Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

11 березня 2021 року пред`явлено до суду позов малолітнього [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє законний представник - батько [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [INFO] , в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Мангушевою Ольгою Степанівною на ім`я [PERSON] , [INFO] та зареєстроване в реєстрі за №410 на частку у статутному капіталі Промислово-комерційної фірми «Христина, ЛТД» у виді товариства з обмеженою відповідальністю, податковий номер 03334724, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, смт Високий, вул. Луначарського, буд. №43 в розмірі 80% (вісімдесят відсотків), що в грошовому еквіваленті становить 176 000,00 (сто сімдесят шість тисяч) гривень. 22 березня 2021 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року з метою дотримання обов`язку щодо сприяння створенню належних умов для здійснення малолітньою особою її прав, визначених законом, в порядку приписів частини 3 статті 63 ЦПК України зобов`язано Службу у справах дітей Дергачівської міської ради звернутися до суду із поданням про заміну законного представника малолітнього [PERSON] , [INFO] , на час розгляду даної цивільної справи на спеціаліста (уповноважену особу) Служби у справах дітей Дергачівської міської ради. 24 березня 2021 року на виконання вказаної ухвали Служба у справах дітей Дергачівської міської ради подала суду відповідне подання, згідно якого просить суд з метою захисту майнових прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , призначити законним представником на час розгляду даної цивільної справи у Дергачівському районному суді Харківської області - головного спеціаліста-юрисконсульта Служби у справах дітей Дергачівської міської ради [PERSON] Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року задоволено подання про призначення законного представника малолітнього позивача. Від законного представника малолітнього позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити та розглядати справу в її відсутність. 15 квітня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] , [INFO] , надійшла заява, якою він повністю визнав пред`явлені до нього позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, не заперечував проти проведення судового розгляду без його фіксації технічними засобами. Також у зв`язку з визнанням ним позову не заперечував проти ухвалення судом в підготовчому засіданні судового рішення. Від уповноваженого представника відповідача надійшла заява про підтримання заяви відповідача щодо визнання пред`явлених позовних вимог та здійснення розгляду справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини справи, встановлені судом: [INFO] померла [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про смерть, видане Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області 17.09.2018, актовий запис №13671/. [PERSON] не залишила заповіту. Спадкування після неї здійснюється за законом. На момент смерті [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04 вересня 1999 року/. 02 серпня 2018 року між [PERSON] , його дружиною [PERSON] , сурогатною матір`ю та агентом був укладений договір про виношування дитини, посвідчений Карташовою С.І., приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим №982. 13 червня 2019 року подружжю [PERSON] на виконання Договору про виношування дитини сурогатною матір`ю було народжено дитину - [PERSON] . /Медичне свідоцтво про народження №593 від 14 червня 2019 року, видане КНП «Міський клінічний пологовий будинок №6» Харківської міської ради/. 22 червня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис про народження №843 [PERSON] , [INFO] , згідно якого батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] , [INFO] . 18 березня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. [PERSON] , [INFO] , було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №410, згідно якого він успадкував після померлої дружини частку у статутному капіталі Промислово-комерційної фірми «Христина, ЛТД» у виді товариства з обмеженою відповідальністю, податковий номер 03334724, в розмірі 80% (вісімдесят відсотків), що в грошовому еквіваленті становить 176 000,00 (сто сімдесят шість тисяч) гривень. 04 лютого 2021 року відповідач, [PERSON] , звернувся до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мангушевої О.С. з заявами про внесення змін до раніше виданих свідоцтв про право на спадщину в порядку ст.1300 ЦК України, зважаючи на обставину народження живим ще одного спадкоємця - малолітнього сина спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину. Того ж дня нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину в рівних частках (по Ѕ частці кожному) спадкоємцю - чоловікові, [PERSON] , [INFO] , та малолітньому сину [PERSON] , [INFO] на спадкове майно, що входить до складу спадщини [PERSON] . Тобто, нотаріусом було встановлено коло спадкоємців першої черги [PERSON] - чоловік та син, який виношений сурогатною матір`ю та народжений живим після її смерті. 04 лютого 2021 року стосовно одного об`єкту спадкового майна - частки в Статутному капіталі Промислово-комерційної фірми «Христина, ЛТД» у виді товариства з обмеженою відповідальністю, податковий номер 03334724, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, смт Високий, вул. Луначарського, буд. №43, в розмірі 80% (вісімдесят) відсотків, що в грошовому еквіваленті становить 176 000 (сто сімдесят шість тисяч) гривень, ПН ХМНО Мангушевою О.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Неможливість внесення змін до виданого 18 березня 2019 року (до дати народження малолітнього сина - позивача по справі) [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право на спадщину за законом обґрунтована фактом подальшого відчуження останнім частки в розмірі 40% (сорок) відсотків. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається після смерті особи. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 Цивільного кодексу України) У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (Частина перша статті 1261 Цивільного кодексу України). За положеннями абзацу другого частини другої ст. 25 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. В частині першій ст.1222 Цивільного кодексу України також визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу положень частини четвертої ст.1268 Цивільного кодексу України малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. В свою чергу приписами частини четвертої ст.1273 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Тобто, чинне цивільне законодавство охороняє спадкові права дітей, зачатих за життя спадкодавця та народжених живими після відкриття спадщини. З метою охорони спадкових прав дитини спадкодавця, народженої живою після його смерті, законодавство України не дозволяє нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину, а спадкоємцям здійснювати розподіл спадкового майна до народження дитини (ч.2 ст. 1298 ЦК України). Згідно 2 ст. 1298 Цивільного кодексу України якщо заповіт складено на користь зачатої, але ще не народженої дитини, видача свідоцтва про право на спадщину і розподіл спадщини між усіма спадкоємцями може відбутися лише після народження дитини. Положення абзацу першого цієї частини застосовується також щодо дитини, зачатої за життя спадкодавця, але народженої після його смерті, у разі спадкування за законом. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» в абз.3 п.27 зазначено наступне: «Відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала прав на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення в зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо». Згідно зі статтею 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Судом на підставі показів свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] хвилюючись за майбутню дитину нікому до моменту народження не повідомляв про виношування дитини сурогатною матір`ю. Після смерті дружини, з якою прожив у шлюбі тривалий час, був у відчаї, оформленням документів займався без особливої зацікавленості, на автоматі. Не знав положень законодавства, що зачаті за життя спадкодавця та народжені живими після відкриття спадщини діти спадкодавця мають право на спадщину. Тому й сказав нотаріусу, що на момент видачі свідоцтв про право на спадщину він залишився єдиним спадкоємцем [PERSON] . Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку про наявність підстав для задоволення пред`явлених позовних вимог. Оскільки при видачі [PERSON] , [INFO] свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.2019, реєстровий №410 відбулось порушення спадкових прав малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , народженого живим після її смерті, що являється самостійною підставою для визнання вказаного свідоцтва недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ч.2 ст.25, ст.1216, ст.1217, ст.1218, ч.1 ст.1220, ч.4 ст.1268, ч.4 ст.1273, ч.2 ст.1298, ст.1301 ЦК України,

Outcome: approved