Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

10.12.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування (а.с. 2-10). 03.02.2020 року [PERSON] збільшила позовні вимоги 03.02.2020 року (а.с. 91). Мотивувала позов тим, що є власником легкового автомобіля марки LADA модель LARGUS, держномер [NUMBER] . 17.05.2018 року даним автомобілем керував [PERSON] , батько позивача. Приблизно о 15.05 год. [PERSON] рухався по Тиврівському шосе в напрямку виїзду з м. Вінниці і потрапив в ДТП, що сталась з вини водія автомобіля «Renault Master» [PERSON] . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2018 року № 127/12641/18 [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 340 грн. на користь держави. [PERSON] керував транспортним засобом марки «RENAULTMASTER, держномер [NUMBER], на підставі наданої [PERSON] довіреності на використання без будь-яких обмежень зазначеного транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], була застрахована згідно Полісу АК/ 7317793 ПрАТ «УПСК», чинного на момент пригоди. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 2000 грн. 17.05.2018 року, після ДТП, [PERSON] повідомив свого страховика про ДТП, після чого на місце події виїхав страховий комісар ПрАТ «УПСК» та оглянув пошкоджені автомобілі. 29.05.2018 року оцінювачем Приватного підприємства ЕНДЦ «Експертиза» [PERSON] здійснено огляд транспортного засобу марки LADA модель LARGUS, держномер [NUMBER] та зафіксовано пошкодження, які були отримані внаслідок ДТП, про що складено протокол огляду колісного транспортного засобу від 29.05.2018 року. Експерт склав висновок № 348Е-05/18 від 14.06.2018 року про те, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля LADA модель LARGUS, держномер [NUMBER] , і.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження під час ДТП в цінах, станом на час виконання дослідження, складає 84 376,13 грн. 18.01.2019 року [PERSON] надав повідомлення про ДТП до ПрАТ «УПСК» разом із усіма необхідними документами із зазначенням адреси, за якою знаходиться транспортний засіб, для проведення огляду пошкоджень. Позивач також 18.01.2019 року подала до ПрАТ «УПСК» в м. Києві письмову заяву про виплату страхового відшкодування разом із усіма необхідними документами. Листом від 13.03.2019 року № 973/18 ПрАТ «УПСК» повідомило позивача про те, що страхова компанія відмовляє у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій [PERSON] на час настання ДТП не був правомірним користувачем транспортного засобу «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], оскільки цей транспортний засіб був ввезений на митну територію України 23.04.2018 року у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» громадянином Ursachii Grigorii , у зв`язку з чим [PERSON] не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу АК/7317793 від 03.05.2018 року. Позивач вважає відмову у виплаті страхового відшкодування протиправною, тому вважає, що з ПрАТ «УПСК» підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 82 376,13 грн. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування франшизи) Про виплату страхового відшкодування позивач звернулась із заявою та усіма необхідними документами 18.01.2019 року, тому обов`язок виплатити страхове відшкодування мав бути виконаний відповідачем не пізніше 90 днів з дня такого звернення, до 18.04.2019 року. У зв`язку з простроченням виплати позивачу страхового відшкодування з вини страховика ПрАТ «УПСК» зобов`язане сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 19.04.2019 року по 03.02.2020 року, що складає 21 646,03 грн. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційні за період з 19.04.2019 року по 10.12.2019 року в сумі 1 399, 13 грн. та 3% річних від простроченої суми за період з 19.04.2019 року по 03.02.2020 року в сумі 1 969,63 грн. Зазначаючи правовою підставою даного позову ст. ст. 12 ч.5, 1166, 1187, 999, 988 п.1 ч. 1, 203, 526, 625 ЦК України, п.1.1, 1.4 ст. 1, п.9.4 ст. 9, п. 17.3 ст. 17, п.22.1 ст. 22, ст. 30, п.33-1.1 ст. 33-1, ст. 35, п.36,2, 36.5-36.7 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] просила: стягнути з ПрАТ «УПСК» на її користь страхове відшкодування за шкоду, заподіяну її майну на суму 82 376, 13 коп., пеню за період з 19.04.2019 року по 03.02.2020 року, що складає 21 646, 03 грн.; інфляційні - 1 399, 13 грн.; 3% річних від простроченої суми за період з 19.04.2019 року по 03.02.2020 року в сумі 1 969, 633 грн. Стягнути з [PERSON] компенсацію суми франшизи - 2 000 грн. Стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати. Ухвалою суду від 24.12.2019 року було відкрито спрощене провадження у даній справі (а.с. 65). Представник позивача [PERSON] - адвокат Борусевич С.Й., що діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги від 09.12.2019 року (а.с. 74), збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Визнав, що відповідач [PERSON] повернув позивачу суму франшизи - 2000 грн. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Піпко А.М., що діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги від 17.01.2020 року (а.с. 82), надав письмовий відзив на позов (а.с. 77-80). Просив відмовити в задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми франшизи, оскільки таку суму відповідач сплатив позивачу. Наголосив, що на момент ДТП [PERSON] правомірно володів та користувався транспортним засобом «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], є страхувальником за полісом АК/ 7317793 від 03.05.2018 року, вчасно повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, тому обов`язок по відшкодуванню шкоди має бути покладений на страхову компанію. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням за місцезнаходженням юридичної особи. Про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наведені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія». Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником легкового автомобіля марки LADA модель LARGUS, держномер [NUMBER] (а.с. 11, 12, 13). 17.05.2018 року даним автомобілем керував [PERSON] , батько позивача. Приблизно о 15.05 год. [PERSON] рухався по Тиврівському шосе (5-й кілометр автошляху Т-0204) в напрямку виїзду з м. Вінниці. Водій [PERSON] 17.05.2018 року о 15.05 год. в м. Вінниці на Тиврівському шосе, керуючи транспортним засобом «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю марки LADA модель LARGUS, держномер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та здійснив зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.2 ПДР, відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2018 року № 127/12641/18 [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 340 грн. на користь держави (а.с. 14). [PERSON] керував транспортним засобом марки «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], на підставі нотаріально посвідченої в м. Перемишль довіреності від 20.04.2018 року, виданої власником транспортного засобу - [PERSON] на використання і користування громадянами України [PERSON] та [PERSON] автомобілем «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER] на території країни та за кордоном, а також на території Європейського Союзу, України та Молдови (переклад довіреності на а.с. 73). До адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за незаконне керування транспортним засобом, [PERSON] не притягувався. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «RENAULT MASTER», держномер [NUMBER], була застрахована згідно полісу АК/7317793 від 03.05.2018 року (а.с. 23). Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 100 000 грн., розмір франшизи - 2000 грн. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] повідомив страховика про настання страхового випадку і на місці пригоди транспорті засоби були оглянуті аварійним комісаром ПрАТ «УПСК». 29.05.2018 року оцінювачем Приватного підприємства ЕНДЦ «Експертиза» [PERSON] здійснено огляд транспортного засобу марки LADA модель LARGUS, держномер [NUMBER] та зафіксовано пошкодження, які були отримані внаслідок ДТП, про що складено протокол огляду колісного транспортного засобу від 29.05.2018 року (а.с. 26). 14.06.2018 року експертом складений висновок № 384Е-05/18, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля LADA модель LARGUS, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, в цінах станом на час виконання даного дослідження, складає 84 376,13 грн., в т.ч. ПДВ (а.с. 27-30). 18.01.2019 року [PERSON] надав повідомлення про ДТП до ПрАТ «УПСК» разом із усіма необхідними документами із зазначенням адреси, за якою знаходиться транспортний засіб для проведення огляду пошкоджень (а.с. 35). Позивач [PERSON] також 18.01.2019 року подала до ПрАТ «УПСК» в м. Києві письмову заяву про виплату страхового відшкодування разом із усіма необхідними документами (а.с. 36). Листом від 14.03.2019 року № 973/18 ПрАТ «УПСК» повідомило [PERSON] , що страхова компанія відмовляє у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій [PERSON] на час настання ДТП не був правомірним користувачем транспортного засобу «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу АК/7317793 від 03.05.2018 року (а.с. 37). У даному листі страхувальник також зазначає, що на його запит Одеська митниця ДФС повідомила, що транспортний засіб «RENAULT MASTER», держномер [NUMBER], ввезений на митну територію України 23.04.2018 року у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» громадянином Ursachii Grigorii і згідно ст. 380 МК України транспортний засіб на території України міг використовувати лише громадянин, який ввіз цей транспортний засіб для особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування і розпорядження іншим особам. Тому відповідно до п. 5 ст. 380 МК України [PERSON] не був правомірним користувачем транспортного засобу «RENAULT MASTER» і не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу АК/7317793 від 03.05.2018 року. Враховуючи наведені обставини і п. 1.4 та 1.7 ст.1, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія не вважає заявлену подію страховим випадком і не здійснюватиме виплату страхового відшкодування. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Закону України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб [PERSON] , встановлена постановою суду від 08.06.2018 року. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Обов`язок страховика відшкодувати оцінену шкоду в результаті ДТП, завдану життю, здоров`ю, майну третьої особи визначений ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Автомобіль «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], [NUMBER], 2001 року випуску, застрахований ПрАТ «УПСК». За змістом частини 5 статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне. Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відтак, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Судом не встановлено неправомірного заволодіння [PERSON] застрахованим автомобілем «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], тому суд вважає необґрунтованими доводи страховика, що викладені у листі від 14.03.2019 року про відсутність права на управління транспортним засобом у водія [PERSON] на момент скоєння ним ДТП та відсутність підстав для виплати страхової суми страховою компанією, яка застрахувала цей автомобіль. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-89 ЦПК України на підтвердження відсутності правомірності керування [PERSON] забезпеченим транспортним засобом - автомобілем «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], чи доказів відсутності посвідчення водія у [PERSON] . Згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відтак, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/7317793 від 03.05.2018 року ) з умовами щодо відповідного страхового платежу, який страховик повинен здійснити страхувальнику, що є особою, відмінною від тієї, яка є фактичним власником або ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, спеціальних заборон щодо страхування автомобілів, ввезених в Україну на умовах тимчасового до одного року використання, не встановлено. ПрАТ «УПСК» не надало суду доказів, які б підтверджували незаконне заволодіння транспортним засобом водієм [PERSON] , а повідомлення Одеської митниці ДФС, що транспортний засіб «RENAULT MASTER, держномер [NUMBER], ввезений на митну територію України 23.04.2018 року у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» громадянином Ursachii Grigorii , на яке посилається страховик, не є таким підтвердженням. Порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України, що передбачене, зокрема, ст. 380 Митного кодексу, може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Однак, зазначена обставина не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин. Тому суд вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування є неправомірною. Відповідно до страхового полісу № АК/7317793 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 гривень, франшиза - 2 000 грн. Згідно квитанції від 27.01.2020 року (а.с. 85) на рахунок [PERSON] представником [PERSON] - Піпко А.М. перераховано 2 000 грн. франшизи за полісом № АК/7317793, на підставі ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки зібраними у справі доказами встановлено факт настання страхового випадку, причини та обставини його настання, звернення до страховика за відшкодуванням, а також розмір заподіяної шкоди, суд вважає необхідним стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] вартість відновлювального ремонту за виключенням суми франшизи - 82 376,13 грн. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Оскільки заява про виплату страхового відшкодування разом з усіма документами подана позивачем 18.01.2019 року, то обов`язок у страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування виник не пізніше 90 днів з дня такого звернення, тобто до 18.04.2019 року. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Наданий позивачем розрахунок пені за період з 19.04.2019 року до 10.12.2019 року, а також з 11.12.2019 року до 03.02.2020 року виходячи із подвійної облікової ставки НБУ України (а.с. 45, 91, 92), який не був оспорений відповідачем, суд вважає правильним. Тому з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня в сумі 21 646,03 грн. Частинами 10, 11 ст. 265 ЦПК України визначено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 265 ЦПК України пеня на суму боргу - 82 376,13 грн. підлягає подальшому нарахуванню з 04.02.2020 року до моменту виконання рішення суду. На підставі ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання підлягають стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] втрати від інфляції за період з квітня 2019 року до жовтня 2019 року в сумі 1399,13 грн., 3% річних за період з 19.04.2019 року до 03.02.2020 року в сумі 1969,63 грн. (а.с. 46, 47,93). Позов в частині вимог про стягнення з [PERSON] суми франшизи в розмірі 2 000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відповідач надав квитанцію від 27.01.2020 року про сплату вказаної суми (а.с. 85). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір - 1073,90 грн., сплата якого підтверджена квитанцією від 10.12.2019 року (а.с. 1). На підставі викладеного і

Outcome: approved