Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

11.06.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: Розірвати шлюб між ним [PERSON] та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 01.05.1993 року відділом запису актів громадянського стану Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 4 від 01.05.1993 року та визначити, що після розлучення неповнолітня дитина проживатиме з матір»ю. 13.06.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено постанову про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду на 19.06.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2014 року, відповідачка [PERSON] заявила клопотання про надання терміну на примирення, позивач [PERSON] заперечував проти клопотання. 19.06.2014 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою на підставі п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України зупинив провадження у справі та надано строк на примирення до 19.08.2014 року. 19.08.2014 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою на підставі ст. 204 ЦПК України провадження у справі було відновлено, та призначено справу до слухання на 11.09.2014 року. В судове засідання, яке відбулося 11.09.2014 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, відповідно, суд відклав слухання справи на 19.09.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 19.09.2014 року, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, на запитання суду зазначив, що не бажає стягувати з відповідачки судові витрати, які він поніс при подачі позовної заяви, примиритися категорично не бажає, майнового спору немає. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з»явилася вдруге без поважних причин, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який позов підтримав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб 01 травня 1993 року. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 01 травня 1993 року Тулинською сільською радою Миронівського району Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець село Очеретяно Кагарлицького району Київської області та [PERSON], [INFO], уродженка село Тулинці Миронівського району Київської області, уклали шлюб 01 травня 1993 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 01 травня 1993 року зроблено запис за № 4. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Жінки - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дитину, - сина [PERSON], 1999 року народження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано (повторно) 15 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] року в село Очеретяне Кагарлицького району Київської області, про що 29 вересня 1999 року складено відповідний актовий запис за № 6. В графі «батько» зазначений позивач [PERSON]. В графі «мати» зазначена [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач[PERSON] з відповідачкою [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, фактично з початку січня 2014 року, остаточно припинилися шлюбні відносини, в зв»язку з чим спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, спору щодо місця проживання неповнолітньої дитине немає, за згодою сторін неповнолітня дитина буде проживати з матір»ю, - відповідачкою по справі. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду, що виражалося в надання сторонам терміну на примирення. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати. В зв»язку з тим, що позивач [PERSON] не ставив питання щодо стягнення на його користь судових витрат з відповідачки, - [PERSON], в судовому засіданні позивач не бажав стягувати судові витрати з позивачки, тому судові витрати суд залишає за позивачем по справі, - [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved