Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

12.08.2020 року \~орган опіки\~та піклування\~Новоград-Волинської\~РДА звернувся\~до суду\~з вищезазначеним\~позовом,\~в якому\~просили відібрати неповнолітню дитину [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач [PERSON] зареєстрована в с. Броницька Гута Новоград-Волинського району Житомирської області, проте без реєстрації проживає в с. Прихід Новоград-Волинського району та є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . За рішенням Городницької селищної ради дочка у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для її життя та здоров`я дівчинка була відібрана у матері. Відповідно до характеристики виконавчого комітету Городницької селищної ради відповідач характеризується негативно, не працює, не займається вихованням своєї дитини, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання в с. Прихід встановлено, що [PERSON] не займалася вихованням доньки, не створювала належних умов для її проживання. Оскільки відповідач не виконує покладені на неї законом батьківські обов`язки відносно своєї доньки, ставить під загрозу її життя та здоров`я, тому орган опіки та піклування з метою захисту її прав змушений звернутись до суду з позовом про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав. Також просили стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Представник позивача в судове засідання не прибув. Надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Просив долучити до справи копію наказу №79 від 26.08.2020 року про влаштування дитини. Відповідач в судове засідання не з`явилася також. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: с. Прихід Новоград-Волинського району та є матір`ю неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,12,21). Згідно актів обстеження місця проживання від 17.06.2020 року, 02.07.2020 року, 21.07.2020 року, встановлено, що [PERSON] проживає в дерев`яному будинку, який перебуває в аварійному стані, благоустрій в даному будинку відсутній, санітарний стан будинку незадовільний, куток для дитини відсутній. [PERSON] не займається вихованням своєї дитини та зловживає спиртними напоями (а.с. 8-10). Згідно характеристики Городницької селищної ради [PERSON] неодружена, проживає без реєстрації в с. Прихід Новоград-Волинського району, має неповнолітню доньку [PERSON] , яка з нею не проживає. [PERSON] зловживає спиртними напоями, не приділяє уваги вихованню та забезпеченню доньки, немає постійного місця проживання (а.с.11). 31.07.2020 року виконавчим комітетом Городницької селищної ради Новоград-Волинського району прийнято рішення № 67 про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері (а.с. 4). Донька влаштована на тимчасове проживання у сім`ю [PERSON] , 1959 року народження, який проживає по [ADDRESS] , до надання дитині юридичного статусу (а.с. 24). Згідно даних автоматизованої системи документообігу Новоград-Волинського міськрайонного суду 03.06.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини [PERSON] (а.с. 22). Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 7 Сімейного кодексу України\~сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства (частина третя). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята). Відповідно до вимог\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють,\~\~мають\~\~право\~\~і\~\~зобов`язані\~\~виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини\~\~ має\~\~спрямовуватися\~\~на\~\~розвиток\~\~її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в\~\~ дусі\~\~ взаєморозуміння,\~\~ миру,\~\~милосердя,\~\~забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені\~статтею 150 Сімейного кодексу України. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до\~статті 152 Сімейного кодексу України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша). Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам (частина друга). Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (частина третя). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (частина перша статті 152 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування (частина 1). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських\~\~прав (частина 2). З`ясовано, що відповідач [PERSON] \~зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, не має постійного місця проживання, роботи, не створила належних умов для проживання малолітньої дитини, не вживає заходів для повернення дитини у сім`ю. Незважаючи на роз`яснювальню роботу працівників органу опіки та піклування остання не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є крайнім, винятковим засобом захисту дітей від порушень їх прав батьками внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог органу опіки та піклування, однак, маючи надію на зміну поведінки відповідача у кращу сторону, вважає доцільним не позбавляти [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки. Одночасно відповідно до вимог ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.180 СК України). Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного їх розвитку, вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь її неповнолітньої доньки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 12.08.2020 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, слід допустити до негайного виконання. Також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір за дві позовні вимоги стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved