинської міської ради просила позов задовольнити. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Шосткинському району реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про народження [PERSON] засвідчено, що дитина народилася [INFO] року, батьком вказано [PERSON], мати [PERSON] (а.с.29). На підставі повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису народження від 18.04.2014 та актового запису про народження №92 від 23.02.2010 з'ясовано, що підставою запису відомостей про батька стала заява матері №24-02-30 від 23.02.2010, державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с.19-21). Як вбачається з довідки КО «Шосткинський дошкільний навчальний заклад № 8 «Оленка» [PERSON] дійсно спілкується зі своєю дитиною, піклується про неї та цікавиться її успіхами (а.с.26). Відповідно до частин 1,2 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 1 статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що таку спільну заяву [PERSON] і [PERSON] до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавали. Аналіз відомостей, документів та інших наявних у справі доказів свідчить про батьківство позивача стосовно доньки відповідачки [PERSON]. Крім того у відповідності до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, в т.ч. у попередньому судовому засіданні. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що визнання позивача батьком дитини за згоди її матері не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, і буде відповідати інтересам дитини, сприяти її розвитку та вихованню.

Outcome: approved