Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

10 лютого 2020 року позивачі звернулися до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначили, що 15 січня 1999 року через універсальну товарну біржу «Нерухомість Н» між [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі продажу житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] Березнегуватською філією МБТІ. [INFO] [PERSON] помер. Маючи намір оформити спадкові права на будинок вони звернулася до нотаріуса, який роз`яснив, що договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований на товарній біржі, не є правовстановлюючим документом, тому запропонував звернутися до суду. Посилаючись на викладене вище, позивачі просили суд визнати дійсним договір купівлі продажу житлового будинку розташованого по [ADDRESS] укладений між [PERSON] та відповідачем 15 січня 1999 року зареєстрований Універсальною товарною біржею «Нерухомість Н» за № 8. Позивачі в судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 15 січня 1999 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований того ж дня на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» за № 8 за яким [PERSON] купив у відповідача житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 14,2 кв.м. який складається з: А,Е житлового будинку, сіней, В- сараю, Г літньої кухні, Б сараю, Д вбиральні, огорожі, споруд. В подальшому, 19 січня 1999 року, Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується штампом на зворотному боці договору купівлі продажу (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 18 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області ( а.с.16). З копії спадкової справи № 216/2019, зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 65216734 державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори убачається, що позивачі доводяться [PERSON] жінкою та донькою, тобто є спадкоємцями першої черги за законом, які спадщину у встановленому законом порядку прийняли, оскільки на час смерті спадкодавця були зареєстровані та постійно проживали разом з ним (а.с.10-15,24-28). Відповідно до рішення виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради № 2 від 22 лютого 2017 року «Про впорядкування адресного господарства» номер житлового будинку, належного [PERSON] в [ADDRESS] було змінено з № «6» на № «10» (а.с.18). 11 грудня 2019 року завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачам було відмовлено у прийняті в якості правовстановлюючого документу на житловий будинок договору купівлі продажу зареєстрованого Універсальною товарною біржею «Нерухомість Н» (а.с.19). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на січень 1999 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за\~\~№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З позову убачається, що сторонами не заперечується, що покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в МБТІ, у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володів ним, в такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки за життя [PERSON] придбав житловий будинок у порядку передбаченому діючим на той час законодавством, позовні вимоги позивачок є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved