Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.03.2014 року\~\~він передав в борг відповідачу\~\~гроші в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень. Даний договір позики сторони уклали в простій письмовій формі, оформивши його борговою розпискою від 06.03.2014 року. У розписці відповідач зобов'язався повернути кошти до 01.05.2014 року. Однак своє зобов'язання не виконав і на момент подачі позову до суду кошти не повернув. В зв'язку з цим позивач був вимушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву від 15.05.2015 року, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести судове засідання по справі без його участі та участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 15). Відповідач по справі в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення про судовий виклик від 02.04.2015 року за № 2050100662369 та від 07.05.2015 року за № 2050100086667 (а. с. 13-14). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 169 ЦПК України наслідки, визначені частинами другою-четвертою цієї статті настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання. Судом встановлено,\~\~що 06.03.2014року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики в простій письмовій формі, що оформлено борговою розпискою на суму 30000 (тридцять тисяч) гривень. Згідно розписки, відповідач зобов'язавсяповернути борг в повному обсязі до 01.05.2014року (а. с. 5). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник\~\~зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення, оскільки вимоги позивача законні, обґрунтовані і доведені в судовому засіданні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджуються з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, судові витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved