Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] подала позов до ПП «Міловське», треті особи: Реєстраційна служба Балаклійського РУЮ Харківської області, Відділ Державного земельного агентства у Балаклійському районі, про визнання недійсними з моменту укладення договорів між [PERSON] та ПП «Міловське»: договору без номеру від 18.05.2007р. оренди земельної ділянки площею 4,1351 га, належної позивачу на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії Р2 № 754238, договору без номеру від 18.05.2007р. оренди земельної ділянки площею 0,1314 га, належної позивачу на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії Р2 № 754239; та застосування наслідків недійсності правочинів, скасувавши їх державну реєстрацію (т. 1 а.с. 2-5). 26.10.2016р. [PERSON] подала уточнену позовну заяву до ПП «Міловське», треті особи: Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, Відділ Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області, в якій просила визнати зазначені договори недійсними з моменту укладення та скасувати державну реєстрацію цих договорів (т. 1 а.с. 184-185). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 01.12.2016р. за заявою представника позивача залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] в частині визнання недійсним договору від 18.05.2007р. оренди земельної ділянки площею 0,1314 га і зобов'язання скасувати державну реєстрацію договору (т. 1 а.с. 244, 248). 10.04.2017р. [PERSON] подала уточнену позовну заяву до ПП «Міловське», Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області, в якій позивач остаточно просила: визнати недійсним з моменту укладення договір від 18.05.2007р. оренди земельної ділянки площею 4,1351 га між [PERSON] та ПП «Міловське», зареєстрований у державному реєстрі земель 19.09.2007р. за № 040763800009, застосувати наслідки недійсності правочину та скасувати державну реєстрацію договору (т. 2 а.с. 40-41). В обґрунтування позову зазначено, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 754238 від 27.12.2002р. позивачу належить земельна ділянка площею 4,1351 га. Вказану земельну ділянку 04.09.2013р. позивачем було передано у користування ТОВ «Успіх Слобожанщини» на підставі договору оренди. В зв'язку з необхідністю допиту позивача під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом крадіжки соняшника з земельної ділянки (контур 37), позивач у вересні 2014 року від слідчого довідалася про існування договору оренди земельної ділянки площею 4,1351 га між нею та ПП «Міловське» від 18.05.2007р., зареєстрованого у Балаклійському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК 19 вересня 2007 року за № 040763800009. Зазначила, що умови, які колись пропонувало керівництво ПП «Міловське» по строкам користування земельною ділянкою та орендній платі її не влаштовували, тому вона не підписувала ні договору оренди земельної ділянки з ПП «Міловське», ні додатків до договору. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з наведених у ньому підстав. Зазначила, що [PERSON] підписала лише бланк договору оренди земельної ділянки з ПП «Міловське». Акт прийому-передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки в натурі, які відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на 18.05.2007р.) є невід'ємною частиною договору оренди землі, [PERSON] не підписувала. Орендну плату від ПП «Міловське» позивач не отримувала. Представник відповідача ПП «Міловське» в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки її власник [PERSON] уклала відповідно до своєї внутрішньої волі, надала необхідні для укладення договору документи та підписала договір. Договір оренди земельної ділянки відповідає вимогам чинного на момент його укладення законодавства, був зареєстрований у встановленому порядку та спрямований на реальне настання правових наслідків. Умови договору виконувалися сторонами протягом 2007-2014р.р. Позивач передала відповідачу, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку. Позивач щорічно отримувала орендну плату та не зверталася до ПП «Міловське» із зауваженнями або претензіями. Заявив про застосування позовної давності, просив відмовити у позові внаслідок спливу позовної, оскільки позивачу було відомо про договір оренди з моменту його підписання 18.05.2007р. (т. 2 а.с. 65). Другий відповідач і третя особа про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, отримали копії уточненої позовної заяви (т. 2 а.с. 46, 47) та судові повістки (т. 2 а.с. 60, 61), однак їх представники в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, поважності причин неявки не убачається, клопотань та письмових заперечень від них не надходило. Тому за правилами ст. 169 ЦПК України їхня неявка не є підставою для відкладення розгляду справи. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,1351 га згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 754238 від 27 грудня 2002 року (т. 1 а.с. 6). 19.09.2007р. в Балаклійському РВ ХРФ ДП ЦДЗК зареєстрований договір оренди вказаної земельної ділянки від 18.05.2007р. між [PERSON] та Приватним підприємством «Міловське» (т. 1 а.с. 9-14). Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на 18.05.2007р.) невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 ЗУ «Про оренду землі»). Згідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю має власник земельної ділянки або землекористувач. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із передбачених ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав і інтересів судом є визнання правочину недійсним. Цивільні відносини щодо недійсності правочинів даної категорії регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. N 161-XIV та іншими актами законодавства. Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства оцінюється судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За висновком судово-почеркознавчої експертизи від 27.10.2016р., проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON]: підпис від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки б/н від 18.05.2007р., укладеному між [PERSON] та ПП «Міловське», площею 4,1351 га, на зворотній стороні другого аркуша документа, в графі «Орендодавець» виконаний [PERSON], підпис від імені [PERSON] в акті прийому-передачі земельної ділянки від 18.05.2007р. та акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 18.05.2007р. додатках до договору оренди земельної ділянки б/н від 18.05.2007р., укладеного між [PERSON] та ПП «Міловське», площею 4,1351 га, в рядку «Орендодавець» виконаний не [PERSON], а іншою особою (т. 1 а.с. 197-214). Тобто, [PERSON] було підписано тільки текст договору (документу - Договір оренди земельної ділянки), а невід'ємні частини договору оренди землі: акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки вона не підписувала. Таким чином оспорюваний правочин був вчинений без волевиявлення [PERSON], що є підставою для визнання договору оренди земельної ділянки відповідно до частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України недійсним. Позивач заперечувала отримання нею орендної плати від ПП «Міловське». Відповідачем протилежного не доведено, хоча представник запевняв про виплату позивачу орендної плати. Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» N 9 від 06 листопада 2009 року, судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Таким чином обставини отримання чи неотримання позивачем орендної плати від відповідача правового значення для визнання договору оренди недійсним не мають. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначає позивач, про існування оспорюваного договору оренди земельної ділянки (з актами прийому-передачі земельної ділянки і визначення меж земельної ділянки в натурі), про порушення свого права довідалася тільки у вересні 2014 року внаслідок проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням. На підтвердження цього надала копії документів з кримінального провадження про отримання слідчим від органу Держземагенства копії оспорюваного договору з невід'ємними частинами та вказівки слідчому про допит власників цих земельних ділянок (т. 1 а.с. 26-29). Тому слушними є доводи позивача про те, що про існування оспорюваного договору у повному обсязі відповідно до закону (з невід'ємними частинами), а не його частини у вигляді договору з її підписом, вона дізналася лише у 2014 році внаслідок участі у кримінальному провадженні. Це відповідачем не спростовано, оскільки невід'ємні частини оспорюваного договору (договір в цілому) позивач не підписувала, вважала його не укладеним. А цей позов поданий 10.12.2015р., з дотриманням позовної давності. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved