Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

11.04.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача ПАТ «УкрСиббанк» щодо збільшення процентної ставки з 12,40% до 24,80% та додаткового нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом згідно договору про надання споживчого кредиту від 24.03.2008 р. №11319813000 з урахуванням процентної ставки у розмірі 24,80%; зобов'язати відповідача перерахувати заборгованість [PERSON] за вказаним договором з врахуванням платежів здійснених 07.09.2009 р. на суму 7020,00 грн., 02.10.2009 р. на суму 6520,00 грн., 02.11.2009 р. на суму 20000,00 грн.; зобов'язати відповідача здійснити корегуючі операції по зниженню відсотків за користування кредитом згідно погодженої договором від 24.03.2008 р. №11319813000 ставки в розмірі 12,40% річних та перерахувати заборгованість позивача з урахуванням зазначеної процентної ставки. Свої вимоги мотивує тим, що 24.03.2008 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назва якого змінена на ПАТ «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту №11319813000, за умовами якого банк надав позивачу кредит в іноземній валюті в розмірі 100000,00 дол. США під 12,40% річних, а позивач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24.03.2023 року. Також вказує, що пунктом 1.3.1 вказаного договору передбачено, що процентна ставка в розмірі 12,40% встановлюється протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, а після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування підлягає перегляду. Цим же пунктом передбачено, що у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. 19.03.2014 р. позивачем отримано довідку-розрахунок заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, з якої позивачу стало відомо, що в період з 25.04.2013 р. по 31.01.2014 р. відповідачем нараховані відсотки за користування кредитом виходячи з відсоткові ставки 24,80% річних. Разом з цим жодних повідомлень від банку про прийняття рішення про зміну відсоткової ставки на його адресу не надходило. Зважаючи на дані обставини позивач вважає, що дії відповідача по збільшенню процентної ставки за користування кредитними коштами суперечать умовам договору, а тому є неправомірними, у зв'язку з чим розрахунок заборгованості підлягає коригуванню. Також позивач звертає увагу на те, що виконуючи свої зобов'язання за кредитним договором, ним 07.09.2009 р. здійснено погашення заборгованості на суму 7020,00 грн., 02.10.2009 р. - на суму 6520,00 грн., 02.11.2009 р. - на суму 20000,00 грн. Між тим відповідно до довідки-розрахунку, вказані суми при розрахунку заборгованості враховані не були, що на думку позивача є порушенням умов кредитного договору. З наведених підстав позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову в судовому засіданні заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, зазначив, що банком не здійснювалось підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку. Зміна відсоткової ставки відбулась на підставі пункту 1.3.1 кредитного договору у зв'язку з прострочкою позивача. При цьому застосування відсоткової ставки у розмірі 24,80% річних у разі прострочки відповідача погоджене сторонами в момент підписання договору. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.03.2008 року між [PERSON] як позичальником та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назва якого змінена на ПАТ «УкрСиббанк», як кредитодавцем укладено договір про надання споживчого кредиту №11319813000, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 10000,00 дол. США. Пунктом 1.3.1 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,40% річних. Частинами другою та третьою п. 1.3.1 кредитного договору передбачено, що після цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місці. Порядок зміни процентної ставки передбачений розділом 5 кредитного договору. Згідно частини другої п. 5.2 сторони погодили порядок збільшення банком відсоткової ставки в односторонньому порядку. Зокрема, у разі прийняття такого рішення банк не пізніще 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початкової дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного рекомендованого листа - повідомлення банку. Новий розмірі процентної ставки починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. Частиною четвертою п. 1.3.1 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Таким чином вказаною умовою договору сторонами встановлено змінну відсоткову ставку, порядок її встановлення залежно від зміни обставин кредитного ризику. Пунктом 5.3 кредитного договору сторони розширили коло обставин, з настанням яких банк нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі. Окрім прострочення позичальника, до таких обставин віднесені кредитні ризики передбачені п.п. а, б п. 5.2. В судовому засіданні встановлено, що з 25.04.2013 р. мала місце прострочка [PERSON] перед кредитодавцем ПАТ «УкрСиббанк». Дану обставину позивач в судовому засіданні визнав. Таким чином нарахування банком процентів з 25.04.2013 р. на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі 24,80% річних повністю відповідає умовам договору. Також п. 1.6 кредитного договору сторони погодили наступну черговість погашення грошових зобов'язань позичальника: 1) прострочені комісії, 2) строкові комісії, 3) прострочені проценти, 4) строкові проценти, 5) прострочена сума основного боргу, 6) строкова сума основного боргу, 7) штрафні санкції за договором. Згідно п. 7.1 кредитного договору сторони домовилися, що при порушенні позичальником термінів виконання будь-якого із своїх зобов'язань за цим договором, зокрема щодо повернення суми кредиту, та/або сплати плати за кредит та/або штрафних санкцій (неустойки) та/або виконання інших грошових зобов'язань позичальника, нарахованих банком за цим договором, позичальник доручає банку, починаючи з дати прострочення виконання будь-якого із таких зобов'язань, здійснювати на користь банку договірне списання коштів позичальника, зокрема, з поточного рахунку позичальника в національній та/або іноземній валюті [NUMBER]. Пунктом 1 Додаткової угоди від 07.04.2009 р. №2 до договору банківського рахунку фізичної особи від 21.03.2008 р. №1701670 визначено, що клієнт для погашення своїх строкових та прострочених грошових зобов'язань, а саме нарахованого основного боргу та нарахованих процентів за користування кредитом, які виникають з кредитного договору, доручає банку включити його до реєстру позичальників для купівлі іноземної валюти, а саме доларів США, на аукціоні НБУ та згідно умов цієї Додаткової угоди здійснити договірне списання коштів на користь банку в порядку, у строки та у сумах, що зазначені у кредитному договорі та п. 2 цієї додаткової угоди, зі свого поточного рахунку в національній валюті, відкритого в АКІБ «УкрСиббанк», а саме - [NUMBER]. Відповідно до виписки по банківському рахунку [NUMBER] наданою представником відповідача банком 07.09.2009 р., 02.10.2009 р. та 02.11.2009 р. здійснено зарахування на даний рахунок грошових коштів на суму 7020,00 грн., 6520,00 грн. та 20000,00 грн. відповідно. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що на виконання доручення клієнта, банком здійснено договірне списання коштів з рахунку [NUMBER] шляхом купівлі іноземної валюти доларів США та зарахування цих коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в порядку визначеному п. 7.1 кредитного договору. Таким чином посилання позивача на те, що вказані суми не були включені відповідачем при розрахунку заборгованості є безпідставними і не можуть бути прийняті до уваги. При цьому правильність наданого розрахунку не є предметом розгляду даної справи. Згідно положень ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом - ч. 1 ст. 651 ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що порушення відповідачем умов кредитного договору, на які вказує позивач, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим вважає заявлені вимоги необґрунтованими. З наведених мотивів та положень закону суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed