overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 1 вересня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 370. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2014 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок та скандалів між ними. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом телефонограми, зареєстрованої в книзі реєстрації вхідних телефонограм під № 1104 15 листопада 2016 року, від якого надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 1 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 370. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2014 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок та скандалів. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 16 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1681, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 16 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1681. Від даного шлюбу дітей не мають. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 29 березня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 114. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 29 березня 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 114. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є її батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2007 року. 11.09.2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Подружнє життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Неповнолітня дочка перебуває на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дітей належним чином відповідач відмовляється, хоча зобов'язаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дочки, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітню дочку щомісячно в примусовому порядку в розмірі 1 300,00 грн., до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дитини, а тому даний позов підлягає до задоволення. Свого обов'язку утримувати дітей відповідач не виконує, неповнолітня дочка перебуває на утриманні матері, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, який є працездатним, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дочці в розмірі - 600 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], яким просить розірвати шлюб укладений між ними 18.05.2013р. у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №602. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], 14.07.2013р.н. Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, наявність неповнолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.05.2013р. у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №602 (а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], 14.07.2013р.н. (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 червня 2011 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області , за актовим записом № 501, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] за актовим записом №110, виданий Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 01 серпня 2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Виноградівського РУЮ у Закарпатській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №118. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2013 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Виноградівського РУЮ у Закарпатській області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №118 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатною її доньку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що остання через свій стан здоров'я не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник та представник заінтересованої особи до суду не з'явились, просили справу розглядати без їх участі, заяву задовольнити, про що подали до початку судового засідання письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав. З висновку судово-психіатричної експертизи № 04 від 03.01.2017 убачається, що у [PERSON] має місце глибока розумова відсталість з ДЦП (F73 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 38-40). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва на право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], виданого згідно рішення Сумського міськвиконкому. Заяву мотивує тим, що лише недавно звернув увагу, що у вказаному свідоцтві допущено помилку в написанні її прізвища. Так, у свідоцтві про право власності зазначено, що квартира належить [PERSON], тоді як в її паспорті зазначено українською мовою «[PERSON]». На підтвердження того факту, що свідоцтво про право власності квартири належить саме [PERSON], заявник надала суду копію паспорту, копію свідоцтва про право власності на житло, копію відповіді Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заінтересована особа [PERSON] подав заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з копії паспорта серії [NUMBER] виданого Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 30 жовтня 2001 року на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається, що прізвище заявника українською зазначено [PERSON], а російською [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що в свідоцтві на право власності на квартиру, виданому 11 березня 1993 року згідно рішення Сумського міськвиконкому 18 лютого 1993 року № 66, прізвище заявниці зазначено з помилкою, а саме: помилково вказано, що свідоцтво видано [PERSON] замість правильного [PERSON], що могло бути викликано невірним зазначенням відмінку прізвища заявника та помилковим перекладом по батькові заявника з російської мови на українську. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити факт, що свідоцтво на право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], виданому згідно рішення Сумського міськвиконкому від 18 лютого 1993 року № 66 [PERSON] - в дійсності належить [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 30 жовтня 2001 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 12 грудня 2012 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що в шлюбі 23 квітня 2013 року в них народилась донька [PERSON], однак сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та різні характери. У звязку з чим в них постійно виникали конфлікти та непорозуміння, що дуже негативно впливало на їхні стосунки. У жовтні 2013 року чоловік залишив сімю та з цього часу вони проживають окремо та не підтримують жодних стосунків. Їх сімя фактично давно розпалася та шлюб існує лише формально. Вона просить розірвати шлюб, оскільки вона, [PERSON], втратила до чоловіка почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, подальше перебування у шлюбі, який більше двох років існує формально, суперечить її інтересам. В судове засідання, яке було призначено на 29 грудня 2016 року о 17.00 год., позивач [PERSON] не зявилася та подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved