Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

11.12.2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на частку в нерухомому майні та визнання договору дарування недійсним. В позові позивач посилалася на те, що з 11.06.2006 року вона перебувала у близьких стосунках з [PERSON] , проживала на той час у своїх батьків за адресою: [ADDRESS] працювала в м. Гуляйполе, відповідач [PERSON] працював дільничним інспектором Гуляйпільського РВ ГУМВС України і обслуговував с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області, вони вирішили придбати будинок у селі і знайшли будинок [ADDRESS] , повинні були сплатити 8000 грн. за будинок і 2000 грн. за оформлення, у листопаді 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит в ТОВ «Авангард», а 14.11.2007 року придбали будинок, який оформили на відповідача, вона знайшла собі роботу в селі і з середини липня 2008 року переїхала спільно проживати з відповідачем у будинку, 11.11.2011 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем [PERSON] , 22.05.2018 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб було розірвано, посилаючись на письмові докази і рішення суду, щодо обставин спільного проживання вважає доведеним факт спільного проживання з відповідачем в період з 01.08.2008 року по 11.11.2011 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, крім того, позика отримана відповідачем на придбання будинку в розмірі 10000 грн. віддавалась зі спільного бюджету в період з квітня 2009 року по лютий 2011 року, вона мала дохід, що підтверджується довідкою, у вересні 2018 року із отриманого нею листа з вимогою про виселення вона дізналася про те, що 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] відповідач подарував своєму брату: [PERSON] , вважає, що відповідач зробив це з метою уникнути поділу спільного майна, посилаючись на ст.ст. 369, 370, 364, 372 ЦК України, ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України прохав встановити факт спільного проживання її [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу у період з 01.08.2008 року по 10.11.2011 року включно, визнати за нею право спільної сумісної власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , визнати недійсним договір дарування частки житлового будинку, посвідчений 11.04.2018 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. 1/2 частки будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2114,40 грн. 03.01.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче засідання на 05.03.2019 року. 29.01.2019 року до суду звернувся відповідач [PERSON] з відзивом на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що суд повинен встановити факт придбання спірного майна в період проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, тоді як вони в період з 11.06.2006 року по 01.08.2008 року мали близькі стосунки, тоді як майно було придбане 14.11.2007 року, з серпня 2008 року позивач з його дозволу стала мешкати у придбаному ним будинку, посилається на те, що прибуткові касові ордери щодо повернення виписані на його ім`я, 20.05.2008 року його мати взяла кредит у ПАТ КБ «Приватбанк», з яких 5000 грн. він погасив кредит ТОВ «Авангард», 22.09.2009 року він брав кредит в АТ «Індекс-Банк» в сумі 5000 грн., з яких 1000 грн. він погасив кредит ТОВ «Авангард», посилався на те, що майно придбав до шлюбу, прохав в задоволенні позову відмовити. 12.03.2019 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з відповіддю на відзив, в якому спростовує твердження відповідача щодо простого проживання в його будинку, посилаючись на те, що у цьому ж селі проживала бабуся позивача [PERSON] по [ADDRESS] , не погоджується з твердженнями відповідача щодо отримання кредитів в банківських установах на погашення кредиту ТОВ «Авангард». 07.06.2019 року до суду звернулася третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горова Я.О. з поясненнями, в яких заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що правочин договір дарування вчинений відповідно до вимог діючого законодавства. 11.07.2019 року до суду звернувся відповідач [PERSON] з запереченнями, в яких посилався на те, що при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку, продавець отримав кошти в повному обсязі готівкою, які він отримав в якості позики у ТОВ «Авангард» в сумі 10000 грн., прохав в задоволенні позову відмовити. 19.07.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до розгляду по суті в судове засідання на 28.10.2019 року. 28.10.2019 року в судове засідання належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, суду пояснивши, що обставини, на які посилалася позивач в позові знайшли своє підтвердження в судовому засіданні під час їх перевірки наданими суду та дослідженими судом доказами, які він вважає достовірними, належними та допустимими, прохав позов задовольнити повному обсязі. Представник відповідача: [PERSON] : [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснивши, що вони з позивачем зустрічалися, він придбав 1/2 частку житлового будинку та став мешкати в ньому, кошти на придбання будинку він запозичив у ТОВ «Авангард», віддавав їх згодом, з його згоди з 01.08.2008 року в будинку оселилася позивач, з якою був зареєстрований шлюб, в наступному шлюб було розірвано в подружньою невірністю позивача, після розірвання шлюбу він подарував 1/2 частку належного йому будинку своєму брату, він був зареєстрований у будинку і мешкав в ньому, мешкає і до цього часу, однак з іншою жінкою, яка має двох неповнолітніх дітей, він позивачу придбав інший будинок, прохав в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горова Я.О., належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: В період з 11.06.2006 року позивач та відповідач [PERSON] перебували у стосунках та спільно не проживали, що підтверджується ними та письмовими доказами. 14.11.2007 року відповідач [PERSON] придбав у [PERSON] 1/2 частину будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О., та реєстрацію в Державному реєстрі правочину. В період з 01.08.2008 року позивач оселилася в 1/2 частині будинку [ADDRESS] і стала проживати з [PERSON] однією сім`єю як жінка та чоловік без шлюбу, що підтверджується позивачем і відповідачем [PERSON] 16.04.2009 року [PERSON] погасив позику на суму 5000 грн. на придбання будинку ТОВ «Авангард», що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №21 від 16.04.2009 року. 30.09.2009 року [PERSON] погасив позику на суму 1000 грн. на придбання будинку ТОВ «Авангард», що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №12 від 30.09.2009 року. 27.05.2010 року [PERSON] погасив позику на суму 1000 грн. на придбання будинку ТОВ «Авангард», що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №22 від 27.05.2010 року. 29.10.2010 року [PERSON] погасив позику на суму 2000 грн. на придбання будинку ТОВ «Авангард», що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №28 від 29.10.2010 року. 03.02.2011 року [PERSON] погасив позику на суму 1000 грн. на придбання будинку ТОВ «Авангард», що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №2 від 03.02.2011 року. 11.11.2011 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією рішення суду. 11.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування 1/2 частини будинку [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О., що підтверджується його копією. 21.06.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області, що підтверджується його копією. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, задовольняючи вимогу позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і тих, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.4 СК України особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім`ї. Відповідно до ч.1 п.5 ст.315 СК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено що до суду звернувся позивач з вимогою до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01.08.2008 року по 10.11.2011 року, посилаючись на те, що в цей період вони з відповідачем [PERSON] придбали майно: будинок [ADDRESS] , сплативши кредит за нього ТОВ «Авангард» в розмірі 10000 грн. Суд вважає, що ця вимога ґрунтується на обставинах, передбачених законом, які є підставами позову, які знайшли своє підтвердження під час перевірки їх наданими позивачем та дослідженими судом доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Так, оцінюючи надані позивачем докази відповідно до ст.89 ЦПК України суд виходить з того, що вважає, що на факт проживання позивача та відповідача [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01.08.2008 року по 10.11.2011 року вказують наступні обставини: як зазначено в позові та не заперечується відповідачем [PERSON] : вони мали близькі стосунки як чоловік та жінка в період з 11.06.2006 року до 01.08.2008 року та не проживали однією сім`єю, з 01.08.208 року вони стали проживати спільно: позивач наполягає, що однією сім`єю, відповідач [PERSON] стверджує, що надав згоду на проживання позивача в його будинку, 11.11.2011 року вони зареєстрували шлюб між собою, що підтверджується копією рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.05.2018 року. Суд не бере до уваги заперечення відповідача [PERSON] , так як останні не ґрунтуються на обставинах, встановлених судом. Також твердження позивача про факт проживання її та відповідача [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01.08.2008 року по 10.11.2011 року, так як останні мали право на сім`ю відповідно до ч.1 ст.4 СК України були особами, які досягли шлюбного віку, їх сім`я відповідно до ч.2 ст.3 СК України була створена на підставах, не заборонених законом і тих, що не суперечать моральним засадам суспільства: чоловіка та жінки. Даний факт є юридичним фактом, так як відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Суд, відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про визнання за позивачем права спільної сумісної власності на 1/2 частку квартири №2, що є 1/4 часткою будинку [ADDRESS] , виходить з наступного. Судом встановлено і не заперечується позивачем і відповідачем [PERSON] , що спірна 1/2 частина будинку [ADDRESS] була придбана відповідачем [PERSON] 14.11.2007 року у [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О., та реєстрацією в Державному реєстрі правочину. Судом встановлено і не заперечується позивачем і відповідачем [PERSON] , що кошти на придбання будинку відповідачу [PERSON] в розмірі 10000 грн. були надані в кредит ТОВ «Авангард», що також підтверджується письмовими доказами: прибутковими касовими ордерами на погашення кредиту. Суд, оцінюючи, доводи позивача на те, що підставою її вимоги до відповідача [PERSON] про визнання за позивачем права спільної сумісної власності на 1/2 частку квартири №2, що є 1/4 часткою будинку [ADDRESS] ) є погашення кредиту нею та відповідачем [PERSON] , вважає, що це не відповідає вимогам закону з огляду на наступне. Так відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Обставини, які повинні бути встановлені судом та доведені позивачем, це факт того, що жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання. Суд вважає встановленим факт проживання позивача та відповідача [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу та не перебували у будь-якому іншому шлюбі в період з 01.08.2008 року по 10.11.2011 року, однак судом встановлено, що 1/2 частка будинку [ADDRESS] була придбана відповідачем [PERSON] 14.11.2007 року, а саме до спільного проживання позивача та відповідача [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01.08.2008 року по 10.11.2011 року. Таким чином суд доходить висновку, що підстави, передбачені ч.1 ст.74 СК України, не знайшли свого підтвердження. Суд не бере до уваги твердження позивача щодо спільного з відповідачем [PERSON] погашення коштів ТОВ «Авангард» на придбання будинку в період спільного проживання з огляду на те, що права і обов`язки сторін виникають з правочину позики, укладеної між [PERSON] та ТОВ «Авангард», тоді як позивач не є стороною цього правочину. Суд, відмовляючи в задоволенні вимоги про визнання недійсним договору дарування частки житлового будинку, посвідчений 11.04.2018 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. 1/2 частки будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , виходить з наступного. Позивач посилається на те, що посвідчений 11.04.2018 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. договір дарування 1/2 частки будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , є фіктивним, так як в подарованій частині будинку після його дарування продовжує проживати відповідач [PERSON] , тоді як [PERSON] не користується даним будинком. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Суд, оцінюючи твердження позивача, вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження під час їх перевірки достовірними, належними та допустимими доказами.

Outcome: partial