Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

10.12.2019р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на період його навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подання позову і до дня закінчення навчання, - 01.07.2023 року, але не більше, як досягнення ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання та допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який 17.05.2005 року розірвано. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття та з 01.08.2019 року навчається на першому курсі денної форми навчання Одеського національного морського університету, яке закінчить у 2023 році. З огляду на ці обставини син потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку не надає. Позивачу одній важко утримувати повнолітнього сина, забезпечити всі витрати, які необхідні у зв`язку із його навчанням (придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт, лікування сина). Відповідач є фізично здоровою особою, працює прокурором, має постійний заробіток. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Після оголошення перерви у судовому засіданні до 16 год. 00 хв. цього ж дня, позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою (вх. № 4699 від 23.10.2020р.), в якій просить закінчити розгляд даної справи по суті в її відсутність. Пославшись в ній, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні. Просить винести рішення на підставі доказів наявних у матеріалах справи та долучити квитанції, на підтвердження направлення відповідачу доказів, які долучені нею у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] брали участь в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, під час якого позов не визнали, про що подали відзив на позов, в якому послалися як на підстави відмови у позові обставини того, що відповідач не може здійснювати утримання свого повнолітнього сина, оскільки на його утриманні знаходиться матір, яка потребує постійного лікування у зв`язку з діагнозом «грижа стравохідного отвору діафрагми. Анемія». Крім того з нього проводиться стягнення аліментів у розмірі 25% на утримання дитини від попереднього шлюбу. Та він же, станом на день розгляду справи в суді, перебуває у відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] , на утриманні якої знаходиться донька [PERSON] , яку він також утримує, оскільки [PERSON] не отримує аліментів на доньку згідно судового наказу, через їх несплату. Вони ж будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (рекомендоване поштове відправлення №5630100332819 на імя [PERSON] та довідка консультанта суду про направлення судової повістки на офіційну електронну адресу представника [PERSON] ), в судове засідання 23.10.2020р., не з`явилися. Представник [PERSON] звернувся до суду з заявою (вх. № 4643 від 23.10.2020р.), в якій просить розглядати дану справу в його відсутність, пославшись в ній, що заперечує проти позовних вимог позивача з підстав, викладених у відзиву на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою (вх. № 4641 від 23.10.2020р.), в якій просить розглядати дану справу в його відсутність. Пославшись в ній, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - 17.05.2005 року шлюб між сторонами розірваний Врадіївським районним судом Миколаївської області (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 18.11.2005 року, пояснення позивача [PERSON] в якості свідка); - від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.01.2002 року, пояснення позивача [PERSON] в якості свідка); - син сторін [PERSON] навчається в Одеському національному морському університеті, за спеціальністю 076 «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» (термін навчання з 01.08.2019 року до 01.07.2023 року), на другому курсі цього навчального закладу (денна форма навчання на основі держбюджетного фінансування, з отриманням стипендії в розмірі 1300 грн./міс.) (довідка № 420 від 28.10.2019 року, довідка про доходи № 46, довідка за вих. № 67вк/дфн від 25.09.2020р., довідка від 30.09.2020р., видані Одеським національним морським університетом, пояснення позивача [PERSON] в якості свідка); - постійна реєстрація сина сторін [PERSON] , до вступу до навчального закладу, разом з матір`ю (позивачем) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Його ж фактичне місце проживання, до вступу до навчального закладу, разом з матір`ю (позивачем) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . За фактичним місцем проживанням син сторін також проживав з 12.03.2020 року по серпень 2020 року, та в жовтні поточного року, на період дистанційного навчання (копії паспортів позивача та третьої особи [PERSON] з відмітка про місце реєстрації, довідка про склад сім`ї №6150 від 20.11.2019р., показання позивача в якості свідка); - тимчасово, на період навчання (навчального року), син сторін [PERSON] проживає в [ADDRESS] , яку оплачує позивач. Нею ж оплачуються послуги електропостачання, теплопостачання та водопостачання (13 квитанцій за 2019-2020 року про оплату енергопостачання на рахунок Одеської обласної енергопостачальної компанії, водопостачання на рахунок водопостачальної компанії «Інфоксводоканал», та теплопостачання на рахунок теплопостачальної компанії м. Одеса); - позивач [PERSON] з 01.10.2019 року була зареєстрована як безробітна у Врадіївській районній філії Миколаївського ОЦЗ з виплатою допомоги по безробіттю, сукупний розмір якої за період з 01.10.2019р. по 31.10.2019р. склав 2 270 грн. 36 коп. З 01.10.2020 року, під час розгляду справи в суді, позивач влаштувалась на роботу продавчинею, на умовах неповного робочого дня, тобто на 0,5 ставки (довідка № 1867 від 20.11.2019 року Врадіївської районної філії Миколаївського ОЦЗ, показання позивача [PERSON] в якості свідка); - відповідач [PERSON] , з 17.10.2003 року працює на посаді прокурора, його сукупний розмір заробітної плати за 6 місяців (з листопада 2019р. по квітень 2020р.) склав 208 803 грн. 42 коп., та після відрахування аліментів та податків - 118117,81 грн. (довідка №18-220 від 04.05.2020 року); - також відповідач має аліментні зобов`язання щодо утримання дитини від попереднього шлюбу у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) на підставі виконавчого листа №2-1599/10 від 02.09.2010р. виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області. З заробітної плати відповідача в період з листопада 2019р. по квітень 2020 року проведено утримання аліментів на дитину, сукупний розмір яких за 6 місяців склав 49 969 грн. 85 коп. (довідка № 18-220 вих. 20 від 04.05.2020р. про заробітну плату, довідка № 18-221 вих. 20 щодо утримання аліментів, показання позивача [PERSON] в якості свідка); - на утриманні відповідача [PERSON] знаходиться матір [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою, хворіє та потребує лікування, діагноз: грижа стравохідного отвору діафрагми. Анемія (свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане 12.12.1976 року, пенсійне посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] , виписний епікриз із медичної карти № 5082/1020 [PERSON] , виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1291/71 [PERSON] ); - відповідач [PERSON] з 20.10.2016 року по даний час проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та її донькою [PERSON] , яка не отримує аліментів на утримання доньки, за судовим наказом, через їх несплату батьком дитини. Сама ж [PERSON] є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, потребує лікування у невролога два рази на рік в умовах стаціонару, інвалідність встановлена до 01.03.2021 року (акт про фактичне місце проживання [PERSON] , свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане 18.08.2009 року, копія рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.08.2016р. (набрало законної сили 06.09.2016р.), довідка № 4677/93-36 від 31.03.2020р., довідка до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 563939); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. При прийнятті рішення, суд керується: Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Частиною 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Заперечуючи проти вказаних вимог відповідач посилався на те, що його матеріальний стан не дає йому можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, оскільки на його утриманні перебуває дитина, на яку з його заробітної плати утримуються аліменти, мати пенсійного віку, яка потребує лікування, та теперішня цивільна дружина, яка є інвалідом і її неповнолітня донька, на яку батько дитини аліментів не сплачує. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, його дохід за шість місяців з листопада 2019 року до квітня 2020 року, після відрахування аліментів та податків, склав 118117,81 грн. Докази ж доходів матері відповідача, цивільної дружини, яка є інвалідом ІІІ групи, в справі відсутні. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Тому доводи відповідача про те, що після відрахування податків та аліментів, розмір його заробітної плати є невеликим, те, що він має нову сім`ю та інших утриманців, а тому не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, суд не бере до уваги, як підстави для відмови у позові, оскільки відповідач є працездатною особою, який повинен та має можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини. До того ж, ці обставини не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку утримувати повнолітню дитину, а відповідно до положень ст. 182 СК України, є підставою для визначення щомісячного платежу аліментів в меншому розмірі. Однак суд враховує ці обставини, для визначення аліментів на утримання повнолітнього сина у меншому розмірі, ніж було заявлено позивачем. За такого, у ракурсі положень ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховуючи, що повнолітній син відповідача [PERSON] навчається на денній формі навчання з отримання стипендії сумі лише 1300 грн./міс, відтак потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання (кошти на проїзд, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання, лікування, інше), те, що відповідач працює, отримує заробітну плату, та наявність на його ж утриманні матері пенсійного віку, інших утриманців та стягнення з нього аліментів на дитину у розмірі ј частини всіх видів доходів, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає доведеним можливість відповідача надавати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку. А тому позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на те. що [PERSON] є не належним позивачем по справі, з огляду на положення ч.3 ст. 199 СК України, з огляду на ті обставини, що син сторін проживає в м. Одеса (окремо від матері) тимчасово (на період навчання). Фактичне ж місце його проживання та постійна реєстрація до вступу до навчального закладу разом з матір`ю, а тому остання є належним позивачем у даному спорі. З відповідача [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Outcome: partial