Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

10 квітня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] і просить стягнути з неї на його користь борг за договором позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 8930 грн. 40 коп. , а також 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди. (а.с. 2, 15-17, 43) В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що періодично позичав відповідачці гроші, позики оформляли письмовими розписками. Кінцевий строк повернення 17 листопада 2013 року минув, відповідач борги не повертає, від спілкування ухиляється. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи буда повідомлена належним чином, тому суд, з підстав положень ст. 224 ЦПК України проводив слухання справи на підставі наявних у ній матеріалів, в заочному порядку. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно правил ст.. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 14 січня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала від позивача телефон вартістю 1000 грн. на строк до 02 березня 2011 року.(а.с. 46) 14 січня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала від позивача грошові кошти у сумі 1920 грн. на строк до 02 березня 2011 року. Вказаний борг [PERSON] частково повернула, сплативши [PERSON] 04 березня 2011 року 1700 грн. Залишок боргу склав 220 грн. 00 коп. (а.с. 45) 17 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала від позивача кошти у сумі 7000 грн. 00 коп. на строк до 17 листопада 2013 року.(а.с. 44) Дані договори були оформлені шляхом складання письмових розписок, які посвідчують отримання відповідачем зазначених коштів та товару, що відповідає вимогам ст.. 1047 ЦК України. З пояснень позивача вбачається, що у визначений договором строк відповідач борг не повернула, чим порушила обов'язок позичальника, визначений ч.1 ст. 1049 ЦК України. Підтвердженням невиконання відповідачем умов договорів позики є також наявність у позивача оригіналів розписок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми боргу з врахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Розрахунок 3 % річних проводиться по формулі « Сх3хД:365:100», де «С» - сума заборгованості, «Д» - кількість днів прострочення платежу. Виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за розписками з застосуванням санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають задоволенню та на його користь слід стягнути: - 1000 грн. 00 коп. боргу за розпискою від 14 січня 2011 року, з врахуванням індексу інфляції у розмірі 224 грн. 25 коп. , трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 112 грн. 27 коп., а всього - 1336 грн. 52 коп.; - 220 грн. 00 коп. боргу за розпискою від 14 січня 2011 року, з врахуванням індексу інфляції у розмірі 49 грн. 33 коп. , трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 24 грн. 70 коп., а всього - 294 грн. 03коп.; - 7000 грн. 00 коп. боргу за розпискою від 17 листопада 2012 року, з врахуванням індексу інфляції у розмірі 1369 грн. 69 коп., трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 215 грн. 75 коп., а всього - 8585 грн. 44 коп. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, так як відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України правові наслідки за порушення зобов'язань у вигляді відшкодування моральної шкоди настають лише у випадках, передбачених договором або законом. При укладені між сторонами договорів позики не було обумовлено можливість відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань, законом також такої можливості не визначено. Судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору при зверненні до суду підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, відповідно до правил ст.. 88 ЦПК України. Суд вважає за можливе звільнити [PERSON] від сплати судових витрат за позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди з підстав ст.. 8 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial