Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

12.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліментів на його утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання, а саме: з 12.09.2018 року по 30.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що є сином [PERSON] , навчається на 4 курсі денного відділення спеціальності 5.07010602 «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів» Державного вищого навчального закладу - Київський транспортно-економічний коледж Національного транспортного університету, працювати змоги не має, тому потребує матеріальної допомоги від батька, котрий останню в добровільному порядку не надає. Зазначив, що батько є працездатною особою, державним службовцем, має постійний дохід, має у власності два автомобілі та житловий будинок. Ухвалою від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 16-17). Ухвалою від 08.02.2019 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 30-31). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач подав відзив, в якому, зазначивши про те, що позов є недоведеним та безпідставним, просив стягнути з нього на утримання позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 950,00 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, а саме: по 30.06.2019 року. вказаний розмір аліментів мотивував незадовільним станом здоров`я та значними витратами на лікування (а.с. 44-48). У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, котрий було розірвано й про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції здійснено запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів здійснено актовий запис № 152 від 19.05.2004 року (а.с. 10). Від даного шлюбу [INFO] народився син - позивач [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки № 2148 від 04.09.2018 року Київського транспортно-економічного коледжу Національного транспортного університету [PERSON] .Е. є студентом 4 курсу денного відділення спеціальності 5.07010602 «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів» Державного вищого навчального закладу - Київський транспортно-економічний коледж Національного транспортного університету. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, котра набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] працює, матеріально себе утримує, має у власності два автомобілі та житловий будинок (а.с. 13), що не спростовано сторонами, зокрема, стороною відповідача, в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] встановлено діагноз ІХС: стенокардія, ФК 3, атеросклеротичний кардіосклероз СН 2 А. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., високий КВР (а.с. 46-48). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Тому, визначаючи розмір аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, суд надходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на його утримання аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно до закінчення навчання дитини, а саме: по 30.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved