overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 10 липня 2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1946,34 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3750,43 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 284,84 грн., загалом в сумі 6481,61 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 6481,61 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.32). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 10 липня 2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-17). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1946,34 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3750,43 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 284,84 грн., загалом в сумі 6481,61 грн. (а.с.8-10). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 6481,61 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що неповнолітні діти проживають з нею та фактично перебувають на її утриманні. Зазначає, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки працює стропальником та отримує щомісячно заробітну плату. Просила стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, шляхом їх зменшення, просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітніх дітей, щомісячно, в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення ними повноліття; справу слухати в її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про одруження (а.с. 4), копій свідоцтв про народження (а.с.5-6) вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з довідки від 05.12.2014 року №488 виданої ДП «Тетерівське лісове господарства», [PERSON] працює у вищезазначеному підприємстві на посаді стропальника. Дохід за період з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року склав 33445 гривень 58 копійок (а.с.17). Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною, донькою, [PERSON], повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітніх дітей; стан здоров'я та матеріальне становище стягувача та платника аліментів, а також те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків на утриманні немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що з 07 червня 2012 року позивач з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, тому звернулася з позовом про стягнення аліментів з відповідача на неповнолітню дитину у розмір 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та наполяганням на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. Зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 червня 2012 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №188, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 07.06.2012 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 14 листопада 2012 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 10.11.2014 року видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло-Плюс», неповнолітній [PERSON], 2012 року народження зареєстрований разом із матір'ю - [PERSON], 1991 року народження, за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ст. 79 ч. 1 СУ України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 17 листопада 2007 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народились дитина - [PERSON] [INFO], яку просить залишити проживати з нею. Просить присвоїти дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився , направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 17 листопада 2007 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 4). У сторін є дитина [PERSON] [INFO] ( арк.с. 5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її тітки [PERSON], яка померла [INFO] залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS], який вона заповіла їй. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено в оформленні права власності на будинок, оскільки її тітка не мала всіх необхідних правовстановлюючих документів. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що після смерті тітки залишився житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який вона заповіла їй. Оскільки тітка не мала правовстановлюючих документів на житловий будинок, то вона не може оформити необхідні документи по спадковому майні на себе. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Факт належності будинку [PERSON] підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.9-17), довідкою Колпитівської сільської ради (а.с. 8). Заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.7). Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадковому майні судом не встановлено. Факт належності заповіту позивачу підтверджується копією паспорта (а.с. 3-5). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON] належав на праві власності даний будинок, а позивач прийняла спадщину, то суд дійшов висновку, що право власності на це спадкове майно переходить до [PERSON] як спадкоємця за заповітом, а тому позов слід задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з вищеназваним позовом. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 03 вересня 2010 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний запис №366. Від спільного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з березня 2013 року. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, сварки, які негативно впливають на дитину. Подальше проживання та збереження шлюбу між ними неможливо, у зв'язку з чим позивач просить шлюб укладений між нею та [PERSON] - розірвати. Спір стосовно проживання дитини та майновий спір між сторонами відсутній. Позивач з'явилася до суду, надала пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач з'явився до суду, надав суду пояснення по суті справи, проти задоволення позовних вимог не заперечував. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного . Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у справі, а саме судовий збір у розмірі 243,60грн., сплачений позивачем згідно з квитанції №124294432 від 03 листопада 2014 року (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 07 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 518. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сімейне життя подружжя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. В зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву № 2541/01-34/14 від 23 грудня 2014 року про розгляд позовної заяви без її участі, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином і не повідомив суд про причину своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводитьсь. Суд, врахувавши думку позивача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя неможливе. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 11 лютого 2011 року сторони уклали між собою шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. Зважаючи на це позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 червня 2012 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 11.02.2011 року (а.с.5) і [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 12 листопада 2013 року (а.с.6). Діти проживають разом з позивачем і після розлучення залишаться також з нею. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Хоча сторони зареєстровані разом з дітьми за адресою: Харківська область, Шевченківський район, [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради № 414/02-30 від 29.10.2014 року (а.с.7), проте разом вони фактично не проживають, так як позивач з дітьми мешкає по [ADDRESS] Шевченківського району Харківської області, а відповідач мешкає у своїх батьків у цьому ж селі, проте по [ADDRESS], що було підтверджено сторонами у судовому засіданні. Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, як позивач по справі просить змінити прізвище «[PERSON]», набуте при реєстрації шлюбу на дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд вважає належним задовольнити таку вимогу. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

10 листопада 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя не склалося, в них часто виникали конфлікти на ґрунті взаємного непорозуміння. Сімейні відносини вони припинили, проживають окремо, шлюб існує лише формально. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи через оголошення у пресі (а.с.14-15, 28), але до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки. У зв'язку з чим, за письмовою згодою позивачки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7). В даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище - [PERSON].

Outcome: approved