Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання сімейних обов`язків. В позовній заяві позивач посилається на те, що [PERSON] із 1996 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] , та вела із ним спільне господарство. У 2003 році шлюб позивача і [PERSON] було зареєстрованою. Факт перебування у зареєстрованому шлюбі позивача із [PERSON] підтверджується актовим записом про реєстрацію шлюбу № 447 від 20 грудня 2003 року, виконаним третім відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції. Подружжя із 1996 року спільно проживало і вело спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . У результаті хвороби, що активно тривала із листопада 2016 року по [INFO] року, [INFO] року [PERSON] - помер. Факт смерті підтверджується актовим записом про смерть № 13157, виконаним Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26 грудня 2016 року. Виконуючи свої обов`язки дружини, відповідно до вимог ст. 15 СК України, усі витрати на лікування і поховання [PERSON] несла позивач. Факт витрат на лікування, поховання, та подальший благоустрій склепу підтверджується попереднім розрахунком судових витрат та доказами, які покладені в його обґрунтування. Сума витрат складає 34 925,9 грн. У період хвороби, позивач несла також і інші витрати, пов`язані із життєзабезпеченням [PERSON] , зокрема на оплату комунальних послуг, харчування тощо. Після смерті [PERSON] , окрім позивача, членом сім`ї [PERSON] - сином заявив себе [PERSON] . Відповідач із позивачем і [PERSON] спільно не проживав. Проявив свою правосуб`єктність у сімейних правовідносинах із [PERSON] 23 травня 2017 року шляхом подачі заяви на вступ у спадок у спадковій справі № 33/2017 , у першу Одеську нотаріальну контору. Тим самим відповідач виявив себе як особа, що має сімейні обов`язки (зобов`язання). Станом на день подання позовної заяви до суду, жодним чином виконати свої сімейні обов`язки (зобов`язання) відповідач не бажає. Витрати позивача, пов`язані із піклуванням про [PERSON] , його похованням відповідач не повертає. Тим самим відповідач завдав позивачеві матеріальну шкоду, що полягає у втратах, що понесла позивач, та тих, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права, як одноосібний сумлінний фактичний член сім`ї [PERSON] . Просила суд стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 34925,9 гривен та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] та позивач з`явилися, на задоволенні позову наполягали, просили суд позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення на позовну заяву в який просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити. В запереченні, викладений зміст відзиву на позов, де відповідач вказує доводи, що позов є безпідставним та недоведеним. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2003 році був зареєстрований шлюб між позивачем і [PERSON] Факт перебування у зареєстрованому шлюбі позивача із [PERSON] підтверджується актовим записом про реєстрацію шлюбу № 447 від 20 грудня 2003 року, виконаним третім відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції. Спільних дітей від шлюбу не мали. Подружжя із спільно проживало і вело спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . У результаті хвороби, що активно тривала із листопада 2016 року по [INFO] року, [INFO] року [PERSON] - помер. Факт смерті підтверджується актовим записом про смерть № 13157, виконаним Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26 грудня 2016 року. Позивач як дружина, понесла витрати на лікування і поховання [PERSON] за рахунок коштів отриманих ними пенсійних виплат та коштів, які надсилалися позивачці її родичкою, що підтверджується належними доказами. Факт витрат на лікування, поховання, та подальший благоустрій склепу підтверджується попереднім розрахунком судових витрат та доказами (квітанціями), які покладені в його обґрунтування. Довідками підтверджене, що розмір пенсії позивача та у померлого [PERSON] нижчий за встановлений законом прожитковий мінімум. Сума витрат складає 34 925,9 грн. Відповідач [PERSON] , є сином померлого [PERSON] , 23.05.2017 року звернувся з заявою про прийняття спадкового майна, у якої визнав, що спадкоємцем ще є дружина - [PERSON] . Суд встановлює, що позивач звернулася з позовом після смерті [PERSON] , з посилання на положення ст. 172 СК України, та ст. 1166 ЦК, вказавши, що зазначені кошти є витратами, пов`язаними з піклуванням за її чоловіком та підлягають відшкодуванню, як завдана шкода з боку [PERSON] Згідно ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень. . Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Виходячи з наведеної норми батьки вправі розраховувати у разі необхідності, на їх відповідну духовну, моральну і матеріальну підтримку. Моральну підтримку, турботу про непрацездатних, немічних батьків повинні надавати всі діти, у тому числі і неповнолітні, кожний відповідно до свого віку, достатку. Крім моральної сторони, яка зобов`язує дітей проявляти турботу про батьків, існує і законодавча база. Конституція України статтею 51 зобов`язує повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних, немічних батьків шляхом: проявляти до них турботу; надавати батькам матеріальну допомогу (аліментні зобов`язання). Стаття 172 СК України є новелою в сімейному законодавстві і вона розрахована, у першу чергу, на надання в добровільному порядку батькам не майнової допомоги, а звичайної турботи (подати кухоль води, провідати в лікарні, допомогти по домашньому господарству, сходити до крамниці, організувати прогулянку, зустрітися з батьком при роздільним проживанні тощо). І лише потім батьки можуть стягнути з повнолітніх дітей витрати, які вони понесли з вини дітей на піклування, турботу з боку інших осіб. Суд звертає увагу, що дана правова норма передбачає стягнення на користь саме того з батьків, хто потребував піклування та за наслідком чого понесені разові витрати, які не мають постійного характеру. По справі слід встановити немічність батьків, яка непрацездатність батька дає дитині право звернення до суду на його захист. Сам по собі пенсійний вік не може бути тією підставою, що передбачена законом для звернення за захистом прав батьків-пенсіонерів. Частина третя статті 172 СК передбачає стягнення з повнолітніх дітей витрати, понесені батьками на сторонню поміч у разі непрацездатності або немічності, а діти злісно ухилялися від такої допомоги. Таким чином, для застосування положень ст. 172 СК України підлягає доведенню також ухилення повнолітніх дітей від піклування про батьків в у одноразовій ситуації (події) за наслідком якої сталися витрати на ліки, проїзд та інше, тобто батько потребував тимчасового піклування з боку сина. Якщо батьки потребували постійної матеріальної допомоги, то за їх заявою суд має право з повнолітніх дочки, сина стягнути на їх утримання аліменти, які мають постійний характер (стаття 202 СК). Стаття 203 СК передбачає стягнення з дитини витрат на догляд та лікування батьків одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат. Позивач зазначав, що померлий був пенсіонером, потребував стороннього догляду та витрат на придбання ліків та харчування, під час загострення хвороби. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. У відповідності до п. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд визнає, що позивачем не вказані підстави звернення з позовом в порядку ст. 172 СК України після смерті [PERSON] Водночас, суд враховує, що передбачене стягнення саме коштів на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування за його життя, тобто пов`язане з особою батька та його правами у сімейних правовідносинах. У зв`язку з чим, суд встановлює, що [PERSON] не є належним позивачем по справі. Враховуючи, що [PERSON] помер, усі правовідносини між спадкоємцями у тому числі щодо відшкодування витрат зроблених одним з них, врегульовані Книгою шостою «Спадкове право» Цивільного кодексу України. Також суд вказує, що стягнення коштів в порядку Сімейних правовідносин не передбачає одночасне визнання цих витрат, як завдану шкоду в порядку ст. 1166 ЦПК України, тому як це відноситься до деліктних правовідносин. Водночас, суд також визнає що позивачем не доведене завдання відповідачем їй або померлому батьку [PERSON] майнової шкоди. З урахуванням того, що заявлені позивачем позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed