Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

10 грудня 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області поштою надійшла позовна заява АТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON], в якій позивач вказує, що на підставі договору б/н від 22 травня 2012 року останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки з правом пролонгації. Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 13 листопада 2018 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 16045 грн. 25 коп., з яких: 259 грн. 33 коп. заборгованість по кредиту, 1996 грн. 05 коп. заборгованість по відсоткам, 12549 грн. 62 коп. пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 740 грн. 25 коп. штраф (процентна складова). Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з [PERSON] на користь банку вказану суму. У судове засідання представник позивача АТ «КБ «Приватбанк» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 53). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 48). Подав заяву, в якій просить зменшити суму пені, оскільки сума тіла кредиту є незначною, а він ніде не працює (а. с. 44). У звязку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви [PERSON] від 22 травня 2012 року останній отримав у ПАТ «КБ «ПриватБанк», нині АТ «КБ «Приватбанк», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки (а. с. 5-25). Своїм підписом у вказаній вище заяві відповідач погодився з тим, що дана заява разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами являє між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредиту на картці, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.6.1, 1.1.7.11 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. У разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Банк свої\~зобовязання по\~договору виконав,\~надавши відповідачу\~кредит у\~вигляді відновлювального\~встановленого ліміту\~на платіжну\~картку.\~У той\~же час,\~[PERSON],\~скориставшись кредитними\~коштами,\~не виконує\~належним чином\~умови договору,\~у звязку\~з чим\~станом на\~13\~листопада 2018\~року в\~нього утворилася\~заборгованість по\~кредиту в\~розмірі 16045\~грн.\~25\~коп.,\~з яких:\~259\~грн.\~33\~коп.\~ заборгованість\~по кредиту,\~1996\~грн.\~05\~коп.\~ заборгованість\~по відсотках,\~12549 грн. 62 коп. пеня, 740 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова), 500 грн. штраф (фіксована частина) (а. с. 5-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь АТ «КБ «Приватбанк» необхідно стягнути 259 грн. 33 коп. заборгованості по кредиту, 1996 грн. 05 коп. - заборгованості по відсотках. Що стосується пені, то суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобовязання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року справа №592/9231/15-ц, від 12 грудня 2018 року справа №752/18425/13-ц. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON], яка утворилася станом на 13 листопада 2018 року, у частині основного боргу (тіло кредиту і відсотки) становить 2255 грн. 38 коп., а пені 12549 грн. 62 коп. Тобто розмір пені більше ніж у пять разів перевищує розмір збитків, заподіяних позивачу унаслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду в контексті обставин даної справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до розміру основного боргу - 2255 грн. 38 коп. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів у загальній сумі 1240 грн. 25 коп., то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафів в сумі 1240 грн. 25 коп. необхідно відмовити. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (28,11%) слід також стягнути 495 грн. 30 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial