Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

10 лютого 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути із відповідача на його користь грошові кошти у сумі 103508грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.03.2015р. між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено усний договір позики у вигляді грошових коштів у розмірі 93600грн. (еквівалент 4000 доларів СІЛА). При цьому відповідач зобовязалась повернути вказані кошти до 31.05.2015р. Вказана домовленість була письмово закріплена борговою розпискою, яку відповідач склала власноручно. У встановлений строк та до теперішнього часу відповідач добровільно борг не повернула. Між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримала позику у сумі еквівалентній чотирьом тисячам доларів США, по офіційному курсу НБУ. Виходячи з наведеного, вважає, що у відповідача існує не виконаний та порушений обовязок повернення позики в сумі еквівалентній 4000 доларів США, по офіційному курсу НБУ на день фактичної сплати, а не на день отримання коштів, чи день, коли повернення боргу повинно було відбутись. Станом на день попередній складанню позовної заяви, 1 долар США по курсу НБУ дорівнює 25грн.877коп. З огляду на викладене, станом на 09.02.2016р. відповідач має обовязок повернути позивачу 25грн.877коп.*4000 доларів США = 103508грн. У судове засідання позивач не зявилася. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просила справу розглядати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до розписки [PERSON], 26.11.1973р.н. взяла у борг у [PERSON] суму у розмірі 4000 доларів США та зобовязалась повернути її до кінця травня 2015р. (а.с.4). Таким чином, фактично між сторонами було укладено договори позики. Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України\~\~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1\~ст.625 ЦК України\~\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як передбачено\~ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~\~Отже, позичальник\~\~зобов'язаний виконувати договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Таким чином, оскільки відповідачем своєчасно не було виконано його обов'язку повернути суми позики не пізніше кінця травня 2015р.,\~\~суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про стягнення суми боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги те, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1035грн.08коп., тому\~\~відповідно до ч.1\~ст.88\~\~ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved