Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

10 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що за договором купівлі-продажу вона є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Рівне, вул. Нова, 33. Разом з будинком їй перейшла у власність і земельна ділянка розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Питання про відчуження земельної ділянки не було вирішено належним чином. Посилаючись на викладене, просила визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивачка та третя особа надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивачка, крім цього, вказала, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи; представник третьої особи зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Відповідач про причини своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. З договору купівлі-продажу від 13 лютого 1996 року (а. с. 4), вбачається, що відповідач [PERSON] продав позивачці [PERSON] цілий житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Рівне, вул. Нова, буд. 33. Як вбачається з реєстраційного посвідчення № 104 від 03 липня 1998 року (а. с. 5), за позивачкою [PERSON] зареєстровано право приватної власності на вказаний вище житловий будинок. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю (а. с. 6), попередньому власникові [PERSON] на підставі рішення виконкому Рівненської сільської ради № 53 від 12 грудня 1995 року було виділено земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівельза вказаною вище адресою. Відповідно до ст. 30 ЗК України в редакції 1992 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, при переході права власності на будівлю та споруду переходило у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності на земельну ділянку, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі. Згідно п. 1 ст. 120 ЗК України, який діє з 01 січня 2002 року, при переході права власності на будівлю та споруду право власності на земельну ділянку може переходити на підставі цивільно-правових угод. Як вбачається з договору купівлі-продажу, зміст ст. 30 ЗК України сторонам, що підписали договір, розяснено нотаріусом. Згідно з рішенням виконавчого комітету Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 71 від 21 липня 2015 року «Про затвердження назв вулиць, нумерації будинків та земельних ділянок сіл Рівненської сільської ради» та додатком до нього (а. с. 7, 8) спірна земельна ділянка розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Рівне, вул. Нова, 33. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що разом із житловим будинком[PERSON]відчужував [PERSON] також земельну ділянку для його обслуговування за цією ж адресою. Обставин, які б вказували, що попередній власник набув право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, або, що на неї, окрім позивачки, претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved