Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

11.11.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу Ѕ частки від 20.04.2016 року та договором дарування нерухомого майна - квартири від 07.04.2005 року. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, який зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично не проживає у квартирі з квітня 2012 року по теперішній час. Сторони не підтримують ніяких відносин, місце проживання [PERSON] не відоме. У зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд, на підставі ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування нерухомого майна-квартири від 07 квітня 2005 року та на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири від 20 квітня 2016 року (а.с.8-12). У вказаній квартирі є зареєстрованим [PERSON] , але фактично з 12.04.2012 року він за адресою: [ADDRESS] , не проживає, по теперішній час, відповідно до акту №101 від 29.10.2019 року, складеного СМКП «ЖЕК-2» (а.с.13). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за актовим записом №29 від 10.03.2006 року, що вбачається із копії стор. 10 паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.6). Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Окрім того, положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (Постанова Верховного Суду від 17.10.2018 року №521/17805/16-ц). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Згідно ст. 7 Закону України від 11. 12. 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Виходячи з того, що закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є власником зазначеної вище квартири, реєстрація в ній відповідача, як колишнього члена сім`ї власника, створює позивачу [PERSON] перешкоди у розпорядженні ним, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved