Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

10 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] як на спільне майно подружжя, та 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 25 березня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. 11 травня 2021 року відповідач [PERSON] подав відзив, в якому він визнав заявлені позовні вимоги. 11 травня 2021 року представник відповідача - голова ОСББ «Феросплавщик-1» Степанова О.В. надала заяву про розгляд справи у її відсутності, оскільки вона згодна з позовними вимогами. 11 травня 2021 року відповідач [PERSON] також у наданій суду заяві визнала позов та просили розглянути справу без її участі. В підготовчому засіданні 13 травня 2021 року судом витребувано у приватного нотаріуса ЗМНО Чернявського В.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 20 травня 2021 року копія спадкової справи надана суду. 20 липня 2021 року позивач [PERSON] подала уточнення до позовної заяви. 20 липня 2021 року від відповідача [PERSON] надала письмові пояснення щодо уточненого позову. Ухвалою суду від 21 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. До засідання представник позивача - адвокат Мєдвєдєва А.В. надала заяву про задоволення позову та розгляд справи за відсутності сторони позивача. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до такого. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була виділена [PERSON] відповідно до ордеру №46 від 07 квітня 1971 року (а.с.14). Склад його сім`ї на той час: дружина [PERSON] , 1947 року народження, син [PERSON] , 1970 року народження. Вартість квартири (пай) в сумі 4388,20 крб. повністю виплачена членом ЖБК «Феросплавщик-1» [PERSON] в 1986 році (а.с.15), однак право власності на неї зареєстровано не було (а.с.57). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» (що діяв на той момент) у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу набуває права власності на це майно. При цьому, згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР (який діяв на час виплати паю), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, що крім того узгоджується з діючими положенням ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином суд вважає, що частки [PERSON] і [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними, та відповідно кожному належала по 1/2 частці цієї квартири. [INFO] [PERSON] помер (а.с.9), та відкрилась спадина на належне йому майно, зокрема на спірної 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст. 529 ЦК Української РСР (який діяв на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, спадкоємцями першої черги після його смерті були дружина [PERSON] (а.с.13, 55зв.), донька [PERSON] (а.с.11) (яка померла [INFO] (а.с.10), та належне їй майно успадкувала її донька [PERSON] (а.с.12, 60, 60зв.)), син [PERSON] (а.с.36а). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким, за ст. 525 ЦК Української РСР, визнається день смерті спадкодавця. Згідно п.1 ч.1 ст. 548 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Була зареєстрована і постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини лише позивачка [PERSON] (а.с.7, 54зв., 56зв.). Інші спадкоємці з померлим не проживали, та за прийняттям спадщини до нотаріуса не звертались. [PERSON] , яка була зареєстрована з померлим, з 1998 року по 2003 рік фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , і таким чином фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном (а.с.66-67). При цьому, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.17-17зв, 62зв-63). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки у справі було доведено придбання майна подружжям за час шлюбу, та вступ спадкоємця першої черги в управління та володіння спадковим майном, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права чи інтереси третіх осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved