Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

10 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача починаючи з дня пред'явлення позову і до осягнення дитиною, [PERSON], трирічного віку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник позов визнали частково та пояснили, що відповідач згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини доходів на утримання дитини та 100 грн. - дружини. Позивач до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи оповіщена, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1985 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. (а.с. 3, 4). Відповідач факт проживання дитини з матір'ю визнав, а тому в силу правила ч. 1 ст. 61 ЦПК України він не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що дитина сторін у справі мешкає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є військовослужбовцем ЗС України, має стабільний заробіток в середньому розмірі 2662,03 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено судом, позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та отримує допомогу в розмірі 874,17 грн., а тому потребує матеріальної допомоги, а працездатний відповідач має змогу надавати таку допомогу. Проте, враховуючи розмір заробітної плати відповідача, яка є єдиним джерелом його доходу, отримання позивачем соціальної допомоги, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання позивача підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача. Також із [PERSON] на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial