Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

10.09.2021 року позивачі звернулися з відповідним позов до суду, в якому просили скасувати удочеріння неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] виключив з запису відомості про батьків дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову посилаються на те, що оскільки у них дітей не було, вони вирішили усиновити дитину. 22 липня 2011 року Миколаївським районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення про удочеріння малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що були внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини, вони були зазначені батьками дитини, а вона була записана як [PERSON] , [INFO] . Родина перебувала на обліку у Службі у справах дітей Миколаївської міської ради, як сім`я в якій виховується усиновлена дитина. Працівники служби відвідували родину, складали акт обстеження проживання дитини, вони як батьки щороку надавали звіт, щодо виховання дитини. Зауважень від працівників служби, щодо виховання, навчання, утримання та інше не надходило. З часу удочеріння вони були для [PERSON] батьком та матер`ю, робили усе щоб дитина відчувала cебе їх донькою, але цього не сталося. Донька росла в оточенні любові, поваги один до одного. Вони піклувались про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечували необхідне харчування, медичний догляд, лікування доньки, коли це було потрібно. Вони постійно спілкувались з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, сприяли засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, виявляли інтерес до її внутрішнього світу, створювали умови для отримання нею освіти. [PERSON] , дівчина з складним характером, вона постійно конфліктує з оточуючими, схильна до скоєння правопорушень. У зв`язку з конфліктними ситуаціями у школах між донькою та іншими учнями та вчителями, за час навчання, декілька разів доводилося переводити [PERSON] з одного навчального закладу до іншого закладу, проте і у іншому навчальному закладі усе повторювалось. Між ними та донькою теж склались непрості відносини, вона хоча і називала їх батьками, але відчувалась що вона вважає їх чужими для неї людьми. З метою вирішення цих проблем вони звертались за допомогою до Миколаївського міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді щодо налагодження стосунків з донькою. [PERSON] відвідувала психолога з нею проводилась робота спрямована на подолання наслідків психоемоційної травми, зміни моделі поведінки та інше. Після роботи психолога їм здавалось, що вони на деякій час ставали сім`єю та донька їх любить та вважає себе їх донькою. Через деякій час усе поверталось , відносини становились напруженими. Вони також звертались за допомогою до лікаря психіатра. Дитина проходила обстеження, а с часом і лікування у умовах стаціонару з діагнозом : несоціалізований розлад поведінки на органічному фоні. В подальшому [PERSON] почала тікати з дому, вони вживали усіх дій щодо її розшуку, звертались до поліції. Так, в грудні 2016 року, коли дівчинки було 11 років вона вперше втекла від них та її знайшли у м. Херсоні, тоді вони їздили до м. Херсон та повернули дитину до дому. 03 грудня 2020 року [PERSON] втекла від матері в районі Центрального ринку, її повернули до дому за допомогою поліції, куди вони звернулись за розшуком. 29 липня 2021 року коли вони усі разом були вдома та конфлікту між нами не було, [PERSON] без причини покинула будинок та пішла невідомо куди, телефон було вимкнено, тому вони звернулись до поліції за її розшуком. Після своєї втечи, [PERSON] звернулась до Миколаївського міського центру соціальних служби сім`ї, дітей та молоді та поліції з заявами, в яких звинуватила батька у кримінальному правопорушенні, а саме в її зґвалтуванні. Факти не підтвердились та відносно [PERSON] закрито кримінальне провадження. При спілкуванні з дитиною ми намагались з`ясувати чому вона так зробила, вона повідомила, що пошуткувала. Після цього випадку відносно матері [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, про невиконання нею своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON] 26 серпня 2021 року Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрито через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. На теперішній час [PERSON] знаходиться у КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Стосунки, між ними та [PERSON] як батьків та доньки не склалися не з їх вини, вони виконували свої батьківськи обов`язки, постійно спілкувались з донькою, утримували дитину, займались її вихованням та розвитком.. Але з часом зрозуміли, що між ними склалися незалежно від їх , як усиновлювачів, волі стосунки, які роблять неможливим наше спільне проживання з дитиною і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, адже вони не мають впливу на дитину, а тому виховання стало неможливим. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Проткольною ухвалою суду від 19.11.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 23.12.2021 року. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили про його задоволення. Суду пояснили, що вони робили усе можливе, щоб стати для [PERSON] справжніми батьками, проте через складний характер доньки це давалося дуже важко. Коли донька підросла і уввійшла в підлітковий вік, то виховувати її стало майже неможливо, оскільки на вона постійно тікала з дому, перестала їх слухатися взагалі, вигадувала про них страшні речі, демонстративно висловлювала наміри щодо суїциду. На теперішній час склалаися такі стосунки, що продовжуючи проживати однією родиною, вони вже побоюються за життя доньки, яка може спонтанно завдати собі шкоди, або і оточуючим. Мати боїться залишатися з нею вдома на одинці, доньку потрібно постійно пильнувати, проте таке викликає у неї категоричний протест, що має в свою чергу зворотній ефект. Також донька почала потроху викрадати гроші . Представник позивачів адвокат Мілюченко В.А. просила про задоволення позову з викладених в ньому підстав та з урахуванням думки самої дитини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, зазначила, що з урахуванням стосунків, що склалися у [PERSON] з позивачами, категоричне небажання дитини повертатися у сім`ю - скасування усиновлення буде в найкращих інтересах дитини. Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) судом була заслухана думка дитини - неповнолітньої [PERSON] , яка висловила категоричне та усвідомлення бажання щодо скасування удочеріння відносно себе. Зазначила, що ні в якому разі не повернеться до батьків, не буде з ними проживати, і це її власне рішення, яке не обумовлено поганим ставленням до неї батьків. Вона розуміє, що батьки намагалися правильно її виховувати, піклувалися про неї належним чином, проте стосунки як з батьками у неї не склалаися і вже відновити їх неможливо. Просила залишити по-батькові « [PERSON] » і місце народження «м.Миколаїв», а прізвище повернути попереднє. Практичний психолог КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколївської обласної ради [PERSON] , де зараз перебуває дитина, суду пояснила, що [PERSON] поступила до них фактично за власним бажанням. Батьки приходили до неї, навіть виконували всі її бажання, проте дівчина категорично відмовляється повертатися додому. Як її не вмовляли, не розмовляли - вона це рішення прийняла самостійно і не бажає його змінювати. Вона нічого поганаого про батьків не розповідала, такі стосунки між ними склалися незалежно від волі обох сторін, напевно в силу особливостей їх характерів. Під час проживання в родині останні роки [PERSON] виказувала багато випадків девіантної поведінки, проте перебуваючи в колективі вона спроможна дотримуватися загальних правил поведінки, активна та творча, почала краще навчатися, бажає отримати вищу освіту. Вислухавши пояснення сторін , вислухавши думку дитини в присутності практичного психолога КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколївської обласної ради [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.09.2006 році позивачі зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану міста Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбу зроблений відповідний актовий запис за № 1106. 22 липня 2011 року Миколаївським районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення про удочеріння малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Змінено прізвище та по-батькові, а також місце народження дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області на [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Миколаєва. Відповідно до рішення суду було внесені зміни актового запису про народження дитини, де позивачі зазначені батьками дитини, дитина записана як [PERSON] , [INFO] . Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області видав повторне свідоцтво про народження з внесеними змінами. В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] у графі батьки зазначено батько: [PERSON] та мати: [PERSON] , актовий запис № 07 від 12.06.2008 року. [PERSON] перебувала в Радсадівському соціально- реабілітаційному центрі для дітей «Родинний дім», після того як рішення суду вступило у закону силу дитина проживала за місцем постійного проживання позивачів. Матеріалами справи підтверджується, що позивачі багаторазово протягом 2017-2019 років зверталися до служби у справах дітей ММР з приводу конфлікту та проблем у вихованні [PERSON] , налагодження стосунків з дитиною підліткового віку, корекції її поведінки; отримували більше 20 разів психологічних консультатцій з психологами Центру, які надавали періодичне поліпшення стсоунків, проте дівчина продовжувала тікати з дому. [PERSON] проходила лікування в МОПЛ № 1 з приводу висловлювання схиильності до суїциду в 2019 році, поставлено діагноз «несоціалізований розлад поведінки на органічному фоні». Також матеріалами справи підтверджується неодноразова втеча [PERSON] з дому та розшук її батьками через органи поліції та відомі сайти м.Миколаєва, а також звернення до правоохоронних органів . На теперішній час [PERSON] знаходиться у КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Згідно характеристики [PERSON] від 31.08.2021 року, вказано, що виявлено порушення родинних зав`язків та прив`язаності до батьків. [PERSON] постійно говорить, що не любить батьків, їх опіка дратує і вона не має бажання проживати разом з ними, до батьків в неї споживче відношення. Своє майбутнє дівчина бачить окремо від цієї родини та категорично відмовляється повертатись додому. Також в присутності практичного психолога центру на адресу Служби у справах дітей ММР власносруч [PERSON] , написана заява , що вона «згодна з рішенням батьків про скасувавння удочерінняі повінстю його підтримує. Думку свою не змінить. Вона робит це усвідомленно та з розумом. Вона відмовляється від батьків та бажає, щоб її забрали з цієї родини. Конфлікти тривають не перший рік, ситуація зайшла в глухий кут і єдиний вихід- уйти з цієї сім`ї. Саме вона є джерелом цих конфліктів, і вона не бачить подальшого життя в цій родині». За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Частиною другою статті 239 СК України встановлено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Порядок здійснення усиновлення (скасування усиновлення), здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей регулюється Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Суд вправі скасувати усиновлення дитини при відсутності винної поведінки усиновителя, коли в силу обставин, що не залежать від усиновителя, не склались відносини, що необхідні для нормального розвитку і виховання дитини. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача. Позивачами доведено те, що стосунки, які формувалися між усиновлювачами та дитиною на теперішній час можна назвати незалежними від волі усиновлювача, впродовж проживання дитини в родині, вони робили все можливе, щоб дитина мала все необхідне (фізичний та духовний розвиток), але внаслідок ситуації, що склалася в родині, вже софрмованої думки самої дитини, яка в силу її віку є досить усвідомленою та підтверджується і її неодноразовоими діями , між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, що унеможливлюють подальше проживання дитини разом із усиновлювачами. Відповідно до положень ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення. Враховуючи викладене, в ході розгляду справи суд, знайшов об`єктивне підтвердження факту того, що між усиновлювачами і дитиною, склалися, незалежно від їх волі стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а також ввраховуючи визнання позову відповідачем, який заявивив, що таке скасування відовідатиме якнайвищим інтересами самої дитини, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд вважає за необхідне врахувати думку та бажання самлої дитини, відсутність заперечень проти цього позивачів, та залишити їй по батькові « [PERSON] » та місце народження «м.Миколаїв», а прізвище присвоїти, яке вона мала до усиновлення. Згідно ст. 241 СК України, орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved