Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

11.11.2019 року позивач звернувся до суду із позовом. Вимоги мотивував тим, що позивач є власником будинку із побутовими спорудами [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі, але не проживають за вказаною адресою, не є членами сім`ї, не перебувають ні з ким з членів сім`ї у родинних стосунках, не сплачують комунальні послуги, участі в утриманні житла не беруть, особистих речей в домоволодінні не має. Посилаючись на викладене, просив визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, залишені без розгляду. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, ухвалити заочне рішення. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи позивача та надані докази, оцінивши їх, виходив з наступного: Встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок та земельні ділянки за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.06.2019 року, реєстр № 875, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.06.2019 року, реєстр № 876, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.06.2019 року, реєстр № 877, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. \\а.с.6-12\\ Відповідно до довідки Чернеччинської сільської ради від 18.11.2019 року № 871/02-27/1 [PERSON] , 1993 року народження, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає. \\а.с. 22\\ Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Ст. 3 Сімейного кодексу України визнає сім`ю спільне проживання осіб, що пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 283 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися свої житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405; ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку і (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є: право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач у будинку, належному позивачу, не проживає понад шість місяців, договірні відносини між позивачем та відповідачем з приводу винаймання спірного житла відсутні, а подальша реєстрація відповідача у будинку створює перешкоди у реалізації позивачем права користування житловим приміщенням, а отже відповідач вважається таким, що втратив право користування будинком. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставити, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону і знайшли підтвердження доказами, дослідженими судом і оціненими в сукупності. Будь-яких протиріч у доказах судом не встановлено. Доказів, які б спростовували висновки суду, сторони не надали. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved