Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

1.04.2015 року [PERSON] подав позов до [PERSON] /правонаступника [PERSON]П./ про виділ частки житлового будинку, розташованого в м. Харкові по вул. Боровій , 120 , який належить йому та відповідачу на праві спільної часткової власності, в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. 07.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про виділ в натурі ? частини садиби, яка розташована за адресою м. Харків , вул.. Борова,120. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2015 року позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про виділ части у натурі були обєднанні в одне провадження з первісним позовом [PERSON] про виділ частки в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. 24.07.2015 року [PERSON] подала уточнення до зустрічного позову та окрім виділу частки нерухомого майна /домоволодіння/ в натурі, просила стягнути з [PERSON] на її користь ? частки витрат на ремонт будинку та господарських будівель, що становить 3000 грн., ? частки витрат на чистку дворової вбиральні, що становить 225 грн.. 15.09.2015 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову, збільшивши розмір витрат на ремонт будинку та господарських будівель до 4500 грн.. 07.12.2015 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову, який доповнила позовними вимогами про стягнення на її користь ? частки витрат на погашення боргів за спожитий газ що становить 1483 грн. 32 коп. , стягнення моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн.. 01.02.2016 року [PERSON] подала уточнення до зустрічного позову , яким збільшила розмір моральної шкоди до 20 200 грн.. 18.02.2016 року [PERSON] подала уточнення до зустрічного позову, яким збільшила розмір моральної шкоди до 20 400 грн.. 04.04.2016 року [PERSON] подала уточнення до зустрічного позову, яким збільшила розмір моральної шкоди до 20\~450 грн.. 11.04.2016 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову, в якому просила лише виділити в натурі ? частину спірної садиби. 10.06.2016 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову , який доповнила позовними вимогами про стягнення на її користь ? частки витрат на чистку дворової вбиральні, що становить 225 грн.. 04.07.2016 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову , який доповнила позовними вимогами про стягнення на її користь ? частки витрат на утримання будинку, що становить 7950 грн.. 05.10. 2016 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову , який доповнила позовними вимогами про стягнення на її користь ? частки витрат на придбання пічки та дров, що становить 18446 грн. 25 коп.. 26.10. 2016 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову , яким збільшила розмір позовних вимог про стягнення на її користь ? частки витрат на придбання пічки та дров до 18500 грн.. 25.11. 2016 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову , яким збільшила розмір позовних вимог про стягнення на її користь ? частки витрат на придбання пічки та дров до 26468 грн. 90 коп. 27.12. 2016 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову , яким збільшила розмір позовних вимог про стягнення на її користь ? частки витрат на придбання пічки ,дров та облаштування димоходу до 35621 грн. 06 коп. та витрат на утримання будинку до 9568 грн. 11 коп.. 01.02. 2017 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову , яким збільшила розмір позовних вимог про стягнення на її користь витрат на утримання будинку до 10018 грн. 11 коп.. 13.05.2017 року [PERSON] подала до суду уточнення до зустрічного позову, яким збільшила розмір позовних вимог про стягнення на її користь витрат на утримання будинку до 10473 грн. 95 коп.. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача на її користь ? частки витрат на утримання будинку, що становить 10473 грн. 95 коп., витрати на придбання пічки, дров, облаштування димоходу у розмірі 35621 грн. 06 коп. та моральну шкоду у розмірі 20450 грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду суду м. Харкова від 13.05.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи [PERSON] , [PERSON], Харківська міська рада про стягнення витрат на утримання будинку, придбання пічки, дров, влаштування димоходу та стягнення моральної шкоди були виділені в самостійне провадження. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що ? частка житлового , що розташована в м. Харкові,по вул.. Боровій , 120 , належить їй на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 14.11.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №828 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], право власності на ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованих за вказаною вище адресою належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2009 року та договору дарування частини житлового будинку від 24.11.2009 року. В цьому будинку зареєстровані та проживають вона, її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] , треті особи у справі. 03.10.2010 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про виділ в натурі ? часток зі спільного домоволодіння. З аналогічним зустрічним позовом звернулася і вона до [PERSON]. Додатковою вимогою з її боку до [PERSON] є компенсація за проведений ремонт будинку та господарських будівель. Необхідність ремонту виникла, оскільки в деяких місцях на стінах будинку зявилися тріщини, а в деяких місцях обвалилася штукатурка. Згодом ці пошкодження могли призвести до руйнування стін будинку. Ще три роки тому техніки КП «ХМБТІ» відмітили, що будівля літ.»Б» /літня кухня/ знаходиться у аварійному стані. У технічному паспорті на будинок вони зазначили , що відсоток зносу господарських будівель літ. «Б», «Е»,»Ж», «З» становить 75%, а будівлі літ «В»- 70%. Фотографії будівлі літ. «Б» перед ремонтом вона додала до свого позову. Вона неодноразово зверталася до позивача з пропозицією зустрітися та обговорити питання щодо утримання будинку. На протязі більш ніж пяти років , які пройшли з моменту коли їм стало відомо про переоформлення частини будинку на [PERSON], він відмовляється не тільки приймати участь у ремонті будинку , а навіть розмовляти про це. Більш того , 26.06.2015 року він звернувся до суду з протиправною вимогою заборони їй ремонтувати її нерухоме майно. Дії [PERSON] мають на меті штучно знецінити ту частину їх спільної нерухомості, на яку він висуває свої вимоги, щоб зменшити розмір компенсації за її частку господарських будівель. Тому,заради збереження спільного майна , вона змушена була своїми силами та за власні кошти відремонтувати будинок та господарські будівлі. Вона виконала такі ремонтні роботи: по будинку - штукатурка зовнішньої поверхні стін прибудови «А-1»; по господарській будівлі літ. «Б»: укріплення фундаменту, реставрація стін, штукатурка зовнішньої та внутрішньої поверхні стін, ремонт та фарбування підлоги, побілка стін та стелі, ремонт та фарбування вікон, дверей та деревяних елементів даху; по господарській будівлі літ. «В»: ремонт та фарбування стін, воріт, дверей та деревяних елементів даху, укріплення фундаменту, ремонт підлоги; по господарським будівлям літ. «Е» та «Ж»: ремонт та фарбування стін, підлоги та дверей; по господарським будівлям літ. «З» та навіс,який не за інвентаризований: ремонт та фарбування стін, укріплення опорних стовпів. ? частини , які витрачені на ремонт , у відповідності до частки у праві власності, [PERSON] повинен їй компенсувати . 10.07.2015 року вона замовила та оплатила чистку дворової вбиральні, яку не чистили більше трьох років і про необхідність чистки якої у судовому засіданні наголошував сам [PERSON]. Вона вважає, що ? цих витрат [PERSON] теж повинен їй компенсувати. Наступну додаткову вимогу до [PERSON] вона змушена висунути внаслідок зухвалих дій з його боку , які мали місце упродовж останніх місяців. Підготовку до цієї акції він розпочав давно. Ще у 2010 році в тайні від свого тодішнього співвласника , її матері [PERSON], відповідач уклав договори на газо- та електропостачання їх будинку на своє імя. Зроблено це було всупереч вимогам ст. 358 ЦК України. Єдина мета , яку переслідував [PERSON] при оформленні особових рахунків на своє імя без відома свого співвласника мати інструмент для створення нестерпних умов життя їй та членам її родини, чим він неодноразово погрожував. Смерть [PERSON] розвязали йому руки і він почав втілювати в життя старанно розроблений та анонсований навесні цього року на одну з судових засідань план катування її родини. 24.04.2015 року за заявою [PERSON] у їх спільному будинку працівниками ПАТ «Харківмісьгаз» було опломбовано та відключено від системи газопостачання АОГВ. Вона, як співвласник будинку , не давала своєї згоди ані на оформлення особового рахунку на імя [PERSON] , ані на відключення АОГВ. 12.10.2015 року відповідно до розпорядження міського голови у м. Харкові розпочато опалювальний сезон. З метою спричинення їй фізичних та моральних страждань [PERSON] залишив їх будинок без опалення. Він відмовився звертатися до ПАТ «Харківміськгаз» з заявою про підключення опалювального приладу. 22.10.2015 року за її дорученням чоловік [PERSON] звернувся до Південного УГГ з заявою про підключення АОГВ. На своє прохання він отримав відмову на тій підставі, що за даною адресою маються заборгованість. Після того,як вона сплатила усі борги за спожитий газ, які свідомо півроку накопичував [PERSON], їй було висунуто нову вимогу, а саме - вимолити у [PERSON] заяву про підключення АОГВ, бо договірні відносини у ПАТ «Харківміськгаз» є тільки з одним з співвласників - [PERSON]. Ані сам [PERSON] , ані члени його родини не проживають у будинку , співвласниками якого він є. [PERSON] робить і буде робити надалі все, що в його силах заради того, щоб вони мерзли, щодо морозами було зруйновано систему опалення їх будинку, та щоб вони повільно вмирали від хвороб у страшних стражданнях. Вона наголошує на тому,що жодної копійки боргів за газ на цей час у них немає і схильність [PERSON] до садизму є єдиним поясненням чому він відмовляється надати дозвіл на оформлення комунальних особових рахунків на її імя або звернутися до ПАТ «Харківміськгаз» з заявою про підключення АОГВ. Наступним актом знущань над її родиною з боку [PERSON] було відключення електрики у їх будинку. По опрацьованій у «Харківміськгаз» схемі, її співвласник спочатку накопичив заборгованість за спожиту електроенергію, а потім подав заяву до АТ «Харківобленерго» про відключення електрики. Отже з 18 листопада вони не мають ще й світла. Внаслідок цих свідомих ворожих дій з боку [PERSON] вона зазначала матеріальної та моральної шкоди. Вона змушена була терміново переобладнати систему опалення, щоб опалювати будинок твердим паливом та витратила не це значні кошти. Але треба враховувати, що при будівництві будинку було передбачено , що опалюватись він буде виключно газом. Ані система опалення, ані розташування приміщень будинку не передбачає його опалення дровами. Його родина зараз витрачає весь свій вільних час та сили на те, щоб доглядати за твердопаливним котлом, бо опалення дровами великого будинку потребує, не аби яких зусиль. Не зважаючи на те,що практично весь час, який вони знаходяться вдома, вони витрачають на підготовку дров, чистку димоходу, чистку пічки, підкидання дров та інше,будинок прогрівається погано та швидко охолоджується, коли вони уходять на роботу. Все це є причиною її моральних страждань. Внаслідок самоправних дій [PERSON] , вона та її чоловік змушені постійно звертатися до різних установ задля відновлення їх порушених прав. Це забирає багато сил,часу, порушує життєвий ритм, вибиває з робочої колії, на відновлення яких , їй необхідні додаткові зусилля, час , матеріальні кошти. Внаслідок дій [PERSON] , вона позбавлена можливості користуватися своєю власністю позбавлена рівних з ним прав. Він використовує своє право співвласника на шкоду її конституційному право на життя, задля катування її та членів її родини, задля приниження їх людської гідності. Внаслідок дій [PERSON] вона позбавлена рівних з ним прав, позбавлена можливості користуватися своєю власністю на свій розсуд,змушена нести великі додаткові витрати на утримання будинку . Вона позбавлена можливості скористатися правом на субсидію для сплати комунальних послуг, бо вона не надається на закупівлю дров. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , [PERSON] /він же третя особа без самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача/ позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення відповідні вищенаведеному. Відповідач [PERSON] та його представник належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, заяв про розгляд справи за їх відсутністю не надали ,причини неявки суду не повідомили. Треті особи , які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Харківська міська рада та [PERSON] у судове засідання не з'явился , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача [PERSON], [PERSON] , суд ухвалив заочне рішення, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухав пояснення представника позивача [PERSON] , [PERSON] /він же третя особа без самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача/, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , виходячи з наступного. Як встановлено судом житловий будинок , що розташований у м. Харкові по вул.. Борова , 120 належить сторонам на праві спільної часткової власності . Позивач [PERSON] є власником ? частини житлового будинку №120 по вул. Боровій у м. Харкові на підставі договору дарування нерухомого майна від 14.11.2014 року , який був укладений між нею та [PERSON]. [PERSON] є власником ? частин вказаного вище будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.09.2009 року , за яким ним було успадковане ? частина будинку, а також на підставі договору дарування ? частини житлового будинку від 24.11.2009 року. який був укладений між [PERSON] та [PERSON]. Частиною 3\~статті 13 Конституції України\~та\~статтею 319 Цивільного Кодексу України\~передбачено, що власність зобов'язує. Відповідно до ч. 1\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 360 ЦК України\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 151 ЖК України\~також передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок ( квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляд інших справ, які яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу . Як встановлено судом у спірному житловому будинку мешкає позивач у справі та її родина /чоловік та дочка/. З 2010 року у провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться позов [PERSON] про виділ частки у належного йому на праві спільної часткової власності домоволодінні 120 по вул.. Боровій , 120 в м. Харкові. З такими ж вимогами звернулася до суду співвласник [PERSON], подавши зустрічний позов , а згодом подала такий її правонаступник [PERSON]. Для позивача у справі [PERSON] вищевказаний будинок є єдиним житлом. [PERSON] у будинку не мешкає, а лише навідується. При цьому, з 2010 року не бере участь у витратах на управляння та збереження спільного майна , а також з 2015 року не несе відповідальності перед третіми особами /комунальними установами/ за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Оскільки [PERSON] мешкає у житловому будинку 120 по вул.. Боровій в м. Харкові зі своєю родиною, заради недопущення руйнування житлового будинку та господарських будівель та збереження спільного майна , наслідками чого може бути, неможливість користуватися таким, позивач вимушена була взяти весь тягар по утриманню житлового будинку на себе. Як пояснив представник позивача [PERSON] , його довіритель [PERSON] у 2015 році виконала такі ремонтні роботи: по будинку - штукатурка зовнішньої поверхні стін прибудови «А-1»; по господарській будівлі літ. «Б»: укріплення фундаменту, реставрація стін, штукатурка зовнішньої та внутрішньої поверхні стін, ремонт та фарбування підлоги, побілка стін та стелі, ремонт та фарбування вікон, дверей та деревяних елементів даху; по господарській будівлі літ. «В»: ремонт та фарбування стін, воріт, дверей та деревяних елементів даху, укріплення фундаменту, ремонт підлоги; по господарським будівлям літ. «Е» та «Ж»: ремонт та фарбування стін, підлоги та дверей; по господарським будівлям літ. «З» та навіс,який не заінвентаризований: ремонт та фарбування стін, укріплення опорних стовпів. Крім того, [PERSON] самостійно змушена дбати про утримання у належному стані при домової території /косити траву, підрізати кущі та дерева,збирати сміття/. У листопаді грудні 2016 року [PERSON] за власні кошти виконала ремонт дільниці огорожі №2 загальною довжиною 10,5 м.. Окрім того 10.07.2015 року та 16.06.2016 року позивач замовила та оплатила чистку дворової вбиральні. Всі витрати,понесені позивачем [PERSON] на ремонтні роботи будинку, господарських будівель,огорожі, чистку дворової вбиральні , підтверджені письмовими доказами, а саме : товарними чеками на придбання будівельного матеріалу, талоном на злив рідких відходів. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Суд вважає, що у даному випадку , [PERSON] діяла в інтересах збереження спільної часткової власності та заради того, щоб не залишитися без основного місця проживання, як їй, так ї її родини. Між [PERSON] та [PERSON] існують складні відносини, що свідчить наявність у провадженні судів різних спорів, а тому, на думку суду, у позивача існували складнощі у отриманні у відповідача згоди на вищевказані ремонтні роботи. Письмовими доказами, які були досліджені судом , підтверджено, що [PERSON] на ремонтні роботи будинку , господарських будівель, огорожі, утримання будинкової території та чистку дворової вбиральні витрачено 11050 грн., ? частини цих витрат /8287 грн. 20 коп./ повинні бути стягнуті з відповідача . Всупереч вимогам чинного законодавства. відповідач у справі [PERSON] не утримує майно, а саме будинок 120 по вул. Боровій в м. Харкові , який належить йому та позивачу у справі на праві спільної сумісної власності з 2010 року . За замістом\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг відноситься комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно п.п. 5, 10 ч. 3\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 4\~ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками регулюються «Правилами користування електроенергією для населення», затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року. Пунктом 42 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», що затверджені\~Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 9 грудня 1999 року\~(зі змінами та доповненнями) передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Правовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», що затверджені\~Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 9 грудня 1999 року, пунктом 29 якого передбачено, що споживач природного газу зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Правовідносини між підприємствами водопостачання та споживачем води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, пунктом 30 якого передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Будинок №120 по вул.. Боровій в м. Харкові підключений до мереж централізованого електро-, газо-, водопостачання. В будинку №120 по вул.. Боровій в м. Харкові встановлено прилад обліку електричної енергії на весь будинок. Як встановлено рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова 28.10.2001 року Відкритим акціонерним товариством «Харківміськгаз» та [PERSON] /попереднім власником/ було укладено договір на надання населенню послуг з газопостачання. 26.03. 2007 року Відкритим акціонерним товариством «Харківміськгаз та [PERSON] було укладено договір на установку та зберігання вузла природного газу. Особовий рахунок №1310283887 споживача природного газу за адресою : м. Харків , вул. Борова. 120 відкрито на імя [PERSON]. Положенням ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що побутовим споживачем є фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Стаття 1 Закону України України «Про житлово комунанальні послуги» споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати жилого комунальну послугу. До числа яких відносить і газопостачання згідно зі ст. 13 цього закону. Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна. Як позивач, так і відповідач , які є співвласниками будинку №120 по вул.. Боровій в м. Харкові , є споживачами природного газу. З квітня 2015 року позивач у справі самостійно несе витрати за комунальні послуги , а саме газопостачання та енергопостачання. Відповідно до наданих суду квитанцій за цей період було сплачено особисто позивачем 2765 грн. 26 коп., ? частини від цієї суми складає 2073 грн. 95 коп.. які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином відповідач [PERSON] , який є власником ? частин будинку 120 по вул. Боровій в м. Харкові , зобов'язаний був утримувати свою власність та сплачувати отримані ним комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2016 року , 24.04.2015 року за заявою [PERSON] опалювальний прилад у будинку був відключений від системи газопостачання. Даний факт також підтверджується листом ПАТ «Харківміськгаз» від 01.07.2015 року №03/1215. З листа ПАГ «Харківміськгаз» від 26.05.2015 року за №03/966 вбачається, що опалювальний прилад АГВ відключений від системи газопостачання 24.04.2015 року та на час відключення газовий прилад знаходився в технічно справному стані. 01.12.2015 року [PERSON] надіслала [PERSON] письмову вимогу про негайне підключення АОГВ у будинку 120 по вул. Боровій в м. Харкові . 06.09.2016 року у відділенні поштового звязку Харків,1, на адресу [PERSON], пр.. Гагаріна, 167 кв. 39 , м. Харків подане електронне повідомлення [PERSON], яке має наступний зміст «Прошу дать согласие на заключение договора поставки и распределения газа на мое имя [PERSON]». Відповідач відмовився звертатися до ПАТ «Харківміськгаз» з заявою про підключення опалювального приладу . На звернення до Південного УГГ з заявою про підключення АГВ, [PERSON] отримала відмову на тій підставі, що за даною адресою мається заборгованість . [PERSON] були погашені всі борги за спожитий газ , що підтверджується квитанціями , однак і після цього АГВ не було підключено, оскільки необхідно було [PERSON] надати заяву про підключення и АГВ. Позивач у справі вимушена була переобладнати систему опалення, щоб опалювати будинок твердим паливом, а саме встановити піч, закуповувати дрова для опалення, зробити димохід. Так, як підтверджується письмовими доказами , позивач витратила 9580 грн. на закупку дров, 15087 грн. 26 коп. на придбання пічки, 10953 грн. 80 коп. на обладнання димоходу. Зазначені витрати позивач понесла з вини відповідача, який відключив АГВ та позбавив її можливості опалювати будинок. Оскільки питання про поділ нерухомого майна, а саме: домоволодіння 120 по вул.. Боровій в м. Харкові між співвласниками не вирішувався , житловий будинок та надвірні будівлі знаходяться у спільній частковій власності співвласників [PERSON] та [PERSON], а тому позивач у справі має право користуватися АГВ для опалення будинку. Такого права [PERSON] була позбавлена співвласником [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою\~ст. 1167 ЦК України. Згідно ч. 1 п. 2\~\~ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4). У п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4\~зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 3\~ст. 23 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, з вини відповідача [PERSON] , який відключив АГВ та енергопостачання , [PERSON] та її сімя залишилися без опалення та на деякий час без світла. Суд погоджується з доводами позивача, що відключення опалення та світла, призвело душевних страждань. Разом з тим, виходячи зі встановлених обставин справи, про які було зазначено вище, характеру та обсягу страждань позивача, характеру його немайнових втрат, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості,суд вважає, що визначений позивачем загальний розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у сумі 20 450 грн., є дещо завищеним і підлягає зменшенню до 4 000 грн.. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial