Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

10.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом по вул. Енергетиків, 3/14 м. Бурштин Івано-Франківської області. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що вона разом із чоловіком [PERSON] є власниками квартири №14 в м. Бурштин по вул. Енергетиків, 3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та копією договору дарування частини квартири. В даній квартирі зареєстрований також їхній син, [PERSON], однак за місцем реєстрації не проживає понад п'ятнадцять років, оскільки з 2003 року проживає в Португалії. Вона несе затрати на виплату комунальних послуг, окрім того відповідач ніякої участі в утриманні даної квартири не приймає та нею не користується, вона з чоловіком не можуть скористатися своїм правом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а тому змушені звернутися з даним позовом до суду. Не проживаючи в житловому приміщені понад строки, встановлені законом, відповідач втратив право користування ним. Вона зверталась до відповідача в добровільному порядку знятись із реєстрації, однак в телефонній розмові останній повідомив, що в даний час не має можливості приїхати на Україну. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою по вул. Енергетиків, 3/14 м. Бурштин Івано-Франківської області. Відповідно до ч.4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1\~ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2018 року враховуючи предмет та підстави позову, клопотання позивача, відповідно до вимог ст.ст.\~19,\~274 ЦПК України\~відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою було встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання ухвали подати заяву із запереченням щодо розгляду в порядку спрощеного провадження та п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Відповідачу була направлена ухвала суду із копією позову та доданих до неї додатків на адресу реєстрації, а сам [PERSON] був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 12.10.2018 року. Відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи та на електронну адресу суду направив заяву про визнання позовних вимог. Відзиву на позов не подав, заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку подано теж не було, будь-яких клопотань від сторони подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8\~ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач та третя особа на стороні позивача в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи. Однак ними подані через канцелярію суду заяви в яких просять справу розглянути без їх участі, позов підтримують, просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з'явився, який повідомлявся належним чином в установленому порядку про розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, однак таким подано до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, визнання позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.\~\~ Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі\~ст. 33 Конституції України\~вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Судом \~встановлено,\~що позивач\~по справі\~ [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та копії договору дарування частини квартири, частка в квартирі якої становить 2/3 (а.с.6-9), третя особа [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, частка якого є 1/3 (а.с.6). З довідки № 5060 від 09.10.2018р. видно, що склад сім'ї [PERSON] складається із чоловіка [PERSON] та сина [PERSON] які зареєстровані за адресою [INFO] (а.с.12). З акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON], разом з ними зареєстрований їхній син, [PERSON], який не проживає в даній квартирі з 2003 року, оскільки проживає в Португалії (а.с.10). Спірні правовідносини сторін виникли із житлових відносин та регулюються нормами\~Житлового кодексу України\~та\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 319, 321\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 3 Сімейного кодексу України, визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Про те, що відповідач зареєстрований, але не проживає у спірному житловому приміщенні квартирі №14 в м. Бурштин по вул. Енергетиків, 3, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов від 27.06.2018 року, яким стверджується, що відповідач [PERSON] на протязі останніх 15 років у квартирі не проживає (а.с.10), що засвідчили сусіди. Як зазначає\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідач не проживаючи в квартирі понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати, таким, що втратив право на користування даним житлом. Позов слід задовольнити і визнати [PERSON], 03.04.1974р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №14 в м. Бурштин по вул. Енергетиків, 3, Івано-Франківської області. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved