Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

11.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Батько дівчинки - [PERSON], [INFO]. Батьки не перебували у шлюбі, але реєстрація дитини відбулася відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України). [PERSON] також є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Запис про батька у свідоцтві про народження дитини зроблений відповідно до ч. І ст. 135 Сімейного Кодексу України (про що свідчить Витяг Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України). [PERSON] не мала постійного місця проживання, тому весь час змінювала його. Коли доньці [PERSON] виповнилося два роки [PERSON] зійшлася з громадянином [PERSON]. Разом з ним проживала за адресою: [ADDRESS] у будинку, який належить матері [PERSON] За час спільного проживання [PERSON] народила малолітнього [PERSON]. Тривалий час хлопчик взагалі не був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану громадян. За що [PERSON] неодноразово було попереджено про адміністративну відповідальність. За вище вказаною адресою сім'я неодноразово обстежувалася соціальним працівником Іларіонівської селищної ради, працівниками служби у справах дітей, центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, оскільки були сигнали про незадовільний стан утримання дітей. Під час обстежень житлово-побутових умов неодноразово було встановлено, що в приміщенні брудно, діти не забезпечені в достатній кількості одягом, продуктами харчування, іграшками тощо. На подвір'ї брудно, з підсобних приміщень зняті усі металеві двері і здані на металобрухт. Город не оброблявся. У кімнатах брудно, речі розкидані. Самі ж батьки вживали алкоголь та належним чином не займалися вихованням та утриманням дітей. Через такий стан утримання дітей родину [PERSON] та [PERSON] було взято на контроль селищної ради, служби у справах дітей та взято під супровід районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. До того ж неодноразово були виявлені факти залишення [PERSON] дітей на свого співмешканця [PERSON]. Після народження малолітнього [PERSON], до служби у справах дітей райдержадміністрації стали надходити листи від Синельниківської центральної лікарні про необхідність медичного обстеження, спостереження та лікування обох дітей - і [PERSON], і [PERSON] у лікаря інфекціоніста, оскільки діти мають соціально небезпечну хворобу. Зі [PERSON] неодноразово проводилися роз'яснювальні бесіди, виносилися попередження про наслідки невиконання батьківського обов'язку щодо захисту життя та здоров'я дітей. Громадянка [PERSON] обіцяла обстежувати дітей та забезпечити прийом ліків дітьми. Періодично [PERSON] змінювала спою поведінку, йшла на контакт зі службами, водила дітей на обстеження. Але згодом все рівно ухилялася від виконання свого батьківського обов'язку по захисту життя та здоров'я дітей. Про це свідчать листи Синельниківської центральної районної лікарні. Останнім часом [PERSON] проживала разом з дітьми у своєї знайомої - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою не було особливих зауважень по санітарному стану приміщень, а у разі надання рекомендацій їх було виконано. При неодноразових обстеженнях дітей по [ADDRESS] встановлено, що діти більш-менш доглянуті, але головна причина інспектування була в тому, що [PERSON] категорично не обстежувала дітей та не забезпечувала прийом необхідних ліків дітьми. Обіцяла, але не дотримувала слова, що несло і несе в собі загрозу життю та здоров'ю дітей. Неодноразово поведінку [PERSON] було розглянуто на засіданні координаційної ради при виконкомі Іларіонівської селищної ради, про що свідчать витяги з протоколів. У жовтні 2015 року [PERSON] пішла з дому і до цього часу не повернулася. Декілька раз -виходила на зв'язок з [PERSON] сказала, що поїхала на заробітки у м. Харків. Після цього на дзвінки не відповідає. Життям та здоров'ям дітей не цікавилася. Що є злісним ухиленням від виконання батьківського утримання та виховання дітей. [PERSON], не дивлячись на те, що є батьком [PERSON], самоусунувся від виконання батьківського обов'язку, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, не цікавиться житіям та здоров'ям доньки. У зв'язку з тим, що [PERSON] зникла, а [PERSON] не цікавиться життям, діти проживають у сім'ї [PERSON], яка й піклується про них. З метою встановлення місця проживання матері дітей, службою у справах дітей райдержадміністрації направлено листа до Синельниківського відділу поліції. Місце перебування на даний час не встановлено. Представник позивач у судове засідання не з`явилася, але заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом. Представник Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області до початку судового засідання надав заяву про можливість слухання справи без її участі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно Свідоцтв про народження Серії [NUMBER], Серії [NUMBER], виданих виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с. 15-16), встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. З наданого суду висновку Органу опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації від 10.12.2015 року вбачається, що малолітні діти проживають у [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Батьки не займають вихованням дітей та ухиляються від виконання батьківського обов'язку по захисту життя та здоров'я дітей, не утримують дітей. На цей час батьки змінили своє місце проживання, та де вони мешкають невідомо. Наявність викладених вище обставин надало можливість органу опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації дійти до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Поведінку [PERSON] було розглянуто на засіданні координаційної ради при виконкомі Іларіонівської селищної ради, про що свідчать витяги з протоколів про посилення контролю за родиною. Відповідно до довідок-характеристик [PERSON] не забезпечує дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а [PERSON] зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 28.03.2015 року, 21.07.2015, 20.10.2015 року та 06.11.2015 року за адресою: [ADDRESS], будинок потребує ремонту, вікна побиті забиті плівкою та фанерою, із меблів лише два дивани, крісло, стільці, стіл, які потребують ремонту. В дітей одягу мало, майже немає іграшок. Продуктів харчування в обмаль. Згідно листа Синельниківської ЦРЛ ДОР діти [PERSON] та [PERSON] мають тяжке захворювання та потребують постійного лікування, мати дітей не займається лікуванням та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до повідомлення Синельниківського ВП місце знаходження [PERSON] не встановлено. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання своїх неповнолітніх дітей, життям та здоров'ям не цікавиться, вихованням та утриманням не займаються, не проявляють батьківської турботи, самоусунулися від виконання батьківських обов'язків. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON]за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до її малолітніх дітей, задовольнити в повному обсязі, як обґрунтовані, законні та підтверджені документально. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх доходів щомісячно, починаючи від дня подання заяви до повноліття дітей, то суд вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів враховується наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров'я дитини, т. ін., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. Згідно ст.184 ч.1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч.1 ст.183 СК України визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідачі офіційно не працюють, інших зобов'язань та непрацездатних осіб не мають, а тому суд вважає можливим визначити аліменти з [PERSON] на двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та з [PERSON] на одну дитину в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Таким чином, суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Крім того, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з цим, суд вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та ст.ст.. 150, 164, 166, 180, 181,183, 184, 191 Сімейного Колексу України, ст.12 Законом України «Про охорону дитинства», п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: partial