overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

10 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 08 березня 2015 року у віці 70 років померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою № 153, розташованої по вул. Шевченка в м.Дружківка Донецької області. Заповітом від 16 січня 2015 року № 39377651 [PERSON] заповіла [PERSON] вказане майно. Позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки після смерті бабусі одразу перейшов мешкати до будинку № 153 по вул. Шевченка в м.Дружківка Донецької області. Позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (протягом шести місяців) від дня смерті бабусі, тому що вважав себе таким, що прийняв спадщину. Все це позбавило позивача вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач просить визначити йому додатковий строк у шість місяців про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляну справи сповіщений належним чином. Просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник територіальної громади в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився. До суду надав клопотання про розгляд справи без присутності представника ради. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини, зазначені позивачем [PERSON], є поважними, у звязку з чим вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у шість місяців з дати набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

10 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 30 квітня 2014 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу мають малолітню дитини - [PERSON], [INFO]. Спорів щодо розподілу майна, та виховання дитини відсутні. З відповідачем спільне життя не склалось, не зійшлися характерами. Сумісно не мешкають з вересня 2015 року. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано заяву, в якій висловив згоду на розірвання шлюбу, просить справу розглядати в його відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 67. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини зупинені в вересні 2015 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом зясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір та спір щодо виховання дитини, відсутні. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, також і малолітньої дитини. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

10 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В родині [PERSON] часто виникали сварки, які призвели до втрати почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. З січня 2016 року сімейні стосунки зупинені. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати, доньку на виховання і проживання залишити з нею. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду вона надала заяву від 02 вересня 2016 року, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Вона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 03 серпня 2013 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 193 (а.с.7). Сторони припинили спільне проживання з січня 2016 року, оскільки між сторонами постійно виникали конфлікти і через це зявилось відчуження і психологічна несумісність. Сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітню доньку [PERSON] суд вважає за необхідне залишити проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

10 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 14 червня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через зневагу, постійні сварки та образи з боку відповідача. Шлюбні відносини між ними припинені та спільного господарства вони разом не ведуть. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 10 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). 16 липня 2012 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2015 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

10 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 26 червня 1982 року Зорянською сільською Радою Марїнського району Донецької області, за актовим записом № 11. Під час спільного проживання у них народилися діти, які на даний час є вже повнолітніми. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не подавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх протягом півроку, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідачу залишити прізвище Антохіна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

10 червня 2016 року позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі 14.02.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції був зареєструваний шлюб. Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання доньки не надає. Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 133161, видане 14.02.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції) /а.с. 9/. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

10 червня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, вказуючи, що відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась судом у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2013 року /а.с.5/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно підлягають частковому задоволенню, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.3 ст.184 цього Кодексу. Оцінюючи надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 10.06.2016 року, на користь позивачки. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір у розмірі 551,20 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Згідно вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

10 червня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 17 листопада 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинили з травня 2015р. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до реєстрації шлюбу Буйною) [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 086162 від 17.11.2016 року актовий запис № 499, (а.с.6). Позивач та відповідач припинили сімейні стосунки з травня 2015р., шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно зі ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223, 224-226 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

10 червня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що 11.07.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З травня 2016 року сторони однією сімєю не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Позивачка до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України. Третя особа до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як убачається зі свідоцтва про народження, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки КСН сел. «Мирне» № 965 від 09.06.2016 року позивачка [PERSON] мешкає в сел. Гуглино по вул. Мюда, буд. 88, разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки УПСЗН Іллічівського району м. Маріуполя № 650 від 22.06.2016 року, [PERSON] перебуває на обліку та отримує допомогу відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», розмір допомоги за період з січня по червень 2016 року склав 13760,00 грн. За довідкою Маріупольського міського центру зайнятості від 01.07.2016 року, [PERSON] зареєстрований я к безробітній з 14.08.2015 року, дохід за 14.08.2015 року- 13.06.2016 року склав 45515,94 грн., у тому числі утримані аліменти 12661,79 грн. Згідно свідоцтва про народження, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, на утриманні відповідача також знаходиться син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

10 червня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 16 липня 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 16 липня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 259. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із Мартякової на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved