Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

11 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року в смт. Приазовське Запорізької області. Позов обґрунтований тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщину на житловий будинок [ADDRESS] Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв спадщину, що підтверджено рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 08.02.2016 року. Однак, постановою нотаріуса від 02.03.2016 року позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після померлого батька та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на будинок. Оскільки оригінал правовстановлюючого документа на будинок був втрачений, позивач не може його надати, і тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач Олександрівська сільська рада Приазовського району, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання уповноваженого представника не направила, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника ради, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2015 року. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження від 15.08.1959 року [NUMBER] Після смерті спадкодавця, відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 08.02.2016 року встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON], яка складається, зокрема з житлового будинку [ADDRESS] Як підтверджено матеріалами спадкової справи, наданими приватним нотаріусом Ковєрзнєвим С.В. на запит суду, крім позивача інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає, так як [PERSON] відмовився від прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2016 року, позивачу відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлого на будинок. При запиті судом відомостей про реєстрацію права власності встановлена відсутність даних про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з довідкою КП «Нерухомість-П» від 18.01.2016 року № 6, згідно інвентарного обліку житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 12.10.1989 року. Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12.10.1989 року, житловий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Враховуючи положення ст. 58 Конституції України, п. 4 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, до даних правовідносин, які виникли з моменту смерті [PERSON], підлягають застосування положення Цивільного кодексу УРСР 1963 року, чинного на момент відкриття спадщини. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. В силу ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 120 ЦК УРСР України передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Згідно витягу з погосподарської книги, по особовому рахунку книги № 494 користувачем житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], що мешкав з дружиною [PERSON], яка померла [INFO] Беручи до уваги відсутність інших членів колгоспного двору, на переконання суду позивачем доведено факт належності померлому житлового будинку. В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що позивачем підтверджено його право на спадкування за законом після смерті [PERSON], а також належність померлому спадкового майна у виді житлового будинку і визнання позову відповідачем, позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved