Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

11.10.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 10.07.2008 був укладений кредитно заставний договір №CSRKAN81003332, згідно пункту 17.1 розділу 17 якого вона отримала кредит у розмірі 80 342,91 грн. 31.08.2018 при остаточному погашенні боргу перед банком їй стало відомо про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] від 08.12.2017, зареєстрованого в реєстрі №23671 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 539225, 45 грн. Зазначала, що у вищевказаному виконавчому написі нотаріуса від 08.12.2017 зазначено строк, за який проводиться стягнення - 3325 днів, а саме: з 10.07.2008 по 17.08.2017. На думку позивача, нотаріус не мав права стягувати кошти за вказаний період часу з 10.07.2008 по 17.08.2017, оскільки право вимоги має бути обмежено 3 роками. Крім того, відповідно до вимог ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Наголошувала на тому, що нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис без перевірки взагалі наявності заборгованості, без визначення наявності безспірної заборгованості, без нотаріально посвідченої угоди, за правом вимоги, яке виникло понад 10 років тому. На підставі вищевикладеного просить суд визнати вчинений 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №23671 Виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ ПриватБанк 539225, 45 грн., таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 16.10.2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підтовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою суду від 06.12.2018 закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/8683/18 та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задоволити. При цьому розгляд справи просив провести без його участі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] надав заяву з проханням справу розглянути за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» проти позову [PERSON] заперечує у повному обсязі. Третя особа, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. У визначений судом строк відзив (пояснення) на позов [PERSON] до суду не подано. Суд вивчивши заяви по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 10.07.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладеного кредитно-заставний договір №CSRKAN81003332, на підставі якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 80342,91 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 20,04 % пічних з остаточною датою погашення 09.07.2015 року (а.с.8-24). В забезпечення належного виконання умов кредитного договору [PERSON] передала банку в заставу автомобіль Cheri T11 Tiggo, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який належить їй на праві власності. Відповідно до п.п. 4.3., 4.4, 4.8. кредитно-заставного договору №CSRKAN81003332, - позичальник сплачує Банку винагороди, в розмірах й у строки, що зазначені в статті 17.1.8 даного Договору. Якщо згідно із статтею 17.1.7 Договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (вказаному у статті 17.1.7 Договору) і сплачується щомісяця від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення. При цьому, незалежно від кількості днів, що минули від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість не проводиться. Погашення заборгованості здійснюється, шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до статті 17.8 Договору, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом. Остаточне погашення заборгованості здійснюється не пізніше дати погашення. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. Відповідно до п.п. 14.11, 17.1.5, 17.1.9 кредитно-заставного договору №CSRKAN81003332, дата погашення 09.07.2015, період сплати з 24 по 28 число кожного місяця. Сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення Кредиту, винагороди та процентів за користування Кредитом, неустойки тривалістю у 5 років. 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено Виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №23671, яким запропоновано стягнути з [PERSON], [INFO] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не сплачену в строк за Кредитним договором №CSRKAN81003332 від 10.07.2008. Строк, за який провадиться стягнення 3325 днів, а саме: з 10.07.2008 по 17.08.2017. Сума, що підлягає стягненню, складає 539225,45 грн., з урахуванням: -заборгованість за тілом кредиту у розмірі 50515,97 грн.; -заборгованість за відсотками у розмірі 60208,97 грн.; -заборгованість з комісії у розмірі 14851,37 грн.; -заборгованість за з пені у розмірі 387733,64 грн.; -заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250 грн.; -заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 25665,50 грн.; Витрати за вчинення виконавчого напису 1800 гривень. (а.с. 7). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 (далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 № 2368/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Статтею 50 Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати саме безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Характер правового регулювання вказаних правовідносин дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості, чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 та Постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18). Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін(стаття 259 ЦК України). Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» визначено до стягнення з [PERSON] заборгованість за 3325 днів (9 років 1 місяць 10 днів) за період з 10.07.2008 по 17.08.2017, що виходить за межі строку передбаченого п.14.11. Кредитно-заставного договору та з урахуванням ч. 5 ст. 261, ч. 4 ст. 267, ч. 2 ст. 1050 ЦК України є підставою для застосування позовної давності до тих щомісячних платежів, які є поза межами строку позовної давності. Крім того ні у виконавчому написі ні в заявах представника відповідача поданих до суду відсутня вказівка на те, якими саме пунктом Кредитно-заставного договору передбачено стягнення комісії зазначеної у виконавчому написі. Також суд враховує, що одночасне стягнення і штрафу і пені суперечить вимогам діючого законодавства про недопущення подвійної відповідальності за одне і те ж правопорушення. Визначення банком до стягнення пені в сумі 387 733,64 грн., яка більш ніж в шість разів перевищує заявлений розмір боргу за тілом кредиту (50\~515, 97 грн.), викликає обґрунтований сумнів у дотриманні при визначенні розміру пені таких засад зобовязання як добросовісність, розумність та справедливість (ч.3 ст. 509 ЦК України). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved