Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

11.02.2016 року позивач\~\~ звернулася до суду з позовом, яким просила визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у житловому будинку за адресою: вул. Леніна, 64, с. Єреміївка, Роздільнянський район Одеська область. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі Договору дарування від 24.06.1994 року вона є власником житлового домоволодіння, та господарських споруд, розташованих за адресою: вул. Леніна, 64, с. Єреміївка, Роздільнянський район Одеська область, де зареєстроване місце проживання її колишнього чоловіка [PERSON] З 2010 року відповідач\~\~у вказаному домоволодінні не проживає, його місцезнаходження їй невідоме. До теперішнього часу відповідач значиться зареєстрованим в будинку, добровільно не виписується, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою, підтримавши позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на розгляд справи заочно. Відповідач, що був сповіщений належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності не подавав, та не надав суду заперечень щодо предмету позову по суті. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Дослідивши представлені документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню за наступних підстав. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано 17.12.2015року, вказане рішення набрало законної сили 29.12.2015 року.(а.с.12); Технічним паспортом на житловий будинок, договором дарування від 24.06.1994р., підтверджується що власником житлового будинку, розташованому за\~ адресою: вул. Леніна, 64, с. Єреміївка, Роздільнянський район Одеська область є\~\~[PERSON]В.(а.с.5-9, 3-4); У відповідності до довідки Єреміївської сільської ради від 23.11.2015р. за № 483, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але з 2010 року за вказаною адресою не проживає. \~ \~Конституція України\~у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~право користування ним (ст.72 ЖК УРСР,\~ст.405 ЦК України).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом достовірно встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності домоволодіння, що розташоване по вул. Леніна, 64, в с. Єреміївка, Роздільнянського району Одеської області, де зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], який був членом сім`ї позивача, і перестав ним бути з 2015-го року, а з 2010-го року не користується житлом без поважних причин понад шість років, виїхав з нього, не повідомивши місця свого перебування. Причини відсутності відповідача у спірному будинку понад строки, встановлені законом, та про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом, судом не встановлені. Згідно зі\~ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто, сервітутне право. Статтею 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік(члена сім'ї) або понад шість місяців (іншої особи), якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися до його житла, право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей\~405,406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік (шість місяців не члена родини) у спірному житловому приміщенні. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд визнає його (особу) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до діючого законодавства України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, відповідно до\~ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. \~Беручи до уваги те, що [PERSON] був членом сім`ї позивача, в її будинку без поважних причин не проживає більш ніж шість років, втратив добровільно право користування житлом шляхом виїзду з нього у невідомому напрямку, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки суду надано достатньо доказів, що відповідач дійсно втратив право на користування вищезазначеним житлом.

Outcome: approved