Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

10 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що 10.10.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 81, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . За час спільного сімейного життя, між нею та відповідачем згасли подружні почуття, вони по різному почали дивитись на сімейні цінності, кожен має своє особисте життя, у них постійно виникають конфліктні ситуації, що вкрай негативно впливає на їхнього сина. Вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства та сімейний бюджет не ведуть. Таким чином, вважає, що їхня сім`я розпалась остаточно і не може бути відновлена. Просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10.10.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №81. Також просить зазначити в рішенні суду, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою (а.с.2-3). У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задоволити та справу слухати без її участі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Додатково зазначила не брати до уваги її позовної вимоги в частині залишення їй після розлучення прізвище - [PERSON] (а.с.22). Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, однак подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги визнає в повному обсязі, позов просить задоволити та справу слухати без його участі. Також не заперечує, щоб син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу, проживав разом з матір`ю [PERSON] (а.с.21). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №81, згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 10 жовтня 2015 року (а.с.4). Від даного шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За ч. ч. 1, 2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 р. у справі № 6-2445цс16). Тобто, при розгляді справ аналогічної категорії, суд повинен встановити виняткові обставини у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю. Судом не встановлено обставин, які б могли стати підставою для відмови позивачці у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з нею. Оскільки відповідачем не висловлено будь-яких заперечень, суд визначає місце проживання дитини разом із матір`ю. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути судовий збір.

Outcome: approved