Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

11 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 13 квітня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Внаслідок несумісності характерів, а також різних поглядів на життя шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. З січня 2015 року [PERSON] проживає з іншою жінкою з якою має намір зареєструвати шлюб. Майнові спори відсутні. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає, просить строк для примирення не надавати, оскільки протягом року не проживають разом, та після розірвання шлюбу відновити їй прізвище Салько. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує та просить строк для примирення не надавати, так як вже рік не проживають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії I-КИ №247726, виданого виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 13 квітня 2013 року, актовий запис №10, сторони зареєстрували шлюб 13 квітня 2013 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, просять не надавати строк для примирення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved