Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

11.09.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та призначити її опікуном дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона являється рідною матір`ю відповідача та бабусею малолітнього [PERSON] , який з самого народження проживав разом із позивачем та її чоловіком. Відповідач постійно зникала та не приділяла дитині жодної уваги, а згодом взагалі виїхала в невідомому напрямку. Відсутність батьківської турботи позбавляє дитину користуватися в повній мірі своїми правами. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 10.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити. Вказала, що ніякого матеріального інтересу не переслідує. Єдине бажання, щоб дитина, не дивлячись на малолітній вік, могла почувати себе повноцінним громадянином. Представник третьої особи Набока С.Л. , що діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача в даному випадку є доцільним. Зазначила, що комісією також вирішувалося питання щодо призначення опікуна дитині та на підставі зібраних доказів вирішено, що краще всього дитині буде з бабусею, яка виховує його з народження. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не надала. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України, проти чого позивач не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач являється матір`ю відповідача, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.09.1980 року Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківській області, актовий запис №49. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківській області, 16.06.1989 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого позивачу присвоєно прізвище - [PERSON] , та вчинено відповідний актовий запис №9. Матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , батько записаний відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.09.2015 року виконавчим комітетом Ков`язької селищної ради Валківського району Харківській області, актовий запис №21. З наданих доказів слідує, що позивач неодноразово зверталася до поліції із повідомленням, що мати малолітнього [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, покинула дитину та зникла без пояснень. [PERSON] перебувала у розшуку, як безвісно зникла особа, в результаті чого її місцезнаходження було встановлено в м. Дніпро, тому розшук припинено. Але до сина мати не повернулась, малолітнього [PERSON] продовжує виховувати бабуся [PERSON] , у зв`язку з чим 03.07.2019 року малолітній взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Валківської РДА. Згідно характеристики №02-20/529 від 24.08.2019 року, виданої Ков`язькою селищною радою, [PERSON] за час проживання на території селищної ради зарекомендувала лише з позитивної сторони. Порядна, ввічлива, доброзичлива людина, турботлива бабуся, постійно піклується про малолітнього онука, який проживає разом з нею від народження. Із характеристики слідує, що мати, [PERSON] , покинула сина у віці 2,5 років на бабусю та не брала участі у його вихованні, не піклувалася про стан здоров`я, матеріальне становище та взагалі не цікавилась його життям. Вказані обов`язки взяла на себе позивач у справі, яка купляє йому одяг для дома та дитячого садочка, всі необхідні особисті речі, ліки, коли дитина хворіє, продукти харчування тощо. Як вбачається із характеристики №01-37/117 від 25.07.2019 року, виданої Ков`язьким НВК (дошкільний підрозділ), [PERSON] за час відвідування садочку проявив себе як добрий, життєрадісний хлопчик. [PERSON] виховують бабуся з дідусем, але він більше прив`язаний до бабусі, яка проводить з ним увесь вільний час та повністю здійснює його матеріальне забезпечення. Хлопчик доглянутий, завжди чистенько одягнений, навчений елементарним правилам гігієни. [PERSON] має відповідний до свого віку фізичний розвиток. Виявляє інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, відволікається рідко, розуміє інструкції вихователя. Володіє досить великим словниковим запасом, правильно висловлює свої думки та будує речення. В іграх проявляє себе ініціатором, обирає ігри соціального та побутового характеру. [PERSON] - веселий, відкритий хлопчик, адекватно реагує на похвалу і критику. Вдома має свої обов`язки - поливає квіти та годує кішку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №378, спадкова справа №144 за 2011 рік, на підставі заповіту, посвідченого Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області 06.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №60, власником житлового будинку з будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] є позивач [PERSON] . З акту обстеження матеріально-побутових умов комісією Ков`язької селищної ради від 24.07.2019 року слідує, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] та онуком [PERSON] В будинку існують всі умови для належного проживання. Матеріальне забезпечення онука повністю здійснює бабуся. У дитини є все необхідне для розвитку та навчання. Має особисте ліжко, предмети гігієни, речі, іграшки, книжки, стіл для занять. Відповідно до висновку про стан здоров`я особи, виданого 20.07.2019 року КЗОЗ «Валківська ЦРЛ», протипоказань до виконання обов`язків опікуна [PERSON] не має. Як вбачається із довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ААА №0651219, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Баранове Валківського району Харківської області на території України станом на 12.06.2019 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. З наданого в судовому засіданні висновку №01-52/2458 від 11.11.2019 року слідує, що орган опіки і піклування Валківської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на викладені вище обставини. Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст.55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно вимог п.4 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, а тому з метою захисту його прав та інтересів суд задовольняє позов в повному обсязі. При цьому суд враховує, що у відповідності до ч.1 ст.169 СК України мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved