Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

11 серпня 2017 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрований 11 серпня 2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 86, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2017. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.12.2017 серії [NUMBER] . Згідно з довідками Тернуватської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 26.09.2019 № 579, від 01.10.2019 № 585, [PERSON] проживає разом з позивачем, а відповідач разом із сім`єю не проживає. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Частиною першою статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За правилами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1); доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6); суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7). Виходячи з наведеного, обов`язок доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позову, покладено виключно на позивача, а суд не має передбачених законом підстав для збирання доказів з власної ініціативи під час розгляду даної справи. За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2), право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4). Отже, на відміну від обов`язку з утримання дитини, обов`язок чоловіка батька дитини утримувати дружину, з якою проживає дитина, залежить від наявності у нього можливості надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, є доведення позивачем тієї обставини, що чоловік батько дитини може надавати утримання. Проте, таких доказів позивач суду не надала, а припущення позивача щодо наявності у відповідача заробітків не може бути доказом наявності у нього можливості надавати матеріальну допомогу. Позивач не надала суду доказів того, що відповідач, як зазначено в позовній заяві, працює в продуктовому магазині «Економ», розташованому по вул. Космічна, 122 в м. Запоріжжі, та має постійний дохід. Клопотання про витребування відповідних доказів позивачем також не було заявлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed