Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

10 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору оренди усунення перешкод у користування квартирою, стягнення коштів та моральної шкоди, мотивуючи його тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. 02.06.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди квартири, шляхом укладення додаткової угоди, якою Договір було переукладено на строком на 1 рік, а також підвищено орендну плату до 1 800 грн. за місяць. За період з серпня 2014 року і по даний час [PERSON] не сплатила жодного платежу по орендній платі за користування житлом за Договором, а також не компенсувала комунальних послуг. Також, відповідач [PERSON] без згоди позивача як власника (орендодавця) квартири поселила відповідача [PERSON], що є істотним порушенням договірних зобов'язань. Також [PERSON] у порушення умов договору оренди утримує в квартирі домашню тварину (кота), за що її 21.10.2014 року постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф. У зв'язку з наведеним, позивач просив суд розірвати договір оренди квартири [ADDRESS], укладений 02.06.2014 року; усунути [PERSON] перешкоди у володінні та користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] борг по орендній платі з урахуванням інфляції, пені (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) та 3% річних в сумі 6 733,65 грн.; борг за комунальні послуги в сумі 1 000 грн., 5 000 грн. моральної шкоди. В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог, а саме щодо суми боргу -10 883 грн. 40 коп. та заборгованість за комунальні послуги 1 132 грн. 56 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав збільшенні позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомленні належним чином. Відповідач [PERSON] подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи (08.12.2014 року, 21.01.2015 року, 09.02.2015 року), проте до даних клопотань були наданні копії довідок (замість оригіналів). Разом з тим, у разі наявності заперечень проти позову, відповідачі не позбавленні можливості подати свої письмові заперечення до суду разом з доказами, якими вони обґрунтовуються. Тому суд приходить до висновку про умисне затягування розгляду справи відповідачем. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Судом об'єктивно встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджується копією договору купівлі-продажу 13.11.2010 року. 02.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири [ADDRESS]. Додатковою угодою від 02.06.2014 року договір оренди було пролонговано на строком на 1 рік, а також підвищено орендну плату до 1 800 грн. за місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 3. ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло та самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч. 1 ст. 816 ЦК України У договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. За нормами ст. 825 ЦК України, встановлює, договір короткострокового найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло понад два рази. За період з серпня 2014 року і по даний час [PERSON] не сплатила жодного платежу по орендній платі за користування житлом за договором оренди, а також не компенсувала комунальних послуг. Таким чином, відповідач [PERSON] понад два рази не внесла плату за орендоване житло, що є підставою для розірвання договору оренди від 02.07.2013 року. Також, відповідно до п. 7.1 договору оренди від 02.07.2013 року, орендодавець має право контролювати наявність та стан майна, переданого в оренду. Проте [PERSON] також не виконувала даний пункт договору, що підтверджується повідомленням про перевірку від 28.07.2014 року та Актами про недопущення до огляду орендованого приміщення від 24.07.2014 року, 05.08.2014 року, 24.08.2014 року. Разом з тим, відповідач [PERSON] без згоди власника (орендодавця) квартири [PERSON] вселила відповідача [PERSON], право проживання якого договором оренди не було передбачено, що є істотним порушенням договірних зобов'язань. Вимогами статті 826 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з наведеним та тим, що договір оренди від 02.07.2013 року підлягає розірванню, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з даної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також: три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість по орендній платі станом на 10.02.2015 року: серпень 2014 - 1 055,20 грн. (залишок плати з урахуванням авансу), вересень - 1 800 грн., жовтень - 1 800 грн., листопад - 1 800 грн., грудень - 1 800 грн., січень 2015 - 1 800 грн., лютий (10 днів) - 642,86 грн., всього - 10 698,06 грн. Дана сума з урахуванням індексу інфляції за період з серпня 2014 року по січень 2015 року включно становить 11 618,09 грн. 3 % річних від простроченої суми орендної плати становить: 10 698,06 грн./100х3 = 320,94 грн./365х184(кількість днів прострочення) = 161,79 грн. Отже, всього заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 11 618,09 грн.+ 161,79 грн.=11 779,88 грн. Також п. 8.1 договору оренди від 02.07.2013 року передбачено відповідальність орендаря за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а саме передбачено сплату орендарем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. Борг [PERSON] перед позивачем по орендній платі за період з 05.08.2014 року по 10.02.2015 року становить 10 698,06 грн. З 17.07.2014 року в Україні розмір облікової ставки НБУ встановлено на рівні 12,5 %, а з 13.11.2014 року - 14,0 %. Отже, за період з 05.08.2014 року по 12.11.2014 року (94 дні) пеня становить 688,78 грн., за період з 13.11.2014 року по 10.02.2015 року (90 днів) - 738,60 грн., а всього пеня за договором становить - 1 427,38 грн. В загальному сума боргу [PERSON] становить 11 779,88 грн.+1 427,38 грн.= 13 207 грн. 26 коп. Проте, позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу 10 883 грн. 40 коп., а оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, то до задоволення підлягає вимога про стягнення боргу саме в сумі 10 883 грн. 40 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати на оплату комунальних послуг в сумі 1 132 грн. 56 коп., проте не надає жодного доказу того, на яку суму було отримано комунальних послуг відповідачами та/або яку суму позивач сплатив за комунальні послуги, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги за недоведеністю. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п. З Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Порушенням умов договору оренди від 02.07.2013 року відповідачі завдали позивачу моральної шкоди, що полягає у моральних переживаннях, стресах, необхідності витрачати час на відновлення його порушеного права. Розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд оцінює у 500 грн. Судові витрати по справі розподіляться між сторонами згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ст.ст. 15, 16, 321, 610, 611, 625, 816, 825 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved