Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

12.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, свої позовні вимоги мотивуючи тим, що 19.12.2014 року сторони зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №484. Від шлюбу у них є малолітня донька: [PERSON] [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, оскільки сторони мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішила звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення. У відповідності до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України зі згоди позивачки ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 19.12.2014 року між сторонами був укладений шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №484, згідно свідоцтва про шлюб серія І-АМ №184049, виданого повторно 08.09.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін є малолітня донька: [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ №223071, виданого В РАЦС Комсомольського МУЮ у Полтавській області 03.06.2015 року (а.с.6). Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2016 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю 2 (два) місяці (а.с. 26), однак за вказаний час сторони не примирились та не дійшли спільної згоди щодо подальшого спільного проживання та збереження сім`ї. Згідно положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач будь-яких заперечень проти позову не надав. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними, достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справах доказах. Окрім того, відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити сторонам прізвища, якими вони користувалися після реєстрації цього шлюбу «Дубенко». Витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., згідно квитанції від 12.09.2016 року (а.с.1) та витрати на правову допомогу у розмірі 350, 00 грн., відповідно до квитанції за №354 від 12.09.2016 року (а.с.8), підлягають стягненню з відповідача, так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved