Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

11.11.2016 року позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Олеша, вул. Лесі Українки, 56. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в с. Олеша Тлумацького району по вул. Лесі Українки, 56, проживали її мати [PERSON] та батько [PERSON] і їм на праві власності по 1/2 частині кожному належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. 28.03.1996 року мати [PERSON] померла. Після її смерті в управління спадковим майном вступив її чоловік [PERSON], однак не встиг оформити своїх спадкових прав та 01.05.2001 року помер. Ще за життя він посвідчив на імя позивачки та її сестри [PERSON] заповіт. Позивачка вступила в управління спадковим майном та бажає оформити спадщину на своє імя. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Відсутність документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове майно. У звязку з вищевказаним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Олеша, вул. Лесі Українки, 56, в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак у позовній заяві просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позову, просив справу розглядати у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак до суду направила письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просила розгляд справи провести без її участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 6 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за 1986-1990 роки за [PERSON], який був головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по вул. Лесі Українки, 56, в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 5). Згідно копії технічного паспорту від 05.10.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані у 1976 році (а.с. 7-10). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Лесі Українки, 56, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] з 19.02.1954 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 28.04.1984 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Салійчук», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 15). 28.03.1996 року [PERSON] (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). 01.05.2001 року [PERSON] (батько позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Ще за життя [PERSON] (батько позивача) посвідчив на імя [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідачка) заповіт, яким заповів їм належний йому житловий будинок, щопідтверджується копією заповіту від 09.12.1999 року (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько позивачки) прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] (мати позивачки), оскільки вступив в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживав разом з нею та вів з нею спільне господарство, підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 624 від 22.08.2016 року (а.с. 6). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 771/01-16 від 16.11.2016 року (а.с. 58), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 512/01-16 від 29.11.2016 року (а.с. 61) та [PERSON] № 01-16/1104 від 17.11.2016 року (а.с. 33) спадкова справа після смерті [PERSON] (мати позивачки) не заводилась. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживала разом з ним та вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 624 від 22.08.2016 року (а.с. 6). [PERSON] (відповідачка) відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (батько позивачки), про що свідчить копія нотаріально засвідченої заяви від 28.07.2016 року (а.с. 12), а також її заява про визнання позову (а.с. 69). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 374/2016 від 08.09.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає (а.с. 33-57). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON], який в свою чергу успадкував 1/2 частину даного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлої дружини [PERSON] (мати позивачки). Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Лесі Українки, 56 в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 961/02-31 від 21.10.2016 року (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved