Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

11.08.2021 відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що їй на підставі договору дарування та договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстрована, але з червня 2019 року не проживає її донька, [PERSON] , яка за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в квартирі не має. Відомо, що відповідачка виїхала до Російської Федерації, 26.03.2020 отримала громадянство Росії та має постійне місце проживання в Російській Федерації. Оскільки реєстрація відповідачки перешкоджає позивачці в реалізації права володіння та користування житловим приміщенням, просить усунути перешкоди по володінню та користуванню квартирою шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалася. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивачки, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири серії ВЕР №632562 від 20.06.2007, зареєстрованого в реєстрі за №2548, [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 4-6). Згідно відповідей відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 08.07.2021 №15-13/3850 та від 09.08.2021 №15-11/4925 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 15). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в 2019 році закінчила університет та з цього часу, забравши свої речі, не проживає в квартирі матері. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] після закінчення інституту, у 2019 році виїхала в Росію й з того часу в квартирі не проживає. Це їй відомо зі слів [PERSON] , з якою вона спілкується щотижня. Частинами 1, 4 ст. 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383\~ЦК України та ст.\~150\~ЖК Української\~РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст. 156\~ЖК Української\~РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156\~ЖК Української\~РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з\~ч.\~2\~ст. 64\~ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачкою не оспорено, що вона понад один рік не проживає в зазначеній квартирі без поважних причин, не несе витрат на її утримання, наявні підстави для задоволення вимог позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved