Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

11 листопада 1997 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, яким все своє майно, що належатиме їй на день смерті, в тому числі житловий будинок в с. Ніженка Новомиколаївського району Запорізької області, заповіла в рівних долях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] с. Урицьке Запорізького району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.10.2006 серії [NUMBER] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 59459059 від 18.02.2020. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою відділу РАЦС Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області від 27.10.2000 № 24/0295. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.02.1961 серії [NUMBER] , свідоцтвом про одруження від 11.02.1961 серії [NUMBER] . Мати позивача [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.06.1942 серії [NUMBER] . Отже [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною тіткою позивача - [PERSON] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , є онукою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 31.07.2003 серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження матері [PERSON] - [PERSON] від 30.05.1974 серії [NUMBER] , свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 31.07.2003 серії [NUMBER] , а відтак [PERSON] є двоюрідною правнучкою [PERSON] . Про існування заповіту [PERSON] позивач дізналася з листа-відповіді Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 10.01.2020 № 03. Докази, які б підтверджували, що позивачу було відомо про існування заповіту [PERSON] раніше за вказану дати, суду надані не були. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1); у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1). За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 2). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3). З огляду на вищенаведені положення норм чинного законодавства, належними відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а в разі їх відсутності, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, або за місцем знаходження нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відсутність заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] свідчить про те, що жоден з її спадкоємців як за заповітом, так і за законом не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини. Разом з цим, відповідач [PERSON] , [INFO] , яка є двоюрідною правнучкою [PERSON] , тобто її родичом п`ятого ступеня споріднення, та яка була малолітньою на час відкриття спадщини, прийняла спадщину автоматично в силу приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець п`ятої черги за законом. Беручи до уваги відсутність у суду відомостей про існування інших спадкоємців [PERSON] першої-четвертої черг, або ближчого ступеня споріднення, ніж [PERSON] , саме остання є належним відповідачем у даній справі, в той час як інтересів Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за наявності спадкоємця, який прийняв спадщину, даний позов не стосується. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову в частині вимог до Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області слід відмовити, оскільки в цій частині позов пред`явлено до неналежного відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час розгляду даної справи суд враховує висновок щодо застосування ст. 1272 ЦК України, викладений в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 по справі № 565/1145/17 (реєстраційний номер у ЄДРСР 82669288), відповідно до якого, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов в частині вимог до [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved