Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнених позовних вимог просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19.11.2007 року від шлюбу з [PERSON] у подружжя народився син - [PERSON]. Спільне життя між сторонами не склалось, тому шлюб між ними було розірвано 03 серпня 2010 року. Дитина проживає з позивачем. Відповідач майже не спілкується з дитиною, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров'ям дитини. Позивач вважає, що така байдужа до дитини поведінка відповідача повністю суперечить інтересам її дитини та являється підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, зазначає, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість. [PERSON] абсолютно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, матеріально не підтримує. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, а тому позивач була змушена звертатись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала за викладеними в ньому обставинами і просила про його задовольнити, після оголошеної перерви у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини його неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.51). Представник третьої особи виконавчого комітету Житомирської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить розглядати справу у відсутність їх представника, позов підтримують, вважають його обґрунтованим, а також надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON],[INFO]. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності в заочному порядку, на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали та обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 03.08.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 03.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.4). Сторони по справі мають сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою КП ВЖРЕП № 9 Житомирської міської ради (а.с.5). Як вбачається з листа №28/03-29/10323 від 14.04.2011 року Корольовський відділ ДВС Житомирського МУЮ направив для виконання ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 23.09.2010 року про обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повної сплати заборгованості по аліментам в сумі 7989,30 грн. за виконавчим листом №2-2497 виданим Корольовським районним судом м.Житомира 30.09.2008 року на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с.31). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно копії характеристики Житомирського екологічного ліцею №24 [PERSON] виховує мати, вона приходить до школи, бере участь у батьківських зборах. Батько не бере участі у житті та вихованні дитини. Протягом 2015, 2016 років жодного разу не провідав його і не поцікавився його шкільними справами (а.с.28). Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1159 від 06.12.2017 року (а.с.54), [PERSON] участі у вихованні сина не бере, станом його здоров'я, фізичного та духовного розвитку у сім'ї, Житомирському екологічному ліцеї №24 не цікавиться(а.с.54-55). Свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON] - у судовому засіданні підтвердили, що більше п'яти років батько з дитиною не спілкується, не допомагає та не цікавиться ним. Відповідно до ч.1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача має бути стягнено судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved