Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

11.07.2015 АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 82034,25 дол. США, що за курсом 22,92 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2015 року складає 1880225,03 грн. за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21.09.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.09.2007 року між [PERSON] з однієї сторони та АТ КБ «ПриватБанк» з іншої укладено договір № К2S4GK00260079 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 112932,00 дол. США на термін до 20.09.2027 р., а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені законом, однак останнім у порушення умов договору зобов`язання належним чином не були виконанні, в результаті чого утворилася заборгованість. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором К2S4GK00260079 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки: № К2S4GK00260079/1 від 21.09.2007 року, № К2S4GK00260079/2 від 21.09.2007 року, № К2S4GK00260079/3 від 21.09.2007 року та № К2S4GK00260079/4 від 21.09.2007 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства. До суду із зустрічним позовом звернувся [PERSON] та просив визнати договір поруки № K2S4GK00260079/1 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим, стягнути судові витрати, а в задоволенні первісного позову просив відмовити. В обґрунтуванні позову вказав, що п. 13 договору поруки чітко передбачає, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Проте банк самостійно змінив відсоткову ставку за кредитним договором з 25.11.2008 з 11,04 до 13,08 відсотків та з 14.07.2010 з 13,08 на 12,58 відсотків. Окрім цього про факт заборгованості та про погіршення фінансового стану боржника, банк поручителя не повідомив. [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до АТ КБ «ПриватБанк» у якій просила визнати додаткову угоду № 1/1-1 від 14.07.2010 до договору № K2S4GK00260079 від 21.09.2007 про новий розмір річної відсоткової ставки 12,58 % недійсною та зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007 за відсотковою ставкою 11,04 % та зарахувати отриману від [PERSON] 14.06.2010 різницю по відсоткам, яка виникла внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки за кредитом на погашення тіла кредиту; визнати протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення в односторонньому порядку відсотків в розмірі 13,08 % за користування кредитом з 25.11.2008 та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007 за відсотковою ставкою 11,04 % та зарахувати отриману від [PERSON] 25.11.2008 різницю по відсоткам, яка виникла внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки за кредитом на погашення тіла кредиту; визнати протиправними діями АТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснення нарахування та стягнення послуг банку - плати винагороди банку в доларах США відповідно до п. 7.1 Кредитного договору № K2S4GK00260079 від 21.09.2007 з урахуванням щомісячної вартості винагороди банку у період сплати у розмірі 0,29 % від суми виданого кредиту еквівалентному 469650 грн 00 коп., що дорівнює 1362 грн 00 коп. і зараховувати дані кошти на погашення тіла кредиту; визнати протиправними та скасувати усі штрафні санкції, які виникли через неправомірні дії АТ КБ «ПриватБанк» по збільшенню відсоткової ставки за користування кредитними коштами Кредитного договору № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, а стягнені неправомірно суми штрафних санкцій зарахувати на погашення тіла кредиту. Просив у задоволенні первісного позову відмовити. В обґрунтування позову вказав, що відбулося порушення його прав, як споживача банківських послуг на отримання повної та достовірної інформації щодо кредиту. Окрім цього, банк неправомірно підвищив відсоткову ставку в односторонньому порядку. Також зазначив, що розрахунок заборгованості банку суперечить наданим [PERSON] квитанціям. До суду із зустрічним позовом звернулася [PERSON] та просила визнати договір поруки № K2S4GK00260079/4 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим, стягнути судові витрати, а в задоволенні первісного позову просив відмовити. В обґрунтуванні позову вказав, що п. 13 договору поруки чітко передбачає, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Проте банк самостійно змінив відсоткову ставку за кредитним договором з 25.11.2008 з 11,04 до 13,08 відсотків та з 14.07.2010 з 13,08 на 12,58 відсотків. Окрім цього про факт заборгованості та про погіршення фінансового стану боржника, банк поручителя не повідомив. До суду із зустрічним позовом звернувся [PERSON] та просив визнати договір поруки № K2S4GK00260079/2 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим, стягнути судові витрати, а в задоволенні первісного позову просив відмовити. В обґрунтуванні позову вказав, що п. 13 договору поруки чітко передбачає, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Проте банк самостійно змінив відсоткову ставку за кредитним договором з 25.11.2008 з 11,04 до 13,08 відсотків та з 14.07.2010 з 13,08 на 12,58 відсотків. Окрім цього про факт заборгованості та про погіршення фінансового стану боржника, банк поручителя не повідомив. До суду із зустрічним позовом звернулася [PERSON] та просила визнати договір поруки № K2S4GK00260079/3 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим, стягнути судові витрати, а в задоволенні первісного позову просив відмовити. В обґрунтуванні позову вказав, що п. 13 договору поруки чітко передбачає, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Проте банк самостійно змінив відсоткову ставку за кредитним договором з 25.11.2008 з 11,04 до 13,08 відсотків та з 14.07.2010 з 13,08 на 12,58 відсотків. Окрім цього про факт заборгованості та про погіршення фінансового стану боржника, банк поручителя не повідомив. Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області прийнято зустрічні позовні заяви [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору поруки № К2S4GK00260079/1 від 21 вересня 2007 року припиненим; [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання Додаткової угоди № 1/1-1 від 14 липня 2010 року до договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, визнання дій протиправними; [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору поруки № К2S4GK00260079/3 від 21 вересня 2007 року припиненим. Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав заперечення проти зустрічних позовних заяв. Вказав, що реєстром відправки підтверджується відправлення кредитором вимог до поручителя. Також подав заяву про застосування строків позовної давності до позову [PERSON] про захист прав споживачів, оскільки кредитний договір було укладено 21.09.2007, договір іпотеки було укладено 21.09.2007, а із зустрічним позовом [PERSON] звернулася лише 07.12.2015. У зв`язку з викладеним просив в задоволенні позову відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про застосування строків позовної давності до зустрічного позову [PERSON] , оскільки, як вказано в позові розмірі відсоткової ставки змінено з 14.07.2010, а позов подано у березні 2016, а тому у задоволенні позову просив відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зустрічний позов підтримала, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зустрічний позов підтримала, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. У судове засідання [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зустрічний позов підтримав, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні. Представник Приймак О.Ю. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. 21.09.2007 року між [PERSON] з однієї сторони та АТ КБ «ПриватБанк» з іншої укладено договір № К2S4GK00260079 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 112932,00 дол. США під 0,92 % відсотків на місць на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 20.09.2027, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені законом, однак останнім у порушення умов договору зобов`язання належним чином не були виконанні, в результаті чого утворилася заборгованість. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором К2S4GK00260079 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки: № К2S4GK00260079/1 від 21.09.2007 року, № К2S4GK00260079/2 від 21.09.2007 року, № К2S4GK00260079/3 від 21.09.2007 року та № К2S4GK00260079/4 від 21.09.2007 року. 20.04.2015 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із повідомленням про заборгованість. Як доказ надіслання надає копію реєстру № 7894 та копію фіскального чеку. Ухвалою суду від 02.06.2016 призначено по справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитом, по процентах за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) позичальника [PERSON] перед ПАТ «Приватбанк» станом на 18 червня 2015 року умовам укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за вказаним кредитним договором? 2. Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року вимогам Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» ? 3. Чи вірними є розрахунки пені саме в іноземній валюті згідно кредитного договору № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] та норм чинного законодавства України ? 4. Чи відповідає нарахована ПАТ КБ «Приват банк» комісія за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , нормам чинного законодавства України? 5. Чи відповідає умовам кредитного договору № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , нарахування відсотків по кредиту та чи правильно вказані відсотки нараховуються? 6. Чи обґрунтовано документально та нормативно виконано ПАТ КБ «Приватбанк» оформлення з надання кредиту по кредитному договору № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року? 7. Яка сума заборгованості згідно розрахунків експерта є у відповідача - [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, щo був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , станом на момент звернення з позовом до суду, в тому числі по тілу кредиту, відсоткам (окремо як по ставці 11,04 % та змінним ставкам 11,04 %, 12,58 % та 13,08 % згідно періодів зміни ставки вказаних банком у розрахунку заборгованості), підвищеним відсоткам, комісії, неустойки (пені та штрафу) з врахуванням фактично здійсненим платежам позичальника на користь банку ? 8. Встановити реальну процентну ставку та здорожчання кредиту за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк»? 9. Чи містить кредитний договір № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року всі істотні умови, у відповідності до вимог чинного, на момент підписання, законодавства та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затверджених постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року? 10. Чи містить кредитний договір № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року інформацію про валютні ризики? 11. Чи містить кредитний договір № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року інформацію про орієнтовну сукупну вартість? 12. Чи містить кредитний договір № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року графік платежів? 13. Враховуючи визначення терміну «фінансовий інструмент», чи правомірно банк застосовує правовідносини між суб`єктами господарської діяльності по відношенню до фізичної особи, споживача фінансових послуг? 14. Чи правильно банк відображав господарські операції по погашенню відсотків згідно умов п.6.3, 6.4, 7.1 кредитного договору в частинах: - враховуючи, що поняття «фінансовий інструмент» визначено Положенням (Стандартом) бухгалтерського обліку № 13 та главою 2 Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, як «контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного суб`єкта підприємницької діяльності і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого», чи правомірно в п. 7.1 кредитного договору включена вимога про стягнення з відповідача [PERSON] «...винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту? - враховуючи, що поняття «фінансовий інструмент» визначено главою 2 Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат, банків України, як «контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного суб`єкта підприємницької діяльності і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого», чи правомірно в п.7.1 кредитного договору включена вимога про стягнення з відповідача [PERSON] «...винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,29 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати..»? - враховуючи відсотки, які вказані в п. 1 ст. 536 Цивільного кодексу України в поєднанні з положеннями п.п «А» ст. 1.1 глави 1 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат, банків України, приймаючи до уваги, що початкова сума зобов`язання позичальника по кредиту зменшується щомісяця на відповідну часткову суму погашення кредиту, чи правомірно в п. 3.7 кредитного договору дається визначення нарахування відсотків на суму первинного зобов`язання, протягом дії всього кредитного договору в поєднані з п. 7.1 кредитного договору «винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,29 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати..» ? 15. Чи містить кредитний договір № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року ознаки агресивної чи нечесної підприємницької практики, відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції чинній на момент укладання та протягом дії кредитного договору? 16. Чи дотримався ПАТ КБ «Приватбанк» всіх прав споживача відповідача [PERSON] у відповідності до положень ч. 1, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакція чинній на момент укладання кредитного договору K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року ) під час укладання кредитного договору № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, якщо ні, то перерахувати, які саме пункти були порушенні ПАТ «КБ «Приватбанк»? 17. Враховуючи положення Закону України «Про банки і банківську діяльність», Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та відсутність у ПАТ КБ «Приватбанк» індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення багаторазових операцій з використанням іноземної валюти на території України в якості засобу платежу, а саме - сплати страхових платежів у особи, яка теж не мала на момент укладання угоди індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій з використанням іноземної валюти на території України, як засобу платежу, а саме - надання послуг страхування, чи мав право банк, як агент валютного контролю, видавати кредит «на сплату страхових платежів» позичальнику у іноземній валюті? 18. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року (який був поданий разом із позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» у справі № 369/7147/15-ц) у колонці 6 «процентна ставка прострочення» починаючи з 20 жовтня 2009 року по 18 червня 2015 року застосовується 34,20 %. Чи правомірно застосована ПАТ КБ «Приватбанк» в період з 20 жовтня 2009 року по 18 червня 2015 року процентна ставка прострочення 34,20 % відповідно до кредитного договору № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року та на якій підставі банком була нарахована така процентна ставка? 19. Відповідно до п. 3.7 кредитного договору, нарахування винагороди на прострочену заборгованість по Кредитному договору № K2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року не проводиться. Чи проводилось нарахування винагороди ПАТ «Приватбанк» на прострочену заборгованість, якщо так, то на яку суму? Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 07.02.2018 № 18760/17-45 по першому питанню: наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитом, по процентах за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконанню зобов`язань за договором, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) позичальника [PERSON] перед ПАТ «Приватбанк станом на 18 червня 2015 року, з урахуванням вимог чинного законодавства України, не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» на [PERSON] кредитного договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року розрахунковим документам щодо видачі та погашенню кредиту за вказаним кредитним договором; по другому питанню: метод нарахування банком процентів за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року не відповідає вимогам чинного законодавства України, які має враховувати Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк»; по третьому питанню: розрахунки пені саме в іноземній валюті згідно кредитного договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між ПАТ КЕ Приватбанк» та [PERSON] , не відповідають нормам чинного законодавства України; по четвертому питанню: нарахована ПАТ КБ «Приватбанк» щомісячна комісія в розмірі 0,29 % від суми наданого кредиту за надання фінансового інструменту по кредитному договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , не відповідає нормам чинного законодавства України; по п`ятому питанню: не видається за можливе надати висновок за п`ятим питанням; по шостому питанню: не видається за можливе надати висновок за шостим питанням; по сьомому питанню Заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , з урахуванням фактично здійснених платежів позичальника на користь банку, станом на кінець дня 18.06.2015 становила 35 730,05 дол. США, в тому числі 34 902,50 дол. США за основним боргом, 827,55 дол. США за процентами, а також 3 337,71 грн. за неустойкою, в тому числі 1 661,25 грн. пеня за простроченими процентами, 1 426,46 грн. пеня за прострочення основного боргу та 250,00 грн. штраф (фіксована частина); по восьмому питанню: не видається за можливе визначити реальну процентну ставку та здорожчання кредиту за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк»; по дев`ятому питанню: не видається за можливе надати висновок за дев`ятим питанням; по десятому питанню: не видається за можливе надати висновок за десятим питанням; по одинадцятому питанню: кредитний договір № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року не містить інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, як це вимагається пунктом 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. №168; по дванадцятому питанню: кредитний договір № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року не містить графіку платежів, як це передбачено Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168. Відповіді на тринадцяте, чотирнадцяте, п`ятнадцяте, шістнадцяте, сімнадцяте, вісімнадцяте, дев`ятнадцяте питання не надано у зв`язку з неможливістю. Ухвалою суду від 22.06.2018 призначено по справі додаткову судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, які заявлені відповідачем [PERSON] : 1)Яка сума заборгованості згідно розрахунків експерта є у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , станом на момент звернення з позовом до суду, в тому числі по тілу кредиту, відсоткам (окремо як по ставці 11,04 % та змінним ставкам 11,04 %, 12,58 % та 13,08 % згідно періодів зміни ставки, вказаних банком у розрахунку заборгованості), підвищеним відсоткам, комісії, неустойки (пені та штрафу) з врахуванням фактично здійсненим платежам позичальника на користь банку ? (Тобто, здійснити два окремих розрахунки: один розрахунок по ставці 11,04 % (окремо) та другий розрахунок із застосуванням змінами процентних ставок: з 21.09.2007 року по 05.04.2009 року - відсоткова ставка становить 11,04%; з 19.04.2009 року по 26.06.2010 року - відсоткова ставка становить 13,08%; з 14.07.2010 по 18.06.2015 року - відсоткова ставка становить 12,58%. Під час здійснення вище зазначених розрахунків брати за основу фактично видану суму готівкою, а саме 93 000, 00 доларів США за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року. 2)Чи відповідає умовам кредитного договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , нарахування відсотків по кредиту та чи правильно вказані відсотки нараховуються у розрахунках заборгованості за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, наданих ПАТ КБ «Приватбанк»? 3)Встановити реальну процентну ставку та здорожчання кредиту за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ? 4)Беручи до уваги ч. 11 Міжнародного стандарту фінансової звітності 7 та ч. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 року № 559, врахувати визначення терміну «фінансовий інструмент» та те, що [PERSON] не є суб`єктом господарювання, а отже, чи вважається кредитний договір № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] фінансовим інструментом? 5)Чи допускається банку, як агент валютного контролю, видавати кредит «на сплату страхових платежів» позичальнику фізичній особі у іноземній валюті, враховуючи положення Закону України «Про банки і банківську діяльність», Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та відсутність у позичальника індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення багаторазових операцій з використанням іноземної валюти на території України в якості засобу платежу, а саме сплати страхових платежів - надання послуг страхування банком? 6)Чи відповідає умовам кредитного договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, нарахування ПАТ «ПриватБанк» процентної ставки прострочення в розмірі 34,20 % в період з 20.10.2009 року по 18.06.2015 року? Якщо, так то вказати періоди, коли може застосовуватися вказана ставка та здійснити посилання на пункти кредитного договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року? 7)Чи проводилось нарахування винагороди ПАТ «ПРИВАТБАНК» на прострочену заборгованість, відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року (який був поданий разом із позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі № 369/7147/15-ц), якщо так, то на яку суму було здійснено таке донарахування? Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової комісійної економічної експертизи від 10.07.2019 № 17643/18-71/17644/18-72 1 сума заборгованості відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 - вересня 2007 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , а також додатковими угодами до цього договору № 1 від 15.04.2009 та № 1/1-1 від 14.07.2010, станом на момент звернення з позовом до суду на кінець дня 18.06.2015 становила 32424,30 дол.США та 2 987,66 грн., в тому числі 31 773,25 дол. США за основним боргом, 651,05 дол. США за процентами, 1 898,28 грн. пеня за прострочення процентів, 839,38 грн. пеня за прострочення основного боргу, 250,00 грн. штраф за порушення строків платежів. Умовна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , без урахування додаткових угод до цього договору №1 від 15.04.2009 та №1/1-1 від 14.07.2010 р., станом на момент звернення з позовом до суду на кінець дня 18.06.2015 становила 23 895,56 дол. США та 1 126,96 грн., в тому числі 23 685,24 дол. США за основним боргом. 210,33 дол. США за процентами, 659,42 грн. пеня за прострочення процентів, 217,54 грн. пеня за прострочення основного боргу, 250,00 грн. штраф за порушення строків платежів. Нарахування ПАТ КБ «Приватбанк» відсотків по кредиту за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, який укладено між ПАТ.КБ «Приватбанк» та [PERSON] , не відповідає умовам цього договору, з урахуванням норм чинного законодавства, наведених у дослідженні. Не видається за можливе визначити реальну процентну ставку та здорожчання кредиту за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, який укладено між ПАТ.КБ «Приватбанк» та [PERSON] через відсутність у справі необхідної для цього інформації та незадоволення відповідного клопотання експертів. Кредитний договір № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] вважається фінансовим інструментом. Питання про те, чи допускається банку, як агенту валютного контролю, видавати кредит «на сплату страхових платежів» позичальнику фізичній особі у іноземній валюті, враховуючи положення Закону України «Про банки і банківську діяльність», Декрету Кабінету міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та відсутність у позичальника індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення багаторазових операцій з використанням іноземної валюти на території України в якості засобу платежу, а саме - сплати страхових платежів- надання послуг страхування банком, є правовим питанням, і не відноситься до компетенції експертів-економістів. Нарахування ПАТ КБ «Приватбанк» процентної ставки прострочення в розмірі 34,20% в період з 20.10.2009 року по 18.06.2015 року не відповідає умовам кредитного договору № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року. ПАТ КБ «Приватбанк» проводилось нарахування процентів за підвищеною процентною ставкою на прострочену заборгованість у розрахунку заборгованості за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року (який був поданий разом із позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» у справі №369/7147/15-ц, без відображення у ньому загального розміру нарахування таких процентів за підвищеною процентною ставкою. У розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» щодо заборгованості за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року станом на день подання позовної заяви 18.06.2015 в колонці 9 не відображено жодної суми нарахування процентів за підвищеною процентною ставкою на прострочену заборгованість. Згідно з висновком експертів за результатами проведення судової економічної експертизи у цивільній справі № 369/7147/15-ц від 05.10.2020 № 17176/20-71/17177/20-72, він зроблений на підставі адвокатського звернення адвоката Приймака О.Ю. від 23.06.2020 № 039/20 про призначення та проведення експертного дослідження, у якому було вказано два прохання: провести судову економічну експертизу, проведення якої доручити судовим експертам Андріїшен С.І. та Ю.Г.Борщевська КНДІСЕ; здійснити перерахунок таблиць, які були додані до висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійної економічної експертизи від 10.07.2019 № 17643/18-71/17644/18-72. Друге питання запиту експертами вирішується у такій редакції: яка сума заборгованості згідно розрахунків експертизи є у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на момент звернення із позовом до суду, в тому числі по тілу кредиту. відсотках (варіант 1-по ставці 11,04 %, варіант 2 - по змінних ставках 11,04 %, 12,58 %, 13,08 % згідно періодів зміни ставки, що досліджувались експертами у первинному висновку експертизи), підвищених відсотках, комісії, неустойці (пені та штрафу) з врахуванням фактично здійснених платежів позичальника на користь банку та виходячи із суми позики в розмірі 93000 дол.США? За вказаним висновком умовна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № К2S4GK00260079 від 21 вересня 2007 року, що був укладений між перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на момент звернення із позовом до суду на кінець дня 18.06.2015 розрахунково становить: варіант 1 (по відсотковій ставці 11,04 %) всього 23977,06 дол.США та 1360 грн 04 коп., в тому числі 23737,11 дол.США за основним боргом, 239,95 дол.США за процентами, 751 грн 31 коп. пеня за прострочення процентів, 358 грн 73 коп. пеня за прострочення основного боргу, 250 грн 00 коп. штраф за порушення строків платежів. Згідно ч. 1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 23977,06 дол.США та 1360 грн 04 коп., в тому числі 23737,11 дол.США за основним боргом, 239,95 дол.США за процентами, 751 грн 31 коп. пеня за прострочення процентів, 358 грн 73 коп. пеня за прострочення основного боргу, 250 грн 00 коп. штраф за порушення строків платежів. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких підстав слід стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 23977,06 дол.США та 1360 грн 04 коп., в тому числі 23737,11 дол.США за основним боргом, 239,95 дол.США за процентами, 751 грн 31 коп. пеня за прострочення процентів, 358 грн 73 коп. пеня за прострочення основного боргу, 250 грн 00 коп. штраф за порушення строків платежів. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ч.4.ст. 267 ЦК України -сплив позовної давності, про застосуванні якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмовленні у позові. Розмір відсоткової ставки змінено з 14.07.2010, а тому вимоги зустрічного позову [PERSON] до вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання додаткової угоди недійсною, визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії виходять за межі встановленого законом трирічного строку позовної давності, в зв`язку з чим і їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 21.09.2007 року між [PERSON] з однієї сторони та АТ КБ «ПриватБанк» з іншої укладено договір № К2S4GK00260079 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 112932,00 дол. США під 0,92 % відсотків на місць на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 20.09.2027, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені законом, однак останнім у порушення умов договору зобов`язання належним чином не були виконанні, в результаті чого утворилася заборгованість. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором К2S4GK00260079 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки: № К2S4GK00260079/1 від 21.09.2007 року, № К2S4GK00260079/2 від 21.09.2007 року, № К2S4GK00260079/3 від 21.09.2007 року та № К2S4GK00260079/4 від 21.09.2007 року. У вказаних договорах у п. 13 вказано, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди. У п. 16 вказаного договору вказано, що зобов`язання боржник має сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,92 % відсотків за місяць. Проте, як встановлено дослідженими вище висновками експертів, розмір процентної ставки збільшувався. Тобто, відбулось підвищення відсотків та збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому поручителів не було повідомлено про такі зміни зі збільшення процентної ставки, і відповідні зміни до договору поруки не вносилися. У зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком і тягне припинення поруки. В договорі поруки , укладеному з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не передбачено можливість збільшення банком процентної ставки за кредитним договором. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання. Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі№ 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19). Таким чином, аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання. Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Тому обставини щодо подальшого фактичного виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення розміру основного зобов`язання).Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суд України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити. При цьому, зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою слід задовольнити; визнати договір поруки № K2S4GK00260079/4 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим. Також зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою слід задовольнити; визнати договір поруки № K2S4GK00260079/2 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим. За таких же підстав слід задовольнити зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою; визнати договір поруки № K2S4GK00260079/1 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим. Одночасно слід задовольнити зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою; визнати договір поруки № K2S4GK00260079/3 від 21.09.2007 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K2S4GK00260079 від 21.09.2007, укладеним між Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] припиненим. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Outcome: partial