Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

10 січня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2013 року в сумі 37310,54 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 гривня. В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору 17 червня 2013 року надав відповідачу кредит в розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписала заяву, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг для ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів, а також інших послуг обслуговування рахунків. При цьому у сторін договору виникають обов'язки: у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг; у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. У порушення ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 10.10.2018 року в загальній сумі 37310,54 гривень, яка складається з наступного: 2118,39 гривень - тіло кредиту; 6246,18 гривень - нараховані відсотки за користування кредитом; 26693,09 гривень - пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - фіксована частина, 1752,88 гривень - процентна складова. 25 березня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що підписана відповідачем 17.06.2013 року анкета-заява, на яку посилається позивач, як на основний доказ укладення між ними кредитного договору, не є безпосередньо кредитним договором. Анкета-заява від 17.06.2013 року не може вважатися доказом укладення кредитного договору та передання кредитних коштів відповідачу. Відповідач тільки засвідчила свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Але при підписанні даної анкети-заяви відповідач не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які банк подав до суду в якості доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, про що свідчить відсутність підпису відповідача на них. Не була надана їй і пам'ятка клієнта. Дані обставини свідчать про відсутність доказів, які б можна було визнати належними, допустимими, достовірними і достатніми, та вказували б на істотні умови укладеного договору, на підставі яких банк обґрунтовує розмір заявлених ним позовних вимог. Обставини та докази, додані банком до позову, свідчать, що в анкеті-заяві від 17.06.2013 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, строк надання банківських послуг, валюта, та будь-які інші умови надання банківських послуг. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення з відповідачем 17.06.2013 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ст. 77 ЦПК України, анкета-заява не є належним доказом, який підтверджує факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови були складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови передбачені у анкеті-заяві від 17.06.2013 року, та відповідно, чи брала на себе відповідач зобов'язання зі сплати неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.06.2013 року, нібито укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що заборгованість відповідача перед банком за тілом кредиту відсутня, при цьому відповідачем сплачено 6527,64 гривень. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є доказом в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України, оскільки не містить інформації чи відноситься він до рахунку відповідача. 04 квітня 2019 року представником відповідача подано заяву про приєднання письмових доказів та надано розрахунок відсотків, розмір яких визначається на рівні облікової ставки НБУ, за період з 27.11.2015 року по 10.10.2018 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Клопотання про відкладення судового засідання до суду позивачем не надано. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином. Представником відповідача подано заяву про судовий розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2013 року [PERSON], Клієнт, оформила у ПАТ КБ «ПриватБанк» і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у виді стандартного формуляра, де зазначила свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номера мобільного та домашнього телефонів. Форма анкети-заяви містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця анкета-заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua. Клієнт зобов'язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank. com.ua. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1). Згідно вимог ч. 4 ст. 203 цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач послався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг від 17.06.2013 року, який складають підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, розміщеними на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua., що підтверджується підписом у заяві. На підтвердження цих обставин позивач додав до позовної заяви копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану [PERSON], витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/. Проте ні витяг з Тарифів, ні витяг з Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які надані суду, відповідачем не підписані. Крім того, у застереженні про надання вказаних документів для ознайомлення клієнту у письмовій формі, яке міститься у анкеті-заяві, відсутнє посилання на те, що Умови і правила надання банківських послуг у Приватбанку розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/, а зазначено, що вони розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank. com.ua. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.06.2013 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, які надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 17.06.2013 року, підписаній [PERSON], не зазначені ні розмір кредитного ліміту, ні процентна ставка, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній. Натомість всі умови надання відповідачу банківських послуг, якими обґрунтовуються позовні вимоги, містяться у Тарифах банку, Умовах і Правилах надання банківських послуг у ПриватБанку, які відповідачем не підписані і не ідентифіковані, як частини укладеного договору про надання банківських послуг, про що стверджує позивач у позовній заяві. Враховуючи зазначене, не можна не погодитися з доводами представника відповідача про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що долучені до матеріалів справи витяги з Тарифів банку та витяги з Умов та Правил надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Тарифи банку, Умови та Правила надання банківських послуг, витяги з яких надані суду, мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Цей висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 2320цс16. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що відповідач ознайомилася та погодилася з Тарифами банку, Умовами та Правилами надання банківських послуг, витяги з яких надані суду, і згідно з якими нараховуються проценти, змінюється їх розмір, нараховується пеня, комісія, штрафи, а представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідач тільки засвідчила свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Але при підписанні даної анкети-заяви відповідач не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які банк подав до суду в якості доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог. Виходячи з викладеного, надані позивачем витяги з Тарифів банку, Умов та Правил надання банківських послуг суд до уваги не приймає. Враховуючи, що з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.06.2013 року вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.06.2013 року, але несвоєчасно погашала заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 2118,39 гривень, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 2118,39 гривень та відсотки за користування кредитом в розмірі відповідно до ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з наведеного, до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, в частині визначення відсотків за користування кредитними коштами, слід застосовувати положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розрахунок відсотків за несвоєчасне виконання зобов'язання [PERSON] за період з 27.11.2015 року (дата витрати клієнтом кредитних коштів, оскільки за період з 15.03.2014 року по 27.11.2015 року заборгованість за кредитом була відсутня) по 10.10.2018 року( дата розрахунку заборгованості позивачем) на рівні облікової ставки НБУ здійснюється судом за формулою: Сума боргу ? Ставка НБУ (%) / 100% / 365 днів ? Кількість днів = Сума відсотків. 2118,39 х 22 / 100% / 365 х 147 (з 27.11.2015 по 21.04.2016) = 187,15 2118,39 х 19 / 100% / 365 х 35 (з 22.04.2016 по 26.05.2016) = 38,48 2118,39 х 18 / 100% / 365 х 28 (з 27.05.2016 по 23.06.2016) = 29,17 2118,39 х 16,5 / 100% / 365 х 35 (з 24.06.2016 по 28.07.2016) = 33,42 2118,39 х 15,5 / 100% / 365 х 49 (з 29.07.2016 по 15.09.2016) = 43,95 2118,39 х 15 / 100% / 365 х 42 (з 16.09.2016 по 27.10.2016) = 36,46 2118,39 х 14 / 100% / 365 х 168 (з 28.10.2016 по 13.04.2017) = 136,48 2118,39 х 13 / 100% / 365 х 42 (з 14.04.2017 по 25.05.2017) = 31,68 2118,39 х 12,5 / 100% / 365 х 154 (з 26.05.2017 по 26.10.2017) = 111,70 2118,39 х 13,5 / 100% / 365 х 49 (з 27.10.2017 по 14.12.2017) = 38,39 2118,39 х 14,5 / 100% / 365 х 42 (з 15.12.2017 по 25.01.2018) = 35,34 2118,39 х 16 / 100% / 365 х 35 (з 26.01.2018 по 01.03.2018) = 32,50 2118,39 х 17 / 100% / 365 х 133 (з 02.03.2018 по 12.07.2018) = 131,20 2118,39 х 17,5 / 100% / 365 х 56 (з 13.07.2018 по 06.09.2018) = 56,87 2118,39 х 18 / 100% / 365 х 34 (з 07.09.2018 по 10.10.2018) = 35,51 Таким чином, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 978,30 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 17.06.2013 року на загальну суму 3096,69 гривень ( 2118,39 гривень - тіло кредиту + 978,30 гривень - відсотки за користування кредитом). В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 гривня, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 3096,69 грн. х 100: 37310,54 грн. = 8,3 % (відсоток розміру задоволеного позову); 1921 х 8,3:100 = 159,44 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial