Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

11 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 30% (3/10) усіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення дочкою навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що від шлюбу з [PERSON] у них 22 червня 1994 року народилася дочка [PERSON]. Дочка навчається у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця. З січня 2016 року вона та відповідач стали проживати окремо і останній перестав надавати дочці будь-яку допомогу. Вона ж не має змоги утримувати дочку самостійно, кошти необхідні на одяг, харчування, підручники, проїзд до місця навчання, проживання в гуртожитку. Оскільки [PERSON] працює на Гнідинцівському ГПЗ та має стабільну заробітну плату, а отже може надавати кошти на утримання дочки, просить задовольнити її позовні вимоги. До початку судового засідання позивач звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила задовольнити (а.с. 20). Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов визнає повному обсязі (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). [PERSON] навчається на шостому курсі медичного факультету №3 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця за денною формою навчання, термін закінчення університету 2017 рік, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу (а.с. 5). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Докази на підтвердження того, що відповідач має інших утриманців чи незадовільний стан здоровя, в матеріалах справи відсутні. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, має постійне місце роботи, а тому здатний утримувати дочку на період його навчання до досягнення останньою 23-річного віку. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved