Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

10 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, записавши відповідача батьком дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, і до виповнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з січня 2010 року вона зустрічалась та згодом стала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Проживали разом за адресою проживання відповідача, турбувались один про одного, та мали намір створити родину. Через деякий час вона завагітніла, але натомість стосунки з відповідачем стали погіршуватись, та згодом позивач дізналась, що відповідач їй зраджує з іншою жінкою. Коли вона перебувала на восьмому місяці вагітності відповідач вигнав її з дому, та вона повернулась проживати до батьків. [INFO] від фактичних сімейно-шлюбних відносин із відповідачем народилась дочка - [PERSON] , і по батькові дитини записано за ім`ям відповідача. Вказала, що після народження дитини відповідач забирав її та дитину з пологового будинку. До недавнього часу не заперечував своє батьківство відносно дитини, але відвідував дитину дуже рідко. Матеріальної допомоги на утримання дочки взагалі не надавав. Вказала, що вона самостійно утримує дитину, вона неодноразово зверталась до відповідача щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини, однак надавати таку допомогу добровільно відповідач не бажає, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, залучено до участі у справі третю особу. 19 квітня 2021 року ухвалою суду підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року у підготовчому засіданні за клопотанням позивача призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, при цьому відповідач не заперечував проти призначення експертизи. 10 вересня 2021 року поновлено провадження у справі, оскільки справу повернуто до суду без виконання ухвали від 12 травня 2021 року. 20 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 13 жовтня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, у якій визнав позовні вимоги про визнання батьківства, просив справу розглядати за його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом [INFO] народилась [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Позивач [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради за №3040, 3042 (а.с.11,12). 18 вересня 2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначаються: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, матір`ю, дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, і обставин на підтвердження іншого судом не встановлено, то згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України позовні вимоги про визнання батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Також, з огляду на визнання відповідачем себе батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 10 березня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття, Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача судовий збір у розмірі 454 гривні, а позивачу повернути з Державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, тобто 454 гривні (а.с. 1). Також, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 50 відсотків судового збору, що становить 454 гривні.

Outcome: approved