Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

11.06.2015 року позивач [PERSON] (в подальшому позивач змінив прізвище на [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому вказує, що вона разом з відповідачем є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] а саме кожному з них належить по 1\\2 частці вказаного майна. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади м. Вознесенська та надана їм, як двом співвласникам, на праві користування відповідно до договору оренди. В зв'язку з неможливістю спільного користування житлом та земельною ділянкою, а також добровільного вирішення питання про реальний поділ житлового будинку та порядку користування земельною ділянкою, позивач просила про судовий розподіл вказаного нерухомого майна. Ухвалою суду від 07.06.2016 року позовну заяву в частині позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою за клопотанням представника позивача залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити, зазначила, що з варіантом запропонованим висновком додаткової судової будівельно-технічної сторони погодились окрім того, що літній душ І-1, вбиральня К-1 та 1\\2 частини сараю З-1 буде належати відповідачу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, зазначила, що сторони обговорили варіанти поділу будинку і погодились із варіантом запропонованим додатковою будівельно-технічною експертизою, тільки за винятком господарських будівель, а саме літнього душу, вбиральні та 1\\2 частини сараю З-1, які мають належати відповідачу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника та повне визнання позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Відповідно до наданих представником позивача свідоцтва про укладення шлюбу та паспорту позивача, остання змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» в результаті реєстрації шлюбу 15.05.2015 року ( а.с. 139-149). [PERSON] та [PERSON], кожен є власниками ? частки житлового будинку [ADDRESS] кожна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Чорною Н.Р. 06.05.2010 року ( а.с. 4 ). Право власності [PERSON] на ? частку вказаного будинку зареєстровано реєстраційною службою Вознесенського МРУЮ Миколаївської області 06.05.2015 року за реєстраційним № 9602652 ( а.с. 6 ). Право власності [PERSON] на ? частку вказаного будинку зареєстровано КП «Вознесенське МБТІ» за реєстраційним № 7025 ( а.с. 5 ). Ухвалою суду від 07.07.2015 року по даній справі за клопотанням представника позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливості поділу житлового будинку в натурі, варіантів такого поділу, порядку користування земельною ділянкою ( а.с. 46). Згідно висновку експерта Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління МВС України за № 76 від 21.12.2015 року останнім було визначено ринкову вартість житлового будинку, яка становить - 380009 грн. та запропоновано один варіант поділу між співвласниками житлового будинку ( а.с. 60-83 ). В судове засідання 08.02.2016 року представником позивача - [PERSON] у зв'язку з тим, що судовим експертом визначено лише один варіант поділу житлового будинку, було надано клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, з метою усунення неповноти проведеної експертизи. Ухвалою суду від 15.02.2016 року за клопотанням представника позивача - [PERSON] у зв'язку з тим, що є другий варіант поділу, погоджений сторонами, при якому житловий будинок діляться фактично на дві рівні частини із дотриманням інтересів обох співвласників, було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу ( а.с. 98 ). Згідно висновку додаткової експерта Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління МВС за № 25 від 05.04.2016 року було запропоновано інший - другий варіанти поділу спірного нерухомого майна, але з урахуванням пропозицій обох сторін при якому кожній із сторін можливо виділити відокремлену частину будинку, господарських будівель і споруд з урахуванням інтересів сторін ( а.с. 111-130 ). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається із роз'яснень, викладених у абз.1 п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК виділ частки в натурі (поділ) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній стороні відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Відповідно до роз'яснень п.11, викладених у Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» N 7 від 16 квітня 2004 року одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, що також узгоджується із положеннями ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України. Додатковою судовою будівельно-технічною експертизою було встановлено, що проведення реального розподілу житлового будинку з виділенням кожному із сторін ізольованих приміщень, які б відповідали вимогам будівельних норм і правил, що в свою чергу не потребує проведення суттєвих їх переобладнань, є можливим. Доводи сторін про доцільність виділення позивачу і відповідачу часток будинку за обраним ними варіантом поділу додаткової судової будівельно-технічної експертизи, суд приймає, оскільки при повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі даний варіант є найбільш прийнятним із мінімальним відхиленням від ідеальних часток, що сприятиме уникненню конфліктів між сторонами в подальшому. Відповідно до положень Закону України «Про експертизу», ст. ст. 143-150 ЦПК України експерт визначає по даній категорії справ всі можливі варіанти поділу нерухомого майна і не встановлює, який саме варіант належить обрати і кому з сторін виділити або за ким визнати право власності, оскільки це компетенція суду. У висновку додаткової експертизи, судовий експерт досліджуючи і пропонуючи останній варіант поділу посилається на імовірного власника, зважаючи саме на спільну, сумісну пропозицію сторін, яка була надана експертові для надання висновку після погодження між позивачем та відповідачем. Суд вважає, що запропонований сторонами та наданий судовому експерту і частково визначений ним при постановленні висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи за № 25, варіант поділу нерухомого майна є найбільш прийнятним, відповідає рівності часток сторін, найменш затратний, тому суд вважає за необхідне прийняти саме цей варіант поділу при виділі власнику 1 - позивачу [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними та господарськими спорудами, а саме житлову кімнату 2 площею 12,6 м2; житлову кімнату 3 площею 10,4 м2; сені І площею 16,0 м2; разом 39,0 м2; частину господарських будівель і споруд: погріб з шийкою К-1 площею 14,0 м2; гараж Е-1 площею 22,10 м2, відповідачу [PERSON] - частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними та господарськими спорудами, а саме житлову кімнату 4 площею 10,9 м2; кухню 1 площею 8,5 м2; разом 19,4 м2; частину господарських будівель та споруд: літню кухню Б-1 площею 16,30 м2; літню кухню Б-1, площею 11,50 м2, тамбур б-1 площею 6,60 м2; погріб з шийкою В-1 площею 10,3 м2; сарай В-1 площею 18,0 м2 Відносно частини господарських будівель -літній душ І-1 площею 2,60 м2; вбиральня К-1 площею 1,90 м2; та весь сарай З-1 площею 20,40 м2 сторони домовились, що вони мають перейти у власність відповідача [PERSON] без усіляких компенсації з боку кожної сторони. Всі інші інженерні комунікації належить залишити в спільному користуванні між власниками, які мають обумовити між собою порядок користування ними або розподілити їх у передбачений законом спосіб. Відповідно до положень ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню частина судових витрат, понесених останнім у розмірі 1734,60 грн.

Outcome: approved