Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-31 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON] звернувсь до Любешівського районного суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що 17 червня 2014 року помер його дід [PERSON], по смерті якого відкрилась спадщина і спадкоємцем якої за заповітом є позивач. У встановлений законодавством шестимісячний строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що протягом останніх років хворів, нещодавно переніс операцію з видалення нирки. Через періодичні загострення болю він деякий час взагалі був обмежений пересуватись тощо. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додав, що тривалий час доглядав діда, провів його похорони. Звернув увагу, що заповіт спадкодавцем був складений ще у 2011 році. Вказав, що часто не звертався до лікарів через відсутність коштів. Відповідачем [PERSON] сільською радою Волинської області подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та визнання позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнала. Вважає, що [PERSON] має право на спадщину, адже спадкодавцем складено на його імя заповіт. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила. При цьому звернула увагу суду, що з медичної документації позивача слідує, що після видалення [PERSON] нирки у нього не було ніяких ускладнень. Медична книжка не пронумерована, жоден діагноз не засвідчено печатками лікарів. Звернула увагу, що [PERSON] був оформлений по догляду за [PERSON] в органах соціального захисту. Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення, проаналізувавши докази, законодавство, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами 1, 2 статті 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з статтями 1269, 1270 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, предметом судового розгляду у цивільних спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є перевірка судом поважності причин пропуску такого строку. Поважними слід визнавати причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Свідок [PERSON] (батько позивача) вказав, що перед смертю [PERSON] лежав у лікарні, його там постійно відвідував і доглядав [PERSON] Позивач здійснив поховання діда тощо. Підтвердив, що [PERSON] тривалий час лікується у зв'язку з захворюванням нирок. Заповітом від 23 лютого 2011 року [PERSON] заповів усе належне йому на день смерті майно позивачу [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 158563 [PERSON] помер 17 червня 2014 року у селі Любешівська Воля Любешівського району Волинської області. Згідно з довідкою [PERSON] сільської ради № 221 від 10 березня 2015 року з [PERSON] до дня його смерті проживала [PERSON] На підтвердження своїх вимог позивачем також подано медичну документацію: картку амбулаторного хворого, виписку-епікриз Волинської обласної клінічної лікарні, виписку із медичної картки ДУ «Інститут урології НАМН України», довідку до акту огляду МСЕК. Згідно з випискою-епікризом Волинської обласної клінічної лікарні № 10996 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 22 по 31 липня 2013 року з хворобами нирок. Його направлено у Національний інститут урології у місті Київ для подальшого обстеження та лікування. З виписки із медичної картки ДУ «Інститут урології НАМН України», виданої на ім'я [PERSON], слідує, що він стаціонарно лікувався з аномалією розвитку нирок у період з 01 по 13 серпня 2013 року. У зв'язку з цим йому здійснено нефректомію зліва (видалення лівої нирки), ускладнень не було. Рекомендовано нагляд уролога за місцем проживання. Камінь-Каширської медико-соціальною експертною комісією 03 жовтня 2013 року позивачу встановлено третю групу інвалідності. За клопотання позивача у справі було проведено комісійну судово-медичну експертизу. Висновком експертизи констатовано, що відповідно до даних медичної документації [PERSON] з 2010 року неодноразово консультувався у поліклінічному відділенні Любешівської ЦРЛ з приводу захворювання нирок, знаходився на стаціонарному обстеженні у Волинській клінічній лікарні з 22 липня по 31 липня 2013 року. 05 серпня 2013 року у ДУ «Інститут урології НАМН України» йому проведено операцію по видаленню нирки. Разом з тим, з липня 2013 року і по день проведення експертизи [PERSON] на консультативний прийом до лікарів-спеціалістів поліклініки не звертався. У звязку з цим судити про стан його здоровя у період з 17 червня по 17 грудня 2014 року не виявляється можливим. Аналізуючи наведене у сукупності суд констатує, що викладені у позовній заяви обставини щодо поважності причин пропуску звернення з заявою про прийняття спадщини у ході судового розгляду не підтвердились. Позивач не довів про наявність непереборних, суттєвих труднощів для подання заяви про прийняття спадщини по смерті [PERSON] у визначений законодавством строк. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК. У звязку з відмовою у позові понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed