Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

: 11.10.2018 позивач звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], з позовом про позбавлення батьківських прав до [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказав, що на підставі рішення виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 05.07.2016 року №228 малолітня [PERSON], [INFO] перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області як дитина, позбавлена батьківського піклування та передано на виховання бабусі опікуну, [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Мати дитини, [PERSON], згідно вироку Рубіжанського міського суду Луганської області від 13.05.2016 року відбувала покарання в місцях позбавлення волі, а відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 05.05.2018 року відповідач повернулась з місць позбавлення волі та 22.05.2018 року звернулась до служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області з заявою про повернення їй на виховання та спільне проживання дочки - малолітньої [PERSON]. З метою соціальної адаптації та отримання допомоги в працевлаштуванні, відповідач була взята на соціальний супровід Рубіжанським міським центром соціальних служб для сім,ї, дітей та молоді. 29.05.2018 року служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області обстежила житлово- побутові умови проживання відповідача за адресою: [ADDRESS]; перевірила наявність заробітку чи іншого доходу та підготувала Висновок № 385 від 29.05.2018 року про можливість передачі [PERSON], [INFO] для подальшого виховання матері. На засідання виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, яке відбулося 05.06.2018 року, був винесений проект рішення про припинення дії рішення виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 05.07.2016 року №228 про надання дитині правового статусу та влаштування під опіку, а також повернення малолітньої [PERSON],[INFO] на виховання та проживання до матері. Але зазначене рішення не було прийнято, оскільки відповідач не з,явилась до служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області для ознайомлення з протоколом засідання виконавчого комітету. 25.06.2018 року від опікуна дитини- [PERSON] надійшла заява, в якій остання повідомила, що після того, як [PERSON] дізналась про відмову в поверненні їй дитини, вона вчинила сварку та 15.06.2018 року виїхала за межі України до серпня 2018 року. Згідно інформації Рубіжанської ЗОШ №10, утриманням , вихованням та навчанням [PERSON], займається опікун дитини - [PERSON]. Мати дитини, [PERSON] у період з 01.05.2015 по вересень 2018 року навчальний заклад дочки не відвідувала. Відповідно інформації міського центру соціальних служб для сім,ї, дітей та молоді від 04.10.2018 року №249, [PERSON] не завжди йшла на контакт з соціальними працівниками, не відповідала на телефонні дзвінки, супровід сім,ї завершено. У разі позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], дитина залишається під опікою бабусі- [PERSON], з якою мешкає за адресою: [ADDRESS]. Просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.10.2018 року прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з,явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути в його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (заява- а.с.33; довіреність - 34). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутність та відзиву на позов не надала. Виклики в судове засідання були направлені відповідачу за адресою, згідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS]. З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що поштові відправлення з ухвалою суду та судовою повісткою вручено 01.11.2018 та 23.11.2018 матері відповідача - [PERSON] (а.с.37,44). Третя особа- [PERSON] у судове засідання не з,явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі (а.с.41). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім,ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, які адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59., як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є матір,ю малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] ( копія свідоцтва про народження- а.с.7). Відомості про батька малолітньої дитини записані за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України ( витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України- а.с.8). Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 13.05.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.164, ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки один місяць з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі( копія вироку - а.с.31-32). Рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 05.07.2016 року №228, малолітній [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Затверджено [PERSON], [INFO] опікуном над онукою, [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно довідки про звільнення серії ЛЬВ №17428, [PERSON], [INFO], звільнена з Львівської установи виконання покарання( №19) 05 травня 2018 року по відбуттю строку покарання (а.с.16). 22.05.2018 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області з заявою про повернення їй на виховання та спільне проживання дочки, [PERSON], [INFO] (а.с.15). З висновку від 29.05.2018 про можливість повернення малолітньої [PERSON], [INFO] на виховання та спільне проживання до матері, [PERSON], [INFO] вбачається, що служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області вважає за можливе повернення малолітньої [PERSON] на виховання та спільне проживання до матері, [PERSON], що відповідає інтересам та бажанню дитини (а.с.-23). Згідно виписки з протоколу №14 від 05.06.2018 року виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, рішення про припинення дії рішення виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 05.07.2016 року №228 про надання дитині правового статусу та влаштування під опіку, а також повернення малолітньої [PERSON],[INFO] на виховання та проживання до матері, не прийнято (а.с.26). 25.06.2018 року від опікуна дитини- [PERSON] надійшла заява до служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, в якій остання повідомила, що після того, як [PERSON] дізналась про відмову в поверненні їй дитини, вона, перебуваючи в нетверезому стані, вчинила сварку та 15.06.2018 року виїхала за межі України до серпня 2018 року. Дитину залишила не неї - [PERSON]. Не заперечує проти звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с.25). Згідно інформації Рубіжанської спеціалізованої школи №10 Рубіжанської міської ради Луганської області № 448 від 28.09.2018 року , утриманням , вихованням та навчанням [PERSON], займається опікун дитини - [PERSON], яка приймає участь у батьківських зборах та у шкільному житті дитини. Мати дитини, [PERSON], у період з 01.05.2015 по вересень 2018 року у школі ніхто не бачив( а.с.29). Відповідно інформації міського центру соціальних служб для сім,ї, дітей та молоді від 04.10.2018 року №249, [PERSON] не завжди йшла на контакт з соціальними працівниками, не відповідала на телефонні дзвінки. По завершенню процесу соціальної адаптації [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі супровід сім,ї завершено (а.с.30). З акту контрольного обстеження житлово- побутових умов від 20 вересня 2018 року вбачається, що члени комісії вважають за необхідне звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] (а.с.28). Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно систематично не виконує своїх батьківських обов,язків, хоча має змогу це робити. За таких обставин, з урахуванням усіх представлених сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved