Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

10 жовтня 2016 року [PERSON], яка дії від імені та в інтересах громадянки [PERSON] [PERSON], звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить суд: встановити факт смерті громадянина [PERSON] [PERSON], яка наступила 22 вересня 2016 року, у місті Сніжне Донецької області, України (а.с.3-4). Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, за дорученням громадянки [PERSON] [PERSON], займається репатріацією тіла громадянина [PERSON] [PERSON], який помер у м.Сніжне Донецької області в Україні на тимчасово окупованій території. Причиною смерті стала бронхіальна астма, а на підтвердження факту смерті заявником було отримано лікарське свідоцтво про смерть №273 від 23.09.2016 та довідка про причину смерті, видані республіканським бюро судово-медичної експертизи так званої «Донецької Народної Республіки». Звернувшись до Бориспільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про смерть, вона отримала відмову. Встановлення вказаного юридичного факту необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть на території України, що дозволить провести оформлення необхідних документів для репатріації тіла померлого до постійного місця проживання його родини у [PERSON]. В судовому засіданні заявник заявлену вимогу підтримала та повністю підтвердила викладені в заяві обставини. Представник зацікавленої особи - Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (до реорганізації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області) в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений. Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка [PERSON] представника похоронної фірми Funeralia, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] (до зміни прізвища Скачкова, по-батькові Анатоліївна), [INFO], проживає в [PERSON] м.Гайльдорф та є рідною дочкою громадянина [PERSON] [PERSON] (до зміни прізвища Скачков, по-батькові Семенович), [INFO], уродженця [INFO] (РРФСР). На підтвердження вказаних обставин заявником надано достатньо документів: копія власного свідоцтва про народження (а.с.10), копія паспорта громадянина [PERSON] [PERSON] (Скачков) С9041VP5H0D (а.с.9), Довідку про зміну прізвища та Свідоцтво про переміну прізвища з їх перекладом на українську мову (а.с.26-27,28-29). В судовому засіданні встановлено, що факт смерті громадянина [PERSON] [PERSON], [INFO], що мала місце 22 вересня 2016 року в м.Сніжне Донецької області, підтверджується лікарняним свідоцтвом про смерть №273 від 23 вересня 2016 року, виданим «Сніжнянським відділенням республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки», та довідкою про причину смерті до форми №106 у №273 від 23 вересня 2016 року, виданою тією ж установою (а.с.5). Ці обставини повністю підтверджені показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], який підтвердив, що як представник похоронної фірми Funeralia виконував доручення дочки померлого громадянина [PERSON] [PERSON] [PERSON], яка звернулась до філіалу фірми у Польщі з дорученням здійснити транспортування тіла померлого батька з України до [PERSON]. Він підтверджує, що їздив до м.Сніжне Донецької області, де отримував лікарське свідоцтво та вивозив труну з тілом з окупованої території України, і на даний час тіло померлого зберігається у бюро ритуальних послуг в м.Борисполі. Встановлено, що для репатріації тіла померлого громадянина [PERSON] [PERSON] необхідні документи, що підтверджують факт смерті в Україні та її державну реєстрацію. Питання державної реєстрації смерті регулюються статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5). За змістом вищенаведених нормативних актів державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. З заявою про реєстрацію смерті можуть звернутись родичі померлого, представники органу опіки та піклування, працівники житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інші особи. Державна реєстрація смерті особи, оголошеної судом померлою, проводиться за рішенням суду, надісланим судом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, після набрання ним законної сили або за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в п.13 Постанови Пленуму від 30.05.2008 №7 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Так, з наданих заявником документів встановлено, що листом від 30 вересня 2016 року №3199/03-01-36 Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області заявнику [PERSON], повідомлено, що оскільки надане для підтвердження факту смерті «дублікат лікарського свідоцтва про смерть №273 від 23 вересня 2016 року виданий Сніжнянським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки» не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024», відмовити у державній реєстрації смерті (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.2 та 3 вказаної статті будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085, м. Сніжне Донецької області входить до вказаного Переліку. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м.Сніжне є тимчасово окупованою територією. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. В звязку з цим отримана заявником довідка про причину смерті [PERSON] не може бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті громадянина [PERSON] [PERSON] на території України. У відповідності з п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття в подальшому спадщини. Аналіз наданих заявником письмових доказів у їх сукупності надає можливість суду зробити висновок про обґрунтованість поданої заяви та встановити факт смерті громадянина [PERSON] [PERSON] (до зміни прізвища Скачков по-батькові Семенович) [INFO], уродженця [INFO] (РРФСР), яка наступила 22 вересня 2016 року, у місті Сніжне Донецької області, України. Відповідно до вимог ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved