Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

10 квітня 2020 року позивач ТОВ «Вельце» звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна. Відповідно до уточнених позовних вимог від 31 липня 2020 року позивачем до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Кусто Агро» та [PERSON] . Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що 22 березня 2019 року між ТОВ «Вельце» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. На час укладення оспорюваного договору відповідач [PERSON] був директором ТОВ «Вельце», одночасно із цим він був продавцем за договором купівлі-продажу. За цим договором [PERSON] продав, а ТОВ «Вельце» придбало автомобіль марки Land Rover Discovery, 2012 року випуску, р.н. [NUMBER] . Вартість предмету договору - 817 689 грн. Договором було передбачено оплату ТОВ «Вельце» частинами, а саме з березня по грудень 2019 по 10% від загальної вартості автомобіля щомісяця. На цей час вартість чистих активів товариства становила - 8 606 500 грн. Після зміни керівництва ТОВ «Вельце» загальні збори не схвалили укладення оскаржуваного договору, керівник заборонив бухгалтерії оплачувати заборгованість за листопад та грудень 2019 року. Позивач вважає, що при укладенні договору не було дотримано вимог ч.3 ст.92 ЦК України, ч.3 ст. 238 ЦК України, ч.1-3 ст. 203 ЦК України, ч.2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», вимоги статуту ТОВ «Вельце». Так, статутом ТОВ «Вельце» передбачено, що якщо сума договору перевищує 500 000 грн або договір стосується відчуження основних фондів товариства, директор зобов`язаний перед укладенням договору отримати згоду загальних зборів учасників на його укладення. Рішення загальних зборів учасників про надання згоди є правомочним, якщо за нього проголосували учасники, що в сукупності володіють 75% голосів. Крім цього, у силу положень ч.2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої фінансової звітності приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачене статутом товариства. Натомість загальні збори ТОВ «Вельце» не надавали згоду на укладання договору купівлі-продажу від 22 березня 2019 року, правочин не відповідав внутрішній волі позивача, а окрім того представник ТОВ «Вельце» в особі директора [PERSON] діяв не в інтересах товариства, у якого на цей час на балансі було від`ємне значення активів, а у своїх інтересах, адже фактично був і продавцем, і покупцем одночасно. У зв`язку із викладеним вище позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 22 березня 2019 року та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі суддею Луценко Л.В. У судовому засіданні представник позивача адвокат Дмитренко П.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві (а.с.75-82). У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Захарчук М.В. заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.179-181). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій у задоволенні позову просить відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ТОВ «Кусто Агро» у судове засідання не з`явилося, хоча повідомлялось судом належним чином про час та місце розгляду справи, правом на надання пояснень не скористалось. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до статуту ТОВ «Вельце» (колишня назва ТОВ «Кусто Цемент») у редакції від 13 лютого 2018 року товариство створено ТОВ «Кусто Агро», яке є єдиним учасником цього товариства (а.с.11-25). Статутний капітал товариства складає 1 000 грн 00 коп, якою у 100% розмірі володіє третя особа у справі ТОВ «Кусто Агро». Управління товариством здійснюють загальні збори учасників товариства і директор (п.5.1 статуту). До виключної компетенції загальних зборів віднесено визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів та звітів про їх виконання, внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу, встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів та інше (пп. а-и, м п.5.3 статуту). Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані для вирішення виконавчому органу товариства. Згідно із п. 5.11 статуту, директор товариства має право без довіреності вступати у будь-які правовідносини та самостійно, без погодження із загальними зборами учасників, укладати договори на суму, що не перевищує 500 000 грн. У тому разі, якщо сума договору перевищує 500 000 грн або договір стосується відчуження основних фондів товариства, директор зобов`язаний перед укладенням договору отримати згоду загальних зборів учасників на його укладення. Директор товариства зобов`язаний діяти в інтересах товариства, добросовісно і розумно, не перевищувати своїх повноважень. Рішенням загальних зборів товариства від 13 лютого 2018 року на посаду директора товариства призначено відповідача у справі [PERSON] (а.с.84). Відповідно до фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва від 01 січня 2019 року на кінець звітного періоду вартість основних засобів товариства склала 2 431 600 грн з урахуванням зносу. Всього баланс товариства склав 34 023 000 грн, а розмір зобов`язань 38 180 400 грн, при цьому за звітний період товариство було збитковим, розмір збитку склав 1 184 700 грн (а.с.30). Загальний фінансовий стан товариства був від`ємним. 22 березня 2019 року громадянин України [PERSON] (продавець) та ТОВ «Вельце» в особі представника Старого М.М. за довіреністю уклали договір про те, що продавець передає, а покупець приймає у власність автомобіль марки Land Rover Discovery, 2012 року випуску, р.н. [NUMBER] . Вартість предмету договору - 817 689 грн. Договором було передбачено оплату ТОВ «Вельце» частинами, а саме з березня по грудень 2019 по 10% від загальної вартості автомобіля щомісяця (а.с.27-29). Договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. та зареєстровано в реєстрі за №681. На укладення оспорюваного договору купівлі-продажу відповідно до заяви від 22 березня 2019 року надала згоду дружина відповідача - третя особа у справі [PERSON] , адже транспортний засіб був їх спільною сумісною власністю (а.с.138). [PERSON] повідомила, що правочин відповідає інтересам сім`ї. При укладенні правочину представник позивача Старий М.М. діяв на підставі довіреності від 22 березня 2019 року, виданого йому директором ТОВ «Вельце» - відповідачем у справі [PERSON] , та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. (а.с.106, 149). Крім цього, відповідно до протоколу №11 загальних зборів учасників товариства від 21 березня 2019 року, на яких був присутній генеральний директор ТОВ «Кусто Агро» [PERSON] як представник єдиного учасника ТОВ «Вельце», та тодішній директор ТОВ «Вельце» [PERSON] , прийнято рішення про надання повноважень останньому для купівлі автомобіля марки Land Rover Discovery, 2012 року випуску у громадянина [PERSON] на загальну суму 814 800 у власність товариства, надання повноважень Старому М.М. на укладення від імені товариства договору купівлі-продажу автомобіля (а.с.148). Зі змісту листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 01 жовтня 2020 року вбачається, що 18 березня 2019 року громадянин Казахстану [PERSON] перетнув державний кордон України у пункті пропуску Бориспіль-D у напрямку «Київ-Дубай». До кінця березня 2019 року на територію України не повертався (а.с.153). Крім цього, у матеріалах справи міститься заява генерального директора ТОВ «Кусто Агро» [PERSON] від 29 липня 2020 року про те, що 21 березня 2019 року генеральний директор ТОВ «Кусто Агро» чи його представники не приймали участі у загальних зборах щодо придбання автомобіля Land Rover Discovery, 2012 року випуску (а.с.103). При цьому, відповідно до акту приймання-передачі транспортного засобу від 22 березня 2019 року, складеному у с. Липне, [PERSON] передав, а ТОВ «Вельце» в особі Старого М.М. прийняло вказаний вище транспортний засіб (а.с.100). На час розгляду справи транспортний засіб перебуває у фактичному користуванні ТОВ «Вельце». Зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27 березня 2019 року вбачається, що вказаний автомобіль належить на праві власності позивачу у справі - ТОВ «Вельце» (а.с.101). З того часу автомобілем користується ТОВ «Вельце», він не був відчужений за будь-якими договорами іншим особам. Сторони у судовому засіданні не заперечували, що платежі за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2019 року, що становлять 80% вартості автомобіля сплачено ТОВ «Вельце» на користь [PERSON] 21 листопада 2019 року рішенням загальних зборів учасників згідно із заявою про звільнення за згодою сторін звільнено директора товариства [PERSON] та призначено нового директора - [PERSON] (а.с.86). Після цього ТОВ «Вельце» добровільно взяті на себе зобов`язання за оспорюваним договором добровільно не виконувало згідно з рішенням загальних зборів товариства від 17 грудня 2019 року (а.с.221). Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року, стягнуто з ТОВ «Вельце» на користь [PERSON] суму основного боргу у розмірі 163 537 грн 80 коп за договором купівлі-продажу від 22 березня 2019 року (а.с.218-224). У судовому засіданні сторони суду повідомили, що вказане рішення суду у примусовому порядку виконано ТОВ «Вельце». Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. При цьому, статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини) (ч.1 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). Згідно із положеннями ч.2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», які були чинні на час укладення оспорюваного правочину, рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймаються виключно загальними зборами учасників. Наявність згоди на укладення правочину вимагає також п. 5.11 статуту товариства. У матеріалах цивільної справи наявне рішення зборів учасників товариства від 21 березня 2019 року, викладене в протоколі №11, відповідно до якого ТОВ «Кусто Агро» надає дозвіл на придбання транспортного засобу. Зі змісту ухвали Господарського суду Житомирської області від 09 березня 2021 року у господарській справі №906/1312/20 за позовом ТОВ «Кусто Агро» до ТОВ «Вельце», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Вельце», оформленого протоколом №11 від 21.03.2019, вбачається, що позов залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України (позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору). Відтак, вказане рішення загальних зборів ТОВ «Вельце», оформлене протоколом №11 від 21.03.2019, є чинним на день розгляду справи. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи представником позивача не було підтримано у підготовчому засіданні, відтак воно не розглядалось судом. Таким чином, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що загальними зборами ТОВ «Вельце» не було надано згоду на укладення оспорюваного договору. Крім цього, позивач також посилається на положення ч.3 ст.238, ст. 241 ЦК України, які, на його думку, було порушено при укладенні оскаржуваного договору. Так, відповідно до ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. У даному випадку сторонами договору виступили [PERSON] як продавець та ТОВ «Вельце» в особі представника Старого М.М . Останній був уповноважений укладати цей договір в силу рішення загальних зборів від 21 березня 2019 року, яке приймалося незалежно від волі тодішнього директора ТОВ «Вельце». Таким чином, при укладенні оспорюваного правочину не було порушено положення ч.3 ст. 238 ЦК України, адже суду не надано доказів на підтвердження того, що Старий М.М. діяв у власних інтересах чи в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно був. Положення ст. 241 ЦК України передбачають, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. У даному випадку судом не встановлено, що Старий М.М. діяв з перевищенням повноважень, що виключає можливість застосування даної норми до спірних правовідносин. Відтак, незгода нового керівництва ТОВ «Вельце» та ТОВ «Кусто Агро» із рішеннями попереднього саме по собі не має правового значення. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню за недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed