overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що 20 червня 2015 року помер її дідусь [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO]. Після смерті дідуся залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якого є вона [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що тривалий час їй не було відомо про те, що спадкоємці першої черги: дружина та діти спадкодавця відмовились від прийняття спадщини і вона являється єдиним спадкоємцем по закону майна померлого. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON]Д позов визнає (а.с.42,47). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї поступила заява про розгляд справи в її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує (а.с.48). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 20 червня 2015 року помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO] (а.с. 9,10), спадкоємцем по закону якого є його онука [PERSON] (а.с.6-8), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через те, що тривалий час їй не було відомо про те, що спадкоємці першої черги: дружина та діти спадкодавця відмовились від прийняття спадщини і вона являється єдиним спадкоємцем по закону майна померлого. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №453, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер оскільки сторони проживають окремо один від одного. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. Примирення позивач вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити, про що надав письмову заяву. Відповідач в судовому засіданні при вирішенні питання поклався на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Свищ) 29.04.2004 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-БК №264610, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №453. Шлюбні стосунки припинені, сторони не проживають однією сім'єю, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер оскільки сторони проживають окремо один від одного. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. Примирення позивач вважає неможливим. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 14.09.2013 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідач з сім`єю не мешкає, добровільно матеріальну допомогу не надає. Просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду 12.05.2016 року письмову заяву, в якій просить розглянути справу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки за його відсутності, не заперечує сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки доходів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 14.09.2013 року. Шлюб зареєстрований Баглійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 186. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. Батьком дитини в свідоцтві про народження вказаний відповідач. [PERSON] свого батьківства не заперечує, згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, нікому більше аліменти не сплачує. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати дітей до досягнення останніми повноліття. Відповідач визнає своє батьківство і згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 11.04.2016 року до повноліття, тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки в повному обсязі і згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України допустити рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Стягнути з відповідача у прибуток держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилалася на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, яки розірвано за рішенням суду 09.04.2012 року. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO], і доньку Дар`ю, [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки не надає. Уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, [PERSON] просила суд стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, враховуючи те, що повнолітній син [PERSON] живе з батьком і отримує від батька допомогу, незважаючи на те, що вона також допомагає повнолітньому сину. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку визнав, пояснив, що створив нову сім`ю після розірвання шлюбу з позивачкою, яка потребує матеріальної допомоги, окрім того з ним живе повнолітній син, який продовжує навчання в учбовому закладі і потребує матеріальної допомоги. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що уточнені позивачкою в судовому засіданні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка перебувала у шлюбі з 30.09.1995 року з відповідачем. Шлюб розірвано за рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.04.2012 року. Від шлюбу мають дітей, сина [PERSON], [INFO], і доньку Мартинко Дар`ю, [INFO]. Батьком дітей в свідоцтві про їх народження вказаний [PERSON]. Відповідач свого батьківства не заперечує, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, тому що мешкає з повнолітнім сином, який навчається і потребує матеріальної допомоги. Позивачка не заперечує отримувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у вказаному розмірі, починаючи з 11.04.2016 року до досягнення донькою Дар`єю, [INFO], повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць і стягнути з [PERSON] у прибуток держави судовий збір 551,2 грн. згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 487, 20 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. у своєму позові позивач зазначила, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.02.2016 року, визнано не дійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між нею та [PERSON] Оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначену квартиру, вона не може розпорядитися нею, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом, У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2011 року є [PERSON] Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником вищезазначеної квартири на підставі договору дарування від 07.11.2013 року, є [PERSON] Судом встановлено, що Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.02.2016 року, визнано не дійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], від 07.11.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №606. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище обставини та відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS], перешкоджають позивачу [PERSON] розпорядитися своєю власністю, а тому на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2002 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери й погляди на сімейне життя та зловживання відповідачем спиртними напоями, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач відмовляється. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, згідно поданих заяв позивач позов підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2002 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають (а.с.4). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства та зловживання відповідачем спиртними напоями. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 664. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших аліментних зобовязань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення сином повноліття. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 12, 13 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що сторони з 29.09.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 664 ( а.с. 5 копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 копія свідоцтва про народження). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення сином повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 14.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO].Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, відсутності між сторонами спільних інтересів, внаслідок протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. Відповідач зловживає алкогольними напоями, при цьому проявляє байдужість відносно дружини, некоректно поводить себе, внаслідок чого часто виникають сварки, що негативно впливає на психологічний стан дитини. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. До задоволення також відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 551,20 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1,2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

11.04.2016 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] Заява мотивована тим, що останній 09.04.2016 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Мукачівської ПНД [PERSON], у звязку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює небезпеку для нього та оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що за направленням лікаря-психіатра Мукачівської ПНД [PERSON], громадянин [PERSON] був доставлений до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Останній страждає на параноїдну шизофренію, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Його згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та непотрібно його госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, яка вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів психіатрів страждає на параноїдну шизофренію, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

11.04.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved