overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 09 березня 2000 року, мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2000 року. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають окремо з травня місяця 2016 року. Причиною цього є те, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 05.03.2016р. померла її мати, [PERSON], після смерті спадкодавці відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, проте не має можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документа (Державного акту на право власності на земельну ділянку), який був втрачений. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість зявитись в судове засідання, просила розглянути справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 20). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 17). Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 05.03.2016р., відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку має намір успадкувати [PERSON], проте через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений, не має такої можливості, тому з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 11.03.1996р. померла [PERSON], після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку прийняв її батько, [PERSON], але за життя не зробив державної реєстрації свого спадкового права. В даний час вона має намір успадкувати спадщину за законом, проте не має такої можливості оформити її, через відсутність правовстановлюючого документа (сертифікату), який був втрачений. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Черемошненської сільської ради [PERSON] суд повідомив листом, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 11.03.1996р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, проте не має такої можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документа (сертифікату), який був втрачений, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 26.01.2016р. померла її мати, [PERSON], після смерті спадкодавці відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, проте не має можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документа (Державного акту на право власності на земельну ділянку), який був втрачений. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість зявитись в судове засідання, просила розглянути справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 19). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 16). Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 26.01.2016р., відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку має намір успадкувати [PERSON], проте через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений, не має такої можливості, тому з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою. Просить встановити факт належності їй трудової книжки, виданої 29 березня 1978 року. Вказує, що 29 березня 1978 року Роменським ПМК-80 тресту «Сумисільбуд» було заведено трудову книжку, в якій її ім'я зазначене на російській мові «[PERSON]». У свідоцтві про народження та в паспорті її ім'я записано «[PERSON]», а також у паспорті на другій сторінці її ім'я на російській мові записано вірно «[PERSON]». У зв'язку з викладеним Недригайлівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовляє їй в оформлення пенсії через помилкове написанні її імені в трудовій книжці. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заінтересованої особи, Недригайлівського об'єднаного УПФ України в Сумській області, у письмовій заяві проти заяви не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, [PERSON], народилася [INFO] у с.Побиванка Липоводолинського району Сумської області (а.с.4). 23 грудня 1999 року заявник документована паспортом громадянина України, у якому її ім'я українською мовою зазначено також «[PERSON]», а російською - «[PERSON]» (а.с.3). Із копії трудової книжки серії [NUMBER] від 29 березня 1978 року вбачається, що перший запис у ній вчинено 29 березня 1978 року Роменським ПМК-80 треста «Сумисільбуд», а у графах прізвище, ім'я, по батькові, дата народження зазначено «[PERSON], [INFO]» (а.с.13-17). Із вказаної копії трудової книжки вбачається, що зазначена особа також працювала та перебувала на обліках у центрі зайнятості у такі періоди: 18 жовтня 2004 рік - 12 жовтня 2005 рік отримувала виплати у Липоводолинському районному центрі зайнятості; 30 червня 2007 року - 03 вересня 2007 року працювала у ТОВ «Аграрник»; 25 вересня 2007 року - 18 вересня 2008 року отримувала виплати у Липоводолинському районному центрі зайнятості; 31 березня 2015 року - 01 жовтня 2015 року працювала у ТОВ «Аграрник»; 23 жовтня 2015 року розпочато виплати у Липоводолинському районному центрі зайнятості. Згідно з довідкою Липоводолинського районного центру зайнятості від 25 липня 2016 року №350 [PERSON], [INFO], дійсно перебувала на обліках у Липоводолинському РЦЗ, як безробітна у періоди: з 18 жовтня 2004 року по 22 серпня 2006 року, з 25 вересня 2007 року по 23 грудня 2008 року, з 16 жовтня 2015 року по 10 липня 2016 року (а.с. 25 ,26, 27, 28). Відповідно до наданих ТОВ «Аграрник» копій наказів, [PERSON], 1959 року народження, дійсно працювала у вказані в трудовій книжці періоди у ТОВ «Аграрник». Із аналізу письмових доказів, суд приходить до висновку, що трудова книжка дійсно належить заявниці - [PERSON], ім'я якої у трудовій книжці написано не правильно. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для [PERSON] юридичне значення, оскільки за її наявності вона зможе реалізувати своє право на пенсійне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що причинами припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові, сімя розпалася та існує формально, та оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, просить розірвати укладений між ними шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить судове засідання проводити за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає у повному обсязі . Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює \~\~ рішення про задоволення позову. \~\~ Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 серпня 2014 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 472.(а.с. 4) Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого фактично шлюбні відносини остаточно припинені з травня 2015 року, спільного господарства\~ не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не предявлялись. Таким чином, \~\~\~ з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому зазначає, що відповідач, з яким вони в зареєстрованому шлюбі, є батьком їх дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Після закінчення школи та досягнення віку 18 років дочка продовжує навчання в інституті і оплачує за навчання, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно допомоги на утримання дочки-студентки та неповнолітнього сина не дає. Просить стягувати з відповідача, який має постійне місце праці, аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини зарплати та на час навчання дочки [PERSON] у розмірі 1\\4 частини заробітної плати. В суді позивачка підтримує свої вимоги. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи 25 липня 2016 року, що підтверджується поштовим повідомленням, в суд не прибув. За згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони в шлюбі, мають дітей, син неповнолітній, дочка сторін є студентко. Житомирського інституту медсестринства на денній формі навчання до червня 2017 року, здійснює оплату за навчання. Відповідач має постійне місце праці. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтва про шлюб між сторонами, свідоцтва про народження сина та дочки, довідки з місця навчання дочки, договір та додаток до нього про навчання дочки, довідка про заробітну плату відповідача, довідка по склад сім»ї сторін. . Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Згідно ст.199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення ними віку двадцяти трьох років до припинення навчання, розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що відповідач за станом здоровя є працездатним і тому зобовязаний платити аліменти позивачці на час навчання їх дочки [PERSON] та до досягнення сином [PERSON] повноліття у частині від його заробітку (доходу) .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

11 липня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2004 року по 13 червня 2016 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживають окремо, він матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 24 липня 2004 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою № 2718 від 12.07.2016 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.10). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

11 липня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.1983 року виданого Першою Слов'янською нотаріальною конторою належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідач є її сином та зареєстрований у її будинку, однак з 2014 року він не проживає у її будинку. Тому, просить визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина», про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є власницею будинка [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.1983 року виданого Першою Слов'янською нотаріальною конторою (а.с. 7). Згідно копії Довідки, виданої 30 червня 2016 року Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради (а.с. 8), у вказаному вищі будинку зареєстровані: позивач - [PERSON], 1953 року народження та відповідач - [PERSON], 1981 року народження. Як вбачається з довідки № 89, складеної 01 липня 2016 року комісією у складі керівника комітету мікрорайону «Северний» м. Слов'янська та сусідів позивача: [PERSON] та [PERSON], [PERSON], 1981 року народження , зареєстрован та фактично не проживає з червня 2014 року за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не мешкає в будинку [ADDRESS] більш ніж півроку, мешкає в іншому місці та добровільно відмовляється знятись з реєстрації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved