Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

11 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди заподіяним злочином в розмірі 31630 грн. 06 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, просив позов задовольнити. \~ Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 09 червня 2015 року Деснянський районний суд м. Чернігова вироком суду встановив, що 17 серпня 2014 року, о 05 год. 00 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz E 420», реєстраційний номер [NUMBER] у стані алкогольного спяніння, рухався в м. Чернігові по проспекту Миру зі сторони вул. Щорса в напрямку вул. Коцюбинського. Рухаючись у вказаному напрямку, [PERSON] проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого на перехресті проспекту Миру проспекту Перемоги виїхав за межи проїзної частини тротуар по ходу свого руху, де скоїв зіткнення з придорожньою огорожею, після чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка рухалася по тротуару біля будинку № 85 по проспекту Перемоги. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкриті уламкові переломи обох кісток правої гомілки в нижній третині, лівої гомілки в верхній, середній та нижній третинах зі зміщенням; множинні поширені рвані рани нижньої третини лівого стегна, відшаруванням мяких тканин та дефектом шкіри та мязів гомілок; травматичний шок 2-3 ст., які могли виникнути 17.08.2014 року від дії тупих предметів за механізмом удару, в тому числі за обставин, вказаних в постанові (при зіткненні автомобіля, що рухався з пішоходом потерпілою) та згідно висновку судово-медичної експертизи № 791 від 19 серпня 2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. У даній дорожній обстановці водій [PERSON], грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 11.13, 12.1 Правил дорожнього руху, що перебувають у причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2015 року визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження та в непридатному стані була госпіталізована каретою швидкої допомоги в реанімаційне відділення Чернігівської міської лікарні №2 та знаходилась на лікуванні в травматологічному відділенні. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України закріплено поняття джерела підвищеної небезпеки, згідно якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до норм частини 2 ст. 1187 ЦК України, визначено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки. Відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Як встановлено судом, власником транспортного засобу марки «Mersedes-Benz E420» д.н.з. [NUMBER] є відповідач. В результаті завданої шкоди позивач була визнана інвалідом 1 Б групи, що зазначено у виписному епікризі, виданому Чернігівською міською лікарнею №2. Разом з тим, згідно наданих квитанцій на придбання ліків, судом встановлено, що заподіяна шкода позивачу становить на суму 27326 грн. 30 коп., тому підлягає стягненню з відповідача. При цьому, судом не приймаються суми сплачені позивачем як благодійні внески, на придбання бензину та продуктів харчування. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Також суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення витрат на користь позивача на правову допомогу з відповідача. З врахуванням складності категорії даної цивільної справи та складання позовної заяви представником позивача, суд вважає за можливе стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. 00 коп., які стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Крім того, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial