Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

11 листопада 2016 року позивачі звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.04.2000 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, належить [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно довідки про склад родини на даний час у вищезазначеній квартирі зареєстровані: мати - [PERSON], її донька - [PERSON], онука - [PERSON], [INFO], син - [PERSON] та донька - [PERSON] У спірній квартирі зареєстровані та проживають всі вищезгадані особи крім відповідача - [PERSON], яка лише зареєстрована у даному житловому приміщенні та вже багато років у ньому не проживає. Відповідач [PERSON] у 2008 році покинула спірне житло й по сьогодення не претендує на проживання в ньому та взагалі не з'являється. Тобто, вже протягом 8 років відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS], а лише тільки за вказаною адресою зареєстрована. Відповідач [PERSON] протягом багатьох років комунальні послуги не сплачує, про стан квартири не цікавиться, участі у ремонті не приймає та не має наміру приймати участь в утриманні квартири. Проживати за місцем реєстрації відповідач наміру не має - це підтверджується довготривалим пасивним відношенням щодо даного житлового приміщення. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили, вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується вже 8 років без поважних причин. Факт не проживання відповідача також підтверджується актом про не проживання. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивачі просили суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття з реєстраційного обліку за даною адресою. Позивачі в судове засідання не з'явилися, але надали заяви, у яких підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовні заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі, повідомлялася належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, ніяких заперечень суду не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано для проживання квартиру [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №7/119-2000 від 19.04.2000 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів (а.с.6). Крім позивачів в квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON], 1964 року народження, що підтверджується довідкою №2800 від 27.10.2016 року, виданою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.7). Відповідач [PERSON] у 2008 році покинула спірне житло й по сьогодення не проживає у ньому та взагалі не з'являється, що підтверджується актами про не проживання від 31.05.2016 року (а.с.5, 45). Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач [PERSON] з 2008 року добровільно покинула квартиру [ADDRESS] (м. Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання її такою, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2008 року, самостійно зніматися з реєстраційного обліку не бажає, чим порушує майнові права та інтереси позивачів. Позивачі не в змозі нести витрати на оплату комунальних послуг за відповідача та в подальшому зберігати за відповідачем житлове приміщення. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, отже - підлягає задоволенню.

Outcome: approved