Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

11 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем - [PERSON] , залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача [PERSON] . 06 березня 2019 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що його батько [PERSON] розлучився з його матір`ю [PERSON] і з 1986 року проживав у [ADDRESS] району [ADDRESS] області, з того часу вони з батьком не спілкувалися. Також позивач зазначає, що у 1986 році він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно з довідкою МСЕК є інвалідом першої групи безстроково, потребує постійного стороннього догляду, нікуди не виїжджає за межі м.Павлограда окрім стаціонарного лікування у медичних закладах. Після смерті матері при оформленні спадщини у нотаріуса йому стало відомо, що його батько помер [INFO] у с.Бунакове Лозівського району Харківської області, після його смерті залишилось спадкове майно, у тому числі 1/2 частка жилого будинку [ADDRESS] . Позивач та його сестра [PERSON] є спадкоємцями за законом після померлого батька. Позивач вказує на те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на момент смерті батько не проживав разом з ним і не підтримував з ним ніяких стосунків. Хвороба на давала можливості позивачу спілкуватися з батьком. За станом здоров`я він позбавлений можливості повноцінно пересуватися та самостійно вирішувати будь-які життєві питання. У підготовчому засіданні позивачу стало відомо, що за життя батько склав заповіт на користь [PERSON] , у заяві, поданій до Лозівської державної нотаріальної контори відповідач приховала факт того, що у спадкодавця є діти, при цьому один з них має право на обов`язкову частку у спадковому майні. У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначила, що інвалідність позивача не була перешкодою для прийняття ним спадщини, оскільки відповідну заяву можливо подати поштою, посвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини можливо було вчинити поза приміщенням нотаріальної контори - вдома у позивача у зв`язку з його хворобою. Крім того на даний час позивач, незважаючи на наявність у нього інвалідності, отриманої внаслідок аварії на ЧАЕС, знайшов можливість звернутися з заявою до нотаріальної контори. Посилання позивача на відсутність інформації про смерть спадкодавця не є правовою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вона як належний спадкоємець своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, при цьому не приховувала факту того, що у спадкодавця є діти, один з яких має право на обов`язкову частку у спадковому майні. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона здійснювала догляд за [PERSON] , який хворів на рак горла. Він казав, що в нього є син та дочка, але дочку він не хоче бачити, а син хворіє. Номерів телефонів дітей у нього не було. Син не спілкувався з ним, нічим не допомагав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, за змістом якої вона ознайомлена з позовними вимогами і не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у с.Бунакове Лозівського району Харківської області. 08 липня 2015 року Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області почато спадкову справу № 192/2015 до майна померлого [PERSON] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Згідно заповіту від 27 березня 2014 року [PERSON] заповідав [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] та дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03 вересня 2015 року на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які розташовані на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області. 19 червня 2018 року до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . У цій заяві [PERSON] вказав, що є інвалідом першої групи з 30 березня 2009 року, тому має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України. 16 серпня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.63, 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, а також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Як передбачено частиною 5 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов`язкову частку. Нотаріус має пояснити спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, його право на одержання належної частки спадщини. Спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 Цивільного кодексу України йому роз`яснено і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. Відповідно до пункту 2 Розділу 2 частини ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, провадження по спадковій справі повинно містити повідомлення спадкоємцям та іншим заінтересованим особам про відкриття спадщини. Таким чином діючим законодавством передбачений обов`язок нотаріуса при веденні спадкової справи згідно заяви про прийняття спадщини за заповітом з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, вчинити дії щодо їх повідомлення про відкриття спадщини, зокрема шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідні повідомлення повинні міститися у матеріалах спадкової справи. Матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , копія якої надана суду Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області, не містять даних про те, чи вчиняв нотаріус дії щодо повідомлення спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, про відкриття спадщини та наявність заповіту. Суд визнає цю обставину як поважну причину при недотриманні позивачем встановлених законом строків прийняття спадщини, зважаючи на те, що у заяві [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, поданій до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області 03 вересня 2015 року (а.с.37) вказано про те, що спадкодавець [PERSON] на день смерті не мав дітей, спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, відсутні. Таким чином нотаріусу не був повідомлений факт наявності спадкоємців за законом, що призвело до того, що позивач, який має право на обов`язкову частку у спадковому майні, не був повідомлений нотаріусом про відкриття спадщини та наявність заповіту. Позивач як інвалід першої групи звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved