Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

10 січня 2019 року адвокат Давиденко К.В., який діє в інтересах заявника [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] року в м. Татарбунари Одеської області померла [PERSON] . При житті, а саме 06.06.2007 року остання вчинила заповідальне розпорядження, яким заповіла заявнику усе своє майно, у тому числі земельну ділянку площею 4.45 гектарів, належну їй на праві приватної власності, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 2004 року Татарбунарською районною державною адміністрацією. Зазначену земельну ділянку заявник має намір успадкувати як спадкоємець за заповітом. Однак, при зверненні із заявою до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Гайдаржи А.А., останньому було відмовлено у прийомі заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також - пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Разом з тим, на думку заявника, з урахуванням вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] де вели спільне господарство, здійснював догляд за спадкодавцем, оскільки вона була похилого віку, часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Посилаючись на ряд документів та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 січня 2019 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження (а.с.16). 04.03.2019 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлої [PERSON] (а.с.20). 04 березня 2019 року ухвалою суду розгляд справи було відкладено за заявою представника заявника для забезпечення явки до суду свідків, які б підтвердили факт постійного проживання заявника [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] (а.с.29, 31). В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника - адвокат Дивиденко К. В. вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи -Татарбунарської міської ради Одеської області адвокат Логінов О.Г . в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак, із наданої до суду заяви (а.с. 22 ) вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності її представника, не заперечуючи проти вимог заяви. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від представника заяви про розгляд справи без його участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представника Татарбунарської міської ради, як заінтересованої особи по справі. Вислухавши пояснення та доводи представника заявника адвоката Давиденка К.В. , пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, заявник [PERSON] вважає, що він, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття, постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою свого зареєстрованого місця мешкання в [ADDRESS] де вели спільне господарство, здійснював догляд за спадкодавцем, оскільки вона була особою похилого віку, часто хворіла а також потребувала сторонньої допомоги в силу вад зору. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника [PERSON] приблизно з 2005 року. Спадкодавець [PERSON] вже проживала на той час за адресою заявника, а саме в [ADDRESS], останній здійснював за нею догляд, оскільки вона була похилого віку, часто хворіла. В 2015 році [PERSON] померла і заявник проводив її поховання. Аналогічні показання щодо постійного проживання спадкодавця [PERSON] разом із заявником за адресою місця мешкання останнього по [ADDRESS], на протязі більше десяти років, на час відкриття спадщини, надав суду свідок [PERSON] , який мешкає по сусідству із [PERSON] Крім того, доводи заявника підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: -копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.05.2015 року (а.с.6), згідно якого [PERSON] померла [INFO] в місті Татарбунари Одеської області; -копією заповіту, складеного 06.06.2007 року в присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7), згідно якого [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на все майно, яке належало [PERSON] на день її смерті; - копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04.02.2004 року (а.с.8-9), із якого слідує, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 4,45 га, розташована на території Татарбунарської міської ради Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - листом - відмовою №240/01-16 від 13.11.2018 року, виданим приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гайдаржи А.А. (а.с.11), яким заявнику [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] року, у зв`язку з втратою ним 6-місячного строку для прийняття спадщини та не наданням доказів сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ №55249741 від 23.02.2019 року (а.с.28), наданою приватним нотаріусом Гайдаржи А.А. на запит суду, повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої [INFO] року [PERSON] - інформація відсутня. Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення вищезазначеного факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця за заповітом, у встановленому законом порядку, враховуючи, що в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, статтею16 ЦК України передбачено право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, що узгоджуються між собою та є достатніми, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с. 22), та відсутності інших спадкоємців, які претендують на спадщину, оскільки інформація про це у спадковому реєстрі відсутня (а.с.28), суд вбачає правові підстави для задоволення заяви [PERSON] , оскільки заявником доведено факт його постійного проживання разом із спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини - [INFO] року, за місцем мешкання заявника по [ADDRESS] Одеської області, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в судовому засіданні та іншими матеріалами справи. Враховуючи, що прийняти спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору за вказаних обставин він позбавлений можливості через відмову нотаріуса (а.с.11), якому необхідно надати докази постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання заявника [PERSON] , як спадкоємця по заповіту, разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] року.

Outcome: approved