Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

11 жовтня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Позивач з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано 15 серпня 2017 року, позивач уклала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Ще до народження сина відповідач пішов із сім`ї, під час вагітності позивачку не підтримував, після народження сина з пологового будинку дружину та дитину не забирав. В подальшому участі у вихованні сина [PERSON] взагалі не приймає, життям і здоров`ям сина не цікавиться. Від сплати аліментів на утримання дитини за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області відповідач ухиляється. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 20.02.2019 року складала 114932,05 гривень. Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області 05 серпня 2019 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. 26 травня 2019 року виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області було винесено рішення та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його і позивачки [PERSON] , відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти позбавлення його батьківських прав по відношенню сина - [PERSON] , [INFO] не заперечує заначив, що за рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання сина на користь позивача. На даний час він працевлаштований і за місцем його роботи на дитину з нього будуть утримуватися аліменти. Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради - спеціаліст 11 категорії служби у справах дітей Марганецької міської ради - Пархоменко О.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримує, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначено порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866. Відповідно до п. 3 вказаного порядку, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларація прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та ; під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою BP №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Рекомендацією Rec(2006)19 Комітету Ради Європи «Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками», прийнятою 13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов`язків. Особливу увагу слід приділяти сім`ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами. Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем; складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров`я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має здатності чи можливості самостійно піклуватися про особисте життя та брати участь у суспільному житті; тимчасовий притулок для неповнолітніх - організація тимчасового проживання, виховання, утримання безпритульних дітей, дітей, позбавлених батьківського піклування, які зазнали жорстокості, насильства та постраждали від торгівлі дітьми або з інших причин потребують соціального захисту. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №22, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 15 серпня 2017 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно наданого державним виконавцем Марганецького міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Напалюк Н.О. розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за [PERSON] числиться заборгованість по аліментним платежам по виконавчому листу №2-604/08 від 12.08.2008 року, виданому Марганецьким міським судом, та станом на 20.02.2019 року становить 114932,05 гривень (а.с.17-18). Довідкою, виданою головою квартального комітету 8 кварталу Марганецької міської ради Дніпропетровської області Сорокіною М.І. від 20 лютого 2019 року, підтверджено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька та [PERSON] - син (а.с.19). Відповідно акту посвідченого головою квартального комітету 8 кварталу Марганецької міської ради Дніпропетровської області Сорокіною М.І. від 20 лютого 2019 року, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1979 року народження не займається сином [PERSON] , 2007 року народження, участі у вихованні дитини не приймає, батька ніколи не бачили з сином разом. Він до дитини не приходить, не робить ніяких подарунків (а.с.20). Із довідки директора СЗОШ №9 [PERSON] видно, що [PERSON] , [INFO] навчається у школі у 6-Б класі. За час навчання батько не відвідував школу, не цікавився успіхами дитини, не приймає участі у її вихованні (а.с.21). Згідно письмових пояснень сусідів позивачки [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зарекомендувала себе з гарної сторони, працює, виховує дітей, є прекрасною матір`ю. Батька дитини [PERSON] - [PERSON] вони ніколи не бачили, він не цікавиться ним, його матеріальним станом, станом здоров`я, не допомагає виховувати (а.с.23,24,25). Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України (а.с.26-27). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 28 травня 2019 року про доцільність надання висновку щодо позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.14-16). 11 червня 2019 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради розглянув питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Враховуючи всі наведені обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] та приходить до висновку, що у даній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги представника позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням соціального захисту дитини та реалізації її прав на зростання у сімейному оточенні якнайкращих інтересів дитини, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до його дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 384,20 гривень, решту - стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved