Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

12.03.2019 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», сірого кольору номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі) № [NUMBER] , 2010 року випуску, а також визнати за відповідачем [PERSON] право власності на Ѕ частину цього автомобіля, та стягнути з відповідача на її користь компенсацію Ѕ частини зазначеного транспортного засобу в сумі 125490,00гривень, а також понесені нею судові витрати (а.с. 1-2 т.1). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18 липня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, та на даний час подала заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу відповідач у 2013 році за спільні кошти придбав спірний автомобіль , який знаходиться у користування відповідача та спільною сумісною власністю подружжя. Посилаючись на вимоги чинного сімейного законодавства просить поділити спільне майно подружжя та стягнути на її користь вартість Ѕ частини спірного автомобіля. У підготовче засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких: позивач позовну вимогу про визнання за нею права власності на Ѕ частину автомобіля «TOYOTA» моделі «COROLLA» номерний знак [NUMBER] підтримує та у зв`язку з визнанням відповідачем позов в цій частині просить ухвалити рішення в підготовчому засіданні, в частині позовної вимоги про стягнення компенсації Ѕ частини автомобіля в сумі 125490,00 гривень просила залишити без розгляду, а також зняти арешт з автомобіля; відповідач позовну вимогу про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину автомобіля «TOYOTA» моделі «COROLLA» номерний знак [NUMBER] визнає повністю, з урахуванням залишення без розгляду вимоги про стягнення компенсації Ѕ частини автомобіля, просив ухвали рішення в підготовчому засіданні та зняти арешт. Дослідивши подані зави, матеріали цивільної справи, суд вважає, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. Ухвалою судді від 19 липня 2019 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.24-25 т.1). Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року було задоволено заяву позивача [PERSON] та накладено арешт автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі) № [NUMBER] (а.с.22-23 т.2). Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року за заявою позивача було залишено без розгляду позов [PERSON] в частині заявленої позовної вимоги про стягнення компенсації Ѕ частини автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», сірого кольору, номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі) № [NUMBER] . Встановлено, що сторони [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 18 липня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві (а.с.8 т.1). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.9 т.1). Встановлено, що сторонами під час шлюбу було набуто зазначене в позовній заяві майно: автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA»,державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі) № [NUMBER] , 2010 року випуску, який зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] , що підтверджується інформацією Територіального сервісного центру №3241 Регіонального сервісного центру в Київській області Міністерства внутрішніх справ України (а.с.19 т.2). Дана обставина повністю визнана відповідачем [PERSON] . Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним. Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що зазначене в позовній заяві майно було набуто сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя і ці обставини визнані сторонами, які у зв`язку з цим не підлягають доказуванню, і щодо яких у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд прийшов до висновку, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню. У зв`язку з поданими сторонами заявами вжиті судом заходи забезпечення у даній справі підлягають скасуванню. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу [PERSON] підлягає поверненню з Державного бюджету України половина сплаченого судового збору в сумі 627 гривень 45 копійок за квитанцією №10412340 від 11.03.2019 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код квитанції 5136-0648-1975-7306 (а.с.3 т.1). Інша частина судового збору в сумі 627 гривень 45 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору за заявою про забезпечення позову в сумі 384 гривні 20 копійок (а.с.1 т.2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved