Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

10 серпня 2015 року представник [PERSON] за дорученням [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Соколівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 грудня 2014 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Являючись єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом, позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому просила визнати за нею право власності на спадкове майно: житловий будинок та земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому представник позивач, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що 18 грудня 2014 року померла [PERSON] (а.с.4), яка відповідно до заповіту від 10 грудня 2001 року, все своє майно заповіла [PERSON]М.(а.с.12). З довідки Соколівської сільської ради № 22 від 28 січня 2015 року вбачається, що на момент смерті, та після смерті [PERSON] в будинку по вул. Петровського, 12 с. Соколова Хмільницького району ніхто не прописаний та не проживає (а.с.10). Відповідно до довідки Соколівської сільської ради № 178 від 03 липня 2015 року [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.11). З відповіді приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу № 244/01-16 від 30 червня 2015 року вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 18 грудня 2014 року, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулась [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.14). З копії технічного паспорту на садибний будинок № 12 по вул. Петровського с. Соколова Хмільницького району Вінницької області вбачається, що вказаний будинок та господарські будівлі і споруди було зведено в 1938 році. Таким чином правовідносини спадкування, що виникли між сторонами регулюються Книгою Шостою Цивільного Кодексу України, тоді як правовідносини власності на житловий будинок, який як вбачаться з виписки погосподарської книги № 3 Соколівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, належить до майна колгоспного двору, регулюються нормами, що регулюють власність цього двору, зокрема ЦК УРСР 1963 року. Зазначена позиція також відповідає розясненням Пленуму Верховного Суду України, викладеним в Постанові № 20 від 22 грудня 1995 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності щодо того, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору; спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року(в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 рокурозмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року N 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. Згідно ч. 2 ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів колгоспного двору не лишається, до майна колгоспного двору застосовуються правила спадкового права. З виписки з погосподарської книги № 3 Соколівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області за 1991-1995 роки, вбачається, що [PERSON] являвся останнім членом колгоспного двору, а оскільки законодавство, чинне на момент набуття права власності на будинковолодіння (1938 рік), не передбачало реєстрацію будинків та домоволодінь в селах, житловий будинок № 12 по вул. Петровського в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області (а.с. 35) увійшов до спадкової маси після смерті [PERSON] З відповіді приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу № 316/01-16 від 28 серпня 2015 року вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 18 грудня 2014 року, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась [PERSON], заведено спадкову справу № 29/2015, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини не звертались (а.с.32,33). З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання права власності на будинковолодіння, оскільки зазначений в позові житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини, позивач, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON], у встановлені ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спосіб та строки прийняла спадщину. Разом з тим суд позбавлений можливості задовольнити позов в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, з огляду на відсутність доказів входження її до складу спадкової маси після смерті [PERSON] На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР 1960 року, ст. ст. 1220, 1222, 1223, 1233, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: dismissed