Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

11 травня 2016 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входять, зокрема, земельна ділянка № 128 площею 1,2439 га., яка розташована на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем земельної ділдянки за заповітом після смерті [PERSON] Крім нього, спадкоємцем житлового будинку за заповітом є [PERSON]. Позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, у п. 3 позовної вимоги та в окремій заяві (а.с. 37) просив справу слухати у його відсутності (а.с. 4). Відповідач [PERSON] та представник відповідача сільський голова Жванської сільської ради у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких позов визнали і просили справу слухати у їх відсутності (а.с. 38, 39). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 11 травня 2016 року в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 20 від 23 січня 2017 року (а.с. 11), звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 12-27) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2439 га, що розташована на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 06 травня 2016 року склала заповіт, яким, зокрема, земельну ділянку, розташовану на території Жванської сільської ради і належну їй на підставі державного акта серії ЯА № 506851, що виданий Мурованокуриловецькою РДА, заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується відміткою у цьому ж заповіті, здійсненою секретарем Жванської сільської ради 23 січня 2017 року. Свідоцтвом про своє народження (а.с. 8), заповітом (а.с. 9), довідкою Жванської сільської ради № 20 від 23 січня 2017 року (а.с. 11) [PERSON] довів, що має право на спадщину на земельну ділянку за заповітом після смерті [PERSON] і прийняв її. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47087262, виданою 15 березня 2017 року (а.с. 35) стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] у нотаріальній конторі не зареєстрована, спадкові права ніким не оформлялися. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «33 канал» від 08 лютого 2017 року (а.с. 10), слідує, що оригінал державного акту на право власності на землю на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 28). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця за заповітом.

Outcome: approved