Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

11.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Із позову вбачається, що позивачка [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] у м Краматорську, згідно з ордером № 188 від 27.02.1978 р. З позивачкою в цій квартирі прописаний її колишній чоловік [PERSON] та дочка [PERSON]. Її колишній чоловік [PERSON] в 2004 р вибув з даної квартири на постійне місце проживання в інше житлове приміщення і до теперішнього часу в квартирі не проживає. Відповідач також не бере участі в утриманні квартири і оплату комунальних послуг. Неодноразові звернення позивачки до нього з проханням виписатися з квартири ніякого результату не дали, у відповідь вона отримувала лише обіцянки, що він найближчим часом випишеться. В даний час відповідач зі нею припинив спілкування. Своїми діями відповідач перешкоджає позивачці у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищевикладеного позивачка просить визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки з місця мешкання, відповідач зареєстрований у вище зазначеній квартирі (а.с.4). Відповідно до акту комунальної установи відповідач у зазначеній квартирі не мешкає з 2004 року та по теперішній час. (а.с.4). Згідно ст. 107 Житлового кодексу України, у разі якщо член сім'ї, наймача житлового приміщення, вибув з приміщення в інше місце проживання, то він втрачає право користування даним житловим приміщенням з моменту вибуття. Згідно ст.ст.71,72 ЖК України, наймач і члени його родини можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач у квартирі [ADDRESS], тривалий час не проживають, його речей в неї немає, тому відповідача можливо визнати таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved