Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

10.07.2019 [PERSON] звернулась до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 21.08.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя через відсутність порозуміння, поваги один до одного, сторони втратили почуття кохання, а також у зв`язку з постійними сварками, які виникали через зловживання відповідачем спиртними напоями. Порушення психоемоційного клімату в родині є негативним фактором для виховання та розвитку дитини, а збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Позивач проживає окремо, сім`я існує формально, вищевикладені обставини змусили позивача звернутися до суду. Також позивач зазначає, що у дитини з народження було встановлено діагноз Тетрада Фалло, підаортальний дефект міжшлуночної перегородки, змішаний стеноз легеневої артерії, невелика гіпоплазія клапана і стовбура легеневої артерії. Відкрите овальне вікно. 10.05.2019 у дитини встановлено додатковий діагноз аневризма вихідного тракту правого шлуночка, що в майбутньому може стати підставою для операції. На даний час є дитиною-інвалідом віком до 18 років. [PERSON] зазначила, що відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим просить суд вирішити питання про стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав повністю, однак, у своїх поясненнях суду зазначив, що позивачем неправдиво вказані причини, які є підставою для розірвання шлюбу, він не вчиняв будь-яких протиправних дій відносно останньої. Просив суд не залишати позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] 21.08.2014\~уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 29.06.2019 серії [NUMBER] (а.с.11). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 21.10.2015 серії [NUMBER] (а.с.12). Судом було досліджено медичну документацію відносно [PERSON] , відновідно до якої встановлено, що дитині з народження встановлено діагноз Тетрада Фалло, підаортальний дефект міжшлуночної перегородки, змішаний стеноз легеневої артерії, невелика гіпоплазія клапана і стовбура легеневої артерії, відкрите овальне вікно, що призвело до оперативного втручання шляхом проведення операції в 10,5 місяці в ДУ «НПМЦДКК МОЗ України» в м. Києві; пізніше [PERSON] встановлено додатковий діагноз аневризма вихідного тракту правого шлуночка. На даний час [PERSON] є дитиною-інвалідом віком до 18 років (а.с.13-22). Як вбачається з довідки від 03.07.2019 № 529, виданої ПП «ЖИТЛОРЕМСЕРВІС-9» [PERSON] . зареєстрована по [ADDRESS] , склад сім`ї: чоловік [PERSON] , син [PERSON] (а.с.23). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з викладеним, заперечення відповідача щодо залишення позивачу шлюбного прізвища « [PERSON] » не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки це право особи, яка змінила прізвище. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 181 СК України,\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи\~стан здоров`я дитини, її вік, з урахуванням матеріального стану обох батьків, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 10.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати дитину зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини та не буде порушувати права відповідача. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення\~ст. 185 СК України\~щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 10.07.2019. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 7, 24, 110, 112, 113, 115, 141, 157, 180-182, 183, 185, 191 СК України,

Outcome: approved