Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

11 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 2002 по 2011 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем - [PERSON] . За час сумісного проживання у них народилась одна дитина: донька [PERSON] ( [INFO] ). Відповідач проживає окремо від дитини, ніякої участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги майже не надає, хоча має на це змогу, оскільки є здоровою, працездатною особою, та виїжджає на сезонні заробітки закордон. У зв`язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову. В судове засідання позивач не з`явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення повідомлення на веб-сайті «Судова влада України». Відзиву та заяви про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] . Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що за час сумісного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилась одна дитина, а саме: донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, видане відділом РАЦС Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області від 03.04.2007 року серія [NUMBER] (а.с.7)). Батьками вищезгаданої дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що зі слів позивача, відповідач офіційно ніде не працює, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання доньки [PERSON] , відповідно до ст.184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі із заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Так, згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року №294-ІХ, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень; з 1 липня - 2318 гривень; з 1 грудня - 2395 гривень. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв`язку з наведеним вище, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, а саме: доньки [PERSON] ( [INFO] ), слід визначити в розмірі 1500 грн. щомісячно, із доходів [PERSON] , з моменту подання позовної заяви до досягнення донькою повноліття. Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial