Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

11.01.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»), приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про стягнення з ТОВА «ФК «Сіті Фінанс» 10711,41 грн. та стягнення з приватного виконавця Клименко Р.В. 1471,14 грн.. Свої вимоги обґрунтувала тим, що постановою приватного виконавця Клименко Р.В. від 26.03.2020 року відкрито виконавче провадження №6165354 з примусового виконання виконавчого напису №415 від 13.02.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю., згідно якого з неї стягнуто на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» 48466,81 грн. за кредитним договором R161.026706 від 27.05.2013 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк Траст», правонаступником усіх прав якого є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Постановою приватного виконавця Клименко Р.В. у виконавчому провадженні №6165354 від 26.03.2020 року визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнуто основну винагороду виконавця, а постановою від 06.05.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, яку позивач отримує в ПрАТ «НКМЗ». Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.2020 року, яке набрало законної сили 08.10.2020 року, виконавчий напис №415 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю. визнано таким, що не підлягає виконанню. 23.10.2020 року виконавче провадження №6165354 закінчено, про що приватним виконавцем Клименко Р.В. прийнято відповідну постанову, однак за час примусового виконання незаконно вчиненого виконавчого напису нотаріуса із заробітної плати позивача стягнуто 12182,55 грн., з яких 10711,41 грн. на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» в якості боргу, 1071,14 грн. на користь приватного виконавця Клименко Р.В. в якості винагороди виконавця та 400,00 грн. в якості витрат на проведення виконавчих дій, які позивач просить стягнути з відповідачів на підставі ст..1212 ЦК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надали. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. було вчинено Виконавчий напис № 415 за яким звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», яке є правонаступником ПАТ Банк «Траст», за період з 04.06.2019 року по 15.01.2020 року у сумі 47966,81 грн.. Приватним виконавцем Клименко Р.В. 26.03.2020 року відкрито виконавче провадження за № 6165354 з примусового виконання Виконавчого напису №415 від 13.02.2020 року. В рамках виконавчого провадження № 6165354 з [PERSON] , як боржника за ВП, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.05.2020 року, було стягнуто грошові кошти у розмірі 12182,55 грн., а саме: 10711,41 грн. - суму боргу за виконавчим документом на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», 1071,14 грн. винагороду приватного виконавця на користь [PERSON] та 400,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій на користь [PERSON] .. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.2020 року позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Мажуга В.Ю., приватний виконавець Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено, та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 415 від 13.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. щодо стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 48466,81 грн.. Задовольняючи позов, суд враховує, що за своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником щодо суми боргу, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Як було зазначено вище, в судовому порядку було визнано Виконавчий напис №415 від 13.02.2020 року таким, що не підлягає виконанню, рішення Краматорського міського суду набрало законної сили 08.10.2020 року, та оскільки підстава набуття відповідачами грошових коштів відпала (визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), то слід застосовувати норми ч. 1 ст. 1212 ЦК України та стягнути з відповідачів безпідставно набуті кошти. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання Виконавчого напису № 415 від 13.02.2020 року відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, суд вважає, що існують підстави для задоволення позову . Аналогічні висновки витікають з постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року в справі № 910/1531/18. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідачі не заперечили позовних вимог, не спростували позиції позивача у справі, а тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів сум, які було стягнуто із заробітної плати позивача. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду наведеного, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Outcome: approved