overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

11.06.2019 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості, що виникла за кредитним договором від 16.03.2015, в сумі 14965 грн 39 коп. і 1921 грн у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині порядку та строків розрахунку. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника і повідомив, що в разі неявки відповідача він погоджується на заочний розгляд справи. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надіслав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі заяви від 16.03.2015 позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 2000 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 43.2% річних на суму залишку кредиту; пунктом 2.1.1.7.6 умов і правил надання позивачем банківських послуг передбачено нарахування штрафу в разі порушення відповідачем термінів розрахунків (далі - Договір; а.с. 12-47) Відповідно до статей 526, 530 ЦК України (далі - Кодекс) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Як випливає з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 11 зв.), відповідач умови договору виконує неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.04.2019 складає 14965 грн 39 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 3795 грн 52 коп., пеня - 9981 грн 04 коп., штрафи - 1188 грн 83 коп. Суд констатує, що позивачем взагалі не мотивовано правові підстави нарахування пені; крім того, одночасне нарахування пені та штрафів за порушення відповідачем умов Договору суперечить приписам статті 61 Конституції України, яка прямо забороняє подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин, з відповідача слід стягнути заборгованість у сумі 4984 грн 35 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту та штрафам /3795.52 + 1188.83/, а тому пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 33% /4984.35 : 14965.39 х 100/, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 633 грн 93 коп. /1921 х 33%/.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

11.06.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин. Ухвалою від 14.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 26.07.2019 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви до суду про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, просили задовольнити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 листопада 2012 року, який був зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської обл., актовий запис № 1395. Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO] , яка проживає з відповідачем. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

11.06.2019 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначено, що 23.01.2014 між ними було зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу з відповідачем вона народила дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з [PERSON] не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Всі фізичні та духовні зв`язки між ними втрачено. Незважаючи на те, що проживають разом в одній квартирі, спільне господарство не ведуть і проживають як чужі люди. У зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб. Позивач у підготовче засідання надала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала просила задовольнити, зазначила, що примирення не можливе. Відповідач у підготовче засідання надав заяву, у якій зазначив, що позов розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти його задоволення, примирення не можливе. Справу просив розглянути за його відсутності. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 23.01.2014 у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №25. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

11.06.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через регулярні сварки по різним побутовим причинам та непорозуміння. Ухвалою від 14.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 26.07.2019 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви до суду про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, просили задовольнити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 червня 2010 року, який був зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської обл., актовий запис № 488. Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO] , яка проживає з позивачем. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

11.06.2019 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 16 вересня 2016 року перебуває в шлюбі з відповідачкою. Мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалось, мають різні погляди на сім`ю, та сім`ю між ними постійно виникають сварки. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач у наданій заві просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням справу слухати за її відсутності, позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 вересня 2016 року Виконавчим комітетом Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 14(а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 10). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню. З відповідачки на користь позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені ним судові витрати при оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн..(а.с. 1, 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

11.06.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20.02.1993 року, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, днем вручення судової повістки. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.02.1993 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

11.06.2019 р [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 листопада 1989 року у виконкомі Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис № 52. В позовній заяві позивач вказав, що рік тому перебуваючи на заробітках зустрів іншу жінку з якою разом проживає. Тому з червня 2018 року між ним та відповідачкою фактично припинені шлюбні відносини, сім`я розпалась. Враховуючи те, що він має намір створити нову сім`ю з іншою жінкою та офіційно зареєструвати шлюб, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає за неможливе. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. За клопотанням відповідачки [PERSON] сторонам був наданий строк для прмимирення на два місяці. Пісмля закінчення строку для примирення сторони в судове засідання повторно не з`явилися, не подали заяву про досягнення примирення. Дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 1989 року у виконкомі Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис № 52 (а.с.4). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Тому, відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд знаходить, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов слід задовольнити. Позивач не порушує питання стягнення на свою користь судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

11.06.2019\~р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, оскільки відповідач має стабільний дохід, однак добровільно свій обов`язок по утриманню дитини не виконує, чим порушує її право на отримання належного матеріального забезпечення (утримання) від батька. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглянути без неї (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність (а.с. 18). З урахуванням письмової позиції учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , але добровільно законного обов`язку по його утриманню не виконує, має стабільний дохід та може надавати кошти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 182 ч.2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов`язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини й не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 5); -довідкою Краснопільської сільської ради № 286, відповідно до якої до складу сім`ї [PERSON] входить син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7); -свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , згідно з яким 17.05.2016 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 6). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору та 1000 грн. витрат за правничу допомогу на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

11.06.2019 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що 15 червня 2013 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб про що, Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, було зроблено відповідний актовий запис №211. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини фактично припиненні з вересня 2017 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 15 червня 2013 року уклали шлюб про, що Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, було зроблено відповідний актовий запис № 211. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. З вересня 2017 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї [PERSON] не можливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку відповідача та вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача, заявлено не було.

Outcome: approved