Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

10.08.2021 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 06.11.1999 перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі та рішенням суду від 07.09.2016 шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають двох дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідача стягуються аліменти на її користь на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2016 і до досягнення дітьми повноліття. Однак, відповідач не сплачує у повному обсязі аліменти, тому станом на 28.07.2021 утворилася заборгованість у розмірі 105142,16 грн. Внаслідок чого вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів відповідно до ч.1 ст. 196 СК України. Тому, просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) у розмірі 99919,60 грн. за період з 01.08.2016 по 28.07.2021. 15.09.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 19.10.2021 судом постановлено ухвалу, яка внесене до протоколу судового засідання, про витребування з Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження № 52795312 щодо примусового виконання виконавчого листа, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач - [PERSON] у судовому засіданні обставини викладені у позові підтримала та просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 999919,60 грн. за період з 13.07.2016 по 30.06.2021. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що йому відомо про відкрите виконавче провадження, але він сплачував аліменти по можливості. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 06 листопада 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 10.11.2016, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи (а.с. 3-8) та не заперечуються відповідачем. Також, встановлено, що 06 вересня 2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, у справі № 357/7779/16-ц, провадження № 2/357/3190/16, ухвалив рішення, яке набрало законної сили 23.09.2016, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частина всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2016 і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 23.09.2016 було видано виконавчий лист (а.с.7-8,38), який позивачем було пред`явлено для примусового виконання до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постановою державного виконавця від 02.11.2016 було відкрито виконавче провадження № 52795312 (а.с. 36-63). З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що сторони були повідомлені про відкриття виконавчого провадження, держаним виконавцем було здійснено запити щодо встановлення належності боржнику майна та коштів, внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників; винесено постанови про: встановлення обмеження боржника у праві полювання, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, арешт майна та коштів боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 28.07.2021 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом (а.с.9-12,60-61), з урахуванням звітів про здійснення відрахувань та виплат ТОВ «Антонівський м`ясокомбінат», виконаний за місцем роботи відповідача за період з 01.09.2019 по 29.02.2020, згідно із яким заборгованість по сплаті аліментів за період з 13.07.2016 по 20.06.2021 становить 105142,16 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч.1 ч.2 ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 13.07.2016 і до досягнення дітьми повноліття, та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання. Як встановлено судом, відповідач був обізнаний про вказані зобов`язання, йому відомо про відкрите виконавче провадження та він зобов`язався сплачувати аліменти відповідно до рішення суду, однак, вказані зобов`язання ним виконувалися не у повному обсязі, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідач заперечень проти позову та відповідних доказів у підтвердження обставин, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, до суду не подав, тому позивач має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вказаний період. Суд, при розрахунку пені приймає до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом, що наявний у матеріалах виконавчого провадження, який на момент розгляду справи є дійсним, та перевіривши розрахунок пені наведений позивачем (а.с.13-16), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Так, відповідно до вище наведеного у рішенні порядку обрахунку пені, розмір неустойки за період сплати аліментів з 13.07.2016 по 30.06.2021, становить - 940992,42 грн. Разом з тим, враховуючи положення ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності,

Outcome: partial