Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 серпня 1997 року помер його батько - [PERSON], 25 жовтня 2010 року померла мати - [PERSON]. Після смерті батьків відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли квартира та гараж. Він прийняв спадщину після матері і отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на квартиру. У видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж №3 (дворовий), розташований у м. Білопілля Сумської області по вул. Старопутивльській, 37, йому відмовлено у звязку з тим, що за життя батьки не отримали правовстановлюючих документів на нього. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за ним право власності на гараж під №3, розташований у дворі будинку №37 по вул. Старопутивльській в м. Білопілля Сумської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представник останнього за довіреністю [PERSON] позов підтримала. Представник відповідача Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не зявився. Міський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника. З позовом згодні (а. с. 26). Заслухавши представника позивача [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України поняття спадкування визначено як перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зі змісту статті 328 ЦК України випливає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-БП №017578 [PERSON] помер 02 серпня 1997 року (а. с. 6). 25 жовтня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІV-ИК №872105 (а. с. 7). Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] 12 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №614, вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна матері [PERSON], яка померла 25 жовтня 2010 року, з урахуванням 1/2 частки у спадщині, від якої відмовився син останньої [PERSON], зокрема, двохкімнатної житлової квартири, розташованої в [ADDRESS] (а. с. 8). Згідно з копією дозволу на будівництво гаражу від 15 квітня 1973 року, на підставі рішення міськвиконкому №100 від 11 квітня 1973 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража при будинку №53 (на час надання дозволу №49) по вул. К. Лібкнехта (а. с. 12). З дозволу Білопільського районного архітектора на виконання будівельних робіт №7 вбачається, що [PERSON] дозволено здійснити ремонт тимчасового гаражу, не змінюючи розмірів, згідно з планом забудовника на земельній ділянці по вул. К. Лібкнехта, 37 (нині вул. Старопутивльська) в м. Білопілля, на підставі рішення виконкому Білопільської районної ради №3 від 26 січня 1988 року. Дата початку будівельних робіт 05 січня 1989 року, дата закінчення 01 жовтня 1989 року (а. с. 10). Проект вказаного вище гаража з привязкою на місцевості затверджений Білопільським районним архітектором (а. с. 11) У відповідності до довідки Філіалу «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» у складі Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 16 жовтня 2015 року право власності на гараж №3, розташований за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 37, за фізичною чи юридичною особою не зареєстроване. Дозвіл на виконання робіт виданий на імя [PERSON] 26 січня 1988 року №3 (а. с. 15). Відповідно до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд від 16 жовтня 2015 року інвентаризаційна вартість гаражу, що знаходиться за вищевказаною адресою, складає 5 394 грн. (а. с. 16). Згідно з висновком та довідкою КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» від 02 грудня 2015 року дворовий гараж, розташований за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Старопутивльска, 37, зведений із дотриманням архітектурних, санітарних і протипожежних норм та правил, знаходиться в межах земельної ділянки, не виходить за червону лінію вулиці, а також не знаходиться на суміжних земельних ділянках (а. с. 35-36). З матеріалів справи також вбачається, що спадщину після померлого 02 серпня 1997 року [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], яка отримала в Білопільській державній нотаріальній конторі Сумської області свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 травня 1998 року за реєстровим 1103 (а. с. 27-29, 34). Спадкова справа після [PERSON], яка померла 25 жовтня 2010 року, заведена 14 лютого 2011 року за заявою [PERSON], брат останнього, [PERSON], подав заяву про відмову від спадщини після матері на користь позивача (а. с. 33). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що гараж під №3 у дворі будинку №37 по вул. Старопутивльській у м. Білопілля зведений [PERSON] на відповідній правовій підставі. Дружина останнього, [PERSON], фактично прийняла спадщину після померлого 02 серпня 1997 року чоловіка, але свідоцтво на право на спадщину на вказаний вище гараж за життя не отримала. Позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після матері [PERSON], яка померла 25 жовтня 2010 року, і отримав у приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Сумської області свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Наведене вище свідчить про те, що в порядку спадкування за законом після померлої матері позивач має право на гараж під №3, що знаходиться у дворі будинку №37 по вул. Старопутивльській у м. Білопілля, але останній не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно, так як за життя спадкодавець не отримав на нього відповідні правовстановлюючі документи. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити і визнати за ним право власності на гараж під №3, що знаходиться у дворі будинку №37 по вул. Старопутивльській в м. Білопілля Сумської області, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла 25 жовтня 2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved