Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

11.07.2016 р. [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] (07.04.2004 р. н.) у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В своєму позові позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в шлюбі, але тривалий час не проживають разом. Від шлюбу мають спільну дитину, яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує на те, що важко утримувати дитину, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судове засідання позивач не зявився, від 15.08.2016 р. надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх повністю. Крім того, позивач просив суд розглядати справу в його відсутність (а. с. 14). Відповідач в судове засідання не зявився, від 16.08.2016 р. надіслав до суду заперечення на позов та заяву, в якій позовні вимоги визнав частково та просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] (07.04.2004 р. н.) у розмірі 25% від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач просив розглядати справу в його відсутність (а. с. 1920, 25). У звязку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом - СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про одруження серія І-ВЛ №184258, виданої виконавчим комітетом Прямобалківської сільської ради Арцизького району Одеської області, шлюб між позивачем і відповідачем зареєстровано 17.10.2003 р. (а. с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (07.04.2004 р. н.), її батьком вказаний [PERSON] - відповідач по справі (а. с. 7). З довідок за №№494, 495 від 12.07.2016 р., виданих виконавчим комітетом Прямобалківської сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а. с. 15, 16). Відповідно до довідки №104 від 15.08.2016р., виданої ДП «Дослідне господарство імені [PERSON]» [PERSON] працює на посаді механіка та його заробітна плата за період з 01.08.2015 р. по 31.07.2016 р. склала 21\~209,25 (двадцять одну тисячу двісті девять) гривень 25 копійок (а. с. 23). Згідно довідки №129 від 30.09.2016 р., виданої ДП «Дослідне господарство імені [PERSON] ІСГ Причорноморя НААНУ» [PERSON] працює на посаді завідуючого н/базой та його заробітна плата за період з 01.08.2016 р. по 30.09.2016р. склала 6\~217,87 (шість тисяч двісті сімнадцять) гривень 87 копійок (а. с. 26). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах ст. 21 Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, відповідно до ст. 24 Конституції України. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 51 Конституції України і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її народження, яка проживає разом з матір'ю, що не заперечувалося відповідачем і цей факт у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають окремо, відповідач, будучи батьком дитини, проживаючи окремо, зобов'язаний утримувати свою дитину, яка не досягла повноліття та проживає з матір'ю в розмірі, визначеному судом. Суд вважає\~\~необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей,\~\~батьків, інших осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів №146 від 26.02.1993 р. «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України, з урахуванням викладеного, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, зважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток (дохід), обов'язок батька дитини утримувати свою дитину, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 25% від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову, тобто з 11.07.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: partial