overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 1996 року Кам'янською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із нею. Сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 1996 року Кам'янською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 6 (а. с. 5), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 6, 7), які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 1998 року Кам'янською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із нею. Сімейні стосунки припинені, через зловживання відповідачем спиртними напоями та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 1998 року Кам'янською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 04 (а. с. 5), від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 6, 7), які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від шлюбу з відповідачем має трьох малолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також доньку - [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Просила суд стягнути аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів доходів відповідача з дня подачі заяви й до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надіслав письмову заяву, в якій повідомив, що згоден сплачувати аліменти на дітей у заявленому розмірі, просив про розгляд справи у його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість прийняття рішення за наявними у справі доказами. Так, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2014 року, з липня 2014 року разом не проживають (а.с.8). Від подружнього життя сторони мають трьох дітей- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.4.5,6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так як вимог даного закону відповідач не дотримується, то позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №853, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через його неналежну поведінку в сім'ї та аморальний спосіб життя, зокрема зловживання спиртними напоями. Шлюбні стосунки між сторонами припинено з травня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка за взаємною згодою сторін проживає разом з позивачем. Спору про поділ майна не має. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], просила шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 853. /а.с.6/ Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 10.05.2007 року Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], про що 10.05.2007 року було зроблено відповідний актовий запис №16 /а.с.7/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. Донька - [PERSON], [INFO], за взаємною згодою сторін залишається проживати з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача небхідно стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до Богодарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В заяві вказує, [INFO] померла його баба - [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, яке її належало на день смерті, заповіла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 6,0229 га, яка розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. В зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено він не зміг своєчасно оформити документи щодо прийняття спадщини через нотаріальну контору. Отримати земельну ділянку у власність без рішення суду не можливо. В позовній заяві просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 6,0229 га, розташовану на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області і належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,0229 га. Відповідач, представник Богодарівської сільської ради, в судове засідання не з'явився. Суду надав довідку про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина - земельна ділянка площею 6,0229 га, розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, посвідченим Богодарівською сільською радою 26.07.2002 року за реєстровим номером 59, згідно якого усе своє майно, яке їй належало на день смерті вона заповіла у власність [PERSON]. Оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено, тому вчасно не зміг оформити своє право на спадщину. Підтвердженням того, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено є відповідне оголошення в газеті «Нова Праця» від 19 серпня 2014 року № 58 (9726) розміщене на 4-й сторінці. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, є всі підстави для визнання права власності на земельну ділянку розміром 6,0229 га, за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до Гільцівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В заяві вказує, [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 2,97 га, яка розташована на території Гільцівською сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги є [PERSON] її дідусь і чоловік померлої [PERSON] В зв'язку з тривалою хворобою і незадовільним станом здоров'я дід відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його дружини [PERSON] на користь внучки [PERSON]. Отримати земельну ділянку у власність без рішення суду не можливо. В позовній заяві просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 2,97 га розташовану на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, належну [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Представник позивачки, [PERSON], в судовому засіданні у підтвердження позовних вимог надала пояснення аналогічно викладених в позовній заяві. Просила суд визнати право власності на земельну ділянку (пай) розміром 2,97 га за [PERSON]. Відповідач, представник Гільцівською сільської ради, в судове засідання не з'явився. Суду надав довідку про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,97 га, розташованої на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. За життя [PERSON] заповіту не склала. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом є чоловік померлої - [PERSON] та діти - [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини, у вигляді земельної ділянки (паю), на користь [PERSON]. Даний факт підтверджується відповідними заявами про відмову від прийняття спадщини, у вигляді земельної ділянки розміром 2,97 га, на користь позивачки. Відповідно до ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. У відповідності до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею п'ятої черги за законом і має всі підстави для визнання права власності на земельну ділянку розміром 2,97 га за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до Гільцівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В заяві вказує, що [INFO] померла її баба - [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельну ділянку площею 3,29 га, розташована на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, яка належала їй на день смерті, заповіла внучці - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,29 га, яка розташована на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Отримати земельну ділянку у власність без рішення суду не можливо. В позовній заяві просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 3,29 га розташовану на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачка в судовому засіданні у підтвердження свого позову надала пояснення з яких слідує, що вона являється спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом. У 2014 році вона померла. Після смерті залишилася спадщина - земельна ділянка, загальною площею 3,29 га розташована на території Гільцівської сільської ради. Просила суд визнати право власності на земельну ділянку за нею. Відповідач, представник Гільцівської сільської ради, в судове засідання не з'явився. Суду надав довідку про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина - земельна ділянка площею 3,29 га, розташована на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] є спадкоємицею земельної ділянки, розміром 3,29 га, розташованої на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за заповітом, посвідченим Гільцівською сільською радою 29.12.2005 року за реєстровим номером 202, згідно якого земельна ділянка площею 3,29 га, розташована на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, яка належала на день смерті [PERSON], переходить у власність [PERSON]. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, є всі підстави для визнання права власності на земельну ділянку розміром 3,29 га за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідачки [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачкою у шлюбі з 27 лютого 2009 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 41. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між ним та відповідачкою склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивач в судове засідання не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 лютого 2009 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 41 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній. Також, судом неодноразово надавався строк на примирення сторін, але сторони не примирились, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредит [PERSON]» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.З позовної заяви вбачається, що 13 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», ПрАТ «Ренесанс життя» та відповідачем був укладений кредитний договір з обслуговування кредитної картки та страхування життя позичальника (нестандартний) №1499/2397SFNL10, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 4 589,00 грн. 26 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредит [PERSON]» був укладений договір факторингу № 20120426-К. Сума боргу станом на 29.07.2014 року складає 5\~890,97 грн., що складається з заборгованості по основній сумі кредиту у сумі 4 589,00 грн., заборгованості за пенею у сумі 994,19 грн., штрафні санкції у сумі 307,78 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором на загальну суму 5 890,97 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved