Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

12.10.2018р. до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], де посилаючись на вимоги ст.ст. 180-182, 198-200 СК України просить стягнути з останнього на користь їх дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що з відповідачем раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось троє дітей, один з яких, а саме [PERSON], [INFO], досяг повноліття та почав навчатися у Калинівському технологічному технікумі, у зв'язку з чим потребує відповідної допомоги, яку може надавати відповідач, а тому просить задовольнити позов. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, у поданій письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просив праву розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження за серією [NUMBER], виданим 01.06.2000р. Виконкомом Черепашинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області. Батьки - сторони [PERSON] та [PERSON] розлучені, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 28.01.2009р. відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, та проживають окремо. На даний час повнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Черепашинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області № 319 від 31.07.2018р. [PERSON] є студентом 4-го курсу Калинівського технологічного технікуму, на денному відділенні за спеціальністю «електрик», за державним замовленням, термін навчання до 30.01.2019р., що випливає з Довідки від 28 серпня 2018 року № 204. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 цієї ж статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. До відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, згідно ст. 201 СК України, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З врахуванням фактичних обставин по справі та наданих сторонами доказів, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти у розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з 12.10.2018р. і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначені цього розміру аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище повнолітньої дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Виходячи із викладеного,

Outcome: approved