Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

11 грудня 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що його батько [PERSON] з 1989 по 1997 рік працював у колгоспі «імені ХХІІ з`їзду КПРС», який було перейменовано у колгосп «Межиріч» 15 лютого 1992 року і в подальшому реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч». 20 січня 1994 року було видано державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Межиріч», згідно рішення Межиріцької сільської ради від 24 березня 2000 року №11 державний акт вважається виданим КСП «Межиріч». На момент видачі КСП «Межиріч» державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] був членом КСП, працював у ньому і мав право на земельну частку (пай), однак не був включений до відповідного списку додатку до державного акту. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позивач просить позов задовольнити, у разі неявки представника відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.23). Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, відзиву на позов не надійшло. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи. З матеріалів цивільної справи видно, що [PERSON] помер [INFO] , згідно матеріалів спадкової справи № 551, початої 19 липня 2000 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, після його смерті прийняв спадщину спадкоємець за заповітом [PERSON] . 23 серпня 2019 року постановою державного нотаріуса [PERSON] Євгену Олександровичу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька [PERSON] на право на земельну частку (пай) члена КСП «Межиріч» у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай). За змістом заповіту [PERSON] , останній заповідав [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та все те, що буде належати йому на день смерті (а.с.37). З заявою про видачу спадщини позивач [PERSON] звернувся 28 жовтня 2013 року (а.с.38). Як передбачено ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 20 січня 1994 року було видано державний акт на право колективної власності на землю, на підставі рішення Межиріцької сільської ради № 14-ХХІ, згідно якого колгоспу «Межиріч» було передано у колективну власність 10253 гектарів землі у межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а.с.12-13), Згідно з рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №11 від 24 березня 2000 року, державний акт на право колективної власності на землю вважається виданим КСП «Межиріч» як правонаступнику колгоспу «Межиріч» (а.с.17). За інформацією відділу у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м.Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, [PERSON] не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСП «Межиріч», також [PERSON] не значиться у списку громадян, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч» (а.с.18-19). Відповідно до п.2-4 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь, що обчислюється за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Архівною довідкою № 21, виданою 13 березня 2019 року виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради, підтверджується, що у книгах по оплаті праці колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС» Павлоградського району Дніпропетровської області, які знаходяться на зберіганні трудового архіву Межиріцької сільської ради, містяться записи про нарахування трудоднів та заробітної плати на [PERSON] за період з 1989 по 1998 рік включно (а.с.20). Архівною довідкою № 100-Д від 22 квітня 2019 року, виданою архівним сектором Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, підтверджується, що [PERSON] рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників від 18 жовтня 1989 року був прийнятий у члени колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС», який було перейменовано у колгосп «Межиріч» 15 лютого 1992 року і в подальшому реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч». У протоколах загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» за 31 січня 1998 року та 29 січня 1999 року немає інформації стосовно звільнення з роботи або виключення з членів КСП «Межиріч» [PERSON] (а.с.21). За даними відділу у Павлоградському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропертровській області, розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових гектарів (а.с.22). Таким чином померлому спадкодавцю [PERSON] , який був членом колгоспу, згодом реорганізованого у КСП «Межиріч», на час передачі землі у колективну власність, належало право на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектарів із земель, переданих у колективну власність для сільськогосподарського використання колишньому КСП «Межиріч», розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Зазначене право, яке за життя спадкодавця [PERSON] не було підтверджене отриманням відповідного сертифікату і не припинилося внаслідок його смерті, згідно ст.1218 ЦК України входить до складу спадщини. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати по справі слід покласти на позивача, оскільки відповідачем не вчинялося дій, якими б порушувалися спадкові права позивача, виникнення спору пов`язане з тим, що спадкодавець [PERSON] за життя не оформив своє право на земельну частку (пай), не отримавши відповідного сертифікату.

Outcome: approved