Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

11.02 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення на свою користь з відповідача аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з квітня 2013 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Позивач стверджує, що відповідач вживає наркотичні засоби, внаслідок чого змінилась його поведінка, в них постійно виникають сварки, від яких страждає їх дитина, і відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх родині, протягом тривалого часу самоусунувся від обов'язку матеріально забезпечувати сім'ю. Ну ґрунті сімейно-побутових проблем в них з відповідачем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, внаслідок чого позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Враховуючи, що відповідач не надав кошти на потреби сім'ї тому числі дитині, у позивача є підстави вважати, що і в подальшому відповідач буде ухилятись від матеріального утримання дитини в добровільному порядку. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, примирення вважає неможливим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти стягнення аліментів не заперечує, але стверджує, що привозив для сина дорогі речі, які позивач відмовилась прийняти, а гроші ніхто в нього не просив. Він любить сина, хотів би зберегти сім'ю, але вважає, що на їх відносини впливає мати позивачки. Він визнає, що в нього були проблеми, про існування яких стверджує позивач, але залежності в нього не має, він може утримувати себе та свою родину, постійного місця роботи на даний час не має, підробляє ремонтами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2010 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №549 від 23.10.2010 (а.с.32). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.8). Сторони проживають окремо, неповнолітня дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Дана обставина визнана відповідачем в судовому засіданні. З пояснень сторін в судовому засіданні також встановлено, що вони тривалий час подружніх стосунків не підтримують та згідно з їх поясненнями в суді примирення між сторонами є неможливим, оскільки позивач проти цього заперечує. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачкою розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок за позовом про розірвання шлюбу, сплачений позивачем (а.с.1), щодо відшкодування яких позивач вимог не заявляє, а також судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок за позовом про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial