Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

10.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, яку в подальшому уточнив та остаточно просив суд встановити факт належності йому диплому серії [NUMBER] виданий 24.02.1982 року, реєстраційний № ФТ-82023 і трудової книжки серії [NUMBER] від 30.03.1982 року. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що у свідоцтві про народження, атестаті про середню освіту, свідоцтві про укладання шлюбу, серія [NUMBER] виданому 16.10.1982 року Палацом одруження «Дзержинський», воєнному квитку, серія [NUMBER] виданому 25.05.1982 року Київським РВК м. Харкова, посвідченні водія, серія [NUMBER] виданому 25.05.1976 року ДАІ МВС УВД Харківської області, заліковій книжці студента Харківського політехнічного інституту № [NUMBER], дипломі, серія [NUMBER] виданому 24.02.1982 року реєстраційний № ФТ-82023 , та трудовій книжці, серія [NUMBER] від 30.03.1982 року, його прізвище, ім`я та по-батькові вказано «[PERSON] ». Однак, коли ним був отриманий паспорт громадянина України, документ № [NUMBER] виданий 06.11.2017 року органом № 6313, його прізвище, ім`я та по-батькові вказано «[PERSON] ». Різниця у написані його прізвища у дипломі та по-батькові у одну літеру, є наслідком довільного перекладу його прізвища та по-батькові з російської, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою. В судове засідання [PERSON] надав заяву, в якій просив суд слухати справу за його відсутності, заяву про встановлення факту підтримав. Представник Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час і місце засідання був повідомлений. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що уточнена заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В порядку ч.1 п.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. В силу ст. 315 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм право відношення. З матеріалів справи, вбачається, що з метою встановлення належності правовстановлюючих документів - диплому серія [NUMBER] виданому 24.02.1982 року реєстраційний № ФТ-82023 , та трудової книжки, серія [NUMBER] від 30.03.1982 року [PERSON] звернувся з відповідними запитами до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», який своїм листом від 05.11.2019 року № 66-04-12/140 повідомив, що виправлення у тесті диплому не є можливим оскільки документ, що засвідчує освіту є документом суворого обліку і входить до номенклатури цінних паперів (а.с.33). Крім того, судом встановлено, що рішенням відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №109 від 09.12.2019 року заявнику [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки неможливо встановити, що трудова книжка і диплом (так як є розбіжності в прізвище та по-батькові), належать саме заявнику, що унеможливлює вирахувати його страховий стаж роботи (а.с.39). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з окрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] видане 30 06.1959 року Київським відділом ЗАЦС м. Харкова, прізвище, ім`я та по-батькові, батьками якого зазначено: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] », вказано «[PERSON] », про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] внесено 30 червня 1959 року відповідний запис за № 981. (а.с.7) Згідно Свідоцтва про укладання шлюбу, серія [NUMBER] видане 16.10.1982 року Палацом одруження « Дзержинський », вбачається, що «[PERSON] » уклав шлюб із « [PERSON] » (у шлюбі - [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу 16 жовтня 1982 року зроблено запис за № 2058. (а.с.9). Відповідно до архівної довідки НТУ «ХПІ» від 26.04.2019 року вбачається, що [PERSON] ( [PERSON] ) навчався у вказаному вищому начальному закладі та отримав диплом [NUMBER] (з відзнакою), реєстраційний номер № 111524 (а.с.34). Також як вбачається з копії трудова книжка серія [NUMBER] від 30.03.1982 року, що остання належить [PERSON] , [INFO] (а.с.14-23). Відповідно до копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 06.11.2017 року органом №6313, його власником є [PERSON] (а.с.4). Отже, судом встановлено, що у відповідності до діючого на той час законодавства Української Радянської Соціалістичної Республіки у свідоцтві про народження серія [NUMBER] видане 30 06.1959 року Київським відділом ЗАЦС м. Харкова його прізвище, ім`я та по-батькові було записано як « [PERSON] ». В подальшому, усі правовстановлюючі документи заявника були складені як на « [PERSON] ». Після проголошення 24.08.1991 року незалежної Республіки України заявник отримав паспорт громадянина України, у якому внаслідок довільного перекладу з російської, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою його прізвище, ім`я та по-батькові вказано як «[PERSON] », що в подальшому було перенесено до документа № [NUMBER] виданого 06.11.2017 року органом № 6313, де прізвище, ім`я та по-батькові також вказано « [PERSON] ». Тобто, судом встановлено, що розбіжності в написанні прізвища та по-батькові заявника призвели до неможливості ним в поза судовому порядку довести належність йому цих правовстановлюючих документів. Разом з тим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що правовстановлюючі документи - диплом серія [NUMBER] виданий 24.02.1982 року реєстраційний № ФТ-82023 , та трудова книжка, серія [NUMBER] від 30.03.1982 року належать [PERSON] . На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність та їх взаємний зв`язок в сукупності, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: approved