Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

12.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення стягнення аліментів, який неодноразово уточнювала, останній раз подала позовну заяву в редакції 27.03.2020 року (т.1 а.с. 154-159). Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 07.11.2007 по 30.11.2019 року станом на 01.12.2019 року в сумі 56 155,69 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14.04.2008 року суд стягнув з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно. [PERSON] неналежним чином виконує зобов`язання із сплати аліментів, у зв`язку із чим утворилась заборгованість з 07.11.2007 по 30.11.2019 року в сумі 56 155,69 грн. За її розрахунком за період з 07.11.2007 по 30.11.2019 року пеня склала 1 996 811,45 грн., але відповідно до ч.1 ст.196 СК України вона підлягає зменшенню до розміру заборгованості за аліментами в сумі 56 155,69 грн. 25.02.2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення розміру заборгованості по аліментам (т.2 а.с. 26). 16.03.2020 року суд об`єднав провадження (т.2 а.с. 61) по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів із справою за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Хортицький відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про визначення розміру заборгованості з аліментів. 04.09.2020 року [PERSON] подав до суду позовну заяву про визначення розміру заборгованості в оновленій редакції (т.1 а.с. 213-215). Просить суд визначити розмір заборгованості з сплати аліментів за період з 07.11.2007 по 31.12.2019 року в сумі 13 915,57 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що під час виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, державний виконавець Гінатуліна А.Р. склала розрахунок заборгованості, за яким заборгованість складає 50 501,60 грн. Він з цим розрахунком не згодний, оскільки в ньому не враховано, що у вересні 2018 року мінімальний розмір аліментів збільшився до 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] не визнає, що він до 2015 року сплачував аліменти добровільно, але має докази перерахування відповідних платежів, які у розрахунку не відображені. Просив також розстрочити сплату заборгованості по аліментам на 14 місяців. [PERSON] подала відзив на позов (т.1 а.с. 122-127), в якому проти вимог про визначення розміру заборгованості заперечує. Вказує, що [PERSON] не подавав державному виконавцю довідки з місця роботи, в яких вказані відрахування із його заробітної плати. Суд не може брати до уваги квитанції про сплату [PERSON] аліментів, оскільки він не подавав ці документи державному виконавця не пізніше наступного робочого дня після сплати. Вона не отримувала жодного разу платежі по аліментам, на підтвердження яких [PERSON] надав копії квитанцій. У квитанціях не вказане призначення платежу, повні анкетні дані отримувача, тому вони не є доказом сплати аліментів за виконавчим листом. Представник третьої особи Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) державний виконавець Гінатуліна А.Р. подала до суду відзив на позов [PERSON] про визначення розміру заборгованості по аліментам (т.3 а.с. 1-3), в якому просить вирішити позовні вимоги на розсуд суду. 14.09.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду. В судове засідання [PERSON] та її представник адвокат Семеренко С.О. не з`явились, просили суд розглядати справу за їх відсутності. [PERSON] та його представник адвокат Земцова В.О. в судове засідання не з`явились, представник відповідача просила суд розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи Гінатуліна А.Р. в судове засідання не з`явилась, заяв або клопотань від неї до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Згідно ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2006 року до 27.05.2008 року (т.1 а.с. 11, 12). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 14.04.2008 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 07.11.2007 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. т.1 а.с. 13). 06.02.2016 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку із укладенням шлюбу (а.с. 14) 19.03.2020 року державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Гінатуліна А.Р. склала розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно якого станом на 19.03.2020 року [PERSON] має заборгованість по аліментам в сумі 51028,12 грн. (т.1 а.с. 160-161). [PERSON] не погоджується із розрахунком, оскільки в ньому не враховані добровільно сплачені ним аліментні платежі на користь [PERSON] протягом 2007-2015 років, відрахування із його заробітної плати. [PERSON] надав суду свій розрахунок заборгованості (т.1 а.с. 216-218), відповідно якого сума заборгованості складає 13915,57 грн. Проте цей розрахунок не може бути прийнятий судом. [PERSON] за період 2007 - 2015 року не проводив самостійно розрахунок сплачених аліментів, а просить визначити суму заборгованості станом на 01.03.2015 року в розмірі 20648,14 грн., посилаючись на рішення суду про позбавлення батьківських прав. Ленінський районний суд м. Запоріжжя в своєму рішенні від 01.03.2015 року (т.3 а.с. 91-95) розглядав питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . В мотивувальній частині рішення зазначив про те, що згідно довідки державного виконавця [PERSON] має заборгованість в сумі 20648,14 грн. (т.3 а.с.94). Суд не погоджується із тим, що розмір заборгованості по аліментам станом на 01.03.2015 року є обставиною, яка не потребує доказування відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, оскільки суд не встановлював розмір заборгованості, а лише послався на її існування згідно довідки державного виконавця. Тому суд вирішив самостійно розрахувати розмір заборгованості по аліментам за весь період сплати аліментів в межах позовних вимог [PERSON] з 07.11.2007 по 31.12.2019 року. Між сторонами виник спір щодо врахування платежів (т.2 а.с. 39), на підтвердження яких [PERSON] надав квитанції про поштові перекази з Укрпошти на адресу [PERSON] протягом 2007-2015 років (т.2 а.с. 40-48, т.3 а.с. 41-59). В судовому засіданні [PERSON] заперечувала щодо отримання нею цих платежів, посилаючись на те, що в квитанціях не зазначено призначення платежу, повні анкетні дані отримувача, тому [PERSON] міг переказувати грошові кошти кому завгодно. Оцінюючи доводи сторін, суд виходить із наступного. [PERSON] регулярно, протягом восьми років здійснював поштові перекази через поштові відділення адресату « [PERSON] ». Позивач [PERSON] до 2016 року мала прізвище « [PERSON] ». Поштові перекази були здійснені на поштове відділення 69124 в м. Запоріжжя, яке розташоване по [ADDRESS] , де проживає [PERSON] . В матеріалах справи знаходяться розрахунки заборгованості державних виконавців від 04.01.2011 року (т.2 а.с. 22-23), 09.02.2015 року (т.2 а.с. 24-25). В цих розрахунках частково враховані платежі [PERSON] згідно поштових переказів. Із цього можна зробити висновок, що [PERSON] повідомляв державних виконавців про оплату ним аліментних платежів, а виконавці приймали квитанції про поштові перекази. Також суд бере до уваги, що [PERSON] в своєму позові про позбавлення батьківських прав (т.3 а.с. 91-92) вказувала, що загальна сума заборгованості по аліментам згідно довідки виконавця становить 28315,07 грн. Це свідчить про те, що [PERSON] була ознайомлена із довідкою державного виконавця, в якій відображені поштові перекази [PERSON] на її користь. Проте, вона розрахунок державного виконавця не оскаржила. Крім того, [PERSON] в першій редакції позову про стягнення пені (т.1 а.с. 1) вказувала, що відповідач перестав виконувати належним чином аліментні зобов`язання з 2011 року. В ході розгляду справи вона змінила позицію, зазначаючи, що жодних платежів від [PERSON] з 2007 року вона не отримувала. Вказані вище обставини дають підстави для сумніву в позиції [PERSON] щодо неотримання нею аліментів за поштовими переказами від [PERSON] , а тому суд приймає в якості доказів квитанції про сплату [PERSON] аліментів та зараховує платежі до розрахунку заборгованості. Згідно трудової книжки [PERSON] , він був працевлаштований (т.2 а.с. 13-16): 07.11.2008р. - 08.09.2008р. ВАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь»; 01.11.2008р.-07.06.2010р. ТОВ «Еколайф-сервіс»; 01.11.2010р.-21.03.2011р. ПП «Люкс-07»; 12.07.2012р. -01.10.2012р. ТОВ «Кримська водочна компанія»; 01.04.2013р.-04.07.2016р. ПАТ «Кременчукм`ясо»; 04.04.2017р.-02.02.2018р. ТОВ «Нова компанія -2006»; 03.07.2018р. - 31.05.2019р. ТОВ «ГАЙДАР ПЛЮС»; 29.07.2019р. по теперішній час ТОВ «Укрфудкомпані». Сторонами були надані довідки про розмір заробітної плати [PERSON] , звіти про відрахування аліментів, які дозволяють суду самостійно обчислити суму нарахованих аліментів помісячно за ті періоди, коли [PERSON] був працевлаштований. Проте, за деякі періоди роботи [PERSON] інформація про отриману заробітну плату чи інший дохід відсутня. В матеріалах справи є довідка з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (т.1 а.с. 219-220), де вказаний розмір нарахованого доходу. Разом з тим, за певні періоди працевлаштування [PERSON] , нарахований дохід у довідці відсутній. Так, наприклад з 01.11.2008 до 07.06.2010 року він працював у ТОВ «Еколайф-сервіс». Довідка про отриману помісячно заробітну плату відсутня. В довідці з реєстру застрахованих осіб нарахований дохід відсутній з січня по жовтень 2009 року, з січня по червень 2010 року. Тому, суд рахує аліменти виходячи із середньої заробітної плати по регіону за ті місяці, в яких [PERSON] був працевлаштований, але відомості про отриманий ним дохід відсутні. Перевіривши розрахунок неустойки, який наводить в позовній заяві [PERSON] , суд прийшов до висновку, що формула, яку використовує позивач, не відповідає вимогам ч.1 ст.196 СК України, у зв`язку із чим, суд розраховує суму неустойки,

Outcome: partial