Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

11 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що 04 жовтня 2016 року між сторонами зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони дітей не мають. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя, постійні суперечки та конфлікти. Позивач з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Ухвалою судді від 24.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Згідно з ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року між сторонами зареєстровано шлюб Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 313, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дітей не мають. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved