Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

11 січня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24200,62 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між нею і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 22.11.2020 року у неї виникла заборгованість у сумі 24200,62грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита в розмірі 24200,62 грн. в т.ч. 20,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 24180,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита. На підставі вищевикладеного, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова суду від 12.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі.Призначено судове засідання. Представник позивача, Дашко В.М., який діє на підставі довіреності від 28.08.2020 року, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та\~\~[PERSON] укладено кредитний Договір, згідно зумовамиякого остання отримала банківські послуги. (а.с. 12) Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява складає між нею і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві та, що відповідач ознайомлена та згодна з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку». 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». На ім`я [PERSON] було видано дві картки: перша № [NUMBER] дата відкриття 11.07.2016 року з терміном дії до 12/19; друга картка № [NUMBER] дата відкриття 01.03.2017 року з терміном дії до 05/20. (а.с.10) Інших відомостей щодо карток, які б видавалися на ім`я відповідача [PERSON] матеріали справи не містять. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що 11.07.2016 року кредитній ліміт встановлено у розмірі 300,00 грн. який періодично збільшувався та зменшувався, останній раз 24.05.2017 року було збільшено до 13000,00 грн, та остаточно зменшено 19.07.2018 року до 0,00 грн. (а.с.11) Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість у\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 22.11.2020 року становить у розмірі 24200,62 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита в розмірі 24200,62 грн. в т.ч. 20,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 24180,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита. (а.с. 6-9) Статтею 634 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. В порушення статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови кредитного договору. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 02.09.2015 укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалася заборгованість за тілом кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 22.11.2020, становить 24200,62 грн. Поряд з цим, відповідно до наявної в матеріалах справи довідкою про видачу відповідачу кредитних карток, остання картка № [NUMBER] була відкрита на ім`я [PERSON] 01.03.2017 зі строком дії до травня 2020 року (а.с. 10). Виходячи зі змісту вказаної довідки про видачу кредитних карток та виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] після травня 2020 року інших кредитних карток, крім картки № [NUMBER] , відповідачу видано не було. Таким чином, після травня 2020 року [PERSON] фактично була позбавлена можливості користування кредитними коштами, наданими їй за договором від 02.09.2015 та фізично не могла зняти жодних коштів з картки або скористатися ними іншим чином. Окрім того, як вбачається з виписки за договором № б/н станом на 23.11.2020 року фактично відповідачем були використані кошти у розмірі 12198,91 грн. (а.с.75-77) З виписки вбачається що відповідачем за період з 11.07.2016 року по 24.09.2016 року було використано коштів у розмірі 2493,32 грн, проте суд відраховує з цієї суми 134,41 грн та 50,00 грн., які є відсотками та пенею, оскільки з умовами договору відповідач ознайомлена не була, а також відповідач користувалася карткою 26.05.2017 року шляхом зняття готівки в банкоматі у розмірі 9360,00 та 530,00 грн., тобто [PERSON] було використано коштів у загальному розмірі 12198,91 грн. (а.с.75-77) Після цього жодних видаткових операцій, крім договірного списання відсотків, штрафів та пені, по рахунку відповідача не відбувалося. Поряд з цим, суми відсотків, штрафів та пені не збільшують розміру тіла кредиту, а відтак, заявлена позивачем до стягнення сума тіла кредиту у розмірі 24200,62 грн. - є необґрунтованою. Враховуючи викладене, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що заборгованість [PERSON] , за тілом кредиту становить 24200,62 грн. Водночас, факт використання [PERSON] коштів у розмірі 12198,91 грн. в період з 11.07.2016 по 26.05.2017 відповідачем не спростовано. Жодних доказів, які б спростували відсутність заборгованості по тілу кредиту в сумі 12198,91 грн. або підтвердили її погашення (копії квитанцій, тощо) відповідачем не надано, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку сторін довести свої вимоги або заперечення, суд вважає, що наявність заборгованості по тілу кредиту в сумі 12198,91 грн., що підтверджено належними доказами, а вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. Окрім того, позивачем надано до матеріалів справи довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, яка підписана відповідачем 15.10.2020 року, проте підписана вже після строку дії картки (05/20), а тому суд не може прийняти її до уваги, та вважати належним та допустимим доказом. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 12198,91 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимогу розмірі 1059,56 грн. (12198,91*2102/24200,62).

Outcome: partial