Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

12.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою і просив суд, /з врахуванням уточнення позовних вимог /а.с. 85// стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 19 443,28 грн., в тому числі: три проценти річних в розмірі 1892,52 грн., інфляційні збитки в розмірі - 4489,71 грн. та 13 061,05 грн. відсотків за користування позикою за період з 16.09.2015р. по 08.08.2016 р. /включно/, обґрунтовуючи вимоги тим, що між нею та відповідачем було укладено договір позики у простій письмовій формі /боргова розписка/, згідно якого остання отримала 153400,00 грн., які зобов'язувалася повернути в строк до 01.01.2014. Однак, відповідач умови договору не виконує, позику не повернула. Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 25.09.2015 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] суму позики в розмірі 70200,00 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3981,45 грн., інфляційні збитки в розмірі 5863,40 грн., проценти за договором позики в сумі 3528,76 грн., судовий збір в сумі 1552,93 грн., що в загальній сумі складає 156846,54 грн. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17.11.2015 року рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 25.09.2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 року відхилено касаційну скаргу [PERSON], а рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 25.09.2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17.11.2015 року залишено без змін. Станом на момент звернення до суду, з моменту ухвалення рішення від 25.09.2015 року заборгованість погашена частково в сумі 1498,29 грн., що й змусило позивача звернутися до суду з даною позовною заявою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. Представник позивача, адвокат М.М. Кондратенко, діючий на підставі договору про надання правової допомоги /а.с. 30-32/ в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розгляд справи призначений на 03.02.2017 року о 11:00 год. проводити без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, надала заяву, згідно якої просить дану справу, призначену на 03.02.2017 на 11 год. розглядати без її участі. Суд, оголосивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. У судовому засіданні встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в борг від позивача 153 400,00 грн. строком до 01.01.2014 р. /а.с. 7/. Зобов'язання, що виникло між сторонами, є грошовим зобов'язанням. У зв'язку з невиконанням договору за рішенням суду від 25.09.2015 р. з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто борг в сумі 155293,61 грн. (три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3981,45 грн., інфляційні збитки в розмірі 45863,40 грн., проценти за договором позики в сумі 35248,76 грн.), судовий збір в сумі 1552,93 грн., а всього 156846,54 грн. /а.с. 8/. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 листопада 2015 року рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 25.09.2015 року залишено без змін /а.с. 9-10/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 25.09.2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 листопада 2015 року залишено без змін /а.с. 11-12/. Згідно Інформації про виконавче провадження /а.с. 13-14/ на виконанні у Ямпільському міжрайонному відділі ДВС на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення 156846,54 грн. боргу на користь стягувача [PERSON] з боржника [PERSON], Постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2016 року. Зобов'язання за борговою розпискою на час розгляду справи в суді не виконано. Згідно наданої Ямпільським міжрайонним відділом ДВС на запит суду інформації /а.с. 65/ станом на 26.09.2016 року заборгованість складає 154549,18 грн. Відповідачем доказів з повернення суми боргу за договором позики суду не надано. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін за договором позики, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України з огляду на наступне: Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого фактично не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Дана правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду України, викладеною в Ухвалі від 18 травня 2011 року № 6-27640св08, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Національним банком України встановлена облікова ставка: з 28.08.2015 р. - 27,00%, з 25.09.2015 р., з 30.10.2015 р., з 18.12.2015 р., з 29.01.2016 р., з 04.03.2016 р. - 22,0000 %, з 22.04.2016 р. - 19,0000 %, з 27.05.2016 р. - 18,0000 %, 24.06.2016 р. - 16,50%. Згідно представленого позивачем розрахунку, проти якого відповідач не надав своїх заперечень, з врахуванням наданих уточнень, за період з 16.09.2015 р. по 08.08.2016 р.: - Інфляційні збитки становлять 4489,71 грн.; - 3 % річних - 1892,52 грн. - проценти за користування грошовими коштами - 13 061,05 грн.. Суд з вказаним розрахунком згоден, оскільки він відповідає зібраним по справі доказам, відповідачем по справі щодо розрахунку заперечень не надано. Відповідно до вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду своїх заперечень проти позову та доказів, якими б обґрунтовувалися такі заперечення. За таких обставини, враховуючи те, що в судовому засіданні знайшло підтвердження порушення відповідачем [PERSON] грошового зобов'язання, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а отже підлягають повному задоволенню. Водночас у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved