Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

11.02.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] заявлено вимогу позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 27.07.2006 перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб сторін розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.06.2010 року. Після припинення шлюбних відносин, починаючи з 2011 року відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, та виключно позивач повністю забезпечила фізичний та духовний розвиток сина. [PERSON] не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку неповнолітньої дитини мали місце всі необхідні для цього чинники. Так, відповідач піклування про сина не проявляє, матеріально не забезпечує, від сплати аліментів ухиляється, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, жодної участі у формування особистості дитини не приймає. Зазначені обставини й стали чинниками для звернення [PERSON] , в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітнього [PERSON] , 2006 року народження (а.с. 2-6) Ухвалою суду від 12.03.2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України (а.с. 31). Відзив на позовну заяву в порядку та строк, передбачені ст. 278 ЦПК України, відповідачем [PERSON] не подано. Ухвалою суду від 25.05.2020 року підготовче провадження у справі закрито, спірні відносини сторін призначено до розгляду, що узгоджується з п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України (а.с. 44-45). Суд розглянув справу за наданими позивачем матеріалами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічно письмово викладеним. Так, з 2011 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина [PERSON] , 2006 року народження, не займається його вихованням, не інтересується життям, навчанням, матеріально не утримує, з вказаного часу повністю припинив контактний зв`язок та будь-яке спілкування з дитиною. Позивач самостійно забезпечила піклування про сина, виховує його, слідкує за станом здоров`я, займається інтелектуальним розвитком, дитина відвідує спортивний клуб. Місцезнаходження колишнього чоловіка позивачу не відомо, вжитими заходами не вдалося його розшукати. Через відсутність батька в житті неповнолітнього [PERSON] він обмежений приймати участь в міжнародних змаганням, чемпіонатах, турнірах з бойових мистецтв (карате), оскільки не має можливості отримати нотаріальну згоду (дозвіл) [PERSON] на виїзд дитини. З таких самих підстав позивач суттєво обмежена у поїздках разом із сином за кордон у туристичну подорож, на відпочинок та оздоровлення. Сукупність вказаних фактів свідчить про свідому поведінку відповідача, прояв повної байдужості до сина, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений з дотриманням ст. 130 ЦПК України, причини неявки не відомі. Суду повернуто поштові повідомлення № № 8530205581063, 8530205650570 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення адресату (відповідачу) з причини відсутності за місцем проживання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Покровської міської ради Варюха С.М. (уповноважена довіреністю) у судовому засіданні висловилася щодо безпідставності позовної заяви про позбавлення [PERSON] батьківських прав. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка селища Удачне Красноармійського району Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 7). З 27.07.2006 року [PERSON] ( [PERSON] ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.06.2010 року по справі № 2-3395/10 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-11). 23.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області вчинено актовий запис за № 22 про розірвання шлюбу (копія свідоцтва про розірвання шлюбу - а.с. 12). Сторони по справі мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Позивач [PERSON] прикладає зусилля щодо створення всіх умов для розвитку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , забезпечення належного догляду та уваги дитині. В свою чергу, за позицією позивача, - відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання неповнолітнього сина, не цікавиться дитиною, проявляє байдужість у матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку хлопчика. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. На підтвердження заявлених вимог позивачем [PERSON] надано такі докази. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складений 17.10.2019 року комісією Служби у справах дітей Покровської міської ради - [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з двома неповнолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; житлове приміщення розміщене на 4 поверсі 4 поверхового будинку, складається з 2 кімнат, в наявності електро-, водо-, газопостачання; санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, є необхідні меблі, з побутової техніки - телевізор, пральна машинка, холодильник, ноутбук, електронагрівальний бак; для виховання та розвитку дітей створено такі умови - окрема кімната, двоповерхове ліжко, робочий стіл, шафа для одягу, канцелярські приладдя, іграшки, одяг і взуття по сезону; в родині склалися доброзичливі стосунки (а.с. 15). Згідно довідки загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів № 12 Покровської міської ради Донецької області № 195 від 18.10.2019 року - [PERSON] , 2006 року народження навчається в 7-Б класі навчального закладу; батько [PERSON] не бере участі у навчальному і виховному процесі сина в межах школи, не відвідує батьківські збори, не цікавиться результатами успішності та поведінки сина, не спілкується із класним керівником, не відвідує шкільні свята (а.с. 19). Згідно листа Всеукраїнської громадської організації «Українська асоціація карате кіокушинкайкан» (філія у місті Покровськ) - [PERSON] , 2006 року народження є спортсменом клубу Dojo Den-Max, займається з 2016 року; хлопець відвідує різні заходи по карате кіокушинкай збори, майстер класи, спортивні табори, турніри і чемпіонати різних рівнів від регіональних до міжнародних; досягнення за 3 роки спортивного життя: 2-кратних чемпіон Донецької області, призер чемпіонатів України, чемпіонат і призер багатьох регіональних чемпіонатів, володар 5 кю з карате кіокушинкай; за час тренувального процесу спостерігалося повна відсутність батька (а.с. 20). Згідно довідки-розрахунок № 15.18-31/34589, виданої 25.10.2019 року Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області - по виконавчому листу № 2-2987 від 09.09.2008 року, виданому Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] утворено заборгованість з 03.10.2014 року по 01.11.2019 року в сумі 140936,54 гривень (а.с. 23). Відповідно до характеристики (з місця проживання) № 9982, виданої 20.12.2019 року Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2016 року з двома неповнолітніми дітьми, утримує синів, багато часу приділяє їх вихованню та підтримці добрих стосунків у родині; батько неповнолітнього [PERSON] , 2006 року народження [PERSON] за період проживання сімьї за вказаною адресою жодного разу не відвідував (а.с. 18). За клопотанням позивача судом в прядку статей 69, 70 ЦПК України проведено допит свідків. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є матір`ю [PERSON] , яка перебувала в шлюбі з [PERSON] , у них народжений син [PERSON] . На початку подружнього життя позивач з відповідачем мешкали окремо, свідок разом зі своїм чоловіком (батьком позивача) приїжджали в гості, допомоги по мірі потреби. Десь в 2010 році [PERSON] разом з малолітнім сином пішла від чоловіка, причин припинення спільного проживання з [PERSON] свідку не відомо. Позивач спочатку мешкала з батьками в смт. Удачне Покровського району Донецької області, після чого орендувала квартиру в м. Покровську Донецької області. Свідок зазначала, що [PERSON] лише декілька разів приїжджа до сина, після чого проявив повну байдужість. Жодних батьківських обов`язків відповідач не виконує і на теперішній час, не надає матеріальної допомоги, не проявляє бажання зустрічатися, спілкуватися з сином. Більш того, [PERSON] змінив місце свого проживання, не повідомив про контакти зв`язку, нову адресу. Свідок [PERSON] суду повідомила, що з родиною [PERSON] знайома з 2016 року, з вказаного часу остання разом з двома неповнолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] мешкають по-сусідству. Батька дітей свідок не знає, ніколи не бачила, за період проживання він не відвідував синів. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивач [PERSON] створює необхідні умови для повноцінного розвитку неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Так, [PERSON] матеріально забезпечена, отримує стабільний заробіток (згідно довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 2856 від 09.12.2019 року [PERSON] займає посаду машиніста насосної установки, загальна сума нарахованого доходу за період з червня 2019 року по листопад 2019 року становить 55208,82 гривень - а.с. 16); за місцем проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони (характеристика комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 9982 від 20.12.2019 року - а.с. 18), також позитивно характеризується за місцем роботи (виробнича характеристика - а.с. 17). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження, не турбується за стан його здоров`я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує. При цьому, відповідач свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків, а саме - самоусунувся від виховання сина, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування хлопчика до самостійного життя. Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічне зазначено в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.11.2017 року у справі №211/559/16-ц. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. В контексті вказаного, суд зазначає висновок, що будь-які об`єктивні причини ухилення відповідача [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини відсутні. Відповідно до довідки Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 16.12.2019 року - [PERSON] в державному розшуку не перебуває (а.с. 25). Відповідно до довідки Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області № 62/401-2019 від 16.12.2019 року - [PERSON] в період з 2010 року до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 24). Суд, враховуючи вказане, з огляду на дійсні обставини справи, - приходить до переконання, що відповідач маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківські обов`язки щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов`язані з положенням статті 152 СК України - обов`язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками неповнолітній [PERSON] , 2006 року народження отримав з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області № 08/26-525 від 14.05.2020 року вирішено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , 2006 року народження є недоцільним (а.с. 41-42). Даний висновок ґрунтується на тому, що [PERSON] не був повідомлений належним чином про дату, час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини, оскільки за адресою реєстрації не проживає, засоби зв`язку з ним відсутні, тому не вдається з`ясувати думку батька щодо позбавлення його батьківських прав, та з яких причин батько тривалий час не виконує батьківські обов`язки. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області № 08/26-525 від 14.05.2020 року, оскільки фактично є формальним, а недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ґрунтується виключно на відсутності можливості повідомити останнього про розгляд комісією у справах дітей спірного питання. У висновку відсутня оцінка доказам, які подано матір`ю дитини [PERSON] на обґрунтування позиції про самоусунення [PERSON] з 2011 року від прийняття участі у вихованні неповнолітнього сина. Не містить зазначений висновок також обґрунтування в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок не позбавлення батьківських прав відповідача, яким свідомо проявляється не бажання виховувати та утримувати сина. Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог [PERSON] , оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язку по вихованню свого сина, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено.

Outcome: approved