Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

12.11.2020 року із Київського районного суду м. Харкова до Валківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява із додатками, в якій представник позивача [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 160 452,54 грн., а також судовий збір в розмірі 2406,80 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.05.2017 року між ТОВ «Ілта» та ПАТ «СК «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування наземних т/з №28-0199-01410/0423, предметом якого є страхування т/з Шкода, д.н.з. [NUMBER] . 20.06.2017 року по вул. Академіка Павлова, 307, у м. Харків [PERSON] незаконно заволодів вказаним т/з, в якому знаходилася [PERSON] . Вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого, зокрема, ч.3 ст.289 КК України. 22.06.2017 року до позивача звернувся страхувальник ТОВ «Ілта» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв`язку із ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. 26.12.2017 року позивачем на підставі звіту №94/07/17 від 06.11.2017 року та заяви, складено страховий акт №ДККА-57225, згідно якого здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 160 452,54 грн., у відповідності до положень ст.ст.1187,1188,1192 ЦК України, тому з урахуванням вимог ст.ст.22,993,1194 ЦК України та позиції Верховного Суду у постанові №6-2878цс15 від 10.02.2016 року вважає, що набув право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Посилаючись на ст.ст.22,993,1187,1188,1192,1194 ЦК України вважає, що має право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 13.11.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів направлялися відповідачу рекомендованим повідомленням за місцем реєстрації в с. Черемушна та за місцем фактичного проживання м. Харків, але згідно довідки Укрпошти відправлення повернуто відповідно 24.11.2020 року та 05.01.2021 року за закінченням терміну зберігання. За повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 10.07.2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в повідомленні на запит суду №12/12-1194/БС від 22.02.2021 року в.о. ДУ «Харківській слідчий ізолятор» [PERSON] вибув 11.10.2018 року до ДУ «Олексіївська ВК №25» для відбуття покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.10.2018 року. Із направленої начальником ДУ «Олексіївська ВК №25» розписки на запит суду, [PERSON] отримав ухвалу суду від 13.11.2020 року, позовну заяву з додатками 24.02.2021 року, проте право надання відзиву не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрації т/з серії [NUMBER] , є ТОВ «Ілта», яким відповідно до подорожнього листа службового легкового автомобіля серії 03-СП №069312 закріплено автомобіль за [PERSON] , яка має посвідчення водія серії [NUMBER] категорії В з 07.12.2010 року. Автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , відповідно до додатку №28-0199-01410/0423 від 17.05.2017 року до генерального договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних т/з №28-0199-01410 від 03.11.2016 року, був застрахований в ПАТ «СК «Українська страхова група». Предметом договору є майнові інтереси страхувальника - ТОВ «Ілта», що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням т/з, строку дії договору з 31.05.2017 року до 30.05.2018 року. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2018 року у справі №640/13486/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого, зокрема, ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Вирок набув чинності 12.07.2018 року. Як встановлено вироком суду, 20.06.2017 року о 17:00 год., [PERSON] , знаходячись на вулиці за адресою: вул. Академіка Павлова, 307, м. Харків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння т/з, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою використання т/з у власних цілях, підійшов до автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , в якому знаходилась раніше йому незнайома [PERSON] , та сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Після чого, використовуючи заздалегідь взятий з собою пістолет ПСШ 790 9ММ та погрожуючи ним [PERSON] , [PERSON] наказав останній везти його за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] усвідомлюючи реальність погрози та небезпеку для свого життя і здоров`я, у випадку невиконання вимоги, підкорилась вимозі [PERSON] та повезла його за вказаною адресою. Прибувши, [PERSON] продовжуючи погрожувати [PERSON] пістолетом, наказав останній покинути салон автомобіля, на що [PERSON] вимушена була підкоритися. Після цього, [PERSON] пересів за кермо автомобіля та поїхав в невідомому напрямку, заволодівши в такий спосіб автомобілем [PERSON] . Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №330 від 12.07.2017 року вартість автомобіля складає 444 806 грн. Ч.6 ст.82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 22.06.2017 року страхувальник ТОВ «Ілта» звернувся ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, реєстраційний №ДККА-57225. Страхувальник повідомив, що 20.06.2017 року о 16:45 год. за адресою: вул. Тракторобудівників, 116, в м. Харків внаслідок протиправних дій третіх осіб сталося пошкодження автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] . 24.07.2017 року складено протокол (акт) огляду т/з Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , де зазначено необхідні роботи для відновлення автомобіля. Згідно страхового акту серії ДККА №57225 від 26.12.2017 року, розмір страхового відшкодування за договором страхування №28-0199-01410/0423 від 17.05.2017 року складає 160 452,54 грн., які перераховані на рахунок ТОВ «Ілта» відповідно до платіжного доручення №35028 від 27.12.2017 року. Як зазначено у звіті №94/07/17 про оцінку колісного т/з від 20.06.2017 року, дійсна (ринкова) вартість автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , складає 354 010 грн., вартість відновлювального ремонту складає 249 820,02 грн. Згідно ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Ст.1 ЗУ «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до п.9.1. ст.9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Ст.993 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ч.4 ст.1193 ЦК України матеріальне становище особи, яка завдала шкоду внаслідок вчинення злочину не підлягає врахуванню під час відшкодування такої шкоди. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно п.9 постанови Пленуму при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що позивач відшкодував шкоду, заподіяну з вини відповідача, тобто виконав умови за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, він набув право зворотної вимоги саме до відповідача, оскільки його цивільно-правова відповідальність не застрахована. Понесені позивачем судові витрати у справі, як документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved