Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

11 липня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить надати дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим (далі АР Крим) в період з липня 2018 року по 31 грудня 2018 року без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON]. Позовна заява мотивована тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з яким вона проживає з 2015 року в Автономній республіці Крим разом з ними з 2016 року проживає дочка позивача [PERSON] [INFO] батьком якої є відповідач [PERSON] шлюб з яким розірвано 04 листопада 2011 року. Зазначила, що дитина перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, її фізичним, духовним і моральним розвитком не цікавиться. Постійним місцем проживання позивача з дитиною є АР Крим. На материковій частині України проживає багато родичів позивача, а саме рідна мама позивача яка є бабусею дитини з якою вони проживали перед тим як виїхати до АР Крим, вони її дуже люблять та їздять до неї погости однак повернутися назад до АР Крим не можуть так як у позивача немає згоди батька на виїзд дитини. Вважає, що дитині необхідно бачитись зі своїми родичами, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав просив справу розглядати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. 16 вересня 2006 року, між [PERSON] та [PERSON] Новокам'янською сільською радою Великоолександрівського районну Херсонської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9 який 04 листопада 2011 року, рішенням В.Олександрівського районного суду Херсонської області по справі № 2-471/2011, було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони, мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.02.2016 року. 21.03.2015 року, між позивачем, та [PERSON] Красноперекопським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Автономної Республіки Крим було зареєстровано шлюб, свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER], від 21.03.2015 року, видане Красноперекопським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Автономної Республіки Крим, де позивачем було змінено прізвище на «[PERSON]». Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію місця проживання № 299 від 03.02.2017 року, неповнолітня донька позивача [PERSON] [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Для переїзду на проживання до Автономної Республіки Крим, позивачеві необхідно було отримати дозвіл на виїзд її неповнолітній дитині від її колишнього чоловіка [PERSON] батька її неповнолітньої дитини [PERSON], який він попередньо надавав у вигляді заяви посвідченої нотаріально приватним нотаріусом Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області серія ПВО № 013383 від 14.12.2016 року. Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Після тимчасової окупації території АРК на межі адміністративної території АР Крим і Херсонської області утворено умовну прикордонну смугу, введено прикордонний режим, встановлено особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території. В червні 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» від 04.06.2015 року № 367 та затверджено відповідний Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Зазначений Порядок встановив, що виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи у супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. В'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб п. 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України. В свою чергу Правила передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку в супроводі одного з батьків здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі - рішення суду про надання дозволу та виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Встановлено, що позивач не має змоги отримати від відповідача згоду на виїзд дитини до АР Крим з материкової частини України, при цьому суд приймає до уваги, що можливість отримання згоди від відповідача на в'їзд дитини до АР Крим на даний час малоймовірна, а тому суд вважає, що внаслідок ухвалення рішення про задоволення позовних вимог право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини жодним чином не порушується і не обмежується, а інтереси дитини будуть захищені в результаті чого буде досягнуто гармонійний баланс справедливості. Зокрема, вбачається, що не можливість отримання позивачем від відповідача згоди на в'їзд/виїзд дитини позбавляє її можливості спілкування зі своїми родичами, порушує права останньої на фізичний, духовний, емоційний розвиток, на її оздоровлення, тощо. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до положень ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 визначено, що перетинання державного кордону для в'їзду/виїзду за межі України громадянами, які досягли 16 - річного віку здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України осіб, уповноважених одним з батьків з нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тобто, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved