overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання в розмірі однієї четвертої частини із всіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 25 січня 1997 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 52. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Судові витрати з відповідача просила не стягувати, її прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 25 січня 1997 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 25 січня 1997 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 14 квітня 2006 року в Щасливській сільській раді Олександрійського району Кіровоградської області зареєструвала з ним шлюб, від якого народилися син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, відповідач проявляє до неї неповагу, вчиняє сімейні сварки, застосовує до неї фізичну силу, а тому збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, пояснила, що вона вже неодноразово зверталася в суд про розірвання шлюбу з метою вплинути на чоловіка, однак останній продовжує зловживати алкогольними напоями, веде негативний спосіб життя в сім'ї, просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати і при розірванні шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти доводів дружини, в доцільності розірвання шлюбу покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14 квітня 2006 року в Щасливській сільській раді Олександрійського району Кіровоградської області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Під час перебування сторін в шлюбі народилися син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач збереженням шлюбу не переймається, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 22 лютого 1996 року в Перерослівській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєструвала з ним шлюб, від якого народився син [PERSON], який на даний час досяг повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, відповідач проявляє до неї неповагу, внаслідок чого виникають постійні сварки, більше двох років проживають окремо один від одного, а тому спільне їх проживання як подружжя є неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив строк для примирення не надавати, оскільки в їхніх відносинах, які склалися між ними, примирення вже неможливе. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22 лютого 1996 року в Перерослівській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований відповідач. З 2009 року по теперішній час останній за вказаною адресою не проживає. Наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Позивач є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом пр оправо власності на нерухоме майно від 02 вересня 2005 року (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач, але фактично не проживає там понад п'ять років, що підтверджується довідками Козирської сільської ради № 577 від 07 листопада 2014 року, № 598 від 11 листопада 2014 року та № 612 від 13 листопад 2014 року (а. с. 12-14). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за клопотанням представника останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб. В даній заяві заявниця зазначила, що проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] та на даний час вагітна. Заявниця виявила бажання вступити з [PERSON] в офіційний шлюб та зареєструвати його в органах РАЦС. Але, так як відповідно до сімейного законодавства шлюбний вік для жінки складає 18 років, а [PERSON] не досягнула повноліття, тому вона звернулася до суду із заявою, в якій просить надати їй право на реєстрацію шлюбу. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги та прохала їх задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву [PERSON] та прохали її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу ДРАЦС Краснокутського РУЮ в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] про надання права на шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Заявниця [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України, виданого 22 березня 2013 року Краснокутським РС ГУ ДМС України в Харківській області. На момент розгляду справи заявниця бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], оскільки чекає від нього дитину (строк вагітності становить 27 тижнів) та знаходиться на обліку в жіночій консультації, що підтверджується довідкою комунального закладу охорони здоров'я «Краснокутська центральна районна лікарня», виданої 15.01.2015 року. Відповідно до ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч.2 ст.23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що дійсно при обставинах, які склалися у сторін, враховуючи вагітність заявниці [PERSON], а також почуття у сторін любові та поваги один до одного, яке виявляється в намаганні сторін офіційно зареєструвати шлюб та заснувати сім'ю, вважає за можливе надати [PERSON] право на укладення шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 20 березня 2003 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. [INFO] року народилась їх донька - [PERSON]. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені більше 4-х років потому. Вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але в поданій нею до суду заяві позовні вимоги підтримала, вважала що примирення між ними неможливе, та просила справу розглянути у її відсутність. У разі розірвання шлюбу, просила залишити прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно за зареєстрованим місцем проживання, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у йог відсутність. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 20 березня 2003 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис про шлюб за №3. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 4). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного більше 4-х років. Більш того, як вказує позивачка, вона створила іншу сім'ю, та чекає на народження дитини, батьківство щодо якої визнано іншою особою. На підтвердження цих пояснень, позивачкою надано суду нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 20.12.2014 року щодо визнання батьківства у відношенні дитини, яка має народитись у [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матір'ю (а.с. 7). Спір між сторонами про розподіл спільного майна на час розгляду справи та місця проживання їх дитини відсутній. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Відповідно до ст. 88 ЦПК країни, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] 08 травня 1999 року. 08 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом №33, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя не склалося, сторони мають різні погляди на життя, духовні та моральні цінності, у родині постійно виникають сварки та непорозуміння. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-[NUMBER], актовий запис про народження №81; та сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис про народження №102. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Строк на примирення, який надавався судом сторонам по справі за бажанням відповідача, не змінив бажання позивача розірвати шлюб, так само як відповідач погодився на його розірвання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, неповнолітніх дітей, родина фактично розпалася. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх доньок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що після припинення спільного проживання з відповідачем в 2014 р. вона переїхала з дітьми до своїх батьків в смт Базалія, де і проживає до даного часу, а відповідач залишився проживати разом зі своїми батьками в смт Турійськ Волинської області. З того часу [PERSON], незважаючи на неодноразові прохання, ніякої допомоги дітям не надає, лише приїздив кілька разів в гості. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання не з'явився, справа розглянута заочно, позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільних із позивачкою доньок [PERSON], яка народилася [INFO]., [PERSON], яка народилася [INFO], та [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], виданими Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського РУЮ Волинської області 12 травня 2011 р., 05 травня 2012 р. та 23 липня 2014 р. відповідно. Діти утримуються позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання Базалійською селищною радою Теофіпольського р-ну Хмельницької області від 10 грудня 2014 р. № 578. Відповідно до довідок Теофіпольського центру ПМСД від 11 грудня 2014 р. [PERSON] здорова, а [PERSON] та [PERSON] мають певні проблеми зі здоров'ям. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоров'я, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дітей мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

11 грудня 2014 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки із спільної часткової власності, яким в позові було відмовлено. Проте 11.12.2014 року судом не було вирішено питання щодо судових витрат, а тому існують підстави для ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з»явились, про день слухання повідомлялись. Згідно ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов»язковою. Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що дійсно судом не було вирішення питання щодо судових витрат, та те що не закінчився строк на виконання рішення, ухвалює додаткове рішення. Відповідно до ст.. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у розгляді справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Визначаючи розмір судових витрат, суд виходить з вартості ? частини спірної квартири у розмірі 273 821 грн., згідно висновку №14169 судової будівельно-технічної експертизи від 13.10.2014 та враховує те, що позивачкою сплачено 307 грн. 38 коп. судового збору при подачі позовної заяви, а тому стягує враховує цю сум при визначенні розмірі судового збору.

Outcome: approved