Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

10 серпня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], місце проживання якого: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], [PERSON], останнє відоме суду місце проживання якого: [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Артемівським РВ УМВС в Донецькій області 02 вересня 2008 року, в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], у якій з 05 вересня 2008 року та 18 квітня 2015 року зареєстровані її сини: [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі та з липня 2015 року у зазначеній квартирі не проживають, що підтверджується відповідним актом від 07 серпня 2018 року. Фактичне місце проживання синів позивачу невідоме, їх особисті речі у належній [PERSON] квартирі немає. З причин формальної реєстрації відповіфдачів у квартирі позивач вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, крім того, вона також позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 15 хвилин 01 жовтня 2018 року, яке в подальшому відкладено ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 12 жовтня 2018 року на 08 годину 20 хвилин у зв'язку з першою неявкою відповідачів. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв'язку, що оформлено відповідною телефонограмою. Нею подано до суду заяву, у якій вона зазначила, що просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку) відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання, від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua) відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про причини своєї неявки до суду не повідомив. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою Л.А. (а.с. 5). При цьому, згідноІнформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 01 жовтня 2018 року за № 139646333 відомості щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зазначених реєстрах відсутні (а.с. 37). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/ осіб, виданої заступником голови Сіверської міської ради Левицькою Г.Л. 08 серпня 2018 року за № 2754, у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивач, яка є власником, та її сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З акту про фактичне проживання від 07 серпня 2018 року, складеного депутатом Сіверської міської ради [PERSON], вбачається, що за адресою: [ADDRESS], фактично проживає позивач по справі, а її діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за вказаною адресою зареєстровані, однак з червня 2015 року не проживають, їх особистого майна та речей у будинку немає, місце фактичного проживання невідоме, що підтверджують сусіди: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно листа міського голови Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Масюженко В.А. за вх. № 28278 від 04 вересня 2018 року за даними картотеки реєстраційного обліку виконкому Сіверської міської ради дані щодо реєстрації громадянина [PERSON], [INFO], відсутні (а.с. 22). При цьому, згідно листа міського голови Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Масюженко В.А. за вх. № 28278 від 04 вересня 2018 року за даними картотеки реєстраційного обліку виконкому Сіверської міської ради [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Із зібраних по справі доказів вбачається, що відповідачі користувались житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], до липня 2015 року, після чого вибули у інше постійне місце проживання, у зв'язку з чим втратили право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, присуджує з відповідачів понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі по 352,40 гривень з кожного.

Outcome: approved