Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

10 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , а саме в у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Ухвалою судді від 23 березня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін по справі. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій позовні вимог підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2014 року [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 100 грн. на кожну дитину щомісячно. (а.с.6). Позивач та відповідач є рідними батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 7-8). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Пленум Верховного Суду України у п.п 3,17 Постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 вказаної статті зазначено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання, яка буде стягуватись. Частиною 5 вказаної статті визначений мінімальний розмір частки від заробітної плати (доходу), який підлягає стягненню з платника аліментів, який відповідно на двох дітей становить одну третю частину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивачка просить змінити розмір аліментів, що стягуються на її користь, та у подальшому стягувати аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з доходів відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя необхідних для розвитку дитини. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25.01.1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини. Також суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує їх прав, свобод чи інтересів Враховуючи викладені обставини та визнання позову відповідачем, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та ст. 180, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: approved