Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

12.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про звільнення майна з-під арешту та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона стала власником 1/3 частки квартири [ADDRESS], за договором дарування від 26.12.2000 року, яку подарував їй [PERSON]. 05.06.2002 року за №251/46 КП «Новоград-Волинське МБТІ» здійснило державну реєстрацію виниклого у неї права власності на подаровану 1/3 частки квартири. 27.02.2018 року [PERSON], маючи на меті здійснити відчуження належної їй на праві власності 1/3 частки квартири, звернулась до нотаріуса, але їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 27.02.2018 року №115498996, 26.08.2009 року за записом обтяження №8996312 відносно [PERSON] накладено арешт на 1/3 частини квартири та на підставі постанови про арешт майна боржника оголошено заборону у його відчуженні. Згідно матеріалів архіву КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року право власності на обєкт зареєстровано за [PERSON] -1/3 на підставі «Свідоцтва про права власності» від 15.12.2000 року, [PERSON] 1/3 на підставі «Свідоцтва про права власності» від 15.12.2000 року, 1/3 на підставі договору дарування від 26.12.2000 року На звернення [PERSON] від 28.02.2018 року Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області повідомив про відсутність підстав для зняття арешту з 1/3 частини квартири та скасування обтяження, так як на даний час неможливо встановити на користь кого проводились стягнення з [PERSON], оскільки виконавче провадження закрито та знищено в звязку з закінченням терміну зберігання. Вище вказаний виконавчий документ на виконанні не перебуває, а виконавче провадження закрито. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, однак представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в своїх письмових поясненнях зазначили, що у державної виконавчої служби відсутні підстави для зняття арешту з квартири [ADDRESS] та скасування обтяження від 26.08.2009 року. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу у справі\~[PERSON] відповідно до договору дарування від 26.12.2000 року належить 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2018 року вбачається, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 26.08.2009 року відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції накладено арешт та заборону відчуження 1/3 частини квартири, яка належить [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про права власності виданого Новоград-Волинською КЕЧ від 15.12.2000 року, Новоград-Волинська КЕЧ посвідчує, що квартира №34, що знаходиться в буд. №4, по вул. Толубка, м. Новоград-Волинський дійсно належить на праві приватної, спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно матеріалів архіву КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року право власності на обєкт зареєстровано за [PERSON] -1/3 на підставі «Свідоцтва про права власності» від 15.12.2000 року, [PERSON] 1/3 на підставі «Свідоцтва про права власності» від 15.12.2000 року, 1/3 на підставі договору дарування від 26.12.2000 року (а.с. 9). Відповіддю на звернення [PERSON] від 28.02.2018 року Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зазначив про відсутність підстав для зняття арешту з 1/3 частини квартири та скасування відповідного обтяження, тк як відділ ДВС не можуть встановити на користь кого проводились стягнення з [PERSON], оскільки виконавче провадження закрито та знищено у звязку з закінченням терміну зберігання, відповідний виконавчий документ на виконанні не перебуває, а виконавче провадження закрито (а.с. 8). Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.ч.1 та 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2\~ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та заборони його відчуження.

Outcome: approved