overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

10 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з 12 квітня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу має неповнолітнього дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], видане 12 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 20. Від спільного життя в сім'ї народилася дитина: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 04 листопада 2011 року Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 07). Із довідки виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 1315 від 05 червня 2014 року вбачається, що дитина дійсно проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, він не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також ті обставини, що відповідач аліментів на утримання інших дітей не сплачує, підстав для зменшення розміру стягнутих аліментів з відповідача не вбачається, відповідач не перебуває на обліку в зв'язку з тяжким станом здоров'я, тому позов підлягає задоволенню. [PERSON] того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

10 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна к онтора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповітів недійсними. 17 лютого 2015 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи [PERSON]. 07 червня 2017 року позивачка уточнила позовні вимоги, зазначивши в якості відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та виключивши з числа третіх осіб [PERSON] та Пяту дніпропетровську державну нотаріальну контору. 23 березня 2018 року судом у справі було ухвалено рішення про часткове задоволення позову. Рішення від 23.03.2018 року оскаржено позивачкою в апеляційному порядку. 08 травня 2018 року апеляційним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про повернення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат між сторонами (т. 4 а.с. 129). Відповідачки у судовому засіданні не заперечували проти ухвалення у справі додаткового рішення. Позивачка, її представник до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення відповідачок, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у справі необхідно ухвалити додаткове рішення з таких підстав. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачка при зверненні до суду і згодом понесла судові витрати в сумі 487,20 грн., сплативши судовий збір за дві вимоги немайнового характеру (визнання двох заповітів недійсними). При цьому суд, ухвалюючи рішення, не розпорядився цими витратами. Таким чином, оскільки суд не вирішив це питання, розвязуючи спір 23.03.2018 року, у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивачки відповідної компенсації пропорційно задоволеній частині позову 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

10 червня 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заяви вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі ? усіх видів доходів відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини за № [NUMBER], виданим 27.08.2013 року відділом державної рестрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції (актовий запис про народження № 117). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2013 року, разом не проживають, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач працює монтером колії Колійної машинної станції №127, інших утриманців не має, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, позов визнав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. За такого суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Суд, на підставі ст.367 ЦПК України допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

10 червня 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON],[INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити, на заочне рішення згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд, за згоди позивача, вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2003 року, що стверджується свідоцтвом про одруження, виданим 06 липня 2003 року Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.4,5). Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, до суду не з»явився. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. За такого суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

10 червня 2014 року прокурор Жовтневого району Миколаївської області звернувся до суду в інтересах держави в особі ДП «Миколаївське лісове господарство» з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь ДП «Миколаївське лісове господарство» завдану навколишньому природному середовищу шкоду в розмірі 984,45 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказав, що 11 липня 2012 року [PERSON], за допомогою ручної пили пошкодив до ступеня припинення росту дерева «Сосна кримська» у кількості 5 (п'яти) штук в урочищі Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області, чим спричинив ДП «Миколаївське лісове господарство» шкоду в сумі 984,45 грн. В судове засідання сторони не з'явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Постановою помічника лісничого ДП «Миколаївське лісове господарство» Сенчила Я.В. від 23 грудня 2013 року №0126 [PERSON] визнаний винним в вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 65 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. (а.с.6). Відповідно до вказаної постанови [PERSON] 23 грудня 2013 року зрубив 5 дерев «Сосна кримська» в урочищі Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області та своїми діями заподіяв шкоду лісовому господарству в сумі 987,45 грн. Розмір майнової шкоди підтверджується також відповідним розрахунком (а.с.7). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 107 Лісового кодексу України, громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавствам України. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь держави понесені судові витрати. При ухваленні рішення судом враховано також повне визнання відповідачем пред'явленого позову, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

10 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.09.2011 року [PERSON] 22.09.2011 року отримав кредит у розмірі 7500грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 22.09.2011 року [PERSON] станом на 30.04.2014 року має заборгованість - 14616,92 грн., яка складається з наступного: 7882,78 грн. - заборгованість за кредитом; 3976,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1585,48 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 672,23 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 14616,92 грн. за кредитним договором № б/н від 22.09.2011 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи буа повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

10 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.04.2007 року [PERSON] 26.04.2007 року отримала кредит у розмірі 5000грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 26.04.2007 року [PERSON] станом на 30.04.2014 року має заборгованість - 12297,65 грн., яка складається з наступного: 5020,16 грн. - заборгованість за кредитом; 4759,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1455,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 561,79 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 12297,65 грн. за кредитним договором № б/н від 26.04.2007 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

10 червня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області, актовий запис № 1115. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні і з якою він буде проживати й після розірвання шлюбу. Позивачка обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди з різними поглядами на життя, що призвело до повної втрати взаєморозуміння. На даний час вже більше місяця вони разом не проживають. На даний час спір про майно у сторін відсутній. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений вчасно, письмових пояснень про причини неявки в судове засідання до суду не надіслав. Суд вважає, що відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, а тому суд може розглянути справу у відсутності особи, яка не з'явилась. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків і позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідача заперечень проти його розірвання, до суду не надійшло, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

10 червня 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02.10.2006 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-14061-021006, за яким боржнику надано кредит в сумі 1 915,10 грн, з процентною ставкою 10,0 % річних. Вказали, що боржник порушила свої зобов'язання по договору і станом на 28 квітня 2015 р. існує заборгованість в сумі 1 492,31 грн, яку просили стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 3), просив позов задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин чотирижди, 29.06.2015 р., 09.07.2015 р., 17.07.2015 р. і 04.08.2015 р. не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2006 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-14061-021006, за яким боржнику надано кредит на придбання майна в сумі 1 915,10 грн, строком на 36 місяців, тобто з поверненням не пізніше 01 жовтня 2009 року, з процентною ставкою 10,0 % річних, а також 2,99 % щомісячної плати за обслуговування кредиту. Судом з'ясовано, що відповідач отримала грошові кошти і користувалася ними, але свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу виконувала неналежно, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28 квітня 2015 р. складає 1 492,31 грн, що складається з заборгованості за сумою кредиту - 258,97 грн, заборгованості за відсотками - 88,14 грн і заборгованості за комісіями - 1 145,20 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved