Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

11 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах малолітньої [PERSON] із позовом до [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є його рідним братом і власником будинку [ADDRESS] Даний будинок є єдиним його місцем проживання. У будинку він має реєстрацію та користується рівними правами з братом [PERSON] [INFO] року у нього народилася дочка [PERSON], яку він відразу зареєстрував за місцем свого проживання та реєстрації. Його брат [PERSON] знаючи, що у нього має народитися дитина, почав чинити перешкоди у користуванні будинком, змінив замки, незважаючи що в будинку знаходяться його речі, заборонив йому доступ як до його кімнати, а також і до будинку в цілому. На час подання позову після народження його доньки втратили можливість доступу до свого місця проживання. Також відповідачем подано позов про виселення його з будинку, рішення по справі ще не ухвалено. На підставі викладеного просить суд усунути перешкоди користування майном шляхом вселення [PERSON] до будинку [ADDRESS] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позові та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради Решетник О.А., в судовому засідання не заперечував проти позову. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], батьки якої: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13 травня 2014 року серії [NUMBER], актовий запис № 635 (а.с.4). Згідно картки реєстрації особи [PERSON], [INFO] зареєстрована [ADDRESS] від 26 травня 2014р. (а.с.5). Відповідно до паспорта позивача [PERSON], [INFO].н. серії [NUMBER] він зареєстрований [ADDRESS] з 02 липня 1996 року (а.с.7-8). В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. За змістом ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як встановлено ст. 161 Житлового кодексу України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. У відповідності до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню в заявлений ним спосіб.

Outcome: approved