Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

10.10.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, подружні відносини припинені, фактично сім'я припинила своє існування. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе та суперечить його інтересам. Ухвалою суду від 17.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. 08.11.2018 відповідачем подано відзив. 28.11.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив. 29.11.2018 судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів, про що постановлено ухвалу. 11.12.2018 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 12.12.2018 задоволено клопотання позивача про витребування доказів від 10.12.2018 та клопотання представника відповідача про витребування доказів від 05.12.2018 та 12.12.2018. Ухвалою суду від 22.01.2019 задоволено заяву позивача [PERSON] про відмову від позову в частині поділу спільного сумісного майна подружжя, провадження у справі у цій частині позовних вимог закрито. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та позовну вимогу в частині визначення місця проживання дитини залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій позов в частині розірвання шлюбу визнала. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені в судовому засіданні, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 160, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві /а.с. 6/. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження, видане Солом'янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві /а.с. 7/. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, а також наявність малолітньої дитини, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Суд не вирішує питання щодо визначення місця проживання дитини, оскільки позивачем подано відповідну заяву щодо цього. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч. 2 ст. 115 СК України). Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, оскільки сторони добровільно врегулювали дане питання, про що зазначили письмово. На підставі викладеного,

Outcome: approved