Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

10 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання на період навчання в розмірі ј заробітку (доходу) і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що з 2009 року з відповідача за рішенням суду утримувались аліменти на його утримання. [INFO] позивачу виповнилось 18 років та рішення Жовтоводського міського суду про стягнення з [PERSON] аліментів припинило свою дію. З вересня 2020 року позивач навчається на 1 курсі ІІІ-го медичного факультету Харківського національного медичного університету, на денній формі навчання. Запланований термін навчання - з 05.09.2020 по 30.06.2026. Позивач навчається за державним замовленням, однак має оплачувати проживання в гуртожитку, канцелярські потреби, мобільний зв`язок та доступ до мережі інтернет, купувати продукти харчування, одяг, взуття, оплачувати проїзд в транспорті тощо. Стипендію йому не виплачують, отже позивач продовжує перебувати на повному утриманні своєї матері. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 по справі було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача [PERSON] , у запропонований йому ухвалою про відкриття провадження по справі від 23.02.2020 строк, відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином шляхом направлення на його адресу судової повістки та копії позовної заяви з додатками. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно з Витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 03.04.2018 р. позивач з 07.08.2002 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 29.07.2002 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки №20/590 від 05.06.2020 року [PERSON] навчається на 1 курсі в групі 27 ІІІ медичного факультету Харківського національного медичного університету, денна форма навчання, за спеціальністю «Медицина», форма фінансування навчання - за держзамовленням (наказ ХНМУ №482-с від 05.09.2020 «Про зарахування на навчання»). Запланований термін навчання: 15.09.2020 р. - 20.06.2022 р. (а.с.7). Відповідач, являючись батьком повнолітнього [PERSON] , належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча може та повинен надавати таку допомогу, а його потреба у допомозі з боку батька знайшла своє підтвердження дослідженими судом доказами. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд бере до уваги, що відповідно до дослідженої судом довідки, позивач навчається на держзамовленні, перебуває на утриманні матері. Однак, позивач є повнолітньою, здоровою та працездатною особою, тому розмір аліментів на його утримання у виді 1/4 частини від доходу відповідача є необгрунтованим. Таким чином, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання позивача [PERSON] в частці від заробітку (доходу) батька, але в меншому розмірі ніж він просив, а саме у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача з дня подачі позову, а саме з 10.02.2021 року, на час навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, від сплати якого позивача за законом звільнено. На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст. 141, 247, 263-265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд ЦПК України, суд, -

Outcome: partial