Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

10.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Ішківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що її батькові, [PERSON], як голові колгоспного двору належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - колишній колгоспний двір. В будинку проживало п'ятеро осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожному із яких належало по 1/5 частки зазначеного будинку. [INFO] помер батько позивачки, [PERSON], заповіту не залишив. На час його смерті з ним була зареєстрована [PERSON], а тому вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. [INFO] померла мати позивачки, [PERSON], яка розпорядилася своїм майном та склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON] Маючи намір оформити спадщину, позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на колгоспний двір не відповідає вимогам чинного законодавства, а частки у майні колишнього колгоспного двору можуть спадкуватися виключно у судовому порядку. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд визнати за нею право власності на 3/5 частки житлового будинку (А), загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 55,9 кв.м., 3/5 частки сараю (Б) площею 31,7 кв.м., 3/5 частки літньої кухні (В) площею 31,4 кв.м., 3/5 частки огорожі з металевої сітки № 1 та 3/5 частки воріт металевих № 2, які знаходяться по [ADDRESS] Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2018 року відкрито провадження в указаній справі. В підготовче засідання позивач не з'явилася, від представника позивача - [PERSON] надійшло до суду клопотання від 11.10.2018 року, в якому останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та справу слухати у його відсутності. Представник відповідача Ішківської сільської ради Козівського району Тернопільської області у підготовче засідання не з'явився, подав до суду відзив на позов від 03.10.2018 року, в якому позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не зявилися, однак подали до суду клопотання, згідно яких позовні вимоги [PERSON] визнають, не заперечують щодо їх задоволення та просять справу слухати у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS], станом на 15.04.1991 року колгоспний двір, належав [PERSON] (голова двору), [PERSON] (член двору), [PERSON] (член двору), [PERSON] (член двору), [PERSON] (член двору) по 1/5 частки кожному, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою Ішківською сільською радою Козівського району Тернопільської області за № 14 від 07.01.2018 року, копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.10.1989 року, та довідкою за № 1 від 10.01.2018 року, виданою Козівським районним БТІ. Житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до технічної характеристики, наданої Козівським районним БТІ від 10.01.2018 року, складається з житлового будинку (А) загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 55,9 кв.м., сараю (Б) загальною площею 31, 7 кв.м., літньої кухні (В) загальною площею 31,4 кв.м., огорожі з металевої сітки (№1) загальною площею 17,6 кв.м., воріт металевих (№2) загальною площею 4,4 кв.м. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданим 27.07.2017 року Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим 27.09.1995 року Ішківською сільською радою Козівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої серед іншого входила 1/5 частка житлового будинку по [ADDRESS]. Оскільки спірні правовідносини виникли на час дії Цивільного кодексу України у редакції 1963 року, то при вирішенні справи суд керується нормами саме цього закону. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, зокрема 1/5 часткою зазначеного житлового будинку, тобто своєчасно прийняла спадщину на підставі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Ішківської сільської ради Козівського району Тернопільської області від 12.01.2018 року № 16. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ИД, виданим [INFO] Ішківською сільською радою Козівського району Тернопільської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном та 30.07.2009 року склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 30.07.2009 року секретарем Ішківської сільської ради Козівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі № 60. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], з дотриманням шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу Бондарук М.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак, у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], позивачці відмовлено, оскільки такий об'єкт приватної власності як колгоспний двір не визначений діючим законодавством, а визначення частки члена колгоспного двору проводиться судом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 112/02-31 від 14.02.2018 року. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. За нормами ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 3/5 частки житлового будинку (А), загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 55,9 кв.м., 3/5 частки сараю (Б) площею 31,7 кв.м., 3/5 частки літньої кухні (В) площею 31,4 кв.м., 3/5 частки огорожі з металевої сітки № 1 та 3/5 частки воріт металевих № 2, які знаходяться по [ADDRESS]

Outcome: approved