Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

11 червня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В своїй заяві позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н від 16 лютого 2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява, «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконує. Станом на 21 травня 2019 року його заборгованість перед банком складає 139759,53 грн., з яких: 2776,79 грн. - заборгованість за кредитом; 132582,74 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 4400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Посилаючись на викладене, а також на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 120520,47 грн., з яких: 2776,79 грн. - заборгованість за кредитом; 117743,68 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом з 16.02.2007 року по 01.04.2019 року та судові витрати у сумі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, в порядку п.8 ч.4 ст.128 ЦПК України повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 16 лютого 2007 року [PERSON] підписав Заяву. У заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Вона погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. До позовної заяви банком додано Умови та правила надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21 травня 2019 року складає 139759,53 грн., з яких: 2776,79 грн. - заборгованість за кредитом; 132582,74 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 4400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено в ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути з відповідача 117743,68 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом з 16.02.2007 року по 01.04.2019 року. Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналізуючи зазначену норму, суд зазначає, що в разі укладення кредитного договору розмір відсотків за користування кредитними коштами повинен бути встановлений законом або визначений у договорі за погодженням сторін. Із заяви позичальника від 16 лютого 2007 року, яка підписана сторонами неможливо встановити розмір процентної ставки по кредитному договору, оскільки заява в цій частині є нечитаємою. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року судом було визнано явку представника позивача в судове засідання обов`язковою для дачі пояснень стосовно суми наданого кредиту та розміру процентної ставки. Разом, з тим представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приймаючи до уваги те, що із заяви позичальника неможливо ідентифікувати розмір процентної ставки по кредитному договору, суд визнає в цій частині зазначений письмовий доказ не належним. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві, яка підписана сторонами умов, які визначають розмір відсотків за користування кредитними коштами, останні не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 лютого 2007 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 117743,68 грн. заборгованості по процентам за користуванням кредитом з 16.02.2007 року по 01.04.2019 року до задоволення не підлягають. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 2776,79 грн. підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 120520,47 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 2776,79 грн., що становить 2,30 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 44,18 грн., що складає 2,30 % від 1921,00 грн.

Outcome: partial