Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

11 лютого 2014 року позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили звільнити з-під арешту, накладеного Корабельним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачі вказували, що вони є власником вказаної квартири, яка їм належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 березня 1994 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду. 17 лютого 2004 року державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ накладено обтяження на вказану квартиру в зв»язку із виконанням виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості по сплаті комунальних послуг. В 2004 році позивачами була сплачена заборгованість за вказаним виконавчим провадженням. Однак під час закриття виконавчого провадження державним виконавцем не були здійснені заходи щодо скасування обтяження. Крім того, в межах вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на невизначене майно боржника (обтяження № 3469976). В зв'язку із зазначеним, позивач звернулася із відповідною заявою до Корабельного ВДВС ММУЮ із заявою про зняття арешту, але їй було повідомлено, що виконавче провадження на підставі якого був накладний арешт знищено, що униможливлює його скасування позасудовим шляхом. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача - Корабельного ВДВС ММУЮ в судове засідання не з'явився, надала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» в судове засідання не з»явився, надав заперечення на позовну заяву. Вказував, що у позивачів існує заборгованість за комунальні послуги, яка стягнута за наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2011 року. Таким чином, накладений арешт є засобом виконання боржниками вказаного наказу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 березня 1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до відповіді начальника Корабельного ВДВС ММУЮ від 30 грудня 2013 року № 35038 постановою державного виконавця накладено обтяження № 3469976 на квартиру [ADDRESS] Станом на 30 грудня 2013 року вказане виконавче провадження знищено, в зв»язку із чим виконавча служба не має можливості припинити чинність вказаного арешту (а.с.6). У зв»язку з реформуванням з реформуванням системи органів державної виконавчої служби відповідно до ЗУ «Про внесення змін до законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» від 23.06.2005 року № 2716-ІV та постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 року № 320 Міністерством юстиції України видано наказ від 19 серпня 2005 року № 1482/К про ліквідацію відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції, внаслідок чого останні були ліквідовані. Відповідно до статті 3 ЗУ «Про державну виконавчу службу» та пункту 10 Положення про Департамент державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 року № 711 Департаментом державної виконавчої служби видано наказ від 19.08.2005 року № З/К про утворення у складі Департаменту державної виконавчої служби Державну виконавчу службу Автономної Республіки Крим, областе, міст Києва та Севастополя та наказ від 26.10.2005 року № 46/К про утворення у складі Департаменту державної виконавчої служби Державну виконавчу службу у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах, внаслідок чого останні були створенні. В зв»язку із чим, виконавча служба не має можливості надати копії акту знищення матеріалів виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт на вказане. Відповідно до частини 1 статті по ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Стаття 392 Цивільного кодексу України регламентує, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо за це право сперечається або не признається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і порушень його права. Отже, вказаний арешт не дає позивачам можливості розпорядитися своїм правом власності на вказану квартиру, в зв'язку із чим, суд задовольняє позовні вимоги позивачів. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідачів на користь позивачів судові витрати, оскільки такі вимоги останніми не заявлялися.

Outcome: approved