Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

10 січня 2018 року завідуючий 5-м\~ відділенням\~ Комунального закладу «Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни»\~ [PERSON] звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації в примусовому порядку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивував тим, що пацієнт [PERSON] визнаний Буринським районним судом Сумської області від 17.10.2000 року недієздатним. До лікарні він поступив 11.07.2017 року. [PERSON] щомісячно відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу» оглядався лікарями-психіатрами, які приймали рішення про необхідність подальшого його стаціонарного лікування. 27 грудня 2017 року з метою визначення психічного стану [PERSON] був проведений його огляд, за результатами якого комісією лікарів-психіатрів було виявлено ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді «Шизофренія, параноїдної форми, безперервного типу перебігу» і винесено рішення про необхідність продовження примусової госпіталізації пацієнта згідно вимог Закону України «Про психіатричну допомогу» в звязку з наявністю у [PERSON] тяжкого психічного розладу. У судовому лікарпсихіатр [PERSON]\~ підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала. Адвокат [PERSON] не заперечував проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам [PERSON] Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни» від 27.12.2017 року [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу». На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розгляду у вигляді параноїчного синдрому, який позбавляє його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними; по своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні. Таки стан є постійним; також на фоні загострення психічного захворювання виникають ознаки агресивно-параноїдної поведінки та виявляє реальні наміри вчинити шкоду здоровю оточуючих; такий стан пацієнта підпадає під дію п. 1,2 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»; по своєму стану [PERSON] потребує стаціонарного лікування, але через наявність тяжкого психічного розладу та недієздатності не може дати усвідомлену згоду (а.с. 3). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2000 року [PERSON] було визнано недієздатним, а 19 червня 2008 року на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області його опікуном призначено [PERSON] (а.с.9,10). Згідно з рішеннями Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2016 року, 25 січня 2017 року та від 28 липня 2017 року [PERSON] продовжувалася госпіталізація в примусову порядку до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» в звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих (а.с.11-13). З довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/171 від 09.01.2017 року вбачається, що [PERSON] вперше звернувся до лікаря-психіатра в 1990 році та був взятий на облік. З того часу він знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні 35 разів (а.с. 4). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність продовжити [PERSON] госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» . \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved