Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

11 грудня 2013 року КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2003 року. Між КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації і відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких підприємство надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі, як споживачі, зобов'язані вносити плату за надані послуги. Відповідачі плату своєчасно не вносять, у зв'язку з чим утворився борг. 22 липня 2013 року до Солом'янського районного суду м. Києва було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. 27 липня 2013 року за заявою боржників судовий наказ скасовано, що стало підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути в рівних частках у праві власності на квартиру з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по платі за утримання житла за період з 01 вересня 2009 року по 01 серпня 2013 року в розмірі 15150 гривень 92 копійки, інфляційні втрати в розмірі 465 гривень 04 копійки, 3 % річних у розмірі 690 гривень 61 копійки та сплачений судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок. У судове засідання представник позивача не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника підприємства. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 54). Подала до суду додаткові письмові пояснення по справі (а.с. 56-59). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 46-48). У матеріалах справи містяться клопотання [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що вони просять розглядати справу у їх відсутність (а.с. 39, 49). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду письмові заперечення (а.с. 33-36, 50-53). Пояснили суду, що між відповідачами, як співвласниками квартири [ADDRESS], та КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не було укладено договору, як того вимагає чинне законодавство, оскільки позивач не звертався до них з пропозицією укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Вказували на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач був визначений виконавцем послуг, не доведено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на його балансі та що він є управителем цього будинку. За таких обставин вважала, що у позивача відсутнє право вимоги до них. Також позивачем не доведено факт надання та отримання відповідачами житлово-комунальних послуг. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що сума заборгованості відповідає тарифам, що визначені в установленому порядку. Рахунок-попередження розрахований з вересня 2009 року, тобто строк позовної давності вже сплинув. Зазначено, що будь-яких попереджень про сплату заборгованості відповідачі від комунального підприємства не отримували. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно зі статтями 156, 162 ЖК України, власник та члени його сімї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будниками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постанової Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлового-комуальні послуги. Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 січня 2003 року (а.с. 22). Згідно довідки форми № 3, виданої Центром обслуговування споживачів № 2 від 15 листопада 2013 року № 61, в зазначеній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Суд вважає безпідставними посилання відповідачів на недоведеність позивачем того, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на його балансі, та що він є управителем цього будинку. Так, Рішенням Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 затверджено переліки об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1-10 до цього рішення. У додатку № 9 до цього рішення міститься перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Солом'янському районі, до якого включено також і будинок [ADDRESS]. Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 20 від 24 січня 2011 року «Про закріплення на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ради майна, яке передано до сфери управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації» передано Комунальному підприємству «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ради майно, яке передано до сфери управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та закріплено його за даним підприємством на праві господарського відання. Директора Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ради зобов'язано зарахувати на баланс КП майно, зазначене в розпорядженні та здійснити приймання-передачу майна, яке закріплюється на праві господарського відання за КП (а.с. 63-64). Відповідно до п. 1.1. рішення VIII сесії VI скликання від 10 листопада 2011 року № 607/6843 «Про внесення змін до рішення Київради від 23 червня 2011 року № 291/5678 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ради перейменовано на КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 61-62). Згідно з п. 3, 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг та звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. За таких обставин, посилання відповідачів на відсутність у позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення боргу спростовується матеріалами справи. Також є необґрунтованими посилання відповідачів на відсутність між сторонами договірних відносин виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно зі ст. 29 цього Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Відповідачі не надали належних доказів на підтвердження того, що вони не отримують від позивача послуг. Суд вважає, що позивачем було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, а відповідачі зобов'язані вносити плату за отримані послуги. Згідно статей 66, 67, 162 ЖК Української РСР за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Вбачається, що відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконують, у зв'язку з чим у них за період з 01 вересня 2009 року по 01 серпня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 16306 гривень 57 копійок, яка складається з основного боргу в розмірі 15150 гривень 92 копійки, інфляційних втрат у розмірі 465 гривень 04 копійки та 3 % річних у розмірі 690 гривень 61 копійки, що підтверджується розрахунком, доданим до позовної заяви (а.с. 6-10). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації звернулось до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою 11 грудня 2013 року, проте просило стягнути заборгованість з відповідачів за період з 01 вересня 2009 року по 01 серпня 2013 року, тобто без урахування трирічного строку позовної давності. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано до Солом'янського районного суду м. Києва заяву на видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з відповідачів, проте ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2013 року судовий наказ скасовано за заявою боржників (а.с. 14). За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову в межах строку позовної давності, починаючи з липня 2010 року по липень 2013 року. 04 квітня 2014 року представником позивача через канцелярію суду було надано уточнений розрахунок заборгованості в межах строку позовної давності за період з липня 2010 року по липень 2013 року (а.с. 68-69). Позивачем також за період з липня 2010 року по липень 2013 року було нараховано відповідачам індекс інфляції та 3 % річних. Виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З уточненого розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості становить 16291 гривню 64 копійки, з яких: 15150 гривень 92 копійки - основний борг, 460 гривень 20 копійок - індекс інфляції та 679 гривень 98 копійок - 3 % річних. Доказів на спростування уточненого розрахунку заборгованості відповідачами надано не було, тому суд вважає за можливе покласти його в основу рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири в рівних частках, тому саме в таких межах підлягає стягненню з них сума боргу. На підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 229 гривень 40 копійок, по 76 гривень 47 копійок судового збору з кожного.

Outcome: partial