Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

11.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом, з врахуванням заяви про зміну підстав позову (а.с.140-142) про визнання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між позивачем та відповідачем та посвідченого 19.11.2008 року приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М., недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.01.2006 року на підставі довіреності позивач уповноважила [PERSON] продати квартиру. 19.11.2008 року [PERSON] від імені позивача підписано спірний договір, проведено перереєстрацію права власності на відповідача. В подальшому, 06.05.2011 року між АТ «ОЩАДБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2203/5767, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 75 000 грн., в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «ОЩАДБАНК» та [PERSON] , був укладений договір іпотеки, згідно з яким відповідач передала спірну квартиру в іпотеку. Позивач вважає договір купівлі-продажу фіктивним, оскільки він укладений без наміру створення правових наслідків. Ухвалою суду від 29 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.30). Відповідачем надано відзив, в якому відповідач позов не визнала та прохала відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивачкою не обґрунтовано та не доведено обман позивача при укладенні спірного договору. Крім цього, питання дійсності вказаного договору вже було предметом судового розгляду у цивільній справі №1612/2343/12. Також відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Третьою особою надано пояснення, в яких зазначено, що позивачем не обґрунтовано наявність обману, не оскаржено довіреність, тому в задоволенні позову слід відмовити (а.с.42-44) Ухвалою суду від 16.10.2019 року справу призначено до розгляду по суті (а.с.151). Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю. Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та представника відповідача, третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Відповідно до довіреності від 16.06.2006 року позивач уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах на власний розсуд належну їй квартиру [ADDRESS] та виписати її з цієї квартири (а.с.15). Дійсність довіреності як правочину позивачем не оспорювалась. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 19.11.2008 року приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М., реєстровий номер 10007, [PERSON] від імені позивача уклав із відповідачем договір купівлі-продажу квартири (надалі - Договір), відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с 13). Відповідно до п. 2 Договору, продаж квартири вчинено в сумі за 14 402,00 гривень, які представник продавця отримав від покупця повністю, до підписання цього договору, по довіреності. Вказаний договір зареєстрований 19.11.2008 року в Державному реєстрі правочинів (а.с. 14). 06.05.2011 року спірна квартира передана в іпотеку ПАТ «Державний ощадний банк», що визнається сторонами та не підлягає доведенню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. До теперішнього часу позивач продовжує проживати у спірній квартирі, сплачує комунальній послуги, що визнається сторонами та не підлягає доведенню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Ст.81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не обґрунтовано та не доведено відсутність у сторін спірного договору наміру створення правових наслідків. Сам факт проживання позивача в даній квартирі, сплата комунальних послуг, на думку суду не свідчить про відсутність намірів створення правових наслідків. В свою чергу, передання квартири відповідачем в іпотеку банку, тобто розпорядження майном, підтверджує наявність у відповідача наміру створення правових наслідків під час укладання спірного договору купівлі-продажу. Суд не надає правової оцінки доводам позивача (підставам позову) по вчинення правочину під впливом обману, оскільки заявою від 16.10.2019 року позивач змінила підставу позовних вимог, в свою чергу, підстави визнання правочину недійсним у зв`язку із обманом та фіктивністю правочину, є взаємовиключними (а.с.140-142). В свою чергу, суд приймає до уваги, що із змісту постанови ВС від 20.03.2019 року у справі №1612/2343/12 вбачається, що підставами попереднього судового розгляду були, в тому числі, вимоги про визнання спірного договору недійсним, але з підстави вчинення правочину без згоди органу опіки та піклування, що є самостійною, іншою підставою позову, ніж визнання правочину недійсним з підстави його фіктивності (а.с.94-101). На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed