Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

1. 09 вересня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Регіональний сервісний центр МВС у Дніпропетровській області, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі мешкають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 05.05.2015 ними було придбано автомобіль марки «Toyota Venza» (рік випуску - 2013, колір - коричневий, номер кузова - [NUMBER] , номер двигуна - [NUMBER] ), який було зареєстровано на ім`я позивачки. У вересні 2015 року група осіб шляхом вчинення фізичного і психологічного насильства відібрала у позивачів їхній автомобіль, а згодом (03.09.2015) протиправно організувала зняття його з обліку. 15.09.2015 на підставі довідки-рахунку автомобіль було відчужено [PERSON] 11.02.2016 остання за договором купівлі-продажу продала спірний автомобіль [PERSON] , яка і користується ним дотепер. Викладені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з позовом (з урахуванням уточнень) про визнання недійсним договору про надання послуг з виписки довідки-рахунку від 15.09.2015, стягнення з [PERSON] компенсації вартості відчуженого автомобіля в сумі 716 388,00 грн, визнання за позивачкою права власності на спірний автомобіль, витребування спірного майна з незаконного володіння [PERSON] та зобов`язання останньої передати його позивачці (т. 1 а.с.а.с. 3 - 11, т. 3 а.с. 53). 2. 12 жовтня 2016 року суд за заявою позивачів забезпечив позов, наклавши арешт на спірний автомобіль та заборонивши дії з його відчуження (т. 1 а.с.а.с. 178, 179). 3. 11 січня 2017 року суд за клопотанням представника позивачів постановив ухвалу про доручення Личаківському районному суду м. Львова (за місцем проживання позивачів) допитати останніх в якості свідків у справі (т. 2 а.с.а.с. 120, 121). 4. 16 лютого 2019 року [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що не була обізнана ані про особу, яка була власником автомобіля, ані про обставини його відчуження. Відповідачка є добросовісним набувачем майна, отже підстав для задоволення позову не існує (т. 4 а.с.а.с. 42 - 45, 48). 5. 09 квітня 2019 року [PERSON] та [PERSON] також подали до суду відзив на позов, у якому зазначили, що за проданий автомобіль позивачка отримала кошти, оскільки за законом видача довідки-рахунку можлива лише за такої умови. Крім того, розрахунок з позивачкою здійснював зять [PERSON] - [PERSON] , який і був фактичним володільцем спірного автомобіля (т. 4 а.с.а.с. 76 - 80). 6. 16 липня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (т. 5 а.с. 35). 7. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позов, пояснивши, що позивачі мешкають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 05.05.2015 ними було придбано автомобіль марки «Toyota Venza» (рік випуску - 2013, колір - коричневий, номер кузова - [NUMBER] , номер двигуна - [NUMBER] ), який було зареєстровано на ім`я позивачки. У вересні 2015 року група осіб шляхом вчинення фізичного і психологічного насильства відібрала у позивачів їхній автомобіль, а згодом (03.09.2015) протиправно організувала зняття його з обліку. 15.09.2015 на підставі довідки-рахунку автомобіль було відчужено [PERSON] 11.02.2016 остання за договором купівлі-продажу продала спірний автомобіль [PERSON] , яка і користується ним дотепер. 8. Представник [PERSON] та [PERSON] у суді заперечував проти позову, пояснивши, що [PERSON] не була обізнана ані про особу, яка була власником автомобіля, ані про обставини його відчуження. Вона є добросовісним набувачем майна, отже підстав для задоволення позову не існує. За проданий автомобіль позивачка отримала кошти, оскільки за законом видача довідки-рахунку можлива лише за такої умови. Розрахунок з позивачкою здійснював зять [PERSON] - [PERSON] , який і був фактичним володільцем спірного автомобіля. 9. [PERSON] , представник третьої особи до суду не з`явилися, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності (т. 2 а.с. 99, т. 3 а.с.а.с. 92, 94, 115, 182, т. 4 а.с.а.с. 39, 53, 99, 177, 178). 10. Фізична особа-підприємець [PERSON] до суду також не з`явилася, була повідомлена належним чином. 11. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 12. Судом встановлено, що 06.05.2015 позивачка придбала автомобіль марки «Toyota Venza» (рік випуску - 2013, колір - коричневий, номер кузова - [NUMBER] , номер двигуна - [NUMBER] ) (т. 1 а.с.а.с. 15 - 18, 100, 101). 13. 15 вересня 2015 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було складено довідку-рахунок серії ААЕ №415434 про продаж спірного автомобіля [PERSON] . Того ж дня за заявою [PERSON] спірний автомобіль було зареєстровано на її ім`я. Реєстрацію було проведено на підставі заяви від 03.09.2015 №71601613, складеної від імені позивачки (т. 1 а.с.а.с. 15, 83, 84, 88 - 91, 95, 96, 100, 101). 14. 11 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №1241/2016/873, за яким остання придбала спірний автомобіль (т. 1 а.с.а.с. 13, 14, 51, 79 - 82, 100 - 103). 15. 23 серпня 2016 року позивачі звернулися до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про вчинення відносно них кримінального правопорушення за фактом протиправного заволодіння власним майном (зокрема, спірним автомобілем) (т. 1 а.с.а.с. 69 - 76). 16. 23 серпня 2016 року на підставі поданої заяви Головним управлінням національної поліції в Дніпропетровській області було відкрите кримінальне провадження №12016040000000664. Дотепер досудове розслідування у кримінальному провадженні триває (т. 1 а.с. 12). 17. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 18. Згідно з частиною 1 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 19. За правилами, встановленими частиною 1 статті 627 ЦК, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 20. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК). 21. Статтею 1011 ЦК встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. 22. За приписами частини 3 статті 1012 ЦК істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. 23. Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (стаття 1018 ЦК). 24. В силу частини 1 статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. 25. Відповідно до статті 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 26. Судом встановлено, що 05.09.2015 спірний автомобіль було знято з обліку для реалізації, а 15.09.2015 - зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 15.09.2015 серії ААЕ №415434, виданої фізичною особою-підприємцем [PERSON] . 27. За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 11.02.2016 №1241/2016/873 [PERSON] продала спірний автомобіль [PERSON] , за якою він зареєстрований дотепер. 28. 23 серпня 2016 року позивачі подали до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області заяву про те, що від вересня 2015 року невідомі особи, погрожуючи їм фізичною розправою, вимагали в них грошові кошти, заволодівши, у тому числі, спірним автомобілем. Того ж дня відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 Кримінального кодексу України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №12016040000000664). 29. Згідно з частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у редакції, чинній на час пред`явлення до суду позову, частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 30. За правилами, встановленими статтею 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 31. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. 32. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК. 33. Таким способом може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 статті 16 ЦК). 34. Частиною 3 статті 16 ЦК встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес і в інший спосіб, визначений договором або законом чи судом. 35. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК). 36. За приписами частини 1 статті 388 ЦК, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 37. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. 38. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову до добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК (висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15). 39. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК. 40. Таким чином, право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення статті 216 ЦК, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і покупця (набувача). 41. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок), встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків. 42. В силу абзаців першого - четвертого, дванадцятого пункту 8 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспекції, не допускається. 43. Відповідно до абзаців першого, другого, четвертого, п`ятого пункту 33 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників-юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться. У разі відчуження транспортних засобів, зазначених в абзаці другому цього пункту, їх перереєстрація проводиться за умови дотримання вимог щодо відчуження, які визначені нормативно-правовими актами Фонду державного майна та іншими актами законодавства. Для проведення перереєстрації транспортних засобів, зазначених в абзаці другому цього пункту, до підрозділів Державтоінспекції подаються засвідчені підписами сторін, що скріплені печатками, акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин, а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, разом із зазначеними актами. 44. Матеріали справи містять копії документів з переоформлення спірного автомобіля, які було вилучено у третьої особи у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження, документів, на підставі яких здійснювалося оформлення права власності та всі реєстраційні дії щодо спірного автомобіля від часу його ввезення на митну територію України (т. 1 а.с.а.с. 78 - 171). 45. Крім того, суд вживав заходів з витребування оригіналів вказаних документів (у тому числі, для проведення у справі відповідних досліджень), проте їх протягом розгляду справи в суді надано не було з причин, незалежних від суду. 46. Так, 17.07.2017 судом було постановлено ухвалу про зобов`язання [PERSON] надати суду оригінали договору купівлі-продажу (документів щодо здійснення за ним оплати) укладеного з позивачкою договору про надання послуг з виписки довідки-рахунку від 15.09.2015 (т. 3 а.с.а.с. 8, 9). 47. Вказана ухвала у добровільному порядку [PERSON] виконана не була, у зв`язку з чим її було звернуто до примусового виконання. 48. 28 березня 2018 року постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавче провадження №55748452 з виконання ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 було закінчене у зв`язку з її невиконанням боржником і направленням повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 383 Кримінального кодексу України (т. 3 а.с. 158). 49. 04 липня 2019 року суд також витребував усі наявні оригінали документів, пов`язаних з відчуженням спірного автомобіля від імені позивачки, від фізичної особи-підприємця [PERSON] , проте остання протягом розгляду справи жодного разу не відреагувала на запити та виклики суду, поштову кореспонденцію не отримувала (т. 4 а.с. 116). 50. Викладені обставини об`єктивно звузили коло процесуальних можливостей суду (зокрема, і щодо призначення у справі відповідних експертних досліджень). 51. При цьому суд критично ставиться до єдиного оригінального доказу (заява на переказ готівки від 03.09.2015 №П617/3481111/1/1 на суму 211,15 грн), згідно з яким від імені позивачки за зняття з обліку автомобіля було сплачено кошти, оскільки цей доказ не відповідає ані принципу належності (підпис від імені позивачки у ньому надзвичайно відрізняється від її справжнього підпису), ані принципу достатності (брак будь-яких інших доказів). Суд також бере до уваги й те, що у вказаній квитанції не зазначено ідентифікаційних ознак автомобіля, зняття з обліку якого оплачувалося (т. 3 а.с. 24). 52. Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що належний позивачці на праві власності автомобіль вибув з її володіння поза її волею, всупереч встановленій законодавством процедурі, оскільки вона не підписувала договір про надання послуг з виписки довідки-рахунку від 15.09.2015, на підставі якого згодом було складено довідку-рахунок від 15.09.2015. Отже, позовна вимога про витребування автомобіля з незаконного володіння [PERSON] є цілком обґрунтованою, оскільки є ефективним способом захисту порушеного права. 53. Аналізуючи доводи позовної заяви щодо обставин відчуження спірного автомобіля, суд насамперед виходить з такого. 54. Згідно з частиною 1 статті 231 ЦК правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. 55. У разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань. 56. За правилами, встановленими пунктом 21 Пленуму Верховного Суду Українивід 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. 57. Отже, стаття 231 ЦК безпосередньо не пов`язує недійсність правочину із вчиненням кримінально караних дій. Факт насильства при визнанні правочину недійсним може встановлюватися також у цивільному процесі, тобто насильство може і не підпадати під дію Кримінального кодексу України, але воно завжди з позицій цивільного права є неправомірним. 58. З огляду на викладене суд критично ставиться до доводів відповідачів щодо недоведеності обставин, на які посилалися позивачі у позові, через неухвалення обвинувального вироку у кримінальному провадженні. 59. Додатково про ймовірне існування таких обставин та відсутність волі позивачки на відчуження спірного автомобіля свідчать показання позивачів, допитаних Личаківським районним судом м. Львова на виконання доручення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (т. 2 а.с.а.с. 166 - 173). 60. Так, допитані в якості свідків позивачі показали, що намірів відчужувати спірний автомобіль вони не мали, а щодо їх сім`ї 2015 року було вчинене кримінальне правопорушення. Коштів за проданий автомобіль позивачі не отримували. Також позивачі і не уповноважували на відчуження спірного автомобіля будь-яку іншу особу. Автомобіль та інше майно фактично були відібрані у позивачів під час скоєння злочину (катування, позбавлення волі тощо), з приводу якого вони звернулися до поліції. Згодом через загрозу життю позивачі були вимушені змінити місце проживання. Керували викраденням позивачів [PERSON] (чоловік [PERSON] ) та особа на прізвище [PERSON] . 61. Зазначені показання, добуті під час розгляду справи письмові докази (проаналізовані вище) та встановлені судом інші факти у сукупності, на думку суду, дають підстави дійти висновку про необхідність задоволення заявленого позову шляхом витребування спірного автомобіля з незаконного володіння [PERSON] . 62. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 (справа №201/13098/16-ц), яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом. 63. Способи захисту порушеного права у вигляді визнання недійсним договору про надання послуг з виписки довідки-рахунку, визнання за позивачкою права власності на спірний автомобіль та зобов`язання передати його позивачці задоволенню не підлягають як такі, що не відповідають принципу ефективності. 64. Позовну вимогу про стягнення компенсації вартості відчуженого автомобіля також необхідно відхилити, оскільки можливість її задоволення прямо виключається при задоволенні віндикаційної вимоги. 65. У порядку статті 141 ЦПК з [PERSON] на користь позивачки пропорційно задоволеній частині позову підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 6890,00 грн (т. 1 а.с. 1). 66.

Outcome: partial