Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

11 червня 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що їй на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок № 127 по вулиці Томській у місті Дніпропетровську. 29 листопада 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилась спільна донька [PERSON] 11 березня 2014 року заочним рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська шлюб між позивачем та відповідачем був розірвано. Відповідач з 18 лютого 2014 року припинив користування спірним житловим будинком, також він не цікавиться станом спірного житлового будинку та не виконує обовязок члена сімї. Крім того, вона як власник житла вона не може в повному обсязі реалізувати своє право розпоряджатися своїм майном та змушена нести додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги повязані з реєстрацію відповідача, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому вона просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 127, по вул. Томській у м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку у Головному управлінні державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ГУДМУ у Дніпропетровській області (а.с.2-4). Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ГУДМУ у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд без його участі. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2006 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-КИ №063753 (а.с.7). Заочним рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.9). Позивачу належить будинок №127 по вулиці Томській у місті Дніпропетровську на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON], про що також свідчить витяги про державну реєстрацію прав за №№ 28334786, 28334630 (а.с.а.с.14-17). Відповідно до технічного паспорту житловий будинок №127 по вулиці Томській у місті Дніпропетровську складається з будови А-1, яка складається в той час з приміщень: 1. коридору - площею 9,7 кв.м., 2. вітальні - 9,8 кв.м.. 3. житлова - 18,2 кв.м., 4. житлова 6,5 кв.м., 5. житлова 13,3 кв.м., 6. котельня - 2,4 кв.м., 7. кухня 9,1 кв.м., санвузол 6,2 кв.м., загальна площа будови становить 75,2 кв.м. (а.с.10-13). У житловому будинку № 127 по вулиці Томській зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач, про що свідчить довідка видана головою квартального комітету №30 (а.с.5) Відповідно до довідки виданої головою квартального комітету № 30 у житловому будинку №127 по вулиці Томській відповідач не мешкає з 18 лютого 2014 року (а.с.6). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали наступні покази, що відповідач з лютого 2014 року у будинку № 127 по вулиці Томській у місті Дніпропетровськ не мешкає. Відповідно ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши надані докази та за відсутністю підстав вважати, що за відповідачем, як наймачем зберігається житлове приміщення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved