Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - Державного акту про право приватної власності на землю серія [NUMBER], який виданий 22 жовтня 1997 року Виконавчим комітетом Шосткинської міської ради народних депутатів Сумської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельну ділянку за №238. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради народних депутатів №354 від 25 листопада 1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» їй передано у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку [ADDRESS]. Рішення було складено російською мовою, де вірно були вказані всі дані заявника за паспортом старого зразка (колишнього СРСР). На підставі цього рішення на ім'я заявника 22 жовтня 1997 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER], однак в ньому неправильно зазначені її особисті дані українською мовою, замість прізвища [PERSON]», вказано [PERSON]. З метою зареєструвати земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень [PERSON] звернулась до державного реєстратора, однак отримала відмову у державній реєстрації, так як в документі, що посвідчує особу (паспорті), вказано прізвище [PERSON]», що різниться з прізвищем в державному акті [PERSON]. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавала до суду заяву, в якій підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Шосткинської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти його задоволення. Представник заінтересованої особи відділу у Шосткинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з'явився, про час, дату, місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши зібрані по справі матеріали та докази, дійшов висновку, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту прізвище, ім'я, по батькові заявника вказане як [PERSON]» (а.с. 3). Як вбачається з копії архівного витягу з рішення виконавчого комітету Шосткинського міської ради народних депутатів №354 від 25 листопада 1993 року [PERSON] передано у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку [ADDRESS]. Дане рішення складено російською мовою з зазначенням особистих даних заявника, як [PERSON] (а.с.5). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON]» передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,058 га, яка розташована на території Шосткинської міської ради, ТСА [ADDRESS] (а.с. 6). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 0,0589 га, яка розташована на території Шосткинської міської ради, ТСА [ADDRESS] зареєстрована на ім'я [PERSON]» (а.с. 7). Рішенням державного реєстратора прав нерухомого майна №41693414 від 20 червня 2018 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації земельної ділянки, так як в документі, що посвідчує особу (паспорті) прізвище [PERSON]» різниться з прізвищем вказаним в правовстановлюючому документі (державному акті) [PERSON] (а.с. 10). З відповіді заступника міського голови [PERSON] на звернення [PERSON] вбачається, що бланки державних актів заповнювались територіальними органами Держземагенства (Держкомзему) України. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник повинен був своєчасно звернутись до відповідного територіального органу із заявою про видачу нового державного акту. На теперішній час видача державних актів не передбачена законодавством (а.с. 11). Як вбачається з повідомлення Держгеокадастру на звернення [PERSON] про виправлення помилки в Державному акту на праві власності на земельну ділянку площею 0,0589 га в [ADDRESS] чинними нормативно-правовими актами України не передбачено внесення будь-яких змін до Державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 12). Вказані вище дані свідчать, що в Державному акті допущена описка, в якому прізвище заявника вказане [PERSON], тоді як дійсно прізвище заявника [PERSON]», про що свідчать всі особисті документи надані заявником і будь-яким іншим чином усунути вказані недоліки заявник невзмозі. На переконання суду вказана описка допущена в зв'язку з неправильним перекладом прізвища заявника з російської на українську мову. Таким чином, беручи до уваги норми закону та, зважаючи на ті обставини, що встановлення факту належності вищезазначеного документу має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на реєстрацію належного їй майна в установленому законом порядку, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Outcome: approved