Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

11 березня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42925,06 грн. за кредитним договором № К2А3RX04830105 від 10.10.2006 р., яка складається з наступного: 3073,97 грн. - заборгованість за кредитом; 15530,84 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 498,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 21301,41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина; 2020,24 грн. - процентна складова. В обгрунтування позову позивач посилався на те, що на умовах вказаного договору 10.10.2006 р. надав відповідачеві кредит на суму 3077,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав заяву позичальника, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору та норм закону відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 24.02.2014 р. має заборгованість на зазначену суму. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на ухвалення заочного рішення. Судові повістки відповідачу неодноразово направлялись на вказану у позовній заяві адресу зареєстрованого в установленому порядку місця проживання, однак всі вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про непроживання відповідача за цієї адресою, у зв'язку з чим відповідно до правил ст. 74 ЦПК України судовий виклик вважається врученим належним чином. Враховуючи, що іншого способу повідомлення згідно правил ст. 74-76 ЦПК України не передбачено, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних доказів. Перевіривши наявні у справі докази, з'ясувавши на їх підставі обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір у формі Заяви позичальника № k2a3RX04830105 від 10 жовтня 2006 року, копія якої надана позивачем (далі Заява). Згідно Заяви Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 3 077,8 грн. на строк 12 місяців, з 10.10.2006 р. по 10.10.2007 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 41,55 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 279,8 грн. в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») (далі Умови) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 1 по 5 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 333,08 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Згідно п. 4.2. Умов при порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню Кредиту Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 11,01% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за Кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставаки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3. Умов. Позичальник доручає Банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: В сумі 2798,0 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] в ЗАТ «Альфа-Банк» з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № КО42000352 від 10.10.2006 р.»; В сумі 279,8 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] в ПриватБанку з призначенням платежу «Сплата одноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором № k2a3RX04830105 від 10.10.2006 р.». Позичальник підтверджує, що ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом Позичальник підтверджує факт про надання йому повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Позичальник підтверджує, що отримав оригінал кредитного договору і виражає свою згоду, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірів та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностроння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № k2a3RX04830105 від 10 жовтня 2006 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 24.02.2014 р., загальна сума заборгованості становить 42925,06 грн, яку складають: заборгованість за кредитом - 3073,97 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 15530,84 грн.; заборгованість з комісії - 498,60 грн.; заборгованість з пені - - 21301,41 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 2020,24 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 цього Кодексу позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч. 1 ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Враховуючи визначені змістом кредитного договору кінцевий строк виконання зобов'язань - 10.10.2007 р., початок перебігу строку позовної давності почався з 11 жовтня 2007 року і до пред'явлення позову не переривався. Згідно п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Позовна заява до суду здана на пошту 11.03.2014 р., що підтверджено відбитком поштового штемпеля на конверті, у якому вона надійшла до суду. Таким чином, враховуючи правило ч. 1 ст. 266 ЦК України, відповідно до якого зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (зокрема стягнення неустойки), позивач звернувся до суду з позовом після спливу встановленого законом строку позовної давності. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно роз'яснення, даного в п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (у редакції постанови № 7 від 7 лютого 2014 року) при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку з цим та враховуючи, що ЦК не передбачає пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів суди повинні враховути положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Беручи до уваги, що заяви про застосування позовної давності жодною із сторін не зроблено, підстав для застосування судом строку позовної давності немає. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За правилом ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати позивача відшкодовуються за рахунок відповідача.

Outcome: approved