Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

10 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 вересня 2006 року згідно протоколу-погодження СТОВ «Україна» йому було виділено майно, у тому числі два гаражних бокси в с. Кам'янка Очаківського району Миколаївської області. Рішенням виконавчого комітету Кам'янської сільської ради від 23 листопада 2007 року йому було надано дозвіл на оформлення права власності на ці об'єкти нерухомості, а 08 квітня 2014 року виготовлено технічні паспорти на спірні гаражі. Звернувшись у червні 2014 року до державного реєстратора, він одержав відмову у проведенні державної реєстрації права власності через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на вказані гаражі. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач, крім цього, вказав, що повністю підтримує заявлені вимоги; представник відповідача зазначив, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання такого права. З протоколу-погодження від 28 вересня 2006 року (а. с. 9), вбачається, що за заявою позивача зі СТОВ «Україна» виділено майно цілісним комплексом, зокрема, два гаражних бокси в с. Кам'янка Очаківського району на суму 15 172 грн 80 коп.. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при повному внесені пайових внесків за гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку гаража чи іншої будівлі. Рішенням виконавчого комітету Кам'янської сільської ради № 94 від 23 листопада 2007 року позивачеві було надано дозвіл на оформлення права власності на нерухомі об'єкти (два бокси), що розташовані за адресами: [ADDRESS] (а. с. 10). Наказом № 91 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року було надано можливість за спрощеною процедурою прийняти в експлуатацію закінчені будівництвом індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі та споруди, збудовані до 31 грудня 2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, і документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року об'єктів нерухомості, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. 08 квітня 2014 року на ім'я позивача Миколаївським ММБТІ було виготовлено технічні паспорти на гаражі за адресами: [ADDRESS], що буди побудовані в 1980 році. Викладене також підтверджується інвентарними справами на вказані гаражі, наданими на запит суду, і копію яких долучено до матеріалів справи (а. с. 37-46). 18 червня 2014 року рішенням державного реєстратора за № 13876162 позивачеві було відмовлено у державній реєстрації права власності через відсутність правовстановлюючих документів (а. с. 23, 24). У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом даної норми, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. При вирішенні даного спору судом також беруться до уваги положення п. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до 01 липня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Чинне на момент виникнення у [PERSON] права власності законодавство такої реєстрації зазначених гаражів не передбачало. Аналізуючи викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на спірне майно в інший спосіб, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved