Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

11.06.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №11909, з якого вбачається, що позивач є боржником перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором № 012-16512-071111 від 07.11.2011 р., укладеним з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». 26.04.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. винесено постанову про звернення стягнення з позивача заборгованості у сумі 18847,89 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Позивач вважає, що виконавчий напис №11909, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим є підстави визнати його таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступного. Вчинивши виконавчий напис, нотаріус після закінчення строку звернення про стягнення заборгованості за кредитним договором, не маючи належних документальних доказів щодо безспірності заборгованості за кредитним договором, а саме оригіналу нотаріально посвідченого договору, стягнув заборгованість за період 07.05.2020 р. по 28.02.2021 р., тоді як з дня виникнення кредитора права вимоги минуло більше ніж три роки. Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим є підстави визнати його таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступного. Представник позивача Вороненко Н.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, де проти задоволення позовних вимог заперечував через їх необґрунтованість та безпідставність. У відзиві на позов представник відповідача просив розгляд справи проводити без його участі. В судове засідання третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав. В судове засідання третя особа - приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійовичне з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 15.06.2021 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №11909, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичемпро стягнення з боржника, яким є позивач заборгованості за кредитним договором № 012-16512-071111 від 07.11.2011 р. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 07.11.2011 позивач уклав Кредитний договір№ 012-16512-071111 з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». 11.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №11909, з якого вбачається, що позивач є боржником перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором № 012-16512-071111 від 07.11.2011 р., укладеним з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». 26.04.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. винесено постанову про звернення стягнення з позивача заборгованості у сумі 18847,89 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», в тому числі і за Кредитним договором № 012-16512-071111 від 07.11.2011 р.на підставі договору відступлення права вимоги № 2241/К. При вирішенні справи суд керується наступним. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 1 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. За змістом п.п.3.1.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-16цс15, на повернення боргів(кредитів) у банків є три роки у всіх спорах з боржниками буде застосовуватися тільки цей термін позовної давності, якщо особа не поставила свій підпис під документом з його продовженням. Документу про продовження терміну позовної давності укладеного між сторонами, суду не надано. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.\~ Так, відповідно до п. 1.5 Договору на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки № [NUMBER] , кредитування рахунку здійснювалося протягом 264 календарних днів. Враховуючи це, право вимоги погашення заборгованості за кредитним договором виникло у банку право вимоги у банку виникло 06.11.2012 р., строком не більше трьох років, тобто до 05.11.2013 року, що не було взято нотаріусом до уваги при вчиненні виконавчого напису. В свою чергу, 06 червня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи\~№ 640/10523/16-ц, провадження № 61-20035св18 (ЄДРСРУ № 74598567) наголошує, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом статті 512 ЦК України уразі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Однак, згідно ст. 262 ЦК України, зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності\~. Вказана позиція була підтверджена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року в рамках справи\~№ 904/3280/18\~(ЄДРСРУ № 79718705). Таким чином безпідставними є посилання відповідача на те, що у зв`язку з відступленням прав вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором № 012-16512-071111 від 07.11.2011 р., позовна давність для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07.05.2020 р. по 07.05.2023 р. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення заборгованості на користь відповідача не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, так як не врахування факту безспірності спору щодо заборгованості, а також пропущення строку позовної давності для вчинення виконавчого напису. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат у виді судового збору суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в розмірі 1362 грн., яка складається з судового збору в сумі 908 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved