Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

10 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, яку надалі вточнив, до ПАТ «БГ Банк», ТОВ «ФК «Центр Факторингових послуг», в якій просить: визнати кредитний договір № ОАВ-ПЖ-300408-1 від 30 квітня 2008 укладений між [PERSON] (ІНН [NUMBER] , [ADDRESS] ) та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (правонаступник ПАТ «БГ Банк») (код ЄДРПОУ 20717958, вул. Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112) припиненим; визнати договір іпотеки, укладений між [PERSON] (ІНН [NUMBER] , [ADDRESS] ) та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (правонаступник ПАТ «БГ Банк») (код ЄДРПОУ 20717958, вул. Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112) серія та номер: 1661 виданий 30 квітня 2008 року, посвідчений Тиквенко М.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та Договір про внесення змін від 09 березня 2010 року № 572 - припиненим; визнати договір іпотеки укладений між [PERSON] (ІНН [NUMBER] , [ADDRESS] ) та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (правонаступник ПАТ «БГ Банк») (код ЄДРПОУ 20717958, Вул. Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112), серія та номер 3296, виданий 05 серпня 2008 року, посвідчений Тиквенко М.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та Договір про внесення змін від 09 березня 2010 року № 573 припиненими; припинити іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки шляхом: - скасування номеру запису про іпотеку 22987672, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37739156 від 24 жовтня 2017 року,- скасування номеру запису про іпотеку 22988499, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37740295 від 24 жовтня 2017 року,- скасування номеру запису про іпотеку 22988475, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37740261 від 24 жовтня 2017 року; припинити обтяження нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно при реєстрації обтяжень шляхом: скасування заборони на нерухоме майно номеру запису про обтяження 22988063, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37739650 від 24 жовтня 2017 року, скасування заборони на нерухоме майно номеру запису про обтяження 22988507, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37740302 від 24 жовтня 2017 року, скасування заборони на нерухоме майно номеру запису про обтяження 22988489, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37740273 від 24 жовтня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] посилається на те, що між ним та банком був укладений кредитний договір, строк дії договору сплинув, станом на теперішній час позов щодо стягнення залишку кредиту відсутній, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачі ПАТ «БГ Банк», ТОВ «ФК «Центр Факторингових послуг» у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Відзив на позов не надали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» укладений кредитний договір № ОАВ-ПЖ-300408-1 на споживчі цілі, відповідно до умов цього договору банк надав позивачу кредит у іноземній валюті у розмірі 900000 долларів США, на придбання житла, зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до пункту 1.3. вище вказаного договору строк повернення кредиту 26 квітня 2018 року. З метою забезпечення виконання кредитного договору 30 квітня 2008 року між позивачем та банком укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1661. Предметом договору відповідно до пункту 1.1 Договору стало домоволодіння, загальною площею 306,6 кв. м, у тому числі житловою площею 115,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є власністю позивача. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0174 га та земельній ділянці площею 0,0205 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка), адреса яких: [ADDRESS] . 05 серпня 2008 року між позивачем та банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3290. Відповідно до пункту 1.1. договору позивач передав, а банк прийняв в заставу (іпотеку) земельну ділянку розміром - 0,0205 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 0,0174 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором № ОАВ-ПЖ-300408-1 від 30 квітня 2008 року зі всіма змінами та доповненнями до нього. Розділом 4 Іпотечних договорів передбачені підстави, порядок і способи звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя. Так, зокрема, підпункт 4.1.1. встановлює «При порушенні Іпотекодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості по Кредиту сплати процентів та/або комісії за користування Кредитом, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні Іпотекодавцем зобов`язань та умов згідно цього Договору та у випадках встановлених законом у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог по основному зобов`язанню, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у порядку передбаченому законодавством України, зокрема, Законами України «Про іпотеку», «Про іпотечні кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» тощо. Відповідно до п. 4.1.2 іпотечного договору, Іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки якщо протягом тридцяти календарних днів Іпотекодавцем не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього Договору, яка надсилається Іпотекодавцю відповідно до п3.3.2. цього Договору. Згідно з п. 4.1.3 іпотечного договору, Іпотекодержатель має право на свій розсуд: застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку визначеному у застереженні про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом продажу предмета іпотеки тертім особам, або шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем, або прийняти у власність предмет іпотеки в рахунок основного зобов`язання…..» 14 листопада 2014 року між ПАТ «БГ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «МАРКО ПОЛО» укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнаровською І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1025. 05 червня 2015 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАРКО ПОЛО» та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД» від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами № 1-КІФ від 01 червня 2012 року діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал», укладено договір про відступлення права вимоги № 1007, в результаті цього право вимоги перейшло до іншої юридичною особи. 14 липня 2015 року між ПАТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД» від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами № 1-КІФ від 01 червня 2012 року діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРО ФАКТОР» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов цього договору було відступлене право вимоги за кредитними договорами укладеними між юридичними та фізичними особами та ПАТ «БГ Банк», в тому числі і зобов`язання за кредитним договором [PERSON] Відповідно до вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРО ФАКТОР» від 12 жовтня 2015 року № 1052 про усунення порушень зобов`язань, забезпеченого іпотекою іпотекодержатель вимагав сплатити кошти на загальну суму 84 144 долари 89 центів США. Згідно з Інформаційноюдовідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29 лютого 2016 року, номер 54255602 власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки розміром - 0,0205 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки розміром 0,0174 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , стало ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРО ФАКТОР», підстава виникнення права власності були договори іпотеки від 30 квітня 2008 року № 1661, від 05 серпня 2008 року № 3296, договір про відступлення права вимоги та кредитний договір № ОАВ-ПЖ-300408-1 від 30 квітня 2008 року. В подальшому ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРО ФАКТОР» відчужило вище вказане майно шляхом внесення в статутний фонд ТОВ «КОНВАЛІЯ КОНСАЛТИНГ». 25 жовтня 2017 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФАКТОРИНГОВИХ ПОСЛУГ» та ПАТ «БГ БАНК» укладено договір № ОАВ-ПЖ-300408-1/102017 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за кредитним договором № ОАВ-ПЖ-300408-1 укладеним між [PERSON] та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (правонаступник - ПАТ «БГ БАНК»). Відповідно до пункту 1.3. Кредитного договору № ОАВ-ПЖ-300408-1/102017 строк повернення кредиту 26 квітня 2018 року. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» передбачає позасудове врегулювання спору. Так, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотеко держателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотеко держателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотеко держателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» встановлює, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотекиіпотекодержательзобов`язанийвідшкодуватиіпотекодавцюперевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність. До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотеко держателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 цього Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. 25 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Незнайко Є.В. прийнято рішення № 27919687 про реєстрацію права власності щодо домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «АГРО ФАКТОР», підстава виникнення права власності: договір іпотеки серія та номер: 1661, виданий 30 квітня 2008 року, видавник приватний нотаріус Тиквенко М.О., договір про відступлення права вимоги серія та номер 1205, виданий 14 липня 2015 року, видавник приватний нотаріус Онищенко М.О. кредитний договір серія та номер ОАВ- ПЖ -300408-1 виданий 30 квітня 2008 року, видавник ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства». 25 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Незнайко Є.В. прийнято рішення № 27918759 про реєстрацію права власностіщодо земельної ділянки № 5 кадастровий номер [NUMBER] розташованої за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «АГРО ФАКТОР», підстава виникнення права власності: договір іпотеки серія та номер: 3296, виданий 05 серпня 2008 року, видавник приватний нотаріус Тиквенко М.О., договір про відступлення права вимоги серія та номер 1205, виданий 14 липня 2015 року видавник приватний нотаріус Онищенко М.О. кредитний договір серія та номер ОАВ- ПЖ -300408-1 виданий 30 квітня 2008 року, видавник ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», 25 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Незнайко Є.В. прийнято рішення № 27918002 про реєстрацію права власності щодо земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «АГРО ФАКТОР», підстава виникнення права власності: договір іпотеки серія та номер: 3296, виданий 05 серпня 2008 року, видавник приватний нотаріус Тиквенко М.О., договір про відступлення права вимоги серія та номер 1205, виданий 14 липня 2015 року, видавник приватний нотаріус Онищенко М.О. кредитний договір серія та номер ОАВ- ПЖ -300408-1 виданий 30 квітня 2008 року, видавник ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства». Відповідно до листа ТОВ «АГРО ФАКТОР» про припинення обтяження (іпотеку та заборону) на вище вказані об`єкти нерухомого майна на підставі статей 17 та 37 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи вище викладене юридично відбулось припинення зобов`язань [PERSON] за кредитний договором серія та номер ОАВ- ПЖ -300408-1, виданий 30 квітня 2008 року видавник ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» на підставі кредитного договору та договорів іпотеки (правонаступник ПАТ «БГ БАНК»). 02 квітня 2016 року тим же нотаріусом здійснено відчуження вище вказаного майна шляхом внесення його в статутний фонд ТОВ «КОНВАЛІЯ КОНСАЛТИНГ». Відповідно до положень статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Положеннями вказаної статті визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Особа, права якої порушені, може скористатися способом захисту свого порушеного права та подати позов до суду. В розумінні зазначених правових норм позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів, що спростовують зазначені твердження позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved