Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

11.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.12.2013 року у розмірі 66130,58 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень, посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н\~від 30.12.2013 року, відповідно якого [PERSON] отримав від банку\~кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав належним чином, заборгованість не погасив. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим\~позивач звернувся до суду та\~просить стягнути вищевказану суму заборгованості з відповідача. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача , в якій зазначено, що позивач позо підтримує та про можливість розгляду справи за відсутністю представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином,причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] щодо перегляду заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 16.01.2018 року за цим самим позовом, в якій зокрема було зазначено щодо пропуску банком відповідного строку на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та останній вважає за доцільне при розгляді справи по суті застосувати положення ст. 267 ч.4 ЦПК України. При викладених обставинах та з огляду на норми ч.3\~ст.211 ЦПК України\~про те, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.12.2013 року, [PERSON] отримав від банку\~кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором в період з 30.12.2013 року по 25.09.2017 року.\~Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором\~станом на\~25.09.2017 року та відповідно до розрахунку заборгованості в період з 30.12.2013 року по 25.09.2017 року\~відповідач має загальну заборгованість у розмірі 66130,58 грн., яка складається з наступного: - 2713,34 грн.\~заборгованість за кредитом; - 55696,70 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4095,27 грн.\~заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф ( фіксована частина), 3125,27 грн. штраф ( процентна складова). Позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Суд вважає, що відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст.ст.610,612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша\~фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до\~ст. 1048 ЦК України\~кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір та порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом, належним чином не виконав,\~остаточну заборгованість досі не погасив, у звязку з чим і виникла\~заборгованість перед\~позивачем. До відношень, встановлених по кредитному договору також застосовуються положення параграфа 1глави 71\~ЦК України(ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Відповідно дост.256ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, визначено що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) -п. 1 ч. 2ст. 258\~ЦК України. Частиною п'ятою\~статті 261ЦК України\~передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, також відповідачем надано на адресу суду заяву про відмову у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності. Так, з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивачем було подано до суду позов 11.10.2017 року, а кредитний договір між сторонами укладено 30.12.2013 року, із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.12.2013 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що зокрема останній день сплати відповідачем кредиту відповідно до розрахунку заборгованості є 29.01.2014 року Вказані обставини свідчать про те, що АТ КБ «ПриватБанк» з 29.01.2014 року було відомо про наявність кредитної заборгованості у відповідача, однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було вжито будь-яких заходів щодо погашення заборгованості по кредиту відповідачем. Також, у своїй позовній заяві позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначає. Відповідно до\~статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Згідноч.4 ст.267Цивільного кодексу України\~сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що з урахуванням положення пункту 7 частини тринадцятої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності, яку просить застосувати відповідач у заяві, поданої до винесення судом рішення. Крім того, у відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє у стягненні на користь позивача суми судового збору з відповідача, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed