overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

10 травня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 26.01.2013 року вони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №07, від шлюбу мають малолітню дитину- Анастасію,[INFO]. Спільне господарство не ведеться. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Питання щодо місця проживання дитини вирішено. Дитина проживатимуть разом із матірю. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провадити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також подав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 26.01.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції, актовий запис №07. Після реєстрації шлюбу подружжя обирало спільного прізвище «Чіхічіни»(а.с.5) 08.03.2013 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №307262 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області (а.с.6) За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сімї на думку сторін стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не заявляла клопотання про зміну прізвища тому суд вважає за можливе залишити її прізвище «Чіхічіна». Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

10 травня 2016 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 72\~162,90 гривень. Посилаючись в своїй позовній заяві на те, що 27 квітня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 300404024854018, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 69\~360,00 гривень, з розрахунку в розмірі 1,00% річних за вест час фактичного користування кредитом на строк з 27.04.2011 року по 27.04.2016 року. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 25.03.2016 рік відповідач має заборгованість 72\~162,90 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання без поважної причини не зявилися, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур»єр» № 101 від 31 травня 2016 року. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

10 травня 2016 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 червня 2012 року. У період подружнього життя, а саме 29 травня 2014 року у них народилася донька [PERSON]. Вказала, що відповідач з серпня 2015 р. покинув сімю і з ними не проживає. Вона сама утримує дитину, а відповідач працюючи ухиляється від батьківських обовязків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. У своїй заяві позивач погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку в разі неявки відповідача. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з позовної заяви, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2012 року. У період подружнього життя, а саме, 29 травня 2014 року у них народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач у справі. Встановлено, що відповідач [PERSON] з серпня місяця 2015 року проживає окремо від сімї, а дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Зі змісту позовної заяви видно, що відповідач є працездатним, однак не виконує своїх обовязків по утриманню дитини, не надає позивачу допомоги на її утримання. Суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 10 травня 2016 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 15 квітня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем та проживали до травня 2017 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, утримання та виховання сина. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, однак в позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 189625 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], 29 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-АМ № 366602 (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, утримання та виховання дітей. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 23 листопада 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, однак у прохальній частині позову просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 128736 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження Серії І-АМ № 247046 та № 298123 відповідно (а.с. 6, 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 640 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем, малолітню дочку, [PERSON], залишити проживати з матір'ю. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 вересня 2015 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилося донька [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, через, що у сім'ї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з березня 2016 року, з того часу вони спільно не проживають. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 09.06.2017 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 09.06.2017 року, якою не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 вересня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.09.2015 року. Від спільного сумісного проживання народилася донька [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1999 року виконкомом Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою має сина [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1999 року виконкомом Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 11. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 001604. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 064655. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сахновщинського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №59. Від шлюбу вони мають сина Давіда, [INFO]. На обґрунтування позову зазначив, що внаслідок різних погляді на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають, тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. після розірвання шлюбу прізвище просив залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок різних погляді на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009 року. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, проживає окремо, уваги та часу вихованню сину не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21 листопада 2009 року, який зареєстрований Покащівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 7, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 050762 від 21.11.2009 року (а.с. 4). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії 1-ЕГ № 113155 від 02.08.2010 року (а.с. 8) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. З письмових пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що дитина перебуває на утриманні позивачки, проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Outcome: approved