Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

11 липня 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що раніше за даною адресою знаходилося одне домоволодіння. У домоволодінні було два співвласника. Частка позивача складала 60/100, іншого співвласника [PERSON] - 40/100. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрував свою дружину - [PERSON] та сина - [PERSON], який є відповідачем у даній справі. Позивач вказує, що у 2008 році зареєстрував разом із собою дружину [PERSON] та її сина [PERSON]. У 2013 році рішенням суду було припинено спільну власність позивача [PERSON] та [PERSON] на будинок за адресою: [ADDRESS], та створено два окремі домоволодіння з окремими адресами: №99 та № 99-а. [PERSON] разом зі своєю дружиною знялися з реєстрації у вказаному будинку та зареєструвалися за адресою: [ADDRESS]-а. Однак [PERSON] з реєстрації не знявся, оскільки проживає за межами України і не приїздить за місцем реєстрації. Відповідач не проживає в будинку, там відсутні його особисті речі, він не несе витрат по утриманню будинку. Позивач зазначає, що порушуються його права як власника, так як реєстрація відповідача не дозволяє позивачу розпоряджатись належним йому майном, він несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг по числу зареєстрованих осіб, а в зв'язку з реєстрацією відповідача в будинку, він позбавлений можливості оформити субсидію. У добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за даною адресою. Посилаючись на ст. 319 ЦК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобов'язати Управління «ЦНАП в м. Суми» Сумської міської ради зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON], та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пояснили, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - син сусідів не може знятися з реєстрації, оскільки до України не приїздить на протязі декількох років. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через батьків. Заяв про відкладення суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, згідно якого позивач успадкував від матері [PERSON] 60/100 частин домоволодіння, що складається з житлового будинку «А» та житлового будинку «Б» за адресою: [ADDRESS] (а.с.44). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03.02.2014 року [PERSON] виділено будову, зокрема: по житловому будинку літ «А-1» з прибудовою літ. «а», з надвірними будинками та спорудами (а.с.29-34). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухоме майно: житловий будинок А-І зі складовими частинами за адресою: зареєстрований за власником [PERSON] (а.с. 27-28). Як вбачається з будинкової книги в будинку за адресою: [ADDRESS] з 25 жовтня 2011 року зареєстрований [PERSON] (а.с.9-10). Дана обставина підтверджується і довідкою про склад сім'ї, виданої 04 липня 2018 року (а.с.8). відповідно до якої у вказаному будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON] - дружина, [PERSON] - син дружини, [PERSON] - відомості про ступінь спорідненості відсутні (а.с.8). Згідно відомостей управління ЦНАП в місті Суми Сумської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] починаючи з 28.12.1999 року (а.с.36). Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, пояснили суду, що вони є сусідами позивача до домоволодінню, і їх домоволодіння - це виділений будинок з окремою адресою № 99-а, а до цього їх спільна адреса була вул. Басівська, 99. Відповідач по справі є їхнім сином, який вже декілька років проживає в Італії і не має можливості приїхати до України, щоб знятися з реєстрації в будинку № 99 і перереєструватися в будинку № 99-а. Свідки пояснили, що до тих пір, поки житлові будинки «А» та «В» за адресою: [ADDRESS] були у їх спільній власності з позивачем, всі вони, в тому числі їх син, були зареєстровані за однією адресою. Однак, отримавши окрему адресу виділеного домоволодіння, свідки знялися з реєстрації в будинку № 99 та зареєструвалися за своєю адресою: [ADDRESS]-а, чого не зміг зробити їх син, який мешкає за межами України. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Із пояснень позивача та свідків вбачається, що відповідач не є членом сім'ї власника жилого будинку - позивача [PERSON] Сам відповідач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів того, що він має право і підстави користування житлом у будинку нинішнього власника. Суду також не надано доказів щодо існування домовленості між нинішнім власником житла та відповідачем про подальше користування [PERSON] вказаним житлом. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в будинку порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того фактично відповідач не є членом сім'ї власника будинку, у будинку не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати та позбавлений права оформити субсидію. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованою, і відповідач [PERSON] визнається судом таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно його заяви. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved