Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

10 серпня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Данило Сергій Михайлович звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення індексації заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] у період з 25 лютого 2013 року по 05 вересня 2018 року працював в ДП «Енергосталь» на посадах головного наукового співробітника та заступника директора з науково-технічної роботи структурного підрозділу. 05 вересня 2018 року позивач був звільнений за власним бажанням. На день звільнення позивачеві нараховано заробітну плату у розмірі 63796,39 грн, яку не було виплачено. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року у справі № 638/1144/20 стягнуто з Державного підприємства «Український науково - технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь [PERSON] суму заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 63796 грн 39 коп., за виключенням сум відрахування на податки. Питання компенсації за несвоєчасно отриману заробітну плату та індексації заробітної плати з липня 2017 по вересень 2018 року судом не розглядалось. Відповідач за період із липня 2017 року по вересень 2018 року нараховував, але не виплачував позивачеві заробітну плату, у зв`язку із чим утворилась заборгованість зі сплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка була стягнута із відповідача у примусовому порядку. Фактичну виплату заборгованості зі сплати нарахованої заробітної плати відповідач здійснив 14 квітня 2021 року шляхом безготівкового переказу грошових коштів у сумі 63494, 70 на рахунок позивача, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] . Однак до теперішнього часу відповідач не нараховував та не сплачував позивачеві компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати та індексацію заробітної плати. Тобто, у зв`язку із тим, що права позивача на своєчасне отримання заробітної плати та інших виплат були порушені, виникла необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації втрати частини доходів та індексації. З метою проведення відповідних розрахунків та обрахування суми компенсації втрати частини доходів та індексації було направлено адвокатський запит № 3 від 27 липня 2021 року до відповідача з проханням надати відомості щодо нарахованої заробітної плати [PERSON] за період червня 2017 року по вересень 2018 року. У відповідь на адвокатський запит було отримано лист від 04 серпня 2021 року № 1-22- 519к з додатками: копія розрахункових листів за період з червня 2017 по вересень 2018 р.; довідка про роботу [PERSON] в ДП «УкрНТЦ «Енергосталь». Відтак, на основі наданих відповідачем даних, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, розрахована сума компенсації втрати частини доходів за період з липня 2017 року по вересень 2018 року становить 29 151, 95 грн. Крім того, загальна заборгованість за індексацією заробітної плати за період з липня 2017 року по вересень 2018 року становить 715,25 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» суму компенсації втрати частини доходів за період з липня 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 29151, 95 грн, заборгованість за індексацією заробітної плати за період з липня 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 715,25 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення індексації заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати. Призначено спрощене позовне провадження по розгляду даної справи у відкритому судовому засіданні. 12 жовтня 2021 року представник ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» компенсації за несвоєчасно отриману заробітну плату у сумі 16 556,27 грн та індексації заробітної плати у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться справа за позовом [PERSON] до ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» про стягнення індексації заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати. Позивач перебував в трудових відносинах з Відповідачем та звільнився 05 вересня 2018 року. На день звільнення Позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 63 796,39 грн, яку не було виплачено. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року по справі № 638/1144/20 були задоволені його позовні вимоги до ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» про стягнення вказаної вище суми заборгованості по заробітній платі. При цьому, фактична виплата заборгованості по заробітній платі за рішенням суду була здійснена 14 квітня 2021 року. Зважаючи на вищевикладене, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 29 151,95 грн та індексації нарахованої, але несвоєчасно виплаченої заробітної плати у розмірі 715,25 грн. Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами у повному обсязі, зважаючи на таке. Вказує на те, що сума заборгованості 63 796,39 грн., визначена до сплати у рішенні суду від 20 травня 2020 рокупо справі № 638/1144/20, складається із заборгованості відповідача з виплати заробітної плати за період з квітня по вересень 2018 року. Сплата заборгованості по заробітній платі за період з липня 2017 по березень 2018 року була здійснена відповідачем до винесення судового рішення по справі № 638/1144/20. Відповідач, у відповідності до норм чинного законодавства нараховував та сплачував позивачу компенсацію втрати частини доходів за порушення встановлених строків їх виплати. Так, як свідчить із наданих позивачем розрахункових листів за період з липня 2017 по вересень 2018 року, відповідачем у розрахункових листах було нараховано компенсацію за затримку заробітної плати: у липні 2017 р. - у сумі 554,24 грн. (при виплаті з/плати за лютий 2017), у листопаді 2017 р. - у сумі 746.32 грн. (при виплаті з/плати за березень 2017), у грудні 2017 р. - у сумі 746,32 грн. (при виплаті з/плати за квітень 2017), у січні 2018 р. - у сумі 1 009,67 грн. (при виплаті з/плати за травень - червень 2017). Нарахована відповідачем компенсація у розрахункових листах: у квітні 2018 року - у сумі 943,32 грн. (при виплаті з/плати за липень 2017), у червні 2018 року - у сумі 952,10 грн. (при виплаті з/плати за серпень 2017), у липні 2018 року - у сумі 712,03 грн. (при виплаті з/плати за вересень 2017), у серпні 2018 року - у сумі 577,75 грн. (при виплаті з/плати за жовтень 2017), у вересні 2018 року - у сумі 513,14 грн. (при виплаті з/плати за листопад 2017), входила у загальну суму заборгованості по заробітній платі (63 796,39 грн.) та була сплачена позивачу 13.04.2021 органом виконавчої служби - Східним МРУ МЮ (м. Харків) (платіжне доручення № 1040). Таким чином, відповідач не може погодитись із наданим позивачем розрахунком суми компенсації у розмірі 29 151,95 грн. Натомість, відповідач частково погоджується із наданим позивачем розрахунком компенсації за затримку виплати заробітної плати за квітень-вересень 2018 у сумі 12 595,68 грн. 22 листопада 2021 року представник позивача - адвокат Данило С.М. подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, заяву про відмову від частини позовних вимог підтримує та просить задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином і в установлений законом порядок відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року прийнято відмову позивача від частини позовних вимог щодо стягнення з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь [PERSON] компенсації втрат частини заробітної плати у розмірі 16 556, 27 грн та індексації нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 715, 25 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь [PERSON] компенсації втрат частини заробітної плати у розмірі 16 556, 27 грн та індексації нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 715, 25 грн закрито у зв`язку із відмовою позивача від частини позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Матеріали справи свідчать та не оспорюється сторонами, що [PERSON] у період з 25 лютого 2013 року по 05 вересня 2018 року працював в ДП «Енергосталь» на посадах головного наукового співробітника та заступника директора з науково-технічної роботи структурного підрозділу. 05 вересня 2018 року позивач був звільнений за власним бажанням. На день звільнення позивачеві нараховано заробітну плату у розмірі 63796,39 грн, яку не було виплачено. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року у справі № 638/1144/20 стягнуто з Державного підприємства «Український науково - технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь [PERSON] суму заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 63796 грн 39 коп., за виключенням сум відрахування на податки. Фактична виплата заборгованості по заробітній платі за рішенням суду була здійснена 14 квітня 2021 року, що сторонами не оспорюється. З урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог та закриття провадження у справі в цій частині, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 12 595, 68 грн. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Положеннями статті 24 Закону України «Про оплату праці» та статті 115 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків йому виплати. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-111). Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата. Згідно із ст. З цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до вимог статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов`язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов`язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-ІІІ). Крім того, згідно статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до абз. 3 частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Звертає увагу суду, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159 від 21 лютого 2001 року, компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у разі затримки у виплаті заробітної плати, працівник має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 219/10785/15-ц (провадження № 61-16473св18). Відповіднодо положень статей 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) Під доходами у цьому Законі слід розуміти заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» КМУ прийнята Постанова «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» № 159. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до частини першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України суд перевіряє чи визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведених вище норм законодавства та положень Порядку, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, межі заявлених вимог, та визнання відповідачем позовних вимоги про компенсацію втрати частини заробітної плати за період квітень - вересень 2018 року у розмірі 12 595, 68 грн, той факт, що відповідач дану суму не оспорює, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з Державного підприємства «Український науково - технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь [PERSON] компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 12 595 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 68 коп. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved