Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

12.08.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , подана через представника адвоката Шовкова О.С., в якій представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 12.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. і зареєстрований в реєстрі за № 278 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500963613 від 03.11.2014 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. вчинено виконавчий напис за № 278, згідно якого на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500963613 від 03.11.2014 р. Згідно цього виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 20.01.2020 року у загальному розмірі 63 531,47 грн., у тому числі: 13 911,09 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 22 451,99 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 17 318,39 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 9 200 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями, 650 грн. за вчинення виконавчого напису. Про існування вищевказаного виконавчого напису нотаріуса Позивачці стало відомо після ознайомлення із відповідним виконавчим провадженням відносно неї, що знаходиться у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д. В. Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вимоги стягувача є неправомірними так як не доведено факт надання кредиту, зокрема надана виписка з особового рахунку не відповідає встановленим вимогам, крім того нотаріусом було порушено процедуру вчинення виконавчого напису за відсутності безспірного характеру заборгованості. Крім того, станом на 12.02.2020 року дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріального договору. Вчинення виконавчого напису на підставі не нотаріальних договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною завою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.08.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.08.2020 за заявою позивача були вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 12.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І., зареєстрованого в реєстрі за № 278 щодо стягнення з [PERSON] , іпн [NUMBER] , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 63531,47 грн. у виконавчому провадженні № 61844446 до набрання законної сили рішенням у справі. Від відповідача до суду надійшов відзив в якому відповідач вказує на те, що ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги, укладеного з ТОВ «ФК «ВЕСТА», наділене правом грошової вимоги до [PERSON] та у нього існувало реальне право на стягнення заборгованості з боржника за договором кредиту № 500963613 від 03.11.2014 на час вчинення оспорюваного виконавчого напису. Факт звернення боржника до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, надав заяву в якій просить розглянути справу за відсутності позивача і його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна, повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, свої пояснення або відзив на позовну заяву не надала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, свої пояснення або відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, що перебувають в матеріалах цивільної справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. 03.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено Кредитний договір № 500963613 на суму 14 344,60 грн. під 15,99% відсотків річних за користування кредитними коштами, із датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 04.11.2018 р., з правом дострокового погашення. 21.06.2016 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та АТ «Альфа-Банк» укладено Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами №1, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступив, а ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 500963613 від 03.11.2014 року. 26.12.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 500963613 від 03.11.2014 року. 16.01.2019 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» укладено Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами №16-01/19/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 500963613 від 03.11.2014 року. 12.02.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. вчинила виконавчий напис реєстровий №278 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ`заборгованостіу загальному розмірі 63 531,47 грн., у тому числі: 13 911,09 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 22 451,99 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 17 318,39 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 9 200 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями, 650 грн. за вчинення виконавчого напису. За вказаним виконавчим написом постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 15.04.2020 року відкрито виконавче провадження № 61844446 та розпочато примусове стягнення грошових коштів із позивача. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову КабінетуМіністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 31.10.2017 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 12.02.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору № 500963613 від 03.11.2014 сторони погодили щомісячну сплату процентів за користування кредитом, який наданий до 04.11.2018 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 04.11.2018 року позивач мав, зокрема, повертати Банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 04.11.2018 року, позивач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане, банк не мав право після 04.11.2018 року нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. В той же час, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості, у тому числі і за процентами, проводиться за період з 16 січня 2019 року по 20 січня 2020 року, тобто вже після погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, після 04.11.2018 року нарахування процентів у розмірі, вказаному в договорі, є необґрунтованим, що потягло за собою безпідставне стягнення за виконавчим написом нотаріуса заборгованості з процентів. Вказані обставини є такими, що підтверджують, що виконавчий напис вчинено з порушенням вищевказаних норм законодавства. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі суд виходить з наступного. Позивачем заявлені до стягнення наступні судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи: -судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи -судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи -Банківська комісія за сплату судового збору у розмірі 45 грн.що підтверджується відповідними квитанціями, яка містяться в матеріалах справи; -поштові витрати за направлення нотаріусу адвокатського запиту та заяви [PERSON] у розмірі всього 54,24 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи; -оплата послуг нотаріуса за засвідчення справжності підпису на заяві до нотаріуса КМНО Богомоловой Д.І. про надання документів, у розмірі 400 грн., що підтверджується відповідною довідкою, яка міститься в матеріалах справи -оплата згідно договору про надання правової допомоги №05-06/2020 від 05.06.2020 р. у розмірі 6000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано копію договору №05-06/2020 від 05.06.2020 р. про надання правової допомоги , копію рахунку на оплату №1 від 05.06.20р. та квитанцію на суму 6 000, 00 грн., ордер на ім`я адвоката Шовкова О.С. Також матеріали справи містять докази сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 840, 40 грн., судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн., а також інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме понесення Позивачем витрат на сплату банківської комісії у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 45 грн., на відправлення поштової кореспонденції у розмірі 52,24 грн., сплату послуг нотаріуса у розмірі 400 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved