Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

11 серпня 2020 року до Козельщинського районного суду Полтавської області з Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю надійшли матеріали за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за угодою про надання особистого кредиту № 501080846 станом на 30.03.2020 у загальній сумі 129240,73 грн, у тому числі: строкова заборгованість - 46786,31 грн, прострочена заборгованість - 26651,95 грн, строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях - 2959,17 грн, прострочена заборгованість по нарахованих % та комісіях - 43843,30 грн, штрафи - 9000,00 грн. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 12.08.2020 відкрито провадження у справі за позовною заявою АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою від 10.09.2020 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, здійснено виклик відповідача шляхом поміщення оголошення на вебсайті «Судова влада України». Запропоновано позивачу надати суду у строк до 22.09.2020 докази на підтвердження позовних вимог. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, у разі повторної неявки відповідача - просить ухвалити заочне рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. У розумінні ч. 10 ст. 130, ч. 10 ст. 187 ЦПК України являється належним чином повідомленою через оголошення на вебсайті «Судова влада України» про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою від 22.08.2020 постановлено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.10.2018 відповідачкою [PERSON] отримано кредиту розмірі 75000,00 грн під фіксовану річну процентну ставку - 18,99 % строком на 36 місяців шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501080846, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Дата повернення кредиту, зазначена у оферті, - 30.10.2021. У цій же оферті визначено комісійну винагороду за обслуговування кредиту - 2,35 % від суми кредиту, зазначеної в оферті. Графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування визначено у Додатку 1. У відповідності до наданого позивачем графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (Додаток 1 до Угоди про надання кредиту № 501080846 від 30.10.2018) відповідачка взяла на себе зобов`язання здійснювати щомісячне погашення кредиту рівними частинами (ануїтетними платежами) по 4511,12 грн щомісяця, у тому числі варіативні суми на погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом та за додаткові супутні послуги банку у вигляді розрахунково-касового обслуговування кредиту. Позивач просив стягнути з відповідачки суму виданого та непогашеного кредиту (73438,26), у тому числі строкову заборгованість, тобто строк погашення якої ще не наступив, та прострочену суму кредиту станом на 30.03.2020, а також проценти та комісійні платежі за прострочений період та за період, строк оплати якого ще за графіком не наступив, а також штраф у сумі 9000,00 грн. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення ? невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, умовами угоди про надання кредиту сторони встановили як кінцевий строк повернення кредиту - 30.10.2021, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, а саме: щомісячно до 30 числа кожного місяця. За наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 30.03.2020 становить 129240,73 грн, в тому числі : - 46786,31 грн - строкова заборгованість за тілом кредиту; - 26651,95 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 2959,17 грн - строкова заборгованість по нарахованих процентах та комісіях; - 43843,30 грн - прострочена заборгованість по нарахованих процентах та комісіях; - 9000,00 - штрафи. Ухвалою суду від 10.09.2020 позивачеві було запропоновано надати суду докази на підтвердження власних позовних вимог, зокрема, розрахунок заборгованості по періодах його виникнення, розрахунок комісійних платежів, штрафних санкцій тощо. Позивач своїм правом на надання доказів не скористався, розрахунок процентів, комісійних платежів, як строкових так і прострочених, а також штрафних санкцій, не надав. Суд вважає, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, кошти отримані в кредит своєчасно не повернула, порушила графік платежів, а тому з неї потрібно стягнути прострочену заборгованість за тілом кредиту у сумі 26651,95 грн, та на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строкову заборгованість за кредитом у сумі 46786,31 грн. Проценти за користування кредитом слід стягнути за період з 30.10.2018 по 30.03.2020 (дату, на яку позивачем здійснено розрахунок заборгованості) у сумі - 16529,30 грн. У стягненні решти пред`явлених до стягнення процентів за користування кредитом слід відмовити за недоведеністю вимог. Так, позивачем наведено розрахунок строкової заборгованості по нарахованих процентах, прострочених процентах та комісіях загальними сумами без зазначення періодів виникнення заборгованостей по кожному з платежів окремо (окремо за процентами та окремо за комісіями). Перевіркою розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом, здійсненого судом на підставі Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (Додаток 1 до Угоди про надання кредиту № 501080846 від 30.10.2018), встановлено, що за період з 30.10.2018 по 30.03.2020 позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у сумі 16529,30 грн, які відповідачка мала б сплатити за умови дотримання нею графіку платежів, та які, відповідно, є простроченою заборгованістю. Вимога в частині їх стягнення з відповідача підлягає задоволенню. Правомірність стягнення процентів за користування кредитом в сумі 30 273,17 гривень (2959,17 + 43843,30) - 16529,30 = 30273,17) матеріалами справи не підтверджується, та позивачем належними доказами не доведено, що виключає можливість задоволення такої позовної вимоги. Що стосується вимоги позивача стягнути з відповідачки комісію за обслуговування кредиту та неустойку (штраф), суд зазначає таке. Наданий позивачці кредит є споживчим кредитом, відповідно, на спірні правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про споживе кредитування», згідно положень ч. 6 ст. 12 якого споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. З оферти вбачається, що позивачем встановлено комісію «за обслуговування кредиту у розмірі 2,35 % від суми кредиту». Умова щодо щомісячного обов`язку сплачувати таку комісію в оферті не передбачалась. Так само офертою не передбачено й розмір неустойки (штрафної санкції) за порушення умов кредитування. У позовній заяві позивачем не наведено посилань на умови угоди про надання кредиту чи на норми матеріального права, які б надавала б йому право вимагати від відповідачки сплату штрафу у розмірі 9000,00 грн та комісію за обслуговування кредиту у сумі 1762,50 щомісячно. Таким чином, суд вважає недоведеним позивачем факт існування домовленостей між сторонами при укладенні договору саме про такі умови кредитування, і в частині стягнення з відповідачки штрафу у сумі 9000,00 грн, суд відмовляє. Комісія за обслуговування кредиту підлягає стягненню у розмірі 2,35 % від суми виданого кредиту, що складає 1762,50 грн (75000,00 х 2,35 % = 1762,50). Решта позовних вимог є необґрунтованою і з цих підстав до задоволення також не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що сторони домовлялись про щомісячну сплату комісії за обслуговування кредиту. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом у сумі 91730,06 грн, у тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 46786,31 грн, прострочена заборгованість за кредитом - 26651,95 грн, заборгованість за процентами за період з 30.10.2018 по 30.03.2020 у сумі 16529,30 грн, та комісія - 1762,50 грн. У стягенні решти заборгованості за кредитом суд відмовляє за недоведеністю вимог. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 1492,00 грн, так як судом задоволено 70,98 % від заявлених вимог майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial