Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

11 січня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача із вищевказаним позовом, який вмотивовано тим, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Саксаганського відділення №8366 та [PERSON] [PERSON] 05 червня 2008 року було укладено кредитний договір №ВКЛФ-065/08 про надання кредиту в сумі 90 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,5 % річних, терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03 червня 2018 року. Згідно п.1.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 90 000,00 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 19,5 % річних, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на споживчі цілі. Кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією до 04 червня 2010 року. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно частинами до 25 числа кожного місяця, починаючи з 05 червня 2010 року (п.1.2 кредитного договору). Відповідно до п.п.3.3.1, 3.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язується точно в строки, обумовлені кредитним договором, повернути кредит в сумі 90 000,00 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за кредитним договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому кредитним договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а також відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з кредитного договору. Відповідно до п.8.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим договором. Свої зобовязання банк виконав своєчасно та сумлінно. Позичальнику 05 червня 2008 року було надано кредит готівкою в сумі, визначеної п.1.1 кредитного договору, що підтверджується: розпорядженням операційному відділу на суму 90 000,00 гривень від 05 червня 2008 року. З боку відповідача кредитна угода в частині погашення кредиту, процентів, комісійної винагороди, не виконується, чим він порушує перелічені вище умови кредитного договору. Відповідно до п.п.3.2.1 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Так, станом на 22 грудня 2015 року (включно) заборгованість [PERSON] [PERSON] огли перед АТ «Ощадбанк» становить 224 823,34 гривні, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту, - 87 143,00 гривень; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам, - 16 184,37 гривні; пені за несвоєчасне повернення кредиту, - 59 997,96 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст.625 ЦК України), - 9 844,97 гривень. Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України), - 24 643,43 гривні. Пеня за несвоєчасне повернення відсотків, - 16 129,71 гривень; 2% річних за несвоєчасне погашення відсотків (ст.625 ЦК України), - 2 646,60 гривень. Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення відсотків (ст.625 ЦК України), - 8 230,30 гривень. Банком позичальнику [PERSON] [PERSON] огли листом з рекомендованим повідомленням про вручення на поштову адресу 28 серпня 2015 року направлено вимогу про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за договором відновлювальної кредитної лінії №ВКЛФ-065/08 від 05 червня 2008 року. Вказана вимога банку позичальником не отримана, про що свідчить відповідна позначка на поштовому повідомленні. Вимога залишилися без задоволення. Згідно Наказу №53 від 24 січня 2012 року «Про реорганізацію філії, - Саксаганського відділення №8366 АТ «Ощадбанк»» та підпорядкованої їй мережі Дніпропетровської області проведено реорганізацію філії, - Саксаганського відділення №8366 АТ «Ощадбанк» шляхом її перетворення у територіально відокремлене безбалансове відділення І типу №10003\\0448, відкрите на балансі філії, - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року за №502 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261 «Деякі питання діяльності відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». У вказаній постанові зазначено, що банк утворений відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року №106, постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року №876 шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», змінено на Публічне акціонерне товариство. На підставі вказаної постанови були внесені зміни до статуту банку, зареєстровані державним реєстратором Печерської районної в м. Києві державної адміністрації 07 червня 2011 року та погоджені Національним банком України 12 червня 2011 року. На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити та винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №ВКЛФ-065/08 від 05 червня 2008 року заборгованість у розмірі 224 823,34 гривні та судовий збір у розмірі 3 372,35 гривні. Присутня у судовому засіданні представник позивача надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Саксаганського відділення №8366 (а.с.20-25, 28-31) та [PERSON] [PERSON] (а.с.19) 05 червня 2008 року було укладено кредитний договір №ВКЛФ-065/08 про надання кредиту в сумі 90 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,5 % річних, терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03 червня 2018 року (а.с.8, 10-16). Згідно п.1.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 90 000,00 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 19,5 % річних, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на споживчі цілі. Кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією до 04 червня 2010 року. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно частинами до 25 числа кожного місяця, починаючи з 05 червня 2010 року (п.1.2 кредитного договору). Відповідно до п.п.3.3.1, 3.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язується точно в строки, обумовлені кредитним договором, повернути кредит в сумі 90 000,00 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за кредитним договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому кредитним договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а також відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з кредитного договору. Відповідно до п.8.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим договором. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Свої зобовязання банк виконав своєчасно та сумлінно. Позичальнику 05 червня 2008 року було надано кредит готівкою в сумі, визначеної п.1.1 кредитного договору, що підтверджується: розпорядженням операційному відділу на суму 90 000,00 гривень від 05 червня 2008 року (а.с.9). З боку відповідача кредитна угода в частині погашення кредиту, процентів, комісійної винагороди, не виконується, чим він порушує перелічені вище умови кредитного договору. Відповідно до п.п.3.2.1 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. У відповідності до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Так, станом на 22 грудня 2015 року (включно) заборгованість [PERSON] [PERSON] огли перед АТ «Ощадбанк» становить 224 823,34 гривні, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту, - 87 143,00 гривень; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам, - 16 184,37 гривні; пені за несвоєчасне повернення кредиту, - 59 997,96 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст.625 ЦК України), - 9 844,97 гривень. Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України), - 24 643,43 гривні. Пеня за несвоєчасне повернення відсотків, - 16 129,71 гривень; 2% річних за несвоєчасне погашення відсотків (ст.625 ЦК України), - 2 646,60 гривень. Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення відсотків (ст.625 ЦК України), - 8 230,30 гривень (а.с.5, 6, 7). Банком позичальнику [PERSON] [PERSON] огли листом з рекомендованим повідомленням про вручення на поштову адресу 28 серпня 2015 року направлено вимогу про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за договором відновлювальної кредитної лінії №ВКЛФ-065/08 від 05 червня 2008 року. Вказана вимога банку позичальником не отримана, про що свідчить відповідна позначка на поштовому повідомленні. Вимога залишилися без задоволення (а.с.17, 18). Згідно Наказу №53 від 24 січня 2012 року «Про реорганізацію філії, - Саксаганського відділення №8366 АТ «Ощадбанк»» та підпорядкованої їй мережі Дніпропетровської області проведено реорганізацію філії, - Саксаганського відділення №8366 АТ «Ощадбанк» шляхом її перетворення у територіально відокремлене безбалансове відділення І типу №10003\\0448, відкрите на балансі філії, - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с.26-27). Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3 372,35 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved