Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

10 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 99802,03 грн. заборгованості з виплати заробітної плати; 7759,38 грн. заборгованості грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки; 1348,92 грн. інфляційні втрати; 2188,55 грн. - три відсотки річних; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 07.09.2020 року по 10.11.2020 року в сумі 17 790,75 грн., а всього 128 889,63 грн (а.с. 1-4). Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 листопада 2018 року по 07 вересня 2020 року він працював на посаді майстра ТОВ «Енергосістемс» на підставі укладеного з відповідачем письмового договору № 10 від 20.11.2018 року. Відповідно до п. 4.1 трудового договору за виконання посадових обов`язків йому встановлений посадовий оклад в розмірі 8500 гривень. В порушення умов вказаного пункту договору, відповідач систематично недоплачував позивачу встановлений розмір заробітної плати (посадового окладу), що в результаті призвело до виникнення на дату звільнення позивачем заборгованості по заробітній платі в розмірі 99802,03 гривень. Також відповідно до п. 4.5 Договору працівнику надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 24 календарних дня в строки, передбачені графіком відпусток. В порушення умов вказаного пункту Договору та вимог ст. 83 КЗпП України відповідач не сплатив суму компенсації невикористаної відпустки, тому на дату звільнення йому необхідно сплатити компенсацію невикористаної відпустки в розмірі 7759,38 гривень. При цьому, під час звільнення, в порушення вимог статті 116 КЗпП України, заборгованість по заробітній платі не виплатив, тобто остаточного розрахунку з позивачем не здійснив. На момент подання позовної заяви до суду розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 17790,75 гривень (розрахунок середнього заробітку за весь час невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільнених позивачу сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України). При цьому, в порядку ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання основного зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% (три відсотки) річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. На підставі вищенаведеного інфляційні витрати становлять: 1348,92 (одна тисяча триста сорок вісім) гривень; 7759,38 суми заборгованості грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки; 1348, 92 гривень суми інфдянційних витрат; 2188,55 3% річних від простроченої суми; 17790,75 гривень суми середнього заробітку за весь час невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 КЗПП України, а всього 128889,63 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10.11.2020 року вказаний позов надійшов у провадження судді Абухіна Р.Д. (а.с.83). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 11 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 84?85). 09 березня 2021 року до суду надійшов відзив ТОВ «ЕНЕРГОСІСТЕМС» (а.с. 103?233). Також, 09 березня 2021 року до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОСІСТЕМС» про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 гривень (а.с. 234?241). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, по викладеним в позові підставам. Також зазначає, що наказ про звільнення він не оскаржував, а з нарахуванням та виплатою заробітної плати не згодний. Директор ТОВ «ЕНЕРГОСІСТЕМС» [PERSON]. заперечував проти задоволення позову, оскільки заробітна плата нарахована та виплачена позивачу за час роботи в порядку та розмірі, який встановлено актами підприємства. Зазначає, що у листопаді 2019 року під час перевірки особових справ працівників діловодом [PERSON] було виявлено відсутність в документах трудового договору із [PERSON] , який працював на посаді майстра. Трудове законодавство не встановлює порядок створення та відновлення трудових договорів. Зважаючи викладене укладений новий договір з працівником в якому допущена технічна помилка та зазначена дата прийняття на роботу 20.11.2018 року. Зазначає, що з позивачем проведені розрахунки згідно відпрацьованого часу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до наказу (розпорядження) № 10-к від 19 листопада 2018 року [PERSON] прийнято на посаду майстра ТОВ «Енергосістемс» з 20 листопада 2018 року з зазначенням окладу (тарифної ставки) 3750 гривень 00 копійок (а.с. 220). Наказом ТОВ «ЕНЕРГОСІСТЕМС» від 28.12.2018 року внесені зміни до штатного розпису Товариства, в тому числі встановлений посадовий оклад «Майстер», «Машиніст крана автомобільного» та «Електромонтажник силових мереж та електроустаткування» у розмірі 4300 гривень 00 копійок (а.с. 224). Наказом ТОВ «ЕНЕРГОСІСТЕМС» від 31.05.2019 року внесені зміни до штатного розпису Товариства, в тому числі встановлений посадовий оклад «Майстер», «Машиніст крана автомобільного» та «Електромонтажник силових мереж та електроустаткування» у розмірі 8500 гривень 00 копійок (а.с. 230). Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОСІСТЕМС» № 14 ЗВ від 07 вересня 2020 року майстра [PERSON] звільнено в порядку пункту 4 статті 40 КЗпП України (а.с. 162). Факт перебування у трудових відносинах між працівником [PERSON] та Товариствам з обмеженою відповідальністю «Енергосістемс» (код ЄДРПОУ: 40491310) з 20 листопада 2018 року по 07 вересня 2020 року підтверджений в ході судового розгляду учасниками судового процесу. Позивач в ході судового розгляду зазначає, що наказ про звільнення ним не оскаржено. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 94 КЗпП України). Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4- рп/2012 щодо офіційного тлумачення положеньстатті 233 КЗпП Україниу взаємозв`язку з положеннями статей 117,237 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Гарантованим способом захистити своє право на отримання заробітної плати є звернення до суду. Звернутися до суду можна у порядку наказного провадження, якщо працівник вимагає стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, або позовного провадження, якщо наявний спір щодо розміру заборгованості з виплати зарплати та/або права на її отримання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст.81 ЦПК України). На підтвердження розміру заробітної плати позивачем надана копія трудового договору від 20.11.2018 року № 10 та розрахунок заборгованості по заробітній платі та дані про нараховану заробітну плату Пенсійного фонду України від 04.09.2020 року. Суд не приймає до уваги доводи позивача, щодо встановленого розміру посадового окладу у розмірі 8500 гривень, оскільки це спростовуються локальними актами підприємства та відповідає вимогам п. 1.6 Інструкції зі статистики кількості працівників, яка затверджена наказом Держкомстату України від 28.09.2005 року № 286. Отже, як вбачається із матеріалів справи позивачу виплачена заробітна плата пропорційно відпрацьованих днів та відомостей табеля обліку використання робочого часу майстра [PERSON] . При таких обставинах, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. В зв`язку з відмовою у задоволені позову, на позивача необхідно покласти витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 гривень, яка заявлена відповідачем, а позивач з вимогами про ії зменшення не звертався.

Outcome: approved