Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

11 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Гадяцький РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про зменшення розміру аліментів з ј частини всіх видів заробітку до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, по виконавчому листу № 2-948/2006, що виданий Гадяцьким районним судом від 12.12.2006 року у справі № 2-948/2006, про стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] до досягнення повноліття. 27 листопада 2019 року ухвалою суду провадження у зазначеній справі відкрито. 8 січня 2020 року відповідач направила відзив на позовну заяву. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що на даний час він ніде не працює, вдруге одружився, від шлюбу народилась дитина, яка потребує значних матеріальних затрат, тому просив зменшити розмір стягуваних аліментів до 1 / 6 частини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що позивач до своєї позовної заяви не надає жодного доказу, який би підтверджував ті факти, що він ніде не працює, що його дитина постійно хворіє та він змушений купляти ліки на її лікування. На даний час вона самостійно без сторонньої допомоги утримує дитину, тому зменшення розміру аліментів поставить її у занадто скрутне становище. Представник третьої особи Гадяцький РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано 30 травня 2007 року. Рішенням Гадяцького районного суду від 12 грудня 2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всих видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2006 року до повноліття. 30 січня 2007 року за рішенням Гадяцького районного суду від 12.12.2006 видано виконавчий лист № 2-948/2006. 18 лютого 2014 року в відділі ДРАЦС РС Гадяцького РУЮ у Полтавській області [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Статтею 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, посилається на мінливість життєвих обставин за яких він створив нову сім`ю у якій народився син, що потребує додаткових матеріальних витрат. Дана обставина підтверджена належними та допустимими доказами, однак позивачем не доведено, що народження сина впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. В ході судового розгляду встановлено, що позивач звільнився з роботи, однак за власним вибором не бажає стати на облік в центр зайнятості з метою відшукати роботу, будучи здоровим і працездатним. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів про зміну істотних обставин, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначених ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. В той час відповідач надала суду докази, які підтверджують факт її проживання з сином та отримання мінімальної заробітної плати. Також встановлено, що позивач інших витрат, ніж щомісячна сплата аліментів, на утримання сина не надає. При цьому суд відзначає, що з віком дитини збільшуються і витрати на її забезпечення, харчування та розвиток. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, так як народження дитини від другого шлюбу з часу стягнення аліментів, не свідчить про таку зміну сімейного стану, яка б впливала на матеріальне становище сім`ї позивача та відповідно являлася підставою для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed