Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

12.07.2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона тривалий час проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують. Син [PERSON] проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Вона на даний час не працює, так як здійснює догляд за дитиною. У звязку з важким матеріальним становищем вона не має коштів для забезпечення першочергових потреб дитини. Крім того їхній син часто хворіє. Відповідач [PERSON] працює у НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» на посаді коваля ручного кування, отримує заробітну плату, однак на утримання сина не виділяє ніяких грошових коштів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які викладені в позовній заяві. Просить позов задоволити та стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO] та судові витрати згідно долучених квитанцій. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина. Однак просить зменшити йому їх розмір та стягувати по 1/4 частки щомісячно зі всіх видів його заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільно проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії І-НМ №326987 від 20.12.2016 року, виданого виконкомом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], копія якого долучена до матеріалів справи. На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі [PERSON], знаходиться на її утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріаль-побутових умов сімї, складеного депутатом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та долученого до матеріалів справи. Доведено також ту обставину, що відповідач по справі [PERSON] має стабільний заробіток, оскільки працює в ЦТТ НГВУ «Надвірнанафтогаз» на посаді коваля ручного кування. Даний факт підтверджується довідкою про доходи №7-27/143 від 11.08.2017 року, копія якої долучена до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1426 гривень. Відповідач по справі [PERSON], як встановлено в судовому засіданні є фізично здоровою людиною, не має інших утриманців, має постійне місце праці, оскільки працює, має регулярний заробіток, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, а отже, на думку суду, в змозі сплачувати аліменти в частці, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина дитини до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 640 грн. 00 коп. судового збору та в користь позивача 400 грн. судових витрат. На підставі ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved