overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

10 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що в період шлюбу з відповідачем народила дочку. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду також не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 27 вересня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 4, 5). На даний час сторони проживають окремо. Дочка проживає разом з позивачкою (а.с.6), відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча має таку можливість. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дітей. [PERSON] правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини визначаються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Останній працює, тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). В силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

10 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 16 травня 1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 16 травня 1997 року Лиманівською сільською Радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

10 червня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, мешкають окремо. В шлюбі мають двох малолітніх дітей. Позивачка, належним чином повідомлена про день час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 08 лютого 2004 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 115910, виданого Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.6). Як видно з копії свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], який народився 23 вересня 2005 року, та [PERSON], яка народилась 03 січня 2009 року (а.с.7-8). Діти в даний час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Сторони шлюбні відносини не підтримують протягом тривалого часу, проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

10 червня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню доньку . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем з 23.08.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого народила доньку [PERSON] , [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, донька знаходяться на її повному утриманні. Позивачка до суду не зявилась, просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала. Відповідач з позовом згоден , що убачається з відповідної заяви. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідач, який є батьком дитини, зобовязаний матеріально утримувати своїх дітей. З копії свідоцтва про народження, виданого 15 червня 2012 року відділом реєстрації актів громадянського стану Барвінківського районного управління юстиції, реєстровий запис № 46, убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилась 03 червня 2012 року у [PERSON] Згідно з довідкою Барвінківського виконавчого комітету міської ради Харківської обл. [PERSON] дійсно проживає з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач в даний час не працює, має нерегулярний дохід, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивачки аліменти в сумі 50 грн. щомісяця. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

10 червня 2015 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернувся до відповідачки [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка відповідно до кредитного договору від 26 травня 2011 року отримала кредит. Відповідно до умов договору, щомісячно [PERSON] повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка неналежним чином виконувала своє зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом на суму 7849 грн. 80 коп. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка, яка, згідно з поштовим повідомленням, за місцем її проживання повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибула, причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не направила. Відповідно до ст.74 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством „Дельта Банк та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідачка не виконала вимоги договору і не сплачувала всіх встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобовязана сплатити позивачеві борг з кредиту в загальній сумі 7849 грн. 80 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні: договором кредиту, тарифами обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника, опитувальником клієнта, розрахунком боргу за кредитним договором, статутом банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором. Позивач, на підставі ч.1 п.22 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір стягується з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

10 червня 2015 року помер [PERSON]. Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим, посилаючись на те, що померлий являвся її чоловіком, але в свідоцтві про одруження вказано їх прізвище на російській мові - Лукияненко замість Лукьяненко, і тому вона не може оформити спадщину нотаріально. Заінтересовані особи не заперечують проти задоволення заяви. Представник заінтересованої організації надав суду письмову заяву слухати справу в його відсутність та про те, що проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 10). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвами про народження та про одруження заявниці, копіями паспортів - її та померлого чоловіка, довідками сільської ради (а.с. а.с.14 -15), свідоцтвом про смерть [PERSON]»яненка М.К.,повідомленням нотаріуса (а.с.6) та показаннями свідка [PERSON]. Встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини і тому має для неї юридичне значення. На підставі викладеного заява підлягає задоволенню повністю згідно ч.2 п 5 ст. 234,ст.. 235 , 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

10 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами не має. Позивач до суду не з'явився при цьому направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в їх відсутність. Відповідачка до суду не з'явилась, хоча буда своєчасно повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з січня 2016 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна та виховання дитини не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім′я розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з відповідачкою, а тому суд вважає необхідним залишити малолітню дитину на виховання відповідачки [PERSON] Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

10 червня 2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач є батьком неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач працює і має стабільний заробіток, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 2,5). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», який набрав законної сили з 08.07.2011 р. з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

10 червня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій просив розірвати шлюб, який був укладений між ним та [PERSON] (далі відповідач), оскільки збереження шлюбу та подальше їх спільне життя суперечить інтересам сім'ї, що унеможливлює примирення. Позивач в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просила розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 23 червня 1984 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сімя розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у звязку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України) Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

10 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 травня 2000 року Лебедівською сільською радою Сахновщинського району Харківської області, актовий запис №04. Від шлюбу вони мають сина Романа, [INFO]. На обґрунтування позову зазначив, що\~ внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів\~ між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають, тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала нотаріально засвідчену заяву про слухання справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, в сімї склалася конфліктна ситуація і часто виникали сварки, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

10 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач пославсь на те, що 13 грудня 2003 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 870. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку із виникненням сварок, різними поглядами на сімейне життя. Таким чином подальше збереження їх сім'ї не має сенсу. З урахуванням вищевикладених обставин позивач вважає неможливим подальше перебування у шлюбі з відповідачкою і просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 870. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2015 року. Причиною припинення шлюбних відносин між подружжям стало виникнення сварок, різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved