overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 29 жовтня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 76. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 29 жовтня 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 76 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначив, що між сторонами відсутні спільні інтереси, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнанням права власності на майно, яке було придбано за час шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 8 травня 2007 року по 05 листопада 2011 року, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу 9 листопада 2007 року вона за особисті заощадження придбала квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вважає спірну квартиру своєю особистою приватною власністю. Просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, віл. Піщаного[ADDRESS], загальною площею 57,1 кв.м, житловою площею 40,1 кв.м. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони- позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 8 травня 2007 року по 05 листопада 2011 року, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 9 листопада 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] та Витягу з Державного реєстру правочинів , вбачається, що власником квартири за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, віл. Піщаного[ADDRESS]. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу Укоріни, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти , які належали їй, йому особисто. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви, [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 164250 грн. за продану нею квартиру , що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, віл. Піщаного[ADDRESS]. Таким чином суд приходить до висновку, про те, що спірна квартира була придбана за кошти позивачки, які належали їй особисто, а тому вказана квартира є її особистою приватною власністю. При таких обставинах позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, визнав суму на утримання дитини 500 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Із свідоцтва про народження (а.с. 2) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім'ї (а. с. 3) [PERSON] проживає разом з матір'ю. Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що відповідач не має постійного місця роботи, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2009 року. З ним вони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зараз діти мешкають з позивачем і перебувають на її утриманні. З листопада 2016 року між нею та відповідачем припинені сімейні відносини, тому що у них відсутнє взаєморозуміння з приводу ведення домашнього господарства, матеріального забезпечення сім'ї та виховання дітей. Чоловік постійно влаштовує скандали, як у присутності сторонніх людей, так і в присутності дітей та родичів. Також відповідач часто пред'являє позивачу необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, він ганьбить, ображає її, принижує честь і гідність. Від цього у [PERSON] погіршилося самопочуття: погіршився сон, з'явилися втома і стреси. Також відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні родини, не працює, грошей не отримує. Заробляє собі на життя тимчасовими заробітками, яких не вистачає дітям на продукти харчування та одяг. Все це призвело до втрати почуттів кохання та довіри до відповідача. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати та судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні, яке відбулося 08 червня 2017 року позивач [PERSON] наполягала на задоволенні свого позову. Вказала, що відповідач у присутності дітей неодноразово застосовував до неї фізичну силу. Діти все це бачать і відчувають страх від дій батька. Він також не працює, дітей не забезпечує. Просить розірвати шлюб і судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] пояснив суду, що позивач приймає у їх домі стороннього чоловіка. Вказав, що деякий час працював у тещі, але грошей він не отримував. Заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 28 березня 2009 року [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис №257 (а.с.5). З листопада 2016 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та спільним побутом не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо, фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки позивач категорично не бажає. Суд з метою збереження сім'ї надавав сторонам строк для примирення тривалістю два місяці. Проте такі заходи не сприяли збереженню родини. Позивач наполягала на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 13 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 117 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просить розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та просить шлюб розірвати. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 13 жовтня 2012 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з липня 2016 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2008 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. У судове засідання позивач не зявився, позивач та представник позивача подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем та просить справу розглядати у її відсутність. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 30.08.2008 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12 липня 2013року. Однією родиною проживали до грудня 2015 року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені Позивач до судового засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, з позовом згодна. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013року, місце реєстрації: Донецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 510. /а.с.3/ Однією родиною проживали до грудня 2015 року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним рішення Горностайпільської сільської ради Іванківського району Київської області № 398 від 19.03.2010 «Про затвердження проекту землеустрою», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд в с. Лапутьки по вул. Річкова, 27, за рахунок земель запасу Горностайпільської сільської ради, в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2 га. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий 24.12.2010 на ім'я [PERSON], зареєтрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094502436 від 24.12.2010. Витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі ДП «Іванківське лісове господарство» земельну ділянку площею 0,2 га, з кадастровим номером [NUMBER] та стягнути з відповідачів фактично понесені судові витрати.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним рішення Горностайпільської сільської ради Іванківського району Київської області № У-40/399 від 19.03.2010 «Про затвердження проекту землеустрою», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд в с. Лапутьки по вул. Річкова, 25, за рахунок земель запасу Горностайпільської сільської ради, в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2 га. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 442256, виданий 13.12.2010 на імя [PERSON], зареєтрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094504290 від 13.12.2010. Витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі ДП «Іванківське лісове господарство» земельну ділянку площею 0,2 га, з кадастровим номером 3222080705:01:001:0010 та стягнути з відповідачів фактично понесені судові витрати.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 листопада 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Буянівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 08. Від шлюбу у них народилося троє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. У них різні характери та погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, які інколи закінчувались застосуванням фізичної сили. Такі відносини в сім'ї негативно впливають на виховання дітей. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім'ю не забезпечує. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим, а формальна реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25 листопада 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб,зареєстрований Буянівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 08, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25 листопада 2000 року (а.с.3). Від шлюбу у них народилося троє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6,7,8). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі в розмірі 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходу) щомісяця з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по її вихованню та не утримує матеріально, дитина перебуває на утриманні матері. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2012 року. За період шлюбу мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про шлюб та про народження дитини, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки суд встановив, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, погоджується сплачувати аліменти на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, то суд вважає, що за таких умов позов підлягає задоволенню. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved