Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

12.09.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, - виконавчий комітет Кагарлицької міської ради Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій позивач просила суд винести рішення, на підставі якого: - визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, тобто житловим будинком [ADDRESS] , який є його власністю, та знеяти їх з реєстраційного обліку в його будинку. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовував наступними обставинами, та нормами права. Йому, [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори 19.12.1997 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно домової книжки та акту депутата міської ради в його будинку зареєстровані 15.12.1998 року громадяни: - [PERSON] . [INFO] , яка є його колишньою дружиною та [PERSON] , [INFO] , яка є його донькою. Однак, [PERSON] , тобто Відповідач 1, та [PERSON] , тобто Відповідач 2, не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено Акти про обстеження житлових умов на предмет проживання осіб в житловому приміщенні від 11.01.2018 року, від 12.06.2018 року, від 15.08.2018 року депутатом Кагарлицької міської ради Коваль JI.C.. Відповідачі не проживають в ланому будинку, в сплаті комунальних платежів по утриманню житла участі не беруть, їх особистих речей в будинку немає. Перешкод в користуванні житловим будинком Відповідачам він не чинив. Відповідачі залишили своє місце реєстрації добровільно влітку 2006 року у зв`язку з розірванням шлюбу, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 16.11.2006 року актовий запис №103, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області та стали проживати в житловому будинку [ADDRESS] , де проживають і сьогодні. Факт відсутності за місцем реєстрації Відповідачів понад один рік можуть підтвердити свідки: - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти. користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалелено від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім 'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без повалених причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подаються до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про витання особи безвісно відсутньою або оголощення її померлою. Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК У PCP регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6 - 709цс16). За змістом частини 1 сгаггі 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням, тобто житловим будинком [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, а тому він, [PERSON] як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном. Також підтверджує, що ним не подано іншого позову до суду і тим самим предметом та з тих самих підстав. Орієнтовна сума витрат складається із судового збору. Оригінали документів, які додані до заяви, знаходяться в нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved