Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

11 жовтня 2017 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 10.02.2014 року у розмірі 11975,98 грн., та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування заявленого позову ОКП «Донецьктеплокомуненерго» посилається на те, що між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової строкової позики № б/н від 10.02.2014 року, згідно умов яких позивач надав відповідачу 07.03.2014 року кошти у сумі 20000,00 грн., а відповідач зобовязався починаючи з 01.03.2014 року рівними частинами шляхом утримання грошових коштів з заробітної плати погашати позику. У відповідності до умов вище вказаного договору, станом на 15.10.2014 року із заробітної плати відповідача було утримано в рахунок погашення позики 13744,49 грн. 15.10.2014 року наказом № 284-к відповідача було звільнено за прогули, згідно п. 4 ст.40 КЗпП України. Договором встановлено, строк повернення позики, а саме необхідність погашення позики до дня звільнення включно, тобто до 15.10.2014 року. Відповідач свої зобовязання за договором позики належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 27.09.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 11975,98 грн., яка складається: 6255,51 грн. - сума основного боргу, 5180,10- інфляційні витрати, 540,37 грн. 3% річних. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, враховуючи думку представник позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової строкової позики № б/н від 10.02.2014 року. Згідно п. 1.1. вище зазначеного договору позивач надав відповідачу 20000,00 грн. на особисті потреби. Згідно п. 2.2. вище зазначеного договору відповідач зобовязується повернути позику до 01.03.2016 року. Відповідно до п. 2.3. погашення позики відбувається рівними частками з заробітної плати шляхом утримання. Відповідно до п. 2.6. договору позики у випадку звільнення відповідача до спливу строку погашення позики, відповідач повинен достроково до дня звільнення включно погасити усю суму позики. Згідно відповіді ПАТ «Златобанк» від 29.04.2016 року за вих. № 1052 по зарахування коштів на картковий рахунок 07.03.2014 року кошти в сумі 20000,00 грн. зараховано на кар. рахунок № 26250500014999 [PERSON]. Відповідно до наказу 284-к про припинення трудового договору від 15.10.2014 року [PERSON] водія автотранспортних засобів звільнено за прогул. Відповідно до довідки № 2190 від 27.09.2017 року станом на 27.09.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 11975,98 грн., яка складається: 6255,51 грн. - сума основного боргу, 5180,10- інфляційні витрати, 540,37 грн. 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч. 1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved