Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] , який є представником акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідачки 12 606 грн 76 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № б/н. В обґрунтування позову зазначив, що 28 березня 2018 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 19 січня 2020 року перед позивачем виникла вищевказана заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, банк змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 35). Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила (а.с. 43, 87). Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 березня 2018 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника (а.с. 8). З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 19 січня 2020 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 12 606 грн 76 коп., з яких: 8 261 грн 48 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1 748 грн 92 коп. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 1 519 грн 85 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до статті 625 ЦК України, 1 076 грн 51 коп. - штрафи (а.с. 5-7). Судом також встановлено, що останній раз [PERSON] вносила кошти на погашення заборгованості за вказаним договором в сумі 573 грн 29 коп. в квітні 2019 року (а.с. 5- зворотній бік). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсотками за правомірне користування кредитом та штрафам, суд виходить з того, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписана відповідачкою, не містить умов щодо нарахування та сплати зазначених сум, а самі Умови та Правила, на які посилається банк, не містять підпису [PERSON] (а.с. 10-24). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина 2 статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України) Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України). В той же час, долучений до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 9), не містить підпису відповідачки, а отже не може визнаватися складовою кредитного договору. Заява-анкета не містить підтвердження того, яку саме картку бажала отримати та отримала [PERSON] (а.с. 8), а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків і штрафів та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору. Аналогічну позицію висловила Велика палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначивши, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до запропонованого договору. З урахуванням викладеного, а також того факту, що суду не надано письмового договору, підписаного відповідачкою, про те, що вона приймає умови щодо нарахування відсотків, штрафів та пені, зважаючи на те, що кредитний ліміт був встановлений на рівні 700 грн, суд задовольняє позов частково - стягує з відповідачки суму тіла кредиту. Розглянувши позовну вимогу про стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до статті 625 ЦК України, суд дійшов наступного. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України). За змістом наданого банком розрахунку сума відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України становить 1519 грн 85 коп.. Оскільки до позовної заяви не долучено окремого розрахунку процентів відповідно до статті 625 ЦК України, що унеможливлює визначення базової суми, на яку проводилося нарахування, а на пропозицію суду надати такий розрахунок банк відповів відмовою (а.с. 89), суд бере до уваги долучену до позову довідку. Так, з розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 березня 2018 року слідує, що в період з 01 вересня по 31 жовтня 2019 року прострочена заборгованість [PERSON] становила 1726 грн 80 коп., а за період з 01 листопада 2019 року по 19 січня 2020 року - 8 261 грн 48 коп. (а.с. 7). З огляду на те, що в матеріалах справи відсутній договір щодо ставки нарахування відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання як спеціального виду цивільно-правової відповідальності боржника, суд виходить з того, що нарахуванню підлягають 3% річних відповідно до норми частини 2 статті 625 ЦК України. Виходячи з викладеного, сума процентів, нарахованих відповідно до вказаної норми, становить 70 грн 60 коп. (8, 634 грн + 61, 96 грн). Розрахунок здійснений за формулою: 1726 грн 80 коп. : 100 х 3 :12 х 2 = 8, 634 грн. 8 261 грн 48 коп. : 100 х 3 : 12 х 3 = 61, 961 грн. З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідачки відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, підлягає задоволенню в частині 70 грн 60 коп.. Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 102 грн 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1 389 грн 26 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial