Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP25690175 від 04 травня 2006 року в розмірі 34250,61 грн., а також судовий збір у розмірі 342,51 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP25690175 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 2051,40 грн. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць, з кінцевим терміном повернення кредиту 04 травня 2007 року. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки. При порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більше ніж 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. При цьому, погашення заборгованості [PERSON] зобов'язувався здійснювати щомісячними платежами в період з « 3» по « 10» числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі не менше ніж 195,40 грн. Товар, який був придбаний за кредитні кошти є предметом застави та являється забезпеченням виконання відповідачем зобов'язань. У зв'язку з непогашенням відповідачем заборгованості по кредиту в порядку передбаченому договором, несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк встановлений договором, виникла заборгованість, яка станом на 24 січня 2014 року складає 34250,61 грн., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу (кредиту) - 1894,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10087,40 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань договору - 20161,76 грн., суми штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1607,17 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом проінформований своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлений факт укладення між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] 04 травня 2006 року кредитного договору № DNH4KP25690175 строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць, з кінцевим терміном повернення кредиту 04 травня 2007 року. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки. При порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більше ніж 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. При цьому, погашення заборгованості [PERSON] зобов'язувався здійснювати щомісячними платежами в період з « 3» по « 10» числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі не менше ніж 195,40 грн. (а.с. 5-9). Станом на 04 листопада 2013 року виникла заборгованість по сплаті відсотків, комісії, штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, в зв'язку з тим, що відповідач до теперішнього часу продовжує користуватися наданим йому кредитом (а.с. 4). Згідно п.п.3.2.2, 3.2.3, 3.2.4 Умов відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати Платежі в строки визначені цим Договором та розмірі, зазначеному в Тарифах (а.с.6). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 24 січня 2014 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом в сумі 34250 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1894 грн. 28 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10087 грн. 40 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 20161 грн. 76 коп., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в розмірі - 1607 грн. 17 коп, яка в добровільному порядку відповідачем не погашена. Разом з тим, згідно з Законом України № 3161-ІV від 01.12.2005 року, який набрав чинності 13.01.2006 року, викладеного в новій редакції Закон України «Про захист прав споживачів», в якому п.7 ч.11 ст.11 містить норму щодо заборони кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи зазначене положення Закону України «Про захист прав споживачів», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З матеріалів справи вбачається, що кредит надавався на купівлю побутової техніки (а.с.5) строком 12 місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту 04 травня 2007 року. В п.5.5 Умов зазначено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю п'ять років (а.с.9). Таким чином, у спірних правовідносинах перебіг позовної давності для ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» почався зі спливом строку виконання зобов'язання за договором, тобто від дня, коли право банку було порушене, а саме: після 04 травня 2008 року. Однак, позивач направив позовну заяву до суду лише 11 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який закінчився 04 травня 2013 року. Перебіг позовної давності відповідно до ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності матеріали справи не містять. На підставі ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed