Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

11 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З 2015\~року вона\~перебуває у\~фактичних шлюбних\~відносинах з\~відповідачем,\~від яких\~сторони мають\~малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] народився у [PERSON] Узбекистан, Ташкентської області, Куйічирчикський району та тривалий час проживає на території України, однак не є громадянином республіки Узбекистан, та не отримав громадянства України, у зв'язку із чим відомості про батька у актовому записі про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Оскільки відповідач визнає себе батьком дитини, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] - батьком дитини [PERSON], [INFO], зобовязати Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме: записати батьком дитини [PERSON], [INFO]; змінити прізвище дитини з «Меліхов» на «Ні», інші відомості залишити без змін. Окрім того, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в повному обсязі, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частину від його заробітку, щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 19 вересня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справи призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] дала пояснення, аналогічні вказаним у позові, просила його задовольнити, витрати по сплаті судового збору, який нею було сплачено за подання до суду позовної заяви у частині визнання батьківства у розмірі 704, 80 грн., з відповідача не стягувати, а покласти на неї. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнав повністю, пояснив, що вважає себе батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки з 2015 року він та позивач проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що є матірю позивача [PERSON], яка з 2015 року проживає окремо та перебуває у фактичних шлюбних відносинах із позивачем [PERSON] 27 липня 2018 року у сторін народився син [PERSON], проте через відсутність у відповідача громадянства, у свідоцтво про народження дитини відомості про батька були внесені за вказівкою матері. На теперішній час родина мешкає окремо від неї, відповідач добро відноситься до дитини, вважає його своїм сином. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування . Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO], серії І-ЖС №366804, виданого 14 серпня 2018 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. За відомостями, вказаними у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану, відомості про батька [PERSON], 27 липня 2018 року, записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у\~шлюбі\~між собою, походження\~дитини\~від матері визначається на підставі\~документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою\~матері та\~батька дитини або за рішенням суду. Згідно зі \~ст. 128 СК України\~\~позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю,\~опікуном, піклувальником\~дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяви осіб, зазначених у статтях\~126\~і\~127\~цього\~Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до довідки Посольства [PERSON] Узбекистан в Україні №591/2-65 від 01 листопада 2017 р., [PERSON], [INFO], не є громадянином [PERSON] Узбекистан та не є громадянином України. [PERSON] має картку фізичної особи - платника податків № [NUMBER], як фізична особа, яка постійно мешкає в Україні, видану 26 жовтня 2007 року. Крім того, [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], що підтверджується копією довідки голови квартального комітету № 19. Оскільки факт визнання батьківства відповідачем визнано та підтверджено в судовому засіданні належними доказами, суд вважає, що позовна заява у частині визнання батьківства підлягає задоволенню. При вирішенні позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приймає до уваги наступне. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, яка проживає з матірю, у звязку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ч. 1 ст. 183 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на користь дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 27 липня 2036 року. Беручи до уваги, що позивач просить з відповідача судовий збір, сплачений нею у розмірі 704, 80 грн. за подачу позовної заяви з вимогою про визнання батьківства, не стягувати, враховуючи, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійки.

Outcome: approved