Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

12.09.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про забезпечення повернення малолітньої дитини до Турецької Республіки. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Шехіткаміл, Газіантеп, Турецька Республіка. 28 травня 2018 року позивач надав згоду на поїздку малолітньої дитини [PERSON] з відповідачем в Україну з метою відвідин родичів, однак 01.06.2018 року відповідач проінформувала позивача, що не має наміру повертатися на постійне місце проживання до Турецької Республіки, чим порушує права дитини та позивача, зокрема право дитини на належне батьківське виховання та право позивача брати участь у вихованні дитини, право дитини та позивача на безперешкодне спілкування, право позивача на визначення місця проживання дитини. Позивач вважає, що відповідач здійснює незаконне утримування дитини на території України, що підпадає під дію Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, та просить суд: 1) визнати незаконним утримування відповідачем на території України малолітньої дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] ; 2) повернути малолітню [PERSON] до місця постійного проживання у Турецькій Республіці ; 3) зобов`язати [PERSON] передати малолітню [PERSON] батьку [PERSON] для забезпечення повернення дитини до Турецької Республіки; 4) покласти витрати, пов`язані з поверненням дитини до Турецької Республіки, на позивача; 5) допустити негайне виконання рішення суду у частині повернення дитини до Турецької Республіки. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 20.01.2020 року відповідачем [PERSON] та представником відповідача Зеленіним С.С. подано до суду відзив на позовну заяву. В судовому засіданні від 22.01.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, залучено Вiддiл у справах дітей Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. 24.02.2020 року скеровано до суду відповідь на відзив. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, пояснивши суду, що 28.05.2018 року надав дозвіл на тимчасовий виїзд дитини і в подальшому розраховував на повернення дитини до Турецької Республіки. Однак, відповідач не мала наміру повертатись, у зв`язку із чим, 07.12.2018 року він звернувся із заявою через Центральний орган Турецької Республіки до Міністерства юстиції України, як Центрального органу з виконання на території України Конвенції про цивільно - правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року. Зазначив, що це була спланована акція відповідачки. Дитина в Туреччині добре почувалася. Крім того, пояснив, що він приїздив до м. Львова декілька разів на період 9-11 днів та навідував доньку. Перебуваючи у м. Львові перший раз, він проживав разом з відповідачкою в орендованій квартирі, другий раз проживав у будинку відповідачки, а через деякий час переїхав до хостелу. Під час третього приїзду відповідачка відмовилась надати йому дитину, для того щоб він міг побачитись з нею, віддала йому дитину в останні 2-3 дні його перебування у Львові. Четвертий раз, приїхавши до м. Львова він проживав в готелі, побачитись з дитиною йому можливості не надали. Зазначив, що він усно вимагав у відповідачки, щоб вона повернула дитину. Термін дії дозволу на виїзд - 6 місяців. Позивач зазначив, що примирення між ним та відповідачем можливе, за умов повернення відповідача та малолітньої доньки до Турецької Республіки. Представник позивача позовні вимоги підтримав, давши суду аналогічні пояснення, також зазначив, що позивач, не вказавши терміну проживання дитини в Україні, не надав згоди на постійне проживання в Україні, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснила, що в неї з позивачем відносини погіршилися, тому 28 травня 2018 року вона разом з дитиною виїхала з Турецької Республіки до України, на що позивач надав свій дозвіл, який носив безстроковий характер. Крім того, зазначає, що позивач погодився на переїзд дитини в Україну, оскільки протягом тривалого часу не звертався із заявою про повернення дитини та був не проти проживання та перебування дитини у м. Львові. Починаючи з червня 2018 року позивач періодично приїжджав до Львова і навідував дитину, а саме у липні 2018 року, серпні 2018 року, у жовтні 2018 року, грудні 2018 року і ніхто не чинив йому перешкод у спілкуванні з дитиною. Заяву про повернення дитини позивач подав лише 07.12.2018 року, тобто після спливу, більш ніж піврічного терміну перебування дитини в Україні. Відповідач стверджує, що має можливість забезпечити дитину всім необхідним для її зростання та виховання, дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, активно спілкується з родичами позивача, вільно володіє українською мовою, натомість у Турецькій Республіці їй буде неможливо адаптуватись, знайти нових друзів, що негативно вплине на її психічний стан. Зазначила, що вона до народження дитини проживала в Туреччині 1 місяць, одружились з позивачем в Україні. Вона мала намір жити в Туреччині і проживала там 2 роки і 9 місяців. Разом з позивачем вони приїжджали в Україну. Два рази [PERSON] надавав дозвіл на виїзд дитини до України. Коли відповідачка 28.05.2018 року їхала в Україну, то знала, що не повернеться назад і дитину теж не поверне, оскільки позивач вчиняв відносно неї фізичне насильство, з приводу чого вона зверталась до правоохоронних органів. Представник відповідача [PERSON] під час розгляду справи проти задоволення позову заперечив. Надав пояснення, що дитина в`їхала на територію України у травні 2018 року, позивач погодився на такий переїзд, приїжджав провідувати та проводив час з донькою і не заперечував проти перебування дитини в Україні. Такими діями позивач надав мовчазну згоду на утримання дитини в Україні, оскільки протягом тривалого часу не звертався із заявою про забезпечення повернення дитини. Крім того, дитина проживає в сім`ї відповідача, їй забезпечені належні умови проживання та матеріального утримання. За час проживання в Україні адаптувалася та прижилася у новому середовищі. При вирішенні спору суд повинен врахувати інтереси дитини, які є найвищими при вирішенні вказаних спорів. Представник третьої особи Відділу у справах дітей Сихівської РА ЛМР у судовому засіданні зазначив, що дитина в Україні знаходиться з дозволу батька. Дитина адаптувалась до проживання в Україні, розмовляє українською мовою, ходить в садочок. Інтереси батька порушуються, але повернення дитини до Республіки Туреччини є не доцільним, оскільки може заподіяти шкоду психічному стану дитини. Ні позивач, ні відповідач не зверталися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши інші матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. Згідно частин 1, 2 та 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини. Тобто, за змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження (реєстраційний номер запису про народження 196), [PERSON] народилася [INFO] в Шехіткаміль Турецька Республіка ; батьками дитини зареєстровані [PERSON] та [PERSON] ( т.1, а.с.35-36). Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] з 04.07.2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований управлінням запису актів цивільного стану в Онінішубат /Кахраманмараш, реєстраційний номер запису про шлюб №84 (т.1,а.с.29). Позивач та неповнолітня [PERSON] зареєстровані у Турецькій Республіці за адресою: [ADDRESS] (т.1,а.с.37). Відповідно до дозволу на проживання Головного управління Державної міграційної служби Міністерства внутрішніх справ Турецької Республіки [PERSON] , [INFO] надано дозвіл на проживання з 23.09.2016 року до закінчення строку дії 19.09.2018 року(т.1,а.с.67). 23.05.2018 року [PERSON] був наданий нотаріально посвідчений дозвіл (реєстраційний номер 11155 (А)) на виїзд (подорож) дитини [PERSON] , [INFO] в Україну за кордон без його супроводу, самостійно або у супроводі її матері, на отримання паспорту, візи, продовження терміну їх дії та поверненням з-за кордону. (т.1,а.с.124). 07.12.2018 року батько дитини - позивач [PERSON] звернувся через Центральний орган Турецької Республіки до Міністерства юстиції України, як Центрального органу з виконання на території України із заявою про застосування Гаазької Конвенції 1980 року про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення людей щодо незаконного утримання доньки [PERSON] (т.1,а.с.8-17). Міністерством юстиції України проводились процедури, передбачені пунктом 12 Порядку виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року № 952 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2010 року № 795), спрямовані на отримання добровільної згоди відповідача на повернення дитини, під час яких було отримано пояснення відповідача у цій справі, з яких вбачається, що відповідач має намір мирно врегулювати питання. Відповідно до довідки №1 від 13.01.2020 року, та довідки від 05.02.2019 року № 3 [PERSON] з 10 вересня 2018 року (т.1,а.с.126) відвідує заклад дошкільної освіти №170 у м. Львові, дитина спільно з матір`ю проживає за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49, 2 кв.м., на підставі договору майнового найму №17/17115 від 23.05.2018 року. Помешкання обладнане усіма необхідними побутовими приладами і меблями (т.1,а.с.138-140). Відповідно до довідки Поліклінічного відділення комунальної 5-ої міської лікарні [PERSON] , знаходиться на обліку в сімейного лікаря [PERSON] ( № декларації 0001 - ОТ9Т - 2400 ІД6Fa2a1d3-f295 -450C-ad73-9b7fcfdff5oc. Відповідач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 13.03.2019 року (т.1. а.с. 132). Згідно характеристики наданої Дошкільним закладом освіти Львівської міської ради « Ясла-садок №170» [PERSON] , [INFO] , відвідує садок з вересня 2018 року. В садок приходить вчасно, завжди охайна, привітна, йде на контакт з педагогами та дітьми. Приймає участь сюжетно-рольових іграх дітей, виконує як головні так і другорядні ролі. Програму даної вікової категорії засвоює добре, на заняттях уважна. Дівчинка є дружелюбною, веселою, доброю, спокійною, добре володіє навичками самообслуговування, на зауваження дорослих реагує адекватно. Відвідує на базі ЗДО гуртки з англійської мови, лего та хореографії. Дуже прив`язана до мами ( том 1, а.с. 128). Відповідно до довідки компетентним органам з Обласного управління охорони здоров`я 313511907-929 від 21.02.2020 року [PERSON] зарахований на посаду лікаря у кадровий штат амбулаторії сімейної медицини, Кале, відділ №21, Онікішубат , підпорядкований області і до цього часу виконує свої посадові обов`язки в амбулаторії сімейної медицини № 008, Тюркоглу , відповідно до закону № 5258. Згідно висновку Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації №18 від 31.07.2020 року вбачається, що враховуючи представлені документи, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 29.07.2020 №14, пояснення батьків, дитини, вік дитини, оскільки дитина тривалий час проживає з матір`ю, яка створила належні умови для проживання та розвитку, дитина перебуває в емоційно стабільних позитивних стосунках з матір`ю, прижилася у своєму новому середовищі, адаптувалася до нього, а повернення може заподіяти шкоду психічному стану дитини,

Outcome: dismissed