Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~12.08.2020\~року адвокат\~Гаврилюк Т.А.\~звернулась \~з позовом\~в інтересах\~позивачки,\~в якому\~просила визнати\~за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складалося з житлового будинку та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] . Позивач, як єдина спадкоємиця за законом, 18.07.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку, яке було посвідчене Сіраченко Т.П., державним нотаріусом Першої Первомайської ДНК Миколаївської області, за реєстровим номером 2-206. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що у неї відсутня реєстрація права власності на житловий будинок, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус роз`яснила, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування, права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Житловий будинок дійсно належав померлому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від однієї до п`яти від 10.03.1986 р., посвідченого, державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-842. Але, даний договір не був зареєстрований в КП «Первомайське МБТІ». Проте, відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики N 127 від 24.05.2001 р., індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва Тобто, відповідно до вимог законодавства прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., засвідчує технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна Згідно з даними технічного паспорту, будинок був прийнятий в експлуатацію у 1990 році, а вся садиба в 1991 році. Отже, у чоловіка позивачки були всі необхідні документи для реєстрації права власності на житловий будинок, яким він правомірно володів та користувався, проте він не встиг за життя зареєструвати своє право власності на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З підстав, зазначених вище, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому звертається до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явилась, а її представник [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу без участі її та позивача, а позов задовольнити у повному обсязі. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 200 ч.3 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд знаходить доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved