Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

12.07.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач з урахуванням уточнень від 09.10.2018 року просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти, на утримання їх спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 10.02.2001 року знаходяться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей, які мешкають разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити дітей, натомість відповідач від виконання свого обов'язку по утриманню дітей ухиляється. На момент звернення до суду згоди між сторонами по справі щодо способу виконання відповідачем свого обов'язку з утримання дітей не досягнуто, крім того позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з`явилася, проте надала суду заяву від 09.10.2018 року, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі в останній редакції та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надавши заяву від 09.10.2018 року, в якій просив слухати справу без його участі, вимоги позовної заяви визнав у повному обсязі в редакції від 09.10.2018 року. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, надавши згоду на розгляд справи у їх відсутність відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, при цьому відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі і його заява про визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 10.02.2001 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище «[PERSON]». Шлюб зареєстровано Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №13 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с.7,22). Діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані разом з позивачем по справі, що підтверджується довідкою №3016 від 12.07.2018 року, виданої Виконавчим комітетом Золочівської селищної ради Харківської області (а.с.9). Відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини на момент пред`явлення позову не надає. При цьому суд виходить з того, що обов'язок по доказуванню надання допомоги на дітей держава покладає в такій категорії справ саме на відповідача, який жодних доказів надання такої допомоги суду не надав, а тому суд вважає, що відповідач належним чином свої батьківські обов'язки в цій частині не виконує, у зв'язку з чим позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із вказаної диспозиції статті суд в будь-якому випадку повинен встановити мінімальний розмір аліментів на дитини у відсотках від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, навіть якщо про це позивач не зазначила у своїй позовній заяві. Тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та принципу справедливості та розумності. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved