Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

10 березня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: зобов'язати відповідача видати позивачу одноразовою операцією через касу банку належні йому валютні кошти з поточного мультивалютного рахунку [NUMBER] в сумі 964 355,80 євро. Під час слухання справи як третю особу було залучено Національний банк України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського мультивалютного рахунку [NUMBER]/980/Р (надалі - Договір). Предметом даного Договору є відкриття відповідачем позивачу поточного (мультивалютного) рахунку [NUMBER](надалі - рахунок) та здійснення його розрахунково-касового обслуговування. Разом з тим, 10 лютого 2015 року, коли позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу з рахунку належних йому коштів, залишок яких станом на 10 лютого 2015 року становить 964 355 євро 80 євроцентів, відповідач йому відмовив у видачі готівкових коштів. При цьому, свою відмову відповідач аргументував тим, що відповідно до п. 9 Постанови правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. 00 коп. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (надалі - НБУ). Проте, позивач вважає дані дії відповідача протизаконними та такими що порушують його конституційні права та умови укладеного між сторонами Договору, а тому просить зобов'язати відповідача видати позивачу з рахунку, одноразовою операцією через касу банку, належні йому готівкові кошти в іноземній валюті у сумі 964 355,80 євро. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що при обслуговуванні клієнтів банк керується вимогами чинного законодавства, в тому числі, нормативно-правовими актами НБУ. При цьому, ураховуючи суспільно-політичне напруження, наявність певних елементів ризику та невизначеності щодо подальшого розвитку ситуації, а також беручи до уваги економічні проблеми, пов'язані з проведенням антитерористичної операції на території України, з метою недопущення використання фінансової системи України для відмивання грошей і фінансування тероризму та врегулювання ситуації на валютному ринку України 29 серпня 2014 року правлінням НБУ було прийнято Постанову «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» № 540, згідно п. 9 якої встановлено, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. На підставі зазначеного представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволені позову слід відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що на підставі постанови Національного банку України відповідач не міг видати кошти, проте у вирішенні позовних вимог представник поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст.1066 та ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. У судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2012 року між [PERSON] (далі - Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі - Банк) укладено Договір банківського мультивалютного рахунку № 26207017137544/980/Р. За умовами Договору, Банк відповідно до чинного законодавства України відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER] та здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта - приймання і зарахування на Рахунок коштів, що надходять Клієнту. Виконання розпоряджень Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з умовами Договору (п.3.5) Банк зобов'язувався здійснювати прийняття від Клієнта та видачу йому готівки відповідно до чинного законодавства України, внутрішніх документів Банку, а також цього Договору. Користуючись послугами відповідача в межах Договору, позивачем було внесено на рахунок грошові кошти, залишок яких станом на 03 червня 2015 року становить 964 355,80 євро, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 03 червня 2015 року. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується листом відповідача від 10 лютого 2015 року за № 45/7/50-1, на звернення позивача щодо отримання своїх коштів з рахунку відповідач, посилаючись на положення п. 9 Постанови правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540, відмовив у даному проханні позивача, а саме, видати йому грошові кошти готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку. Так, відповідно до вказаного п. 9 Постанови правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. 00 коп. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Проте, представником відповідача не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів, облікованих на рахунку, зупиненні в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання представника відповідача на Постанову правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540, як на підставу для відмови позивачу у поверненні його коштів, є безпідставними, оскільки в даному випадку правовідносини між сторонами, в першу чергу, регулюються законом та двостороннім договором, укладеним між ними, а відмова у видачі коштів порушує права позивача, регламентовані, у тому числі, ст. 41 Конституції України. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654 грн. 00 коп., виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 386, 525, 526, 1066-1068, 1074 ЦК України та

Outcome: partial