Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

12.02.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 26.02.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач 26.02.2008 року отримав кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач стверджує, що відповідач не здійснив погашення кредиту та незаконно не виконує власних зобов'язань за кредитним договором. Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем власних зобов'язань за вищевказаним договором, станом на 27.01.2014 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав - 24440,75 грн., у тому числі: - 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 12240,71 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 7560,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1140,04 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування підстав для нарахування вищевказаних сум заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості за договором від 26.02.2008 року № Б/Н. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в грошовій сумі 24440,75 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву зареєстровану у вхідній кореспонденції суду 03.03.2014 року за № 1018/14-ВХ з проханням слухати справу без його участі, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був викликаний за зареєстрованим місцем проживання, що стверджується довідкою ф. 20. від 06.03.2014 року з якою вбачається, що відповідач за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З заяви позичальника «швидка готівка» від 26.02.2008 року № Б/Н з доданою до нею формою розписки про ознайомлення з у мовами надання споживчого кредиту фізичним особам, яка одночасно є і розпискою про узгодження вбачається, що відповідачу було роз'яснено умови кредитування та між ним і позивачем було досягнуто згоди про укладення кредитно - договору відповідно до обумовленої форми. (а.с.6) Судом встановлено, що шляхом підписання заяви позичальника від 26.02.2008 року (а.с.6) з урахуванням Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 7-9), 26.02.20008 року між сторонами було укладено кредитний договір № Б/Н. Згідно даного договору вбачається, що предметом вищевказаного договору є надання коштів кредиту в сумі 3000 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік та 3,5% на місяць на залишок заборгованості (щомісячна комісія). В той же час позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт отримання кредиту відповідачем [PERSON], а також не зазначено яким шляхом проводилася видача кредиту (готівкою, перерахуванням на платіжну картку тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність законних підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не подано належних доказів, що підтверджують реальне отримання відповідачем коштів кредиту. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed