Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

10 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 21 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003096913, за умовами якого йому було надано кредит в сумі 17 800 грн. строком на 20 місяців, тобто до 21.11.2014 року. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі відповідно до «Графіку платежів» що є додатком № 1 до Договору. Оскільки відповідач не виконує взятті на себе зобов'язання, та має заборгованість за кредитним договором 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір факторингу, за яким позивачу було відступлено право вимоги за кредитним договором з відповідачем. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 21 294 грн. 33 коп. та сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 21 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003096913, за умовами якого йому було надано кредит в сумі 17 800 грн. на придбання товарів та послуг, строком на 20 місяців, однак не пізніше 21 листопада 2014 року. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати відсотки - 0.01% за користування кредитом та щомісячну комісію у розмірі 3.14 % від суми кредиту (а.с.11-14). За пунктом 1.4.2 Договору відповідач зобов'язався погашати кредит щомісяця у строки та у розмірах визначених «Графіком платежів», що є додатком № 1 до договору (а.с.14-15). 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП банк» та позивачем було укладено договір факторингу №18/12/2013 за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 21 294 грн. 33 коп. ( а.с.17-21). 19 грудня 2013 року позивач направив відповідачу досудову вимогу про дострокове повернення суми боргу, яка залишається не виконаною (а.с.8). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Про означене вказують і пункти 1.5.4, 1.5.5 укладеного з відповідачем кредитного договору ( а.с.11 на звороті). За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2003096913 наданого позивачем, відповідач станом на 15 травня 2014 року має заборгованість в сумі 21294 грн. 33 коп., яка складається: 16909 грн. 08 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 1 грн. 12 коп. - заборгованість по відсоткам; 4384 грн. 13 коп. - заборгованість за комісією (а. с. 5). Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, відсотками та комісією у повному обсязі. На підставі ч.1.ст 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved