Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

11.07.2018 року до суду звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.08.2007 року в сумі 29264,35 грн., вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.08.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобовязання по договору не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У звязку з цим станом на 30.04.2018 року виникла заборгованість в сумі 29264,35 грн., що складається із заборгованості за кредитом 2432,63 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 21258,20 грн., заборгованості за пенею та комісією 3941,88 грн., а також штрафів 250 грн. фіксована частина, 1381,64 грн. процентна складова. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, тому просить стягнути з останньої вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, в матеріалах справи є клопотання про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в звязку зі спливом позовної давності. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 23.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 2300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 22,80% за користування кредитом на місяць, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки Такий договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки було укладено шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви (надалі Заява), в якій міститься підпис, зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 8-15). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 5-7) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст. 1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обовязки сторін, повязанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачем, вона ознайомлена та згодна з Тарифами банку (а.с. 8). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обовязковим для виконання (ст. 259 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. З розрахунку заборгованості (а.с. 5-7) вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 30.04.2018 року становила 29264,35 грн., і складалася із заборгованості за кредитом 2432,63 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 21258,20 грн., заборгованості за пенею та комісією 3941,88 грн., штрафу (фіксованої частини) 250,00 грн., штрафу (процентної складової) 1381,64 грн. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ж до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених законом. Так, відповідач, заперечуючи щодо наявності заборгованості за кредитом, не надала належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача про заборгованість у вказаному розмірі. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором від 23.08.2007 року не виконувала та має заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором. Разом з тим, відповідачем була надана заява про застосування строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтями 257, 261, 264, 266, 267 ЦК України визначено,\~що загальна\~позовна давність\~встановлюється тривалістю\~у три\~роки.\~Перебіг позовної\~давності починається\~від дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила.\~За зобовязаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання.\~Перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обовязку.\~Позовна давність\~переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, враховуючи, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.08.2007 року (а.с. 5-7) останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 22.02.2012 року в сумі 789,00 грн., а саме, маючи заборгованість за кредитним договором, відповідач лише частково сплатила заборгованість, позов подано 11.07.2018 року, тобто від дня, коли банк дізнався про порушення свого права до моменту звернення до суду пройшло більше 3 років, суд вважає, що у заявлених позовних вимогах про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 23.08.2007 року слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності. Суд не приймає як підставу для переривання строку позовної давності платіж від 03.08.2015 року в сумі 10,71 грн., де цей платіж був зроблений без відома та волі відповідача. Інших доказів переривання строку позовної давності в суд позивачем не представлено. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір залишається на позивачеві. На підставі, ст.ст. 257, 261, 264, 266, 267, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed