Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

1. 20 квітня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від січня 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Взаємини з відповідачем розладилися. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо одне від одного. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 1 - 3). 2. 01 липня 2021 року суд постановив ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . 3. Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 27.01.2017. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] . Сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо одне від одного від жовтня 2018. Спору щодо спільного майна не існує. Строк на примирення не потрібний. Тепер позивачка мешкає однією сім`єю з третьою особою, від якої вагітна. Позивачка зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливе. 4. Відповідач у суді не заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що сторони дійсно не ведуть спільного господарства, мешкають окремо одне від одного від жовтня 2018. Спору щодо спільного майна не існує. Строк на примирення не потрібний. 5. Третя особа у суді пояснила, що мешкає з позивачкою однією сім`єю від початку 2020 року. Дитина, якою позивачка вагітна, зачата саме третьою особою. 6. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 7. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 8. Згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 9. За правилами, встановленими частиною 1 статті 21 СК, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 10. Частиною 1 статті 24 СК встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 11. За приписами частин 3, 4 статті 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. 12. Відповідно до статті 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. 13. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 14. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. 15. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. 16. Згідно з частиною 3 статті 105 СК шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. 17. За правилами, встановленими статтею 112 СК, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. 18. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 27.01.2017. Шлюб зареєстровано Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис - 18) (а.с. 6). 19. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 7). 20. Від жовтня 2018 сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо одне від одного. 21. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами судом не встановлено. 22. Розв`язуючи питання розірвання шлюбу під час вагітності позивачки, суд виходить з такого. 23. Частиною 2 статті 110 СК встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. 24. За приписами частини 3 статті 110 СК чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. 25. У судовому засіданні третя особа визнала батьківство дитини, якою вагітна позивачка. 26. За вказаних обставин суд вважає за можливе застосування приписів частини 3 статті 110 СК і доходить висновку про необхідність задоволення заявленого у справі позову. 27. Підстав для надання сторонам строку для примирення судом не встановлено. 28.

Outcome: approved