Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 17 липня 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір № DNL0RX07090069, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1015,25 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 27646,16 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 493,64 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8110,18 гривень, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 150,81 гривен., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 17098,86 гривень, штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень (фіксована частина) та 1292,67 гривень (процентна складова) та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 17 липня 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір № DNL0RX07090069, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1015,30 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5). У встановлені договором строки, позивач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 23.01.2014 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 27646,16 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 493,64 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8110,18 гривень, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 150,81 гривен., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 17098,86 гривень, штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень (фіксована частина) та 1292,67 гривень (процентна складова) (а.с.3). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved