Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

12.11.2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме прохав суд встановити факт належності [PERSON], що помер [INFO] свідоцтва № [NUMBER] від 15.06.1991 р. на право особистої власності на жилий будинок, видане виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів, зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації, згідно з реєстраційним написом від 18.06.1991 р., записом в реєстрову книгу № 15683, на підставі якого [PERSON] належала квартира [ADDRESS] В обґрунтування заявлених вимог заявником [PERSON] зазначено, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що помер [INFO] який заповів йому квартиру [ADDRESS] Вказана квартира належала спадкодавцю на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 15.06.1991 р. на право особистої власності на жилий будинок, однак через допущену помилку у вказаному правовстановлюючому документі, а саме у прізвищі спадкодавця («[PERSON]», замість вірного «[PERSON]»), заявник, як спадкоємець, позбавлений можливості прийняти спадщину. Представник заявника [PERSON] 28.01.2019 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. 06.12.2018 р. від заінтересованої особи у справі - Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Соляник А.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, при розгляді судом справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Заявник вказував, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 03.09.2018 року, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 1250. Судом також встановлено, що відповідно до заповіту від 14.05.2010 року [PERSON], [INFO], заповів квартиру номер [ADDRESS] повністю [PERSON], [INFO] Заповіт складено та записано зі слів заповідача за його особистим проханням власноруч приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Карнарук Наталією Віталіївною, та який підписано заповідачем за місцем проживання останнього у [ADDRESS] у двох примірниках, зареєстрований в реєстрі за № 663 згідно з Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 23666518 від 14.05.2010 р. Право власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом №1528 від 15.06.1991 р. на право особистої власності на жилий будинок, виданим виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів, зареєстрованим в Бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстраційним написом від 18.06.1991 р, запис в реєстровій книзі №15683. У зазначеному вище свідоцтві, а також в реєстраційному написі, власником зазначено «[PERSON]», тобто допущено помилку в прізвищі, що не відповідає паспортному документу громадянина України серії [NUMBER] виданому Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 12.08.1996 р., відповідно до якого зазначено [PERSON], [INFO] За відомостями вказаного паспортного документа зазначено про адресу зареєстрованого місця проживання [PERSON], [INFO], а саме: [ADDRESS] запис 12.05.71 р. Таким чином, судом встановлено, що за життя, спадкодавцем не було внесено змін у правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності на житло), а на даний час внести зміни у правовстановлюючий документ після смерті власника не можливо. Вказана описка у правовстановлюючому документі унеможливлює отримання заявником спадщини за заповітом, а тому встановлення факту належності правовстановлюючого документу, є єдиною можливістю захисту права заявника на отримання спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, і дозволить йому прийняти спадщину. За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Під час розгляду справи по суті спір про право судом не виявлений. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved