Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

10.10.2016 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, в якому просить суд: визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 58,1 кв.м., та господарські будівлі і споруди, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та на земельні ділянки. В установлений законом строк він прийняв спадщину, інші спадкоємці відмовились від спадщини. Він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, та приватним нотаріусом йому було видано лише свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлове домоволодіння було відмовлено, в зв'язку з відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документу на домоволодіння, а саме: відсутня його державна реєстрація в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та надано постанову. В зв'язку з цим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглядати справу без його присутності. Представник відповідача Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява, підписана сільським головою [PERSON], в якій сільська рада просить проводити розгляд справи за відсутності їхнього представника, клопотань та заяв проти позову не мають. Третьою особою [PERSON] було подано заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та не заперечує щодо його задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не направив. Дослідивши подані заяви, письмові матеріали даної цивільної справи, копію спадкової справи № 6/2013 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON], суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла матір позивача [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області Серії [NUMBER] ( а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS], та згідно з записом в по господарській книги Любарецької сільської ради за № 925 належав померлій [PERSON] на праві особистої власності. Будинок побудований у 1954 році. Спадкодавець [PERSON], [INFO], в спадковому будинку була зареєстрована і постійно проживала по день смерті [INFO] року. Разом з нею проживав та був зареєстрований син-[PERSON],[INFO]. Зазначене підтверджується довідками Любарецької сільської ради № 551 від 25.10.2013 року та № 368 від 01.06.2016 року ( а.с.11). Позивач [PERSON] належним чином та в установлений чинним законодавством строк прийняв спадщину, звернувшись 29.10.2013 року до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленної Т.К. з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], де було зареєстровано спадкову справу № 6/2013 та видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с. 12, 50-74). Інші спадкоємці за законом першої черги, діти померлої: [PERSON] та [PERSON], - відмовились від прийняття спадщини, подавши в той же день, 29.10.2013 року, письмові заяви до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленної Т.К. ( а.с.67,71). Позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку( а.с.76). Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок постановою приватного нотаріуса було відмовлено, оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на вказаний вище житловий будинок (а. с. 16). З досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] не існує. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним (формальним) визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 3. ст. 3 вказаного Закону, реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до п.п. 10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком бюро технічної інвентаризації. Як випливає з цього нормативного акту запис у погосподарській книзі є актом органу влади, що підтверджує право приватної власності. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. За змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач який прийняв спадщину після смерті [PERSON], в тому числі з моменту відкриття спадщини набув право на спадщину в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного,

Outcome: approved