overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

11 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 20 вересня 2010 року. В своїй заяві зазначала, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені з квітня 2017 року, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, тому вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Їх син - [PERSON], [INFO], після припинення їх шлюбних стосунків залишився проживати із матір'ю. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, у разі задоволення позову та розірванні шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, просив про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи викладене, з урахуванням положень ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2010 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №9. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 5). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишився проживати з матір'ю (а.с. 6, 9). Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх дитини на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою (ст. 24 СК України), що позивачка заперечує можливість примирення, то суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а за такого шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка вправі відновити своє дошлюбне прізвище або продовжити іменуватися прізвищем, що присвоєне їй у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача також підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по справі в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

11 грудня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 07 жовтня 2014 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 11730.43 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 1000.00 гривень\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 15 листопада 2017\~року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 2855.63 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1002.53 грн.; -заборгованість за пенею та комісією 6837,49 грн.; -а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина). -534,78 грн. штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 11730,43 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

11 грудня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований Павлівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області 14.11.1999р., актовий запис № 13. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася також, подала заяву у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

11 грудня 2017 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що [INFO] помер [PERSON], з яким з жовтня 1998 року по 05 травня 2010 року спільно проживала заявник [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яку заявник, як спадкоємець за законом, має намір успадкувати. Заявник в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути у її відсутності, просила встановити факт її проживання без шлюбу з [PERSON], який помер [INFO]. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився також, подав заяву, в якій проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просить справу розглянути у його відсутності. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема домовою книгою для прописки (реєстрації) громадян та письмовими показами свідка [PERSON] беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] проживала однією сім'єю з [PERSON], який помер [INFO]. Дані правовідносини регулюються п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO], проживала однією сім'єю з [PERSON], який помер [INFO], іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

11 грудня 2017 року заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Мамон О.Є., діючи в інтересах держави в особі Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області, звернувся до суду з заявою про визнання спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], до складу якої входить земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.11 га, яка розташована на території Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області, відумерлою та передачу обумовленої земельної ділянки у власність територіальної громади Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області. В обґрунтування поданої заяви, заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області послався на те, що після смерті [PERSON], останнім місцем проживання якого було с. Маслівці Шишацького району Полтавської області, залишилася земельна ділянка, яка належала останньому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04 травня 2001 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 125, яка ніким не успадкована, відтак має бути визнаною відумерлою та переданою до територіальної громади Шишацької селищної ради Шишацького району. Прокурор прокуратури Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Політун І.Г., подану заступником керівника Миргородської місцевої прокуратури, заяву підтримала та, з метою захисту інтересів держави в особі Шишацької селищної ради Шишацького району, просила її задовольнити. Незважаючи на своєчасність повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, представник заінтересованої особи Шишацької селищної ради Шишацького району до суду не з'явився. 21 грудня 2017 року селищний голова [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області / а. с. 23 /. Вислухавши думку прокурора Політун І.Г. на підтримання заяви, перевіривши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

11 грудня 2017 року по вказаній цивільній справі було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] міської ради, [PERSON],\~ третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково. Не погодившись з таким рішенням позивачем у справі [PERSON]подано апеляційну скаргу. При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами, у відповідності до чого ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року дану цивільну справу було повернуто до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що необхідності у виклику сторін в судове засідання не було, суд на підставі ч. 4ст. 270 ЦПК України, розглядає справу без участі сторін. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по даній справі щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору пропорційно визначених до задоволення частково позовних вимог [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1596,89 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково та визнано право власності на 1/2 частину майна, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON]на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 798,44 грн. З [PERSON] міської ради судові витрати судом не стягуються, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи судом не встановлено порушень прав та інтересів з боку відповідача [PERSON] міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 червня 2013 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 237. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], котра мешкає з позивачем. Шлюбні відносини припинені з 2015 року, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. 27 грудня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 25 січня 2018 року. 25 січня 2018 року сторони в судове засідання не зявилися, у звязку з чим ухвалою суду розгляд справи було відкладено до 22 лютого 2018 року. 22 лютого 2018 року сторони в судове засідання не зявилися, у звязку з чим ухвалою суду розгляд справи було відкладено до 23 березня 2018 року. 23 березня 2018 року сторони в судове засідання не зявилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 247339 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], (а. с. 7). Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки\~сторони фактично припинили. Суд, з'ясувавши\~фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 серпня 2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 48. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. 15 січня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 29 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26 квітня 2018 року. 26 квітня 2018 року, сторони в судове засідання не зявилися, у звязку з чим ухвалою суду розгляд справи було відкладено. 06 червня 2018 року сторони в судове засідання не зявилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~25\~серпня 2015\~року,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про шлюб\~серія І-ОЛ\~№ 089644\~(а.с.7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки\~сторін фактично припинили. Суд, з'ясувавши\~фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі № 96, що розташована у будинку № 2 по вул. Волковича в м. Чернігові, оскільки відповідач не проживає в ньому з 2012 року без поважних причин. Позивач у судове засідання подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. Треті особи у судове засідання подали клопотання про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позов підтримують. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири № 96, що розташована у будинку № 2 по вул. Волковича в м. Чернігові, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а/с 10). У даній квартирі, крім позивача, зареєстровані також: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що свідчить довідка про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6133 від 04 грудня 2017 року, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а/с 8). Позивач зазначив, що відповідач з 2012 року не проживає за місцем своєї реєстрації, речей її у квартирі не має. Також, позивач вказав, що відповідач постійно проживає у Королівстві Іспанія, участі у витратах на утримання житла не приймає, чим ставить його у скрутне фінансове становище. Згідно поданої відповідачем до суду заяви про визнання позову вбачається, що вона проживає в Іспанії в м. Жерона. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, вимога позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved