Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

10.10.2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому просили стягнути з відповідача в рівних частках суму вкладу 20714,66 доларів США за договором банківського вкладу на вимогу №2620/09/197068 від 01.07.2014 р. Свої вимоги мотивують тим, що 28.10.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/09/137305 на строк 335 днів до 28.09.2014 р., з щомісячною виплатою процентів в розмірі 9,9% річних. Позивачем було внесено на депозитний рахунок 20000 доларів США, що підтверджується квитанцією №14020 від 28.10.2014 р. 01.07.2014 р. між позивачем [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу на вимогу №2620/09/197068 від 01.07.2014 р. з щомісячною виплатою процентів в розмірі 0,1% річних. Позивач [PERSON] зазначає, що 29.09.2014 р. ним було внесено на депозитний рахунок грошові кошти 20693,70 доларів США. Відповідно до п.1.7, 1.8, 2.2, 5.1.3, 5.1.6, 5.2.1, 5.3.2 договору, на вимогу позивача [PERSON] відповідач зобов»язаний повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором, а саме протягом трьох банківських днів з дня пред»явлення вимоги про повернення вкладу. 30.09.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] грошові кошти в сумі 10346,85 доларів США, які складають ? частку банківського вкладу на вимогу № 2620/09/197068 від 01.07.2014 р. 04.10.2014 р. відповідача було повідомлено про укладення договору дарування та часткову заміну кредитора. 06.10.2014 р. відповідачу було направлено заяву, в якій позивачі просили повернути суму вкладу 20693,7 доларів США та нараховані відсотки. Відповідач на день подачі позову не повернув суму вкладу 20693,7 доларів США. Таким чином, позивачі вважають, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором банківського вкладу на вимогу № 2620/09/197068 від 01.07.2014 р. та повинен виплатити на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках суму банківського вкладу по Договору банківського вкладу на вимогу №2620/09/197068 від 01.07.2014 року в розмірі по 10346,85 доларів США. Позивачі також просили стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.10.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/09/137305 на строк 335 днів до 28.09.2014 р., з щомісячною виплатою процентів в розмірі 9,9% річних. Позивачем було внесено на депозитний рахунок 20000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 14020 від 28.10.2014 р. 01.07.2014 р. між позивачем [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу на вимогу №2620/09/197068 від 01.07.2014 р. з щомісячною виплатою процентів в розмірі 0,1% річних. Відповідно до п.1.3 договору банк відкрив [PERSON] депозитний рахунок [NUMBER]. Відповідно до виписки по депозитному договору № 2620/09/197068 на депозитний рахунок [NUMBER] зараховано 29.09.2014 р. - 693,70 доларів США, 30.09.2014 р. - 20000,0 доларів США. Відповідно до довідки ПАТ «Міський комерційний банк» від 30.09.2014 р. встановлено, що на ім»я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER], залишок коштів на 30.09.2014 р. становить 20693 доларів США 70 центів. Відповідно до п.2.2 договору банківського вкладу на вимогу вклад у будь-який момент може бути витребуваний повністю або частково на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Відповідно до п. 5.3.2. договору банківського вкладу на вимогу Банк зобов'язується на вимогу Вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим Договором. Відповідно до п.5.1.6 договору вкладник зобов»язаний повідомити банк про свій намір припинити дію вкладу за першою вимогою, за 3 (три) банківські дні до пропонованої дати закриття рахунку/припинення дії вкладу. 30.09.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування коштів, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар грошові кошти в сумі 10346,85 доларів США, які складають ? частку банківського вкладу на вимогу № 2620/09/197068, укладеним між дарувальником та ПАТ «Міський комерційний банк» 01.07.2014 р. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 932. Відповідно до п.6 договору дарування грошових коштів право власності на грошові кошти виникає у обдарованої з моменту прийняття дару та нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону, держава не втручається у здійснені власником права власності, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 717, 718 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому. Згідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, власником грошових коштів в сумі 10346,85 доларів США, які складають ? частку банківського вкладу на вимогу № 2620/09/197068 від 01.07.2014 р., є позивач [PERSON] Право власності на вказану суму грошових коштів набуте на законних підставах. Відповідно до зазначених вимог законодавства [PERSON] після набуття права власності на грошові кошти (укладення нотаріально посвідченого договору дарування від 30.09.2014 року) стала кредитором у зобов'язанні по договору банківського вкладу на вимогу №2620/09/197068, який було укладено між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» 01.07.2014 р. на суму вкладу 10346,85 доларів США. [PERSON] 03.10.2014 р. повідомила відповідача про укладення договору дарування коштів від 30.09.2014 р., відповідно до умов якого [PERSON] отримала в дар ? частку банківського вкладу на вимогу № 2620/09/197068 від 01.07.2014 р. та з урахуванням положень ст.516, 517 ЦК України належними кредиторами за договором банківського вкладу є [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. ч. 1, 3 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Судом встановлено, що позивачі 06.10.2014 р. відповідачу направили заяву, в якій повідомили про укладення договору дарування коштів від 30.09.2014 р. та просили не пізніше 09.10.2014 р. повернути позивачам суму банківського вкладу за договором банківського вкладу № 2620/09/197068 від 01.07.2014 р. Заява отримана відповідачем 10.10.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача кошти позивачам не були виплачені, також не виплачені на день розгляду справи. Відповідно до довідки ПАТ «Міський комерційний банк» від 05.11.2014 р. встановлено, що на ім»я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER], залишок коштів на 05.11.2014 р. становить 20693 доларів США 70 центів. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами за вимогою, яка була надіслана відповідачу 06.10.2014 р. в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках суму банківського вкладу по Договору банківського вкладу на вимогу №2620/09/197068 від 01.07.2014 року в розмірі по 10346 доларів США 85 центів. Відповідно до ч. 1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи. Ч.3 ст.79 ЦПК України відносить до витрат, пов»язаних з розглядом справи витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачі також просили стягнути з відповідача 4000 грн. за надання правової допомоги. Така вимога задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано докази оплати позивачами правової допомоги в сумі 4000 грн., та розрахунки вартості наданих послуг. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3269,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial