Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

12.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 01.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 14; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; в порядку досудової підготовки витребувати з органу опіки та піклування Служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Підставою позовних вимог позивач зазначив те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.03.2014 року, до реєстрації шлюбу у сторін народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . На початку березня 2016 року відповідач залишила сім`ю, пішла жити спочатку до іншого чоловіка, а згодом поїхала до батьків. За час спільного життя вона зловживала алкогольними напоями, вчиняла сімейні сварки. Так, фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться. Відповідач взагалі не цікавиться своїм сином, не спілкується з ним та не приймає участі у його утриманні та вихованні. В той час, коли батько має постійну роботу, оскільки працевлаштований трактористом-машиністом в ТОВ «Карат-Агро» та повністю займається вихованням сина, його оздоровленням та утриманням, у чому йому допомагають його батьки, у зв`язку з чим звернувся до суду зі вказаним позовом про розірвання шлюбу та визначення місце проживання дитини з батьком. Ухвалою судді від 26.03.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 08.05.2019 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 11.06.2019 року. У судове засідання 26.06.2019 року позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, завчасно надавши через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце судових засідань 24.04.2019 року, 08.05.2019 року, 11.06.2019 року та 26.06.2019 року повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судових повісток, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надала, у зв`язку з чим суд вважав за можливе ухвалити за згодою позивача заочне рішення у справі. Представник третьої особи начальник служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Назаренко А.В. у судове засідання також не з`явилася, попередньо надавши через канцелярію суду висновок щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду від 11.06.2019 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечував. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 березня 2012 року у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області 04.04.2012 року складено актовий запис № 35 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 01 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . Згідно довідки депутата Золочівської селищної ради Фартушного О.А. , складеної за підписами [PERSON] , [PERSON] , засвідченої підписом секретаря Золочівської селищної ради Олійник В. [PERSON] дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] за місцем прописки разом зі своїм батьком [PERSON] на його повному утриманні. Як вбачається з акту обстеження побутових умов сім`ї [PERSON] , 2012 року народження, що проживає за адресою: [ADDRESS] , складеного за участю депутата Золочівської селищної ради Фартушного О.А., сусідів [PERSON] та [PERSON] , засвідченого підписом секретаря Золочівської селищної ради Олійник В. , сім`я хлопчика складається з чотирьох чоловік. Мати [PERSON] не працює, батько [PERSON] працює механізатором в «Карат-Агро», бабуся [PERSON] - пенсіонерка. Мати веде аморальний спосіб життя, за дитиною не доглядає, на даний момент за місцем прописки не проживає. Дитина знаходиться під наглядом батька та бабусі. Соціальний стан сім`ї задовільний, у дитини є все необхідне. Житлово-побутові умові визнано задовільними. З характеристики [PERSON] , наданої директором ТОВ «Карат-Агро» [PERSON] від 05.04.2016 року, [PERSON] працює в ТОВ «Карат-Агро» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва. За час роботи встиг зарекомендувати себе, як відповідального, дисциплінованого робітника і порядну людину. Колеги бачать його виключно позитивною людиною. Зауважень і доган не має. З колегами веде себе чемно, підтримує в складних ситуаціях, є високоморальною людиною. Не вживає алкогольні та інші одурманюючі засоби. З довідок про доходи [PERSON] , наданих ТОВ «Карат-Агро» станом на 05.04.2016 року, 31.10.2018 року, 31.10.2018 року, 31.10.2018 року № 164, 31.10.2018 року № 165 загальна сума доходу [PERSON] з січня 2015 року по грудень 2015 року становить 32186 грн., з жовтня 2017 року по вересень 2018 року становить 81685,32 грн., з квітня 2018 по вересень 2018 року становить 45254,82 грн., з 01.04.2018 по 30.09.2018 року становить 45254,82 грн., з 01 10.2017 року по 30.09.2018 року становить 81685,32 відповідно. Згідно висновку органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] . Батьки малолітнього [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі. [PERSON] , батько [PERSON] , зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , де проживає разом з сином, працює, приділяє увагу вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. [PERSON] , мати [PERSON] відповідно до акту обстеження умов проживання не проживає за вказаною адресою. Зареєстрована та фактично проживає: с. Обуховичі [ADDRESS] Іванківського району [ADDRESS] Київської області веде не здоровий спосіб життя, не займається вихованням дитини, матеріально не забезпечує. Рішенням комісії від 25 квітня 2019 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Так, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу та визначенні місця проживання дитини разом з ним, є обґрунтованими, збереження сім`ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, мати сином не цікавиться, не займається його вихованням, матеріальної допомоги на його утримання не надає, до суду жодного разу не з`явилася, письмових заперечень щодо позовних вимог не надала. Відтак, позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] у відповідності до положень ст.. 113 СК України вимога про зміну прізвища не заявлялася, суд залишає її прізвище без змін - [PERSON] .

Outcome: approved