Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

10 грудня 2019 року\~ позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 16 грудня 1994 року він, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1764. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є те, що між ним і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які пов`язані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у нього та відповідача на сумісне життя. В зв`язку з цим виникають сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. З [PERSON] на даний час вони проживають окремо. Таким чином, їхня сім`я розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. Через органи РАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 16 грудня 1994 року у Відділі реєстрації актів громідянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1764\~ (а.с. 1-2). Ухвалою судді від 08 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16 годину 00 хвилин 03 лютого 2020\~ року (а.с. 17-18). Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 15 годину 45 хвилин 04 березня 2020 року (а.с. 25). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що з відповідачем [PERSON] вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, на даний час має іншу сім`ю та наполягав на розірванні шлюбу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] . підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 16 грудня 1994 року\~ було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, про що в книзі\~ реєстрації актів про укладення шлюбу 16 грудня 1994 року зроблено запис за № 1764, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області (а.с. 30). Від даного шлюбу дітей у подружжя не має. Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Позивач втратив до відповідача почуття, повагу та збереження шлюбу неможливе, так як суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,\~ завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги позивача та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені,\~ подружжя не пов`язано спільним побутом, господарство сумісно не ведеться, подружжя мешкає окремо один від одного, позивач наполягав на розірванні шлюбу та відповідачем визнано позов позивача, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач [PERSON] просив суд звільнити його від сплати судового збору, так як являється ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення, серії [NUMBER] , виданого 04 серпня 2015 року (а.с. 6). Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). На підставі викладеного та

Outcome: approved