Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

12.11.2019 позивач [PERSON] звернувся в суд з цим позовом, в якому просив: - змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, а саме стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дитини; - зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснити перерахунок розміру аліментів починаючи з 18 квітня 2019 року, з урахуванням зміни розміру аліментів, а саме у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стислий виклад позицій позивача. Позивач вказав, що відповідно до судового наказу від 02.09.2019, виданого Святошинським районним судом міста Києва з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття, але станом на сьогодні у нього на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина від першого шлюбу, його донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. Позивач зазначив, що також на його утриманні знаходиться його матір, інвалід 1 групи (довічно) [PERSON] , догляд за якою він здійснює та забезпечує усім необхідним. Крім того, він не має постійного офіційного заробітку, оскільки здійснює повний догляд за матір`ю - інвалідом. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 15.11.2019 ухвалою судді позовна заява залишена без руху, надано строк на усунення недоліків. 28.11.2019 недоліки, зазначені в ухвалі судді усунення, в зв`язку з чим 02.12.2019 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 12.02.2020 на підставі заяви позивача, ухвалою суду призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 02.03.2020. 02.03.2020, 10.04.2020, 06.05.2020 розгляд справи відкладено з об`єктивних причин. 02.04.2020, 21.04.2020 надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення виклику сторін. Позивач також вказав, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] та Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи за допомогою судової повістки (а.с.46, 47, 55, 56, 66, 70, 71), в судове засідання не з`явились без повідомлення причин. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. Відповідно частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2019 ВП № 59919085 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 759/7676/19, який виданий 24.04.2019 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10,11), даний виконавчий лист направлений на адресу боржника [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місяця проживання [PERSON] , зареєстрована по [ADDRESS] з 19.11.2011 по теперішній час (а.с.13). Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії ААК № [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 1 групи, загальне захворювання, довічно (а.с.15), що також підтверджується копією довідки Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 07.06.2019 (а.с.16) та копією довідки МСЕК серії АВ № 0988461 (а.с.17). Як вбачається з довідки № 2907-37-02-12 [PERSON] , перебуває на обліку у управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з 14.02.2019 по 18.09.2045 призначено компенсаційну витрату працездатній особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за інвалідом 1 групи або особою похилого віку [PERSON] (а.с.18). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Суд відхиляє твердження позивача як підставу позову щодо зміни його матеріального становища у зв`язку з знаходженням на його повному забезпеченні доньки від першого шлюбу [PERSON] , адже до матеріалів справи додано лише копію довідки про реєстрацію місця проживання, відповідно до якої дочка [PERSON] зареєстрована за його місцем проживання, доказів, що підтверджують перебування доньки на його забезпеченні суду не надано. Також суд відхиляє як доказ на підтвердження позовних вимог ту обставину, що на утриманні позивача перебуває інвалід 1 групи, оскільки він від держави отримує на це допомогу з 14.02.2019 по 18.09.2045. При цьому суд звертає увагу, що зазначені позивачем обставини існували на час винесення судового наказу 24 квітня 2019 року, а доказів про звернення із заявою про скасування судового наказу з цих підстав, позивач суду не надав. Будь-які обставини, які б слугували підставою для зміни стягуваного розміру аліментів після дати їх призначення в наказному провадженні аліментів судом не встановлені. З доказів наданих позивачем судом встановлено, що дійсно відповідно до судового наказу з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Будь-яких доказів щодо зміни матеріальний стану позивача з часу винесення судового наказу про стягнення з нього аліментів, або наявності інших обставин, передбачених ст. 192 СК України, які мають враховуватися при зміні розміру аліментів, позивачем суду не надано. Мотиви суду. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч.3 ст.184 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Окрім того, розглядаючи справи даної категорії суд має виходити з мотивів як найкращого забезпечення інтересів дитини. У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду виключно за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України); також немає підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього відповідно до судового наказу в частці від доходу, оскільки належних доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я позивача або ж покращення матеріального становища, сімейного стану одержувача аліментів, чи з інших причин, позивачем суду не надано. Зважаючи, що вимога позивача щодо зобов`язання відповідача Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у місті Києві щодо здійснення перерахунку розміру аліментів є похідною від зміни розміру аліментів та способу їх стягнення, в цій частині позовних вимог слід також відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed