Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

12.08.2013 року позивачка звернулась до Арцизького районного суду Одеської області з даним позовом, вказуючи, що 07 грудня 2012 року померла її матір [PERSON], якій на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 18.11.2004 року її матір склала договір довічного утримання з відповідачкою у приватного нотаріуса Арцизького районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], згідно якого передала свою квартиру відповідачці. Про вказаний договір позивачці стало відомо після смерті матері. У договорі в п. 5.2.3 передбачено, що відповідачка повинна поховати її матір за обрядом православної церкви, що не могло бути правдою, т.я. матір була членом релігійної конфесії «Свідки [PERSON]». Крім того, в реєстрі реєстрації нотаріальних дій від 18.11.2004 року вказано, що відповідачка проживає там же, де і проживає її матір, що не відповідало дійсності. Вважаючи, що матір не могла скласти вказаний договір довічного утримання, не підписувала його, позивачка просила суд визнати його недійсним. Припинити право власності відповідачки на квартиру її матері. 31.03.2015 року справа надійшла за підсудністю до Саратського районного суду Одеської області (а.с. 196 т. 1). Справа слухалась неодноразово. У даному судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, пояснивши суду, що матір не могла скласти даний договір тому, що в договорі вказано, що відповідачка проживає там же де її матір, що не відповідало дійсності, а також, що відповідачка повинна поховати її матір за обрядом православної церкви, що не могло бути правдою, т.я. матір була членом релігійної конфесії «Свідки [PERSON]». Тому позивачка вважає, що якщо її матір і підписала цей договір, то на підставі обману з боку відповідачки. Відповідачка [PERSON] позов не визнала пояснивши суду, що з 2002 року мешкала по сусідству з [PERSON] До неї на протязі останніх 15 років ніхто не приїжджав. Дочки зявились у літку перед смертю матері. [PERSON] запропонувала їй скласти вказаний договір тому, що вона проживала одна, діти до неї не приходили і не доглядали її. В нотаріальній конторі у нотаріуса [PERSON] вони були разом, і [PERSON] підписала договір, розписалась в реєстрі, і договір був зачитаний їй нотаріусом вголос. Вона весь час доглядала [PERSON], повністю виконала умови договору довічного утримання, тому просила суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки [PERSON], діючий на підставі довіреності (а.с. 229 т. 1), просив суд відмовити у задоволенні позову тому, що з 2004 року по день смерті [PERSON] не оспорила вказаний договір довічного утримання, на її прохання він був зроблений в нотаріальній конторі Арцизького нотаріального округу Одеської області у приватного нотаріуса [PERSON] Відповідачка виконувала всі умови вказаного договору, про що свідчить рішення Арцизького районного суду Одеської області та ухвала апеляційного суду Одеської області, яким відмовлено позивачці у задоволенні позову про визнання договору довічного утримання недійсним в 2013 році. Свідок [PERSON] показала суду, що вони з [PERSON] не бачились з 2004 року. Восени 2001 року вона покликала до себе сина, її чоловіка. Відповідачка була у неї в квартирі, коли вони з чоловіком приїхали до матері. Вона сказала, що їхати до лікарні не хоче. Відповідачка їм пояснила, що є договір довічного утримання, що вона готова віддати його, т.я. у неї матеріальні труднощі. [PERSON] від дочок допомогу не приймала. Про її смерть вона дізналась від відповідачки, яка їй зателефонувала. Свідок [PERSON] показала, що знала померлу, товаришувала з нею, але спілкувались з 2004 року мало тому, що вона стала ходити до конфесії «Свідки [PERSON]». За договір про довічне утримання вона їй не розказувала. Приблизно у вересні 2011 року вони разом з її дочкою [PERSON] були у неї дома, вона хворіла, її доглядала дочка [PERSON], яка їй продзвонила, коли матір померла. [PERSON] була грамотною людиною і коли вона її бачила останній раз, у вересні 2011 року, вона адекватно відповідала на питання. Свідки: Грекова [PERSON], [PERSON] показали суду, що знали [PERSON], яка була грамотною, доброю людиною. На її прохання її доглядала відповідачка, яку вона любила. Про договір довічного утримання їм відомо, як зі слів відповідачки та [PERSON] Дітей [PERSON] вони побачили незадовго до її смерті. Доглядала хвору [PERSON] відповідачка, а вони їй допомагали. Одна із дочок була з матірю перед її смертю, позивачку вони ніколи не бачили, хоча і проживали у в одному підїзді з [PERSON] Про відповідність вказаного договору вимогам чинного законодавства, що він підписаний [PERSON], стверджував [PERSON] в своїх письмових поясненнях (а.с. 47 т.2). Заслухавши позивачку, відповідачку, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами стосуються визнання недійсним правочину, договору довічного утримання (догляду), регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 215, 744,745 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Згідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним… Із оригіналу договору довічного утримання (догляду) від 18.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], заключного між [PERSON] та [PERSON] видно, що [PERSON], діюча вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реальне настання правових наслідків обумовлених нижче, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, усвідомлюючи значення своїх дій та

Outcome: dismissed