Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

10 вересня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до ПАТ «Універсал Банк» про припинення поруки. Вказує, що 13 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 069-2900/756-2073, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти в розмірі 57026 швейцарських франків із сплатою процентів у розмірі 4,5 % річних за користування кредитом у період з 13 червня 2008 року по 10 червня 2013 року, та 9,95 % річних за користування кредитом у період з 11 червня2013 року по 10 червня 2028 року включно. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між нею та ВАТ «Універсал Банк» був укладений договір поруки № 069-2900/756-2073-Р/1 від 13 червня 2008 року, за умовами якого вона зобов'язується відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли за кредитним договором. Зазначає, що банком при укладенні з нею договору поруки було допущено порушення: банк не повідомив позичальника та її, як поручителя щодо підвищення відсоткової ставки, а при підвищенні відсоткової ставки, банк не змінив додаток № 1 до кредитного договору та не повідомив поручителя про збільшення відповідальності, а змінив відсоткову ставку без згоди поручителя; банк не перевірив при наданні кредиту та підписанні договору фінансового стану поручителя, чим порушив принципи кредитування; банк не надав споживачу в письмові формі інформацію про форми кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість по кредиту; у порушення п. 5.5. договору поручителем не підписано кожну сторінку договору, а підпис поручителя є лише на останньому аркуші, що дає підстави вважати, що договір поруки було змінено банком. Просить припини поруку по забезпеченню зобов'язання її, як поручителя, по договору поруки № 069-2900/756-2073-Р/1 від 13 червня 2008 року, який був укладений між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON], зупинити виконання рішення суду про стягнення з неї на користь ВАТ «Універсал Банк» боргових зобов'язань по виконавчому листу від 18 листопада 2013 року, яке проводиться за місцем її роботи - «Волинська обласна профспілкова бібліотека ім. І.І. Фуріва» до розгляду позовної заяви по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Дирул Ю.В. в судовому засіданні позов заперечила, у задоволенні позову просила відмовити із підстав наведених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір 069-2900/756-2073, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 57026 швейцарських франків з терміном повернення кредиту до 10 червня 2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором, між [PERSON] та банком було 13 червня 2008 року укладено договір поруки № 069-2900/756-2073-Р/1 (далі - договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася перед банком-кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору № 069-2900/756-2073 від 13 червня 2008 року, укладеного між банком та [PERSON], в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому (а.с.8-9). Згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом цієї норми закону підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст. 559 ЦК України. Отже, припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Так, в п. 2.1. договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженою особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін (а.с.7). Однак, як вбачається із п. 1.2. договору поруки, розмір процентної ставки за користування кредитом за основним договором становить: а) за користування кредитом у період з 13 червня 2008 року по 10 червня 2013 року включно становить: 4,5% відсотків річних, а 12,95 % відсотків річних (у разі звільнення боржника з основного місця роботи, починаючи з першого дня, що слідує за звільненням боржника з основного місця роботи). б) за користування кредитом у період з 11 червня 2013 року по 10 червня 2028 року включно становить: 9,95 % відсотків річних, а 12,95 % річних (у разі звільнення боржника з основного місця роботи, починаючи з першого робочого дня, що слідує за днем звільнення боржника з основного місця роботи). Водночас, вказаним пунктом договору поруки також передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в наступному розмірі: а) якщо користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) здійснювалося у період з 13 червня 2008 року по 10 червня 2013 року включно: 13,5% відсотків річних, а 38,85% відсотків річних (у разі звільнення боржника з основного місця роботи, починаючи з першого робочого дня, що слідує за днем звільнення боржника з основного місця роботи). б) за користування кредитом у період з 11 червня 2013 року по 10 червня 2028 року включно становить: 37,35 % відсотків річних, а 38,85 % відсотків річних (у разі звільнення боржника з основного місця роботи, починаючи з першого робочого дня, що слідує за днем звільнення боржника з основного місця роботи) (а.с.7). На підставі наказу № 1143-к від 26.08.2010 року [PERSON] звільнено з роботи з 27 серпня 2010 року за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, суд приходить до висновку, що як кредитним договором, так і договором поруки було передбачено можливість підняття відсоткової ставки за користування кредитними коштами до 38,85%, що пов'язувалось із звільненням позичальника [PERSON] із основного місця роботи, а тому додаткової згоди поручителя на збільшення відсоткової ставки не було потрібно, оскільки збільшення відсоткової ставки відбулося в рамках узгоджених сторонами домовленостей, що не передбачало внесення змін до договору поруки у порядку передбаченому п. 2.1. вказаного договору поруки. Судом також не приймаються до уваги посилання позивача та ту обставину, що при наданні банком кредиту та підписанням договору поруки банк повинен перевіряти фінансовий стан поручителя на змогу виконання повних кредитних зобов'язань поручителем у разі несплати по кредиту боржником. Так, із ч. 5 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, що діяла на момент укладення договору поруки) встановлено, що банк зобов'язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків. Тобто, банк зобов'язаний перевіряти кредитоспроможність лише позичальника. В той же час, законодавством, в тому числі і в укладеному сторонами договору поруки, не передбачено вимоги щодо обов'язку банку при укладення кредитного договору перевіряти фінансовий стан поручителя. Щодо тверджень представника позивача, що банком не виконано вимог п. 2 «Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою НБУ від 10.05.2007 року № 168 (із наступними змінами», щодо обов'язку банку перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмові формі інформацією про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, то суд приходить до висновку, що такі твердження є безпідставними. Так, відповідачем перед укладенням кредитного договору було надано для ознайомлення у письмовому вигляді умови кредитування, орієнтовна сукупна вартість по кредиту, з якими позичальник [PERSON] ознайомився 25 травня 2008 року, про що свідчить його підпис на вказаних умовах, сукупній вартості по кредиту та письмові інформації для клієнта. Водночас, у розумінні п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», поручитель не є споживачем, оскільки безпосередньо не отримує кредитні кошти на придбання певної продукції. Водночас, відсутність підпису поручителя на всіх аркушах договору поруки не може свідчити про те, що договір поруки було змінено банком, що без відома поручителя було змінено умови договору поруки, а банком було порушено вимоги п. 5.5. договору поруки, що не є підставою для припинення поруки в розумінні ст. 559 ЦК України, а може мати наслідком лише визнання недійсними окремих частин договору поруки в порядку ст.ст. 207-208, 215, 217 ЦК України. Однак, у відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Окрім того суд зауважує, що відповідно до ст. 16 ЦК України питання вибору способу захисту цивільних прав може вирішуватись лише особою, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси були порушені. Враховуючи вищевикладене суд, приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про припинення поруки № 069-2900/756-2073-Р/1 від 13 червня 2008 року, який був укладений між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] та про зупинення виконання рішення суду про стягнення з позивача на користь ВАТ «Універсал Банк» боргових зобов'язань по виконавчому листу від 18.11.2013 року, яке проводиться за місцем роботи - «Волинська обласна профспілкова бібліотека ім. І.І. Фуріва» слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed