Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

11.09.2020 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача, Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представники третьої особи в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, [INFO] в м. Миколаєві, помер батько позивача, [PERSON] у віці 90 років, про що в книзі реєстрації смерті [INFO] був зроблений актовий запис № 4980 про смерть підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20 грудня 2012 року. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/5 частин житлового будинку [ADDRESS] , та земельна ділянка для обслуговування вищевказаного житлового будинку, яка знаходиться в спільній сумісній власності. Судом встановлено, що 06 квітня 2011 року видано свідоцтво про право власності як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] на 1/5 частин житлового будинку [ADDRESS] . Земельна ділянка, частка якої спадкується, належить померлому на праві приватної спільної сумісної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ЯИ № 599469 від 28.01.2010 року. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач особисто звернувся з заявою про видачу свідоцтва до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, однак постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. На підставі вищевикладеного нотаріус не зміг визначити частки земельної ділянки спадкоємцю в таких же розмірах як в житловому будинку та відповідно виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Проаналізувавши обставини справи та відповідні норми законодавства, які регулюють ці відносини, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Згідно з ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. У зв`язку зі смертю одного з співвласників, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Після смерті одного із співвласників частка у праві спільної сумісної власності належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У відповідності до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Також, як встановлено судом, відповідно свідоцтва про право на спадщину від 06.04.2011 року [PERSON] належить 1/5 частин домоволодіння [ADDRESS] . Іншим співвласникам домоволодіння [ADDRESS] належать такі частки: - [PERSON] (померла) 11/100 часток; - [PERSON] 11/100 часток; - [PERSON] 29/50 часток (виділено в окрему адресу: [ADDRESS] ). 28.01.2010 року спадкодавець, [PERSON] разом з [PERSON] (померла), [PERSON] та [PERSON] отримано державний акт на право приватної власності на землю Серія ЯИ № 599469, згідно якого вони приватизували земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . у спільну сумісну власність. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved