Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

12.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Мотивувала позов тим, що з 14.10.2006 року знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а [INFO] у них народився син - [PERSON]. Рішенням суду від 19.12.2011 року шлюб розірваний. З кінця 2011 року по даний час [PERSON] проживає окремо від дитини та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Не приймає будь-якої участі у вихованні сина, не виявляє інтересу до його долі, байдуже ставиться до його фізичного та духовного розвитку та здоров'я, не займається питаннями навчання сина та його підготовки до самостійного життя. Позивачка сама виховує та утримує сина, коштів на його утримання відповідач не надає. За таких обставин просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Суду пояснила, що офіційно шлюб з відповідачем розірваний рішенням суду від 19.12.2011 року, однак, будь-які стосунки були припинені ще до цього, оскільки він не піклувався про сім'ю, не приділяв уваги дитині. З часу окремого проживання він сином не цікавився, не зустрічався, матеріально не допомагав. Відповідач проживає на тимчасово окупованій території у м.Донецьку, і після їх переїзду до м. Вінниці він жодного разу не зателефонував. Така поведінка батька для хлопчика є дуже образливою, оскільки він хотів би уваги та турботи. Вона особисто ніколи не перешкоджала їх спілкуванню, відповідачу відомі номери телефонів і він знає, що вони в даний час проживають у м. Вінниці. Зауважила, що на засіданні комісії [PERSON] хвилювався і соромився того, що батька фактично немає, тому сказав неправду про те, що з батьком спілкується по телефону. З приводу психоемоційного стану сина вона звернулась за допомогою до психолога. Оскільки батько фактично відсутній у житті [PERSON] з 2011 року, просила позбавити його батьківських прав та стягнути аліменти. Разом з тим додала, якщо у батька буде бажання на спілкування і на відновлення стосунків з дитиною, чому вона не заперечує, рішення про позбавлення батьківських прав підлягатиме скасуванню. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позов підтримав за обставин, викладених у ньому. Зауважив, що органом опіки та піклування 19.01.2016 року був наданий висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], який прийнятий на підставі пояснень малолітнього. Дитина сказала неправду під впливом переживань, тому просив взяти до уваги пояснення дитини і психолога, надані в залі суду, а висновок органу опіки і піклування оцінити критично. В судовому засіданні представник органу опіки і піклування Марценюк Л.Є. суду пояснила, що при співбесіді [PERSON] розповів, що батька давно не бачив, але батько до нього телефонує і запитує його про життя. Хлопчик проявив позитивні емоції при спогадах про батька, було видно, що має до батька почуття. Підкреслила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому підтримала висновок комісії про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що родину позивача знає ще з 1981 року, оскільки в м. Донецьку вони проживали по сусідству і їх квартири розташовані на одній площадці. Після переїзду до м. Вінниці влітку 2014 року вони всі тимчасово проживали у родичів в с.Стрижавка, тому достовірно знає, що [PERSON] не підтримує стосунків із батьком, по телефону не спілкується, лише підтримує зв`язок із батьками [PERSON], що залишились в Донецьку. Також свідок пояснила, що особисто їй відомо про те, що після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] залишився з матір'ю та її батьками, які допомагали виховувати та утримувати дитину. Батько хлопчиком не цікавився і не приходив до нього і у розмовах [PERSON] ніколи про батька не згадував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином - через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №4 від 09.01.2016 року. Позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Згідно відповіді Міністерства соціальної політики України в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 27.11.2015 року [PERSON], [INFO], немає. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача і ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дитини, свідків, приймаючи до уваги думку представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 13, 15 розділу 3 Сімейного Кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей, та щодо виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). Рішенням суду від 19.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, рішення набрало законної сили 31.12.2011 року (а.с. 6). [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON], [INFO], з 01.08.2014 року перебувають на обліку як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції і зареєстровані у [ADDRESS] (а.с. 7). [PERSON] є учнем 3-Б класу навчально-виховного комплексу Загальноосвітня школа І-Ш ступенів - гімназія № 23. Дитина знаходиться на утриманні матері. [PERSON] працює у відділенні ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Вінниці на посаді головного спеціаліста відділу з обслуговування та кредитування приватних осіб, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 10). Згідно довідки НВК ЗОШ І-ІІ ступенів-гімназія № 23 від 29.09.2015 року мати приділяє багато уваги вихованню [PERSON], цікавиться навчанням і успіхами, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язки з класним керівником та вчителями. Батько дитини [PERSON] жодного разу не поцікавився навчанням та успіхами [PERSON], з учителями зв'язки не підтримує, батьківські збори не відвідує (а.с. 8). В даний час [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку ТОВ «Альтамедіка плюс» (м. Вінниця, вул. Пирогова, 45), під наглядом лікаря-педіатра. На прийомах з дитиною присутня мати, батька дитини на приймах з дитиною не було (а.с. 9). Відсутність батька у житті [PERSON] ще спостерігалась під час їх проживання у м. Донецьку. Зокрема, ці обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON] та довідкою, виданою директором Донецької гімназії №107 (а.с. 29) з якої вбачається, що в період навчання [PERSON] у 1-А класі гімназії за 2013 - 2014 роки, вихованням займалась мати - [PERSON], яка відвідувала батьківські збори, турбувалась про успіхи сина. Батько - [PERSON] з родиною не проживав, життям та успіхами сина не цікавився, з класним керівником не контактував, батьківських зборів не відвідував. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. На запит суду та відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 СК України виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування надав висновок від 19.01.2016 року №01-00-011-1114 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 48-49). Комісією враховані наявність родинних відносин та позитивне ставлення дитини до батька, а також пояснення дитини про те, що батько часто телефонує йому, цікавиться його життям та навчанням. Разом з тим, в судовому засіданні [PERSON] розповів, що останній раз із своїм батьком [PERSON] він спілкувався по телефону 1 чи 2 роки тому. Він часто спілкується телефоном із бабусею та дідусем, що залишились в Донецьку. На засіданні опікунської ради він хотів інше сказати, однак, сказав, що батько часто йому дзвонить, але це не так. З днем народження батько його вітав ще коли вони жили разом. В Донецьку вони бачились всього 1-2 рази. З метою з`ясування психоемоційного стану дитини в судовому засіданні була допитана в якості свідка дитячий психотерапевт [PERSON], яка протягом двох місяців проводить усні консультації із позивачем і безпосередньо працює із малолітнім [PERSON]. Вона пояснила, що у дитини спостерігається тривожний стан, пов`язаний з питаннями адаптації та відчуттями в колективі. Обставини їх сімейного життя відомі зі слів. Про відносини із батьком вони з [PERSON] говорили нещодавно і хлопчик сказав, що батька бачив давно, по телефону не спілкується з ним і через це ображається. Загалом ставлення дитини до батька негативне і він не цінить батька як близьку людину, але якби батько проявляв ініціативу, у [PERSON] було б інше відношення. На її думку дитина не схильна до обману, проте неправдиві пояснення засіданні комісії могли бути пов`язані із його хвилюванням чи неправильним розумінням запитання. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки і піклування. Враховуючи обставини, повідомлені дитиною в судовому засіданні, які також доводяться сукупністю доказів, суд вважає висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав недостатньо обґрунтованим, тому не погоджується із ним. На підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки не спілкується з дитиною, не виявляє турботи та інтересу до її життя, внутрішнього світу, не розуміє її потреб, не надає підтримки, в тому числі матеріальної. Таку поведінку батька суд розцінює як винну поведінку та свідоме нехтування своїми обов`язками по вихованню дитини, байдужість до долі особливо в умовах, пов`язаних із вимушеним переміщенням [PERSON] та сина [PERSON] на проживання з тимчасово окупованої території до м. Вінниці. Такі обставини є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Суд вважає необхідним роз'яснити відповідачеві, що згідно ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських праві і суд, перевіряючи, наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, також суд приймає до уваги реальні потреби неповнолітньої дитини, і те, що обов'язок утримувати неповнолітню дитину є обов'язком обох її батьків, тому суд приходить до висновку, що частка аліментів в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, що буде стягуватись на утримання сина [PERSON], є обґрунтованою та законною. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в межах суми аліментного платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір - 487,20 грн., а також судовий збір на користь держави за вимогу про стягнення аліментів - 487,20 грн.

Outcome: approved