Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

12.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи заяву тим, що він є власником земельної ділянки площею 3,51 га, розташованої на території Каракуртської (колишня назва Жовтнева) сільської ради Болградського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації № 236 від 25 квітня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 5769-т, кадастрові номери №1 [NUMBER]. При оформленні зазначеного документу було допущено помилку в написанні по-батькові заявника «[PERSON]», проте як в паспорті громадянина України ім'я українською мовою значиться «[PERSON]», що позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Ця помилка, в написанні по-батькові заявника, виникла у зв'язку з отриманням у 2014 році нового паспорта громадянина України. Заявник [PERSON] до суду подав заяву, якою підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні, розгляд справи просить провести у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, в судове засідання не прибув, повідомлявся згідно вимог діючого законодавства. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заявника визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення заяви. Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що в паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Болградським РС ГУ ДМС України в Одеській області 15.03.2014 року, по-батькові заявника значиться українською мовою «[PERSON]» (а.с.6). Однак в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації № 236 від 25.04.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 5769-т, кадастрові номери №1 [NUMBER], ім'я власника зазначено «[PERSON]» (а.с.7). Також згідно архівної виписки з розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації від 25.04.2003 року № 236 «Про затвердження технічної документації з передачі в натурі земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишнього КСП «Жовтневе» [PERSON] були передані дві земельні ділянки загальною площею 3,51 га (а.с.18). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України права заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, зокрема, здійснювати її відчуження, перешкодою чому є невірне зазначення її імені в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо, що підтверджується листом відділу у Болградському районі головного управління держгеокадастру в Одеській області № 1044/106-18 від 07.06.2018 року (а.с.17). Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 5769-т, кадастрові номери №1 [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], [INFO]. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і відповідно до статті 315-319 ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved