Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

10 лютого 2020 року (за поштовим штемпелем) представник позивача за довіреністю Чеботарь Ж.С. звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем 12.06.2007 було укладено кредитний договір № 014/0983/82/56556 (далі - Договір від 12.06.2007), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 50000 доларів США строком до 12.06.2017 року із сплатою 13,50% річних, а відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до графіка. Внаслідок прострочення виконання відповідачем свої своїх зобов`язань він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Отже за період з 30.01.2017 по 30.01.2020 3% річних складають 7235,20 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 179788,23 грн, тому просить стягнути із відповідача 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за Договором від 12.06.2007 за період з 30.01.2017 по 30.01.2020 року в зазначеному розмірі та сплачені судові витрати в розмірі 2696,82 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року справа передана за підсудністю до Згурівського районного суду Київської області. У судове засідання сторони повторно не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, відповідач - за адресою його місця проживання, про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Представник позивача направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), вважає за можливе провести розгляд справи. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 цієї Конвенції. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 12.06.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем було укладено Договір 014/0983/82/56556 (а.с.7-8, 9-10 - копії Договору від 12.06.2007, платіжного календаря). Відповідно до п.1.3 Статуту Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» є правонаступником з усіма юридичними правами та обов`язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (а.с.17-19 - копія Витягу із Статуту). Відповідно до умов цього Договору відповідачу видано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 50000,00 доларів США терміном на 120 місяців з 12.06.2007 по 12.06.2017 (п.п. 1.1, 1.2 Договору від 12.06.2007). Процентна ставка становить 13,50% річних (п.1.4 Договору від 12.06.2007). 20 січня 2020 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за Договором від 12.06.2007 (а.с.12, 13- копії вимоги, реєстру поштових відправлень та квитанції). Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 30.01.2020 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у зв`язку із порушенням зобов`язань за Договором від 12.06.2007 становить 968457,47 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 24065296,51 грн, з яких, заборгованість за кредитом - 36345,96 доларів США, що еквівалентно 903164,19 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 36345,96 доларів США, що еквівалентно 903164,19 грн, заборгованість за відсотками - 51756,77 доларів США, що еквівалентно 1286109,15 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 51756,77 доларів США, що еквівалентно 1286109,15 грн, пеня - 880354,74 доларів США, що еквівалентно 21876022,97 грн, 3% річних з 30.01.2017 по 30.01.2020 - 7235,20 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 179788,23 грн (а.с.5-6 розрахунок). При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2696,82 грн (а.с.1 - платіжне доручення). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані позивачем докази вбачаються достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за спірним Договором та його припинення відповідач також суду не надав та не спростував в повному обсязі доказів, наданих позивачем. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору від 12.06.2007, що є підставою для стягнення із нього 3% річних за період з 30.01.2017 по 30.01.2020 у розмірі 7235,20 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 179788,23 грн, та суми сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved