Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

12.05.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Донецького національного медичного університету про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись, на те, що будучи звільненою наказом №371 від 18.06.2020 року з посади провідного фахівця навчального відділу ДНМУ, рішенням Володарського районного суду Донецької області від 10.03.2021 року її поновлено на роботі. Просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з її середньоденної заробітної плати в розмірі 354,23 грн, за період з 18.06.2020 по 10.03.2021 року, що складає 183 робочих дні, в розмірі 64824,09 грн, вирішити питання про судові витрати. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 14.05.2021 року позовну заяву залишено без руху на підставі ст.185 ЦПК України, для надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 24.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, відзив не подав. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст.ст.223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, наказом проректора з науково-педагогічної роботи Донецького національного медичного університету №371 від 18 червня 2020 року [PERSON] звільнено з посади провідного фахівця навчального відділу на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Володарського районного суду Донецької області №222/1357/20 від 10.03.2021 року позовні вимоги [PERSON] до Донецького національного медичного університету про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ №371 від 18 червня 2020 року, виданий проректором з науково-педагогічної роботи Донецького національного медичного університету [PERSON] про звільнення [PERSON] з посади провідного фахівця навчального відділу Донецького національного медичного університету, [PERSON] поновлено на роботі на посаді провідного фахівця навчального відділу Донецького національного медичного університету. Рішення набрало законної сили 13.04.2021 року. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік… Під час ухвалення рішення Володарського районного суду Донецької області №222/1357/20 від 10.03.2021 року про поновлення [PERSON] на роботі, рішення про виплату [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу прийнято не було. Частиною 1 ст.233 ЦПК України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Таким чином, набувши права на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду від 10.03.2021 року про поновлення на роботі, яким не було вирішено питання про стягнення середнього заробітку на користь працівника, та пред`явивши до суду вказаний позов 12.05.2021 року, [PERSON] звернулася до суду про захист свого права в межах строку, визначеного ч.1 ст.233 КЗпП України. Наказом в.о. ректора Донецького національного медичного університету від 20.04.2021 №04/20/1-п «Про поновлення на роботі на виконання рішення суду», [PERSON] поновлено на роботі з 19.06.2020 року. Данні про виплату відповідачем середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу в матеріалах справи відсутні. Таким чином, враховуючи положення ст.255 КЗпП України, яка презюмує право працівника на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі поновлення його на роботі, наявність рішення Володарського районного суду Донецької області від 10.03.2021 року про поновлення [PERSON] на посаді, яким питання про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалось, та відсутність на час розгляду справи даних про задоволення вимог позивачки про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100). В абз.3 п.2 Порядку №100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи. В силу п.5 розділу ІV Порядку №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. За даними довідки про середньоденну заробітну плату (дохід) №б/н, виданої в.о. ректора Донецького національного медичного університету, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 354,23 грн. За змістом п.8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 р. №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» та листа Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 р. № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік», кількість робочих днів в період з 18 червня 2020 року по 10 березня 2021 року (день прийняття рішення у справі про поновлення на роботі) становить 183 дні. Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 червня 2020 року по 10 березня 2021 року становить 64824,09 грн (354,23 грн (середньоденна заробітна плата) * 183 дні=64824,09 грн). За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, право позивачки на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також розмір середнього заробітку в сумі 64824,09 грн, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу у вказаному розмірі, і задовольняє при цьому, в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] .. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень статей 133, 137, 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, суд покладає на відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн, витрати на правову допомогу адвокатом Турченком О.В. в розмірі 3000,00 грн, оскільки вони підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи (а.с.10-12, 17). На підставі ст.ст.12-13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.233, 235\~КЗпП України, суд

Outcome: approved