Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

10.12.2018 року позивач звернувся до суду із позовом. Вимоги мотивував тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті своє матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В зв`язку з цим він прийняв спадщину, яка складається з 3\\4 житлового будинку та господарських споруд, розташованих по [ADDRESS] , приватної земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої в с . Шаболтаєво Охтирського району , приватного житлового будинку з господарськими та підсобними спорудами по [ADDRESS] приватної земельної ділянки площею 0,79 га, розташованої в с . Шаболтаєво Охтирського району , приватного житлового будинку приватного житлового будинку з господарськими та підсобними спорудами по [ADDRESS] , грошових заощаджень в розмірі 711,85 грн., які знаходяться на рахунках в банківській установі ВАТ «Ощадбанк». Державний нотаріус Охтирської міської державної нотаріальної контори КОБЗАР Н .П. 15.02.2006 року на підставі ст. 1241 ЦК України видала відповідачці [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину житлового будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] . Позивач зазначав, що на час відкриття спадщини відповідачка не мала права на спадкування за законом, оскільки спадкодавець склала заповіт на ім`я позивача, ст.. 1241 ЦК України, на яку посилилися нотаріус, передбачає право на спадкування за законом лише малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця. Посилаючись на викладене, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.02.2006 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори КОБЗАР Н.П. по спадковій справі № 48/2006 року, зареєстроване в реєстрі № 1-108, відповідно до якого спадкоємцем ј частини майна [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається з житлового будинку з господарчими спорудами розташованого по [ADDRESS] є [PERSON] , а також скасувати прийняте 27.02.2006 року рішення про державну реєстрацію та вчинений у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційний запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на ј частину зазначеного вище житлового будинку з господарчими спорудами. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги до [PERSON] , пояснив, що по [ADDRESS], він проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] до її смерті. На цьому ж подвір`ї з дозволу матері в літній кухні проживала родина його рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , - дружина, син [PERSON] та донька [PERSON] (відповідачка у справі), які проживають там же до цього часу. Під час оформлення спадщини у 2006 році нотаріус, якому довіряв позивач, запевнила його про те, що його неповнолітня племінниця має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті бабусі, а тому він з цим погодився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги до [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити. [PERSON] пояснив, що отримавши у 2006 році свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS] , позивач не знав і не міг знати, що під час оформлення свідоцтва нотаріус допустив помилку при визначенні обов`язкової частки у спадщині за відповідачкою [PERSON] .. Лише дізнавшись з іншої цивільної справи про отримання відповідачкою свідоцтва про право на спадщину за законом, вважав, що остання порушила його права і законні інтереси на майно після померлої матері. [PERSON] стверджував, що отримавши свідоцтво про право на спадщину на 3\\4 жилого будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] , позивач не знав, ким буде прийнята 1\\4 частина цього майна, вважав себе власником всього майна, належного за життя його матері, а тому не оспорював свідоцтво про право на спадщину на вказане майно. [PERSON] наполягав, що права позивача порушені саме відповідачкою [PERSON] внаслідок отримання нею у 2006 році свідоцтва про право на спадщину за законом, про що позивач дізнався у 2018 році з матеріалів цивільної справи Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583\\1627\\18. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечила, подала відзив на позовну заяву \\а.с. 39-40\\, в якому просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначала, що позивач пропустив строк звернення до суду за відновленням порушеного, на його думку, права на спадщину, оскільки в отриманому ним свідоцтві про право на 3\\4 жилого будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS], значилося про неотримання відповідачкою свідоцтва що право на спадщину за законом на 1\\4 спадкового майна, але позивач не вважав свої права порушеними. Крім того, під час оформлення права на спадщину за заповітом на земельні ділянки у 2011 році позивач дізнався про те, що має право на все майно після смерті своєї матері, однак не оспорював отримання свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачкою [PERSON] [PERSON] стверджувала, що фактично позивач знав про порушення свого права на спадщину у 2006, 2008 та 2011 роках, однак не вчинив жодних дій щодо його захисту. Представник Охтирської міської державної нотаріальної контори до суду не прибув, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. В судовому засіданні представник позивача висловив думку, з якою погодився позивач, що права позивача порушила саме відповідачка [PERSON] , а тому позивач не має вимог до нотаріуса, але заяву про залишення без розгляду позовних вимог до Охтирської міської державної нотаріальної контори не подав. Суд, дослідивши у повному обсязі, надані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини: Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що за життя [PERSON] мала у власності на житловий будинок зі службовими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.01.1996 року, після перебудови жилого будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 04.01.1998 року № 8034 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9697822 від 30.01.2006 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. \\а.с.18,19, 21-22\\ [INFO] року народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Охтирським райвідділом РАГС Сумської області 15.11.197 року. \\а.с. 17\\. Сторони не оспорюють, що [PERSON] та [PERSON] мали сина [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 433. \\а.с. 8\\ [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області актовий запис № 390. \\а.с. 7\\ [INFO] року народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 475. \\а.с. 69\\ [INFO] року померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 474. \\а.с. 9\\ Встановлено, що 15.02.2006 року на користь позивача [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори КОБЗАР Н.П., зареєстроване в реєстрі 1-106, спадкова справа 48/2006 рік, на спадкове майно, яке складається з 3\\4 жилого будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], розташоване на приватизованій ділянці (державний акт не виготовлявся). \\а.с.10\\ 12.06.2008 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори БАГАЦЬКОЮ О.М., зареєстроване в реєстрі 2-1175, спадкова справа № 48/2006 рік, на спадкове майно, яке складається з компенсаційної виплати та грошового заощадження з відповідними процентами, що знаходиться в Ощадбанку № 2833/068, с. Куземин [NUMBER]; [NUMBER], належним [PERSON] , померлої [INFO] , після смерті якої згідно заповідального розпорядження спадкоємицею була [PERSON] , яка спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, про що свідчить довідка № 9161 від 07.014.2008 року, видана ощадбанком № 2833 м. Охтирка. \\а.с. 15\\ 14.04.2011 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчені державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори БАГАЦЬКОЮ О.М., зареєстровані в реєстрі 2-543, 2-539, 2-541, 2-545, спадкова справа № 48/2006 рік, на спадкове майно, яке складається з приватної земельної ділянки площею 0,15га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться Сумська область, Охтирський район, село Шаболтаєве, В`язівська сільська рада; житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться [ADDRESS] , розташованого на приватній земельній ділянці; житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться [ADDRESS] , розташованого на приватній земельній ділянці; приватної земельної ділянки площею 0,79га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться Сумська область, Охтирський район, село Шаболтаєве, В`язівська сільська рада . \\а.с. 11-14\\ Встановлено, що 15.02.2006 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори КОБЗАР Н .П. посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі 1-108, спадкова справа 48/2006 рік, на користь відповідачки [PERSON] на ј жилого будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] розташованого на приватизованій ділянці (державний акт не виготовлявся) \\а.с.23, 24\\ Відповідно до ст. 1216 ЦК України с падкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1221 ЦК України обумовлює, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1222 ЦК України встановлює, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, як мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Проаналізувавши встановлені у справі фактичні обставини та відповідні їм докази, суд дійшов висновку, що право на спадкування всього належного за життя [PERSON] , померлої [INFO] , набув її син [PERSON] , оскільки 13.11.2002 року на його користь спадкодавцем був складений заповіт. На момент складання заповіту та на час смерті спадкодавця [PERSON] остання не мала визначених ст.. 1241 ЦК України осіб, які мали б право на спадкування незалежно від змісту заповіту. Суд не встановив визначених ч. 1 ст. 1266 ЦК України підстав для спадкування [PERSON] , як онукою померлої [PERSON] , оскільки суду не надано доказів, з яких підстав мав би право на спадкування за законом після смерті матері батько відповідачки - [PERSON] , який помер [INFO] , як би він був живий на час відкриття спадщини. Суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] на час відкриття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] , не мала права на спадкування за законом, оскільки спадкодавцем був складений заповіт на користь свого сина - позивача у справі. Однак, на переконання суду, права позивача порушені з вини державного нотаріуса, яка допустила неправильне застосування закону про спадкування під час оформлення спадкових прав на користь позивача. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналізуючи приведені норми закону, суд погоджується з твердженням [PERSON] , що терміни «довідався» і «міг довідатися», що містяться в ст.. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, оскільки обов`язковою умовою застосування строку позовної давності є не тільки незнання про порушеного права, але і неможливість довідатися про це. Судом прийнято визнання сторонами обставини, що згідно складеного на користь позивача заповіту від своєї матері, він мав успадкувати все належне останній за її життя майно, з чого б воно не складалося, а тому він мав успадкувати у повному обсязі будинок з прибудинковими спорудами. Судом досліджений зміст свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2006 року \\а.с. 10\\, посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори КОБЗАР Н.П., зареєстроване в реєстрі 1-106, спадкова справа № 48/2006 рік, видане позивачеві на 3\\4 частини будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] . Вказане свідоцтво має вказівку про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\4 частину спадкового майна [PERSON] ще не видано. Крім того, 12.06.2008 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на всі грошові заощадження померлої матері, а 14.04.2011 року - на нерухоме майно та земельні ділянки в с. Шаболтаєве Охтирського району Сумської області. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2006 року \\а.с. 23\\, посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори КОБЗАР Н .П., зареєстрованого в реєстрі 1-108, спадкова справа № 48/2006 рік, виданого на користь [PERSON] на 1\\4 частину будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] , вбачається, що в ньому мається вказівка про видачу свідоцтва про право на 3\\4 частину. Суд не вважає правдивими пояснення позивача про те, що він не знав про оформлення частини спадщини на користь [PERSON] , оскільки з досліджених свідоцтв про право на частки у спадщині від 15.02.2006 року вбачається, що вони отримані в один день, послідовно зареєстровані в спадковому реєстрі, тощо. Крім того, суд вважає очевидним, що [PERSON] [INFO] , мала малолітній вік і здійснювала участь в оформленні правочину, в т.ч. надавала відомості про оцінку майна, через повнолітнього представника, про що не міг не знати позивач. В той же час суд погоджується з твердженнями позивача про те, що під час оформлення спадкових прав у 2006 році він довірився роз`ясненням нотаріуса КОБЗАР Н.П. про право його малолітньої племінниці [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині, а тому погодився з цим і не оспорював правомірність отримання нею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача і позивач повідомили, що про право позивача на всі майнові та немайнові права, належні за життя його матері, вони дізналися від нотаріуса БАГАЦЬКОЇ О.М ., яка здійснювала оформлення спадкових прав позивача 12.06.2008 року та 14.04.2011 року. За висновком суду про порушення свого права на частину спадщини в будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] , позивач міг дізнатися і дізнався 12.06.2008 року. Встановлені у справі фактичні обставини свідчать про обґрунтованість тверджень [PERSON] про пропуск позивачем визначеного ст. 257 ЦК України строку на відновлення порушеного, на його думку, права. Навіть якщо припустити, що позивач міг дізнатися і дізнався 14.04.2011 року від нотаріуса БАГАЦЬКОЇ О .М. про обсяг своїх прав на спадщину після смерті матері, означене не спростовує висновків суду. Суд вважає безпідставними доводи представника позивача про те, що порушення своїх майнових прав позивач дізнався у 2018 році з матеріалів цивільної справи Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583\\1627\\18, оскільки означене спростовується приведеними вище іншими доказами, наданими позивачем, дослідженими і оціненими критично судом в сукупності. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також з огляду на достатність і взаємний зв`язок всіх доказів у їх сукупності, врахувавши доводи і заперечення учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача порушені державним нотаріусом Охтирської міської нотаріальної контори КОБЗАР Н.П., однак на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доказів та доводів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки, суду надано не було. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судом витрати, враховуючи прийняте рішення, до подальшого розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed