Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

10.10.2019 року представник позивача Сороколіта О.В. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 30.09.2016 року в розмірі 37309,65 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.09.2016 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання кредиту та його умови. В результаті чого, банк установив відповідачу відновлювальну кредитну лінію в розмірі 30000,00 грн. на строк 36 місяців з процентною ставкою 28% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором (п.1.12, пп.1.12.1 ДКБО). В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Посилаючись на вимоги ст.ст.509,526,530,611,612,1054,1049 ЦК України, вважає, що відповідач порушив зобов`язання за даним Договором, тому він набув права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як зазначає позивач, в зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 06.09.2019 року має заборгованість на суму 37309,65 грн., яка складається із: - 29944,96 грн. - загальна сума основної заборгованості (основному боргу); - 6499,20 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; - 3,00 грн. - загальна сума заборгованості за РКО (комісія); - 624,64 грн. - загальна сума нарахованої пені; - 19,00 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків; - 9,84 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; - 206,01 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням його законних прав. На підставі ухвали суду від 27.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України та клопотанням представника позивача судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено особисто відповідачу 04.11.2019 року рекомендованим повідомленням. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2016 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання кредиту та його умови. В результаті чого, банк установив відповідачу відновлювальну кредитну лінію в розмірі 30000,00 грн. на строк 36 місяців з процентною ставкою 28% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки, що підтверджується доданою до позовної заяви копією Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 30.09.2016 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а також інших витрат відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 06.09.2019 року має заборгованість на суму 37309,65 грн., яка складається із: 29944,96 грн. - загальна сума основної заборгованості (основному боргу); 6499,20 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 3,00 грн. - загальна сума заборгованості за РКО (комісія); 624,64 грн. - загальна сума нарахованої пені; 19,00 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків; 9,84 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 206,01 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов`язань за кредитним договором від 30.09.2016 року суду не надано. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved