Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

11.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він є власником будинку, який розташований за адресою: м. Бахмут, вул. Гоголя, 70-Б. Разом з ним в цьому будинку зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] Згідно довідки, яка буда видана головою квартального комітету, відповідач (син позивача) [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2005 року по теперішній час. Він виїхав до [PERSON] Федерації, де отримав громадянство [PERSON], повертатися до України він не планує. Позивач є пенсіонером за віком, і у звязку із підвищенням тарифів на сплату комунальних послуг він не має можливості сплачувати ці платежі і за його сина, який разом з ним не проживає, а також постає питання отримання субсидії. Оскільки немає іншої можливості зняти з реєстрації відповідача [PERSON], позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Гоголя, буд. 70-Б. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги на підставах викладених у позові. \~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 14.11.2016 року на електрону адресу суду надіслав заяву, в якій вказав, що на даний час він є громадянином [PERSON] та повертатися до України він не планує. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. \~\~\~\~\~ Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 липня 1979 року був укладений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 2818, між [PERSON] та [PERSON] згідно якого, [PERSON] купив [PERSON] одноповерховий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться у місті Артемівську по вулиці Гоголя № 70-б на земельній ділянці площею 300 кв.м, житлова площа будинку складає 32,9 кв.м (арк.с.3-4). Відповідно витягу з домової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] (розпочата 12.03.1971 року),у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (арк.с.6-7). Згідно довідки № 402/16 від 10.11.2016 року, виданої головою квартального комітету № 14 [PERSON], за адресою: м. Бахмут, вул. Гоголя, 70-Б, зареєстрований [PERSON], [INFO], але у вказаному будинку він не проживає з 2005 року (арк.с.11). Також позивач зазначив, що відповідач [PERSON], 19.09.16969 року народження, є громадянином [PERSON] Федерації, що підтверджується копією паспорта (серія 70 15 611960), виданого відділом УФМС [PERSON] по Тульській області в центральному районі 14.10.2015 року, яка міститься в матеріалах справи (арк.с.8-10). Крім того, в паспорті стоїть печатка про його реєстрацію за адресою: вул. Новомосковська, 23/149, м. Тула, РФ. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації, за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Гоголя, 70-Б, з 2005 року не проживає. \~\~\~\~ Згідно\~\~з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~\~у разі\~\~визнання відповідачем позову суд за наявності для того\~\~законних підстав\~\~ухвалює\~\~рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved