Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

11 серпня 2021 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] : заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраж\-далою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає та зареєстрована в [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , є її співмешкацем, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, часто поводить себе агресивно, здійснює психологічний тиск та погрожує фізичною розправою їй та їх спільній малолітній дитині. Вона потерпає від насильства зі сторони [PERSON] вже протягом року. Поведінка співшешканця негативно впливає на її здоров`я та працездатність, негативно відображається на самопочутті та психічному здоров`ї їх малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Вона неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Неконтрольована поведінка [PERSON] , що відображалась у погрозах фізичною розправою, приниженнями, посилилась після проходження лікування на стаціонарі. Після останнього проходження лікування у [PERSON] було діагностовано маячний розлад органічної природи. 05 липня 2021 року [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно неї (ображав нецензурними словами, словесно погрожував побиттям, вчинив психологічне насильство). Вона була змушена викликати працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства та було передано справу до суду. Того ж дня було складено терміновий заборонний припис строком на 10 діб яким: зобов`язано кривдинка залишити місце проживання постраждалої особи; заборонено на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. [PERSON] вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду він і надалі погрожує їй та її дочці розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. У зв`язку з викладеним, заявник звертається до суду з вищевказаною заявою про видачу обмежувального припису. Заявник в судове засідання не з`явилась, від її представника - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа - [PERSON] , який є співмешканцем заявника, спільно проживають за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 січня 2019 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 51 (а.с. 9). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Звертаючись 11 серпня 2021 року до суду з заявою про видачу обмежувального припису заявник [PERSON] посилалась на те, що на теперішній час [PERSON] протягом тривалого часу вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме здійснює відносно неї психологічний тиск, принижує, погрожує фізичною розправою, поводить себе агресивно, що також негативно впливає на її малолітню дитину - [PERSON] . З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції) та у липні 2021 року за її зверненням працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства щодо неї з боку [PERSON] , а також винесено терміновий заборонний припис відносно [PERSON] . Але, психологічне насильство щодо неї з боку [PERSON] не припиняється. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2021 року згідно зі статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи стосовно [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , винесено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 197407, у зв`язку зі скоєнням ним 25 липня 2021 року, о 16.00 год., домашнього насильства психологічного характеру у відношенні своєї співмешканки [PERSON] (а саме погрожував фізичною розправою), з якою вони спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Встановлено такі заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 19.00 год. 25 липня 2021 року та діє до 19.00 год. 04 серпня 2021 року (а.с. 3). У пункті 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Вищезазначені обставини у своїй сукупності свідчать по те, що в родині [PERSON] та [PERSON] дійсно відбуваються конфлікти та сварки. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 547, виданої КНП «Міська лікарня № 12» Дніпровської міської ради, вбачається, що з 13 травня 2021 року по 18 червня 2021 року [PERSON] перебував у стаціонарі, повний діагноз: наслідки ішемічного інсульту в правій гемісфері великого мозку з судомним синдромом, лівобічний геміпарез; гіпертонічна хвороба ІІІст. 3ст. кризовий перебіг ССР 4 ст.; маячний розлад органічної природи (а.с. 7). Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису регламентований главою 13 розділу IV ЦПК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. За наданих заявником доказів, доводи заяви знайшли своє підтвердження, а враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що видача обмежувального припису надасть можливість родині емоційно заспокоїтися та вирішити питання спільного проживання остаточно. За змістом частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (частина 3 статті 26 вищевказаного Закону). Дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає за можливе видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] та встановити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити [PERSON] в будь-який спосіб спілкуватись зі [PERSON] , [INFO] , зокрема, вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням буде перебувати у місці, невідомому [PERSON] , та переслідувати її. При цьому, суд вважає за необхідне встановити строк дії обмежувального припису - 6 місяців з дня ухвалення даного рішення суду. Такими чином, вимоги заяви [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог заяви [PERSON] про вжиття таких заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , як заборона йому перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців, а також заборона [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців, суд виходить з наступного. Квартира [ADDRESS] є спільним місцем мешкання та реєстрації [PERSON] та [PERSON] . Так, з відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ще з 22 травня 1986 року (а.с. 5). При цьому, відповідно до відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 11 серпня 2011 року Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 19 червня 2019 року (а.с. 4). Хоча суд і погоджується з тим, що відносно заявника дійсно чиниться насильство з боку [PERSON] , і її права захищені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», але Конституція України має найвищу юридичну силу і жоден Закон або будь-який інший нормативно-правовий акт України не може суперечити їй. Зокрема відповідно до ч. 1, 3 ст. 47 Конститкції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Крім того, заявником суду не надано доказів на підтвердження того, кому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що позбавляє суд можливості встановити особу власника нерухомого майна, давність володіння та умови за яких заявник та заінтересована особа були вселені до зазначеного житла. Відомостей щодо наявності у [PERSON] у власності чи на праві користування іншого житла, ніж квартира [ADDRESS] , матеріали справи не містять, внаслідок чого вимоги заявника щодо заборони перебувати у місці спільного проживання та заборони наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не є достатніми підставами для позбавлення особи житла, тобто фактично порушення його конституційних прав. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) від 02 грудня 2010 року, в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. За таких обставин, за відсутності доказів наявності у [PERSON] іншого житла, ніж квартира [ADDRESS] , та доказів на підтвердження особи власника квартири, суд не вбачає підстав для задоволеннґя вимоги заявника в частині заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців, а також в частині заборони [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців, оскільки встановлення таких заходів буде порушенням конституційного права [PERSON] на житло, а тому у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з частиною 2 статті 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Тому, на виконання вищезазначених норм, суд вважає необхідним повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, в порядку ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, віднести на рахунок держави.

Outcome: partial