Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

12.02.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СНАУТ» про стягнення заборгованості за договорами позики № 1 від 03.10.2017р. та № 2 від 03.10.2017р. в розмірі 219046,57 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 3 жовтня 2017 року [PERSON] уклала два договори позики та договір застави рухомого майна з ТОВ «СНАУТ» в особі директора ТОВ «СНАУТ» [PERSON]. Предметом договору позики №1 від 03.10.2017р., забезпеченого заставою рухомого майна, було надання нею відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 150000,00 грн., з терміном повернення позики до 03.11.2017 року. Предметом договору позики №2 від 03.10.2017р., не забезпеченого заставою, було надання нею відповідачу у позику грошових коштів у розмірі 50000,00 грн., з терміном повернення позики до 03.11.2017 року. Проте, станом на 12.02.2018р. ні за договором позики №1, ні за договором позики №2 грошові кошти не повернуті. Керівництво підприємства ухиляється від погашення боргу, нічого не пояснюючі, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Враховуючи положення ст.. 625 ЦК України, вважає, що ТОВ «СНАУТ» повинно також сплатити позивачу 3% річних за 88 днів прострочення, а саме: суму у розмірі 1084,93 грн., за договором позики, який був забезпечений заставою рухомого майна, та суму у розмірі 361,64 грн., за договором позики, який не був забезпечений заставою рухомого майна. У відповідності до п.7 і договору позики №1, забезпеченого заставою рухомого майна, і договору позики №2, не забезпеченого заставою, у разі не своєчасного повернення суми позики в строк до 03.11.2017 року, позичальник зобовязаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,1% від суми позики за кожен день. Отже, відповідно до умов договору позики, який був забезпечений заставою рухомого майна, сума пені на момент подання позовної заяви складає 13200,00 грн., та відповідно до умов договору позики, який не був забезпечений заставою рухомого майна, сума пені на момент подання позовної заяви складає 4400,00 грн., за 88 днів прострочення строку повернення позики. Заборгованість ТОВ «СНАУТ» перед [PERSON] за договорами позики № 1 та № 2 від 03.10.2017р., складає загалом 219046,57 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 549, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, просить суд стягнути з ТОВ «СНАУТ» на її користь заборгованість за договором позики №1 від 03.10.2017 року у розмірі 164284,93 грн., з яких сума боргу становить 150000 грн., сума 3% річних становить 1084,93 грн., пеня у розмірі 13200 грн.; заборгованість за договором позики №2 від 03.10.2017 року, суму у розмірі 54761,64 грн., з яких сума боргу становить 50000 грн., сума 3% річних становить 361,54 грн., пеня у розмірі 4400 грн.; понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 33-34) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що 3 жовтня 2017 року [PERSON] уклала два договори позики та договір застави рухомого майна з ТОВ «СНАУТ» в особі директора ТОВ «СНАУТ» [PERSON]. (а.с. 8-13) Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першоїстатті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другійстатті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Предметом договору позики №1 від 03.10.2017р., забезпеченого заставою рухомого майна, було надання [PERSON] відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 150000,00 грн., з терміном повернення позики до 03.11.2017 року. (а.с. 8) Предметом договору позики №2 від 03.10.2017р., не забезпеченого заставою, було надання [PERSON] відповідачу у позику грошових коштів у розмірі 50000,00 грн., з терміном повернення позики до 03.11.2017 року. (а.с. 13) Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільнюється від відповідальності за неможливость виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, вимоги позивача про стягнення за договорами позики № 1 від 03.10.2017р. та № 2 від 03.10.2017р. підлягають задоволенню у заявленому розмірі за договором позики № 1 від 03.10.2017р. в розмірі 150000,00 грн., та за договором позики № 2 від 03.10.2017р. від 03.10.2017р. в розмірі 50000,00 грн. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обґрунтованими є і вимоги позивача про стягнення сум за договорами позики № 1 від 03.10.2017р. та № 2 від 03.10.2017р. з урахуванням 3 % річних у відповідності до вимог ст. 625 ЦПК України, оскільки грошове зобов»язання є простроченим, що є підставою для застосування такої відповідальності до боржника, який це прострочення допустив. Враховуючи зазначене вище ТОВ «СНАУТ» повинно також сплатити позивачу 3% річних за 88 днів прострочення, а саме суму у розмірі 1084,93 грн., за договором позики № 1 від 03.10.2017р., та суму у розмірі 361,64 грн., за договором позики № 2 від 03.10.2017р. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п.7 і договору позики №1 від 03.10.2017р., та договору позики №2 від 03.10.2017р., у разі не своєчасного повернення суми позики в строк до 03.11.2017 року, позичальник зобовязаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,1% від суми позики за кожен день. Отже, відповідно до умов договору позики № 1 від 03.10.2017р., сума пені на момент подання позовної заяви складає 13200,00 грн., та відповідно до умов договору позики № 2 від 03.10.2017р., сума пені на момент подання позовної заяви складає 4400,00 грн., за 88 днів прострочення строку повернення позики. Розрахунок заборгованості ТОВ «СНАУТ» перед [PERSON] складає загалом 219046,57 грн, який розраховується за наступною формулою: J = A + B, де: А = С + E + G В = D + F + H, з яких E та F розраховуються за формулами: E = А/100*3/365*І F = В/100*3/365*І G та H розраховуються за формулами: G = А/1000*І H = В/1000*І З яких: A-загальна сума заборгованості за договором позики №1 = 164284,93 грн; B-загальна сума заборгованості за договором позики №2 = 54761,64 грн; C-сума позики за договором позики №1 = 150000 грн; D-сума позики за договором позики №2 = 50000 грн; E-сума 3% річних за договором позики №1 = 1084,93 грн; F-сума 3% річних за договором позики №2 = 361,54 грн; G-сума пені за договором позики №1 = 13200 грн; H-сума пені за договором позики №2 = 4400 грн; I-кількість дні прострочених на момент подання позовної заяви - 88 дні; J-ціна позову = 219046,57 грн. Аналізуючи викладені норми матеріального права, надані сторонами докази, а також враховуючи пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є законною, обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи, а саме: судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру у сумі 2190,47 грн. (а.с. 2), судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 352,40 грн. (а.с. 3), а тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору на загальну суму 2 542, 87 грн..

Outcome: approved