Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

11 серпня 2014 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до Погребищенської міської ради м. Погребище Вінницької області про припинення правочину та визнання права власності на спадкову земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і пояснила, що [INFO] помер її батько [PERSON], який своїм заповітом від 29 січня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області, заповів на її ім'я все своє майно. До складу спадщини спадкодавця входить також і придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 1978 року житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці мірою 1500 кв. метрів за адресою [ADDRESS], в послідуючому номер змінено на 150. В даний час зазначений житловий будинок розвалений і залишки від будівлі вивезені, що підтверджується актом комісійного обстеження від 31 липня 2014 року. Вважає, що на підставі вказаного акту обстеження слід визнати припинення правочину, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 листопада 1978 року житловий будинок. Вважає також правомірним і те, що оскільки в зазначеному договорі вказано про його знаходження на земельній ділянці мірою 1500 кв. метрів, то за нею слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом і на цю земельну ділянку. Просить позов задовольнити. Представник відповідача - Погребищенської міської ради Чоловський М.Ф. в судове засідання не з'явився, проте надіслав письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності і вирішити згідно закону. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], представника позивачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність у відмові позовних вимог з таких підстав. Стаття 11 ЦПК України зобов'язує суд до розгляду цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають відповідати вимогам зазначених ст. 58 - 66 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 1978 року укладено і посвідчено державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] про купівлю житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходився на земельній ділянці, площею 1500 кв. метрів, по [ADDRESS]. ( а. с. 10 ) 29 січня 2011 року [PERSON] своїм заповітом від 29 січня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області, заповів все своє майно на ім'я позивачки [PERSON]. ( а. с. 8 ) [INFO] заповідач [PERSON] помер. ( а. с. 6 ) Згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припитяється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відтак право власності спадкодавця [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходився на земельній ділянці, площею 1500 кв. метрів, по [ADDRESS], припинено в день його смерті [INFO], тому вимоги позивачки про припинення цього правочину на підставі комісійного акту про розвалення і вивезення залишків від будівель ( а. с. 11 ), є не обгрунтованими. Водночас є не обґрунтованими і вимоги позивачки [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 1500 кв. метрів, на якій були розташовані вказаний житловий будинок і господарські будівлі, оскільки рішенням Погребищенської міської ради дана земельні ділянка спадкодавцю [PERSON] у приватну власність і користування не передавалась і державний акт на право власності на землю ним не виготовлявся. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. За таких обставин земельна ділянка площею 1500 кв. метрів, за адресою [ADDRESS], на якій був розташований житловий будинок з господарськими будівлями не являється об'єктом успадкування. Пунктом 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відтак позивачка [PERSON] в судовому засіданні не навела ніяких обґрунтувань на підтвердження своїх позовних вимог та не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed