Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

10.07.2018 позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклав шлюб 10.08.1985, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського РВК м.Києва, актовий запис № 1396. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 10.07.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 03.08.2018, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на те, що примирення з відповідачем неможливе . Відповідач проти позову заперечувала посилаючись на те, що розірвання шлюбу є недоцільним, т.я вони проживають у одному житловому приміщенні. Разом з цим посилалася на те, що з позивачем не вирішено майнові питання про поділ майна, а тому вважає, що розірвання шлюбу можливе, якщо позивач залишить житло відповідачу та їх повнолітнім дітям. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.08.1985, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 10.08.1985, актовий запис №1396 (а.с.4). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. З пояснень сторін вбачається, що між ними наявні спірні питання щодо нерухомого майна, в якому проживають сторони. Проте , суд вважає, що заперечення відповідача щодо неможливості розірвання шлюбу без вирішення питання щодо нерухомого майна , не може слугувати достатньою підставою для відмови в задоволенні даного позову, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved