Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

11 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Вінницькій області про вилучення запису про обтяження майна. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 09 листопада 1969 року [PERSON] сільською радою Немирівського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 14 липня 1987 року [PERSON] є власником 13/20 частин жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель по вул. 12 Грудня, 8 в м. Вінниці. 13 жовтня 2015 року [PERSON] помер. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 05 червня 2000 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 16 293 грн. Ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2000 року накладено арешт на 13/20 часток будинку по вул. 12 Грудня, буд. 8 в м. Вінниці, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Постановою державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON] про зняття арешту виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-557 від 05 червня 2000 року виданого Староміським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 16 293 грн. боргу закінчено, в звязку зі сплатою боргу. Звільнено з під арешту майно боржника, а саме 13/20 частку будинковолодіння по вул. 12 Грудня, 8, що належить [PERSON] на яке постановою державного виконавця Ягельського О.О. від 22 березня 2006 року накладений арешт. Однак, арешт є чинним та зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що унеможливлює позивача, як спадкоємця, прийняти та вільно користуватися, розпоряджатися спадковим майном після померлого чоловіка [PERSON] Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяжень 5316752 та 5372671 були внесені в 2007 році реєстратором: Перша вінницька державна нотаріальна контора на підставі ухвали Староміського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2000 року. З огляду на зазначене вище, позивач просить суд вилучити записи № 5316752 від 17 липня 2007 року та № 5372671 від 26 липня 2007 року про обтяження майна, а саме: будинок № 8 по вул. 12 Грудня в м. Вінниці, вчинений Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Староміського районного суду м. Вінниці, б/н від 19 травня 2000 року. У ході судового розгляду справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницьку обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Вінницькій області (а.с. 61). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] надійшло клопотання, у якому просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що 09 листопада 1969 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у [PERSON] сільській раді Немирівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР № 015447, видане 09 листопада 1969 року [PERSON] сільською радою Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 15 (а.с. 9). 14 липня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 11/50 частин жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по вул. 12 грудня, під номером 8, на земельній ділянці площею 560 кв.м. (а.с. 10-11). Згідно листа № 2-304 від 13 серпня 1990 року, адресованого Старшому нотаріусу Першої вінницької нотаріальної контори та Старшому нотаріусу Другої вінницької нотаріальної контори, Староміський районний суд м. Вінниці пропонує угоду купівлі-продажу домоволодіння розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. 12 Грудня, 8 належного на праві приватної власності [PERSON] не здійснювати. Суд накладає арешт та пропонує при оформленні купівлі-продажу направити сторін до суду (а.с. 52). Ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2000 року, для забезпечення цивільного позову по справі накладено арешт на майно [PERSON], який мешкає за адресою м. Вінниця, вул. 12-го грудня, буд. 8. Майно складається з 13/20 частин будинку номер 8 розташований в м. Вінниці по вул. 12-го Грудня (а.с. 51). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 05 червня 2000 року, стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] 16\~293 грн. боргу. Як вбачається з постанови державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ [PERSON] про зняття арешту від 16 травня 2007 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-557 від 05 червня 2000 року, виданого Староміським р/с м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 16\~293 грн. боргу закінчено. Звільнено з під арешту майно боржника, а саме, 13/20 частку будинковолодіння по вул. 12 Грудня, 8, що належать [PERSON], на яке постановою державного виконавця Ягельського О.О. від 22 березня 2006 року накладений арешт (а.с. 7). Відповідно до змісту вищезазначеної постанови, підставою для закінчення виконавчого провадження та звільнення з під арешту майна боржника [PERSON] зазначено те, що борг [PERSON] сплатив, про що свідчить заява стягувача від 23 квітня 2007 року. 13 жовтня 2015 року помер [PERSON] (чоловік позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 322986, видане 19 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 8). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 20 жовтня 2016 року, будинок № 8, розташований по вул. 12 Грудня у м. Вінниці перебуває під арештом на підставі ухвали б/н Староміського районного суду м. Вінниці, обтяження зареєстровано 17 липня 2007 року за № 5316752 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, власником даного майна є [PERSON] Також будинок № 8, який розташований по вул. 12 Грудня у м. Вінниці перебуває під арештом на підставі ухвали б/н Староміського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2000 року, обтяження зареєстровано 26 липня 2007 року за № 5372671 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, власником даного майна є [PERSON] (а.с. 56-58). Через наявність даного обтяження, у позивача виникають труднощі, як для власника майна в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], тобто, наявність цієї заборони унеможливлює реалізацію її прав як власника щодо володіння, користування та розпорядження майном та щодо непорушності права власності і обмеження у його здійсненні. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи, суд виходить з того, що згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, заборона відчуження будинку № 8, який розташований по вул. 12 Грудня у м. Вінниці та належав на праві приватної власності [PERSON], та на який позивач [PERSON] має право як спадкоємець майна померлого, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпорядження даним майном. Враховуючи те, що реєстратори не мають визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження обєктів нерухомого майна, [PERSON] позбавлена можливості реалізувати свої права як спадкоємець майна померлого [PERSON] в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Приймаючи таке рішення, суд також виходить з того, що відсутньою є сама основа для існування арешту накладеного на майно [PERSON] , оскільки, відсутнє виконавче провадження, у звязку з яким і було накладено спірне обтяження, що підтверджується листом заступника начальника Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], зі змісту якого вбачається, що Староміський ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надати постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-557 від 05 червня 2000 року виданого Староміським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 16\~293,00 грн. боргу не має можливості, так як відповідно до порядку роботи з документами в органах ДВС затвердженого Міністерством юстиції України матеріали виконавчого провадження знищено (а.с. 60). У звязку з тим, що обтяження № 5316752 та № 5372671, які відображенні у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 20 жовтня 2016 року, не зняті, позивач не може вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном та, оскільки з часу внесення заборони в єдиний реєстр пройшов тривалий проміжок часу, суд вважає, що згадані вище заборони внесені у Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна 17 липня 2007 року та 26 липня 2007 року підлягає вилученню з архівних записів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved