Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

12.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком [ADDRESS], шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 08.06.2018 року позивач разом зі своєю родиною на підставі договору купівлі-продажу придбав 67/100 частин будинку [ADDRESS]. Відповідачі по справі є родичами колишнього власника, а по відношенню до позивача є сторонніми особами. Після набуття позивачем права власності на вищезазначене житлове приміщення, в ньому залишаються бути зареєстрованими відповідачі по справі, які є сторонніми особами. Реєстрація відповідачів у спірному будинку є формальною, та значно порушує права позивача як власника будинку, щодо вільного користування, розпорядження майном. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином згідно положенням ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відомості про причини неявки відповідачів до суду не надходили, тому за клопотанням позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає змісту ст.ст. 280-281 Цивільно-процесуального кодексу України. Згідно вимогам ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з’явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як передбачено ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Кодексу. 3-тя особа [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, проти його задоволення не заперечувала. 3-тя особа [PERSON], в судове засідання не з’явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся. Вислухавши пояснення позивача, 3-тьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ст.ст. 76-81 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами э будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 08 червня 2018 року до [PERSON], [PERSON] прийняли у власність 33/100 частин та 34/100 частин (відповідно кожний із них) житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під [ADDRESS]. ( а.с. 9-11) На підставі договору дарування частини будинку від 18 грудня 2018 року, [PERSON] подарувала неповнолітньому [PERSON] 33/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під [ADDRESS]. ( а.с. 7-8) Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 08.01.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. ( а.с. 23) Як зазначив позивач, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є родичами колишнього власника, по відношенню до позивача вони є сторонніми особами. Після придбання позивачем у власність частини будинку [ADDRESS], дані особи, хоча і не проживають, але залишаються бути зареєстрованими за спірною адресою. Згідно п.11 Договору купівлі-продажу від 08 червня 2018 року, сторони домовились про те, що Продавець повністю звільнить відчужуваний житловий будинок, сплатити усі комунальні борги на момент посвідчення цього договору в строк до 08 червня 2018 року. (а.с. 9-10) Розглядаючи справу, суд насамперед виходить з положень ст. 317 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місце знаходження майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Нормою статті 391 ЦК України прямо передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. До того ж у п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов’язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов’язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Тому, аналізуючи надані докази і дослідивши усі матеріали справи в їх сукупності, на підставі норм діючого цивільного законодавства щодо захисту права власності, суд вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved