overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

11.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 24.08.2007 року та зареєстрований Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 34. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з лютого 2017 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву відповідача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 24.08.2007 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - [PERSON]/ уклали шлюб, який зареєстрований Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 34, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 4/. [INFO] року народився [PERSON], актовий запис № 1747, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтвах вказані сторони по справі /а.с. 5/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з лютого 2017 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання сина, його утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

11.04.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 16.01.2014 року, укладеного між\~ позивачем та відповідачем, у сумі 42572,51 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним\~чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 16.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит\~у розмірі 2800,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 16.03.2017 року склався борг перед банком у розмірі 42572,51 гривень, а саме борг за тілом кредиту 2797,10 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 33821,96 гривень, заборгованість за пенею та комісією 3450,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 2003,45 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600,00 гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

11.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що 23.03.2000 року вона з відповідачем в Виконавчому комітеті Переймівської сільської ради Балтського району Одеської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 2. Від шлюбу з відповідачем є син [PERSON], [INFO]. В даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття сином. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та згоден сплачувати аліменти. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що він народився [INFO], і його батьком є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

11.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на розірвання шлюбу з відповідачем і не надання ним матеріальної допомоги на утримання дочки. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідач позов не визнав, при цьому пояснив, що буде сплачувати аліменти лише в тому випадку, якщо позивач доведе, що саме він є батьком малолітньої Олександри. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Натепер шлюб сторін є розірваним, в зв'язку з чим вони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Дочка залишилася проживати з позивачем, яка здійснює її виховання і утримання. Відповідач як батько дитини матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, матеріальний стан сторін і те, що відповідач не надав доказів, що спростовують його батьківство щодо малолітньої Олександри, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

11.04.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебувада з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2013 р. по 2016 р., від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2013 р. по 2016 р., від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

11.04.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що в період з 01.08.1998 р. по 05.07.2007 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду ідо закінчення навчання [PERSON], але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач перебували у шлюбі в період з 01.08.1998 р. по 05.07.2007 р., від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, що підтверджується письмовими матеріалами справи (а.с. 9). Відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає, коли відповідно до ст. 199 СК України, у батьків є обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

11.04.2017 року позивач предявив суду позов про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 22 лютого 2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 227. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що у них є неповнолітні діти Віталій та Богдан, [INFO] Відносини відповідачем не склалися. На протязі тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин. В звязку з цим він просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Вказав, що спору про майно між ними немає. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Додатково пояснила, що між ними досягнуто згоди в вихованні та проживанні дітей. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітній дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

11.04.2017 року, ТМО «Психіатрія» у місті Києві звернулося в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. (а.с.1-3). Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві у супроводі опікуна 08.04.2017 р. о 12.50 за направленням лікаря КПІД №10 звернулася [PERSON], [INFO]., яка мешкає за адресою [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON],[INFO], що мешкає за тією ж адресою. Причиною звернення до психіатричного стаціонару стало погіршення психічного стану пацієнта, а саме: протягом останнього тижня порушення нічного сну, невпорядкованість у поведінці, зачиняється вдома, підозрілий, не слідкує за гігієною, відмовляється від лікування. Згідно рішення Шевченківського районного суду від 03.02.2005 р.[PERSON] визнаний недієздатним, є інвалідом II групи довічно, згідно рішення Шевченківського районного суду від 12 вересня 2005 р. призначено опікуна [PERSON] матір хворого. [PERSON], 1972 р.н., страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренія, параноїдна, безперервний тип перебігу, виражений апатико- дисоціативний дефект, галюцинаторно-параноідний синдром. При огляді комісією лікарів виявлено: Свідомість ясна. Орієнтований вірно у місці та власній особі. На запитання відповідає після тривалих обдумувань. Емоційно вихолощений. Критика до стану відсутня. Чому опинився у лікарні не пам'ятає, на лікування формально згоден. Цікавості до розмови не виявляє. Висновок комісії лікарів: в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. При госпіталізації опікун надала згоду на госпіталізацію [PERSON]. Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016,визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

11.04.2017 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам, які є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідачі не вносили плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.06.2012 року і станом на 01.05.2016 року у них утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 10100,12грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 1600,00грн. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі постійно мешкають за адресою [ADDRESS], та є власниками. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.06.2012 року по 01.05.2016 року заборгованість відповідачів складає 10100,12грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

11.04.2017 р. позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Іванківської селищної ради, Іванківського районного відділу земельних ресурсів, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа:Центр надання адміністративних послуг при Іванківській РДА про визнання незаконними і скасування рішень органу місцевого самоврядування, припинення права власності на земельні ділянки та визнання недійсними і скасування «Державних актів на право власності на земельну ділянку» та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками. У зв`язку із складністю справи, відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Роз`яснити сторонам,що з повним текстом рішення сторони зможуть ознайомитися 23 серпня 2019 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

11.04.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2007 р. В період перебування у шлюбі у них [INFO] народився син Роман, а 01.07.2015 р. донька Поліанна. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з серпня 2017 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 19.04.2018 р. було відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 14.05.2018 р. 14.05.2018 р. підготовче судове засідання відкладено на 30.05.2018 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 30.05.2018 р. закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 22.06.2018 р. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце його проведення повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved