Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

12.03.2020\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~уточнивши позовні\~вимоги (а.с.\~39-41)\~у якому\~просить визнати\~ [PERSON] \~ таким,\~що втратив\~право користування\~ 1/2 частиною будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею 1/2 частини вищевказаного будинку вищевказаної квартири. У даній квартирі, крім неї, зареєстрований та не проживає більше 10 років року її син [PERSON] . Факт реєстрації у відповідача в належному їй будинку позбавляє позивачку скористатись своїми законним правом розпоряджатись власним житлом, змушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг, позбавлена можливості оформити ряд соціальних пільг та інше. Ухвалою від 11.06.2020 у справі відкрито спрощене провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, до суду спрямували заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов, відповідач позов визнав. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання від 28 грудня 2006 року посвідченого Бердичівською державною ј ідеальна частина будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору довічного утримання від 28 грудня 2006 року посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією довідки № 18 від 18 січня 2007 року виданої КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради (а.с. 12, 13, 14, 17). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.1992 посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою р№ 3-1004 та реєстраційного посвідчення від 11.03.1992 виданого начальником Бердичівського МБТІ вбачається, що відповідно до вищевказаного свідоцтва про право на спадщину житловий будинок [ADDRESS] 2 частині належить [PERSON] та [PERSON] розірвання [PERSON] [PERSON] (а.с. 45)) [PERSON] (а.с. 42, 43). Матір позивачки [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 44). Довідкою № 18 від 18.01.2007 доводиться, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 ідеальна частка житлового будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] . м на підставі договору довічного утримання від 27.12.2006 та свідоцтва на право на спадщину від 05.03.1992 (а.с.36). З довідки № 515 від 19 лютого 2020 року виданої МК ВЖРЕМ № 7 та копії домової книги 101/92, вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрований її син [PERSON] , 1988 р.н.(16, 24-25). Згідно акту про непроживання та акту № 3 від 20 лютого 2020 року, виданого директором МК ВЖРЕП № 7 вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з жовтня 2006 року. Обставини, вказані в акті підтверджені поясненнями сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). За положеннями частини четвертої ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку. Оскільки відповідач більше десяти років не проживає у будинку [ADDRESS] якого належить на праві приватної власності позивачці, доказів про поважність причин непроживання відповідача у квартирі понад один рік суду не надано, позивачка заперечує проти реєстрації відповідача в її житлі, а відповідач проти того не заперечив про, що свідчить визнання ним позову суд доходить висновку, що права позивачки підлягають захисту та відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Outcome: approved