overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

10.11.2014 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], який зареєстрований 18.11.2011 року Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 11. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що під час спільного сумісного проживання між ними постійно виникали конфлікти та сварки, відповідач не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження один до одного. Фактично з відповідачем не проживає з жовтня 2014 року, спільного господарства між ними не ведеться. Тому вважає, що їх сім»я фактично розпалася, наміру продовження подружнього життя не має, примирення вважає неможливим та збереження шлюбу недоцільним та просить шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити без змін - «[PERSON]». В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову та розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.11.2011 року Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, на теперішній час сторони спільно не проживають, сумісного господарства не ведуть. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітнього сина. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

10.11.2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Пояснила , що у них з відповідачем є двоє спільних дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Діти перебувають на її утриманні, а відповідач не надає належної матеріальної допомоги на дітей, що і спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, з клопотаннями про відкладення справи розглядом до суду не звернувся. Відповідно до положень ст. ст. 77; 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають двох спільних дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] (а.с.3-4). Діти проживають разом з матір'ю -позивачкою по справі та перебувають на її утриманні (а.с.6). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

10.11.2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2011 року та є батьками неповнолітньої - [PERSON] [INFO]. Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. Інших зобов'язань по виплаті аліментів чи утримань відповідач не має. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 14 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дитиною повноліття. Сторони до судового засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зереєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 270 (а.с. 3) Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1187 (а.с. 2), яка на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад родини (а.с. 5) Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. Інших зобов'язань по виплаті аліментів чи утримань відповідач не має. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

10.11.2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на своє утримання, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитини трирічного віку, посилаючись на наступні обставини. 01 вересня 2012 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивачка не працює, так як знаходиться в відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ухиляється від утримання дитини та дружини, матеріальної допомоги не надає. Позивач надала суду заяву, в якій просить справу заслухати в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та свій відзив на позов суду не надав. Суд у відповідності до ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Судом встановлено, що сторони з 01 вересня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с3). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Позивачка перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трьох років та потребує матеріальної допомоги. Відповідач зобов'язаний надавати кошти на її утримання, однак добровільно цього не робить. На підставі викладеного, враховуючи матеріальне положення сторін, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином трирічного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

10.11.2014 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про винесення додаткового рішення, в якій просив визнати за ним за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Полтаві загальною площею 44,0 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка складається з: коридору 1 площею 6,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., кухні 3 площею 5,6 кв.м., кімнати 4 площею 14,8 кв.м, кімнати 5 площею 12,8 кв.м., кладової 6 площею 0,9 кв.м., балкону площею 0,7 кв.м., комори площею 2,0 кв.м. В судовому засіданні [PERSON], заяву підтримав, просив задовольнити. Київська районна в м.Полтаві рада в судове засідання свого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що з 06.11.2013 року в провадженні Київського районного суду м.Полтави перебувала цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини. 21 листопада 2013 року Київським районним судом м.Полтави винесено рішення, яким заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], [INFO], яка відкрилася після смерті матері [PERSON], [INFO], як спадкоємця за законом з 05.01.2010 року. Встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], [INFO], яка відкрилася після смерті бабусі [PERSON], [INFO], як спадкоємця за заповітом з 06.02.2012 року, до складу якої входить: квартира [ADDRESS] в м.Полтаві загальною площею 44,0 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка складається з: коридору 1 площею 6,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., кухні 3 площею 5,6 кв.м., кімнати 4 площею 14,8 кв.м, кімнати 5 площею 12,8 кв.м., кладової 6 площею 0,9 кв.м., балкону площею 0,7 кв.м., комори площею 2,0 кв.м. Однак в рішенні суду не було зазначено, що за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Полтаві загальною площею 44,0 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка складається з: коридору 1 площею 6,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., кухні 3 площею 5,6 кв.м., кімнати 4 площею 14,8 кв.м, кімнати 5 площею 12,8 кв.м., кладової 6 площею 0,9 кв.м., балкону площею 0,7 кв.м., комори площею 2,0 кв.м., що позбавляє можливості заявника зареєструвати право власності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

10.11.2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.11.2014р. о 10 год. 16хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.11.2014р. о 10 год. 16хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепінога лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора чує «голоси» сусідів. Каже, що вже другий раз стрибає з моста. Висловлює суїцидальні думки. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад с симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

10.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 28.10.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 1094. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей. З січня 2014 року сторони фактично не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 28.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 1094 /свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] /а.с. 4/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 796, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками вказані сторони по справі /а.с. 7/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 1379, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками вказані сторони по справі /а.с. 8/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть з січня 2014 року, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання дітей на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

10.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до територіальної громади м. Прилук в особі Прилуцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з'явився, до канцелярії суду подав письмову заяву про проведення розгляду справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - територіальної громади в особі Прилуцької міської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився також, подав до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, що був зареєстрований 29 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 165. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2004 року. Від даного шлюбу вони мають двох дітей - доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] Спільне життя у них не склалось, оскільки на грунті непорозуміння між ними постійно виникали сварки та суперечки. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що стало підставою для фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на це він вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте також через канцелярію суду надала заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у її відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо поділу спільного майна та з ким будуть проживати діти на даний час немає. Крім того, в ході розгляду справи, судом сторонам надавався строк на примирення, який виявився безрезультатним. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідач визнав позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування майна батьків. В обґрунтування позову вказує, що за життя батьки не зареєстрували право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача при вирішенні справи послалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є сином [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. За життя батьки позивача отримали у власність квартиру [ADDRESS], яка належала їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25.11.1993 року (а. с. 7). Як убачається з копії спадкової справи матері позивача, остання була спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Враховуючи те, що на момент смерті чоловіка [PERSON] постійно проживала разом з ним, в силу положень статті 549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини [PERSON], вона вважається такою, що прийняла спадщину свого чоловіка. Отже, після смерті [PERSON] право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] В зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, в тому числі й на квартиру. Позивач є спадкоємцем майна матері за заповітом. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Втім, у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом було відмовлено, через відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] Зазначене є підставою для захисту прав позивача в судовому порядку та визнання за ним права власності на квартиру в цілому, проте лише в порядку спадкування майна матері, а не обох батьків, як помилкового вважає позивач.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved