Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

11 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області\~ із позовом до [PERSON] , Шишацької селищної ради, про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 15 квітня 1998 року [PERSON] подарувала йому належні їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 0020151 земельні ділянки площею: 0,25га, 0,16га та 1,59га. Договір дарування посвідчено нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори Голубицькою Н.І. 15 квітня 1998 року. В зв`язку з тим, що у договорі дарування відсутнє посилання на Державний акт про право власності на землю Центр надання адміністративних послуг Шишацької РДА своїм листом від 18.12.2019 № 22/07-09 відмовив позивачу у реєстрації його права власності на вказані земельні ділянки. Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року у справі відкрито провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Заяв по суті справи від учасників судового розгляду не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Його інтереси представлено адвокатом Легейдою В.Г. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Свою позицію щодо спору не висловив. Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань від них до суду не надходило. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. В зв`язку з цим, судом на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України\~ постановлено ухвалу про заочний розгляд справи\~ на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 020151, виданого Михайликівською сільською радою Шишацького району Полтавської області в листопаді 1997 року, за реєстровим номером 364, [PERSON] належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства загальною площею 2,00 га. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки вона фактично складається з трьох ділянок площею 0,25га, 0,16га та 1,59га (а.с.12). 15 квітня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування. За умовами договору\~ [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку площею 2,0га., яка знаходиться в с. Михайлики Шишацького району. Ця земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Михайликівської сільської ради від 25 листопада 1993 року, виділена для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку. Даний договір посвідчено нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори Голубицькою Н.І. (а.с.9) Листом від 18.12.2019 № 22/07-09 Центр надання адміністративних послуг Шишацької РДА роз`яснив [PERSON] , що в договорі дарування відсутні номер та дата державного акту на право приватної власності на землю, відповідно до якого земельна ділянка належала дарувальнику (а.с.13). Суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права шляхом визнання договору дарування земельної ділянки дійсним, виходячи з наступного. Як частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР, так і ч.2 ст. 220\~ ЦПК України передбачена можливість визнання судом договору дійсним, але підставою для цього є недотримання обов`язкової нотаріальної форми договору та ухилення однієї з його сторін від подальшого нотаріального посвідчення договору.\~ В даному випадку сторонами договору дотримано вимоги щодо його нотаріальної форми, а позов заявлено не в зв`язку неналежною формою договору,\~ а в зв`язку з його змістом. На думку суду належним способом захисту прав позивача є подання ним позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку ст. 392 ЦПК України, оскільки відмовляючи у реєстрації вказаної земельної ділянки Центр надання адміністративних послуг Шишацької РДА фактично\~ не визнає за ним право власності на прийняту в дар земельну ділянку. Крім того сторони договору не позбавлені можливості внесення до нього необхідних їм змін в порядку, визначеному ст.ст. 651-654 ЦК України. Так саме позивачем не обґрунтовано залучення ним в якості співвідповідача Шишацької селищної ради, оскільки відсутні будь-які дані про порушення прав позивача даним органом місцевого самоврядування. Посилання позивача в даному випадку на ст. 335 ЦК України на підставі якої безхазяйна річ може бути передана до комунальної власності на увагу суду не заслуговує, оскільки судовий захист не може розповсюджуватись на правовідносини та порушення прав, що можуть мати місце в майбутньому та не існують на час розгляду справи в суді. З матеріалів справи не вбачається, що Шишацькою селищною радою земельну ділянку позивача взято на облік як безхазяйну річ та розпочато процедуру її передачі в комунальну власність (ч. 2 ст. 335 ЦПК).\~\~ За таких обставин у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed