overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

10 грудня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між нею та [PERSON] шлюб, зареєстрований 23 вересня 2005 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №548. В обґрунтування позову зазначила, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено з грудня 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що проживають з матір`ю. Ухвалою судді від 19 січня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка подала до судового засідання заяву про розгляд справи без її присутності, в порядку заочного провадження. На розірванні шлюбу наполягає. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач до суду не з`явився, у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. 23 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №548, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). [INFO] у вказаному шлюбі народилася [PERSON] (а.с.10), а 17 травня 2017 року - [PERSON] (а.с.11). Як вказує позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, сім`я остаточно розпалась, сторони з грудня 2018 року фактично припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] з матір`ю та щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, позов є обґрунтованим і відповідно ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 СК України підлягає задоволенню. Згідно п.1) ч.2. ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 840,80 гривень підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

10 грудня 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 05 вересня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено з жовтня 2020 року. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Позивачка до судового засідання не з`явилась надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання також не прибув надавши заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 05 вересня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №702. Згідно свідоцтва про народження, виданого 04 липня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 467, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

10 грудня 2021 року представник відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] - адвокат Гриценко Юлія Вікторівна звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2021 року в задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа: Приватне підприємство «Південьзолото» про захист прав споживачів відмовлено. Звертає увагу суду на те, що під час ухвалення вищевказаного рішення не вирішено питання про витрати, які поніс відповідач при розгляді справи та які складаються із витрат на правничу допомогу в розмірі у розмірі 10 000,00 грн. Тому просила ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі у розмірі 10 000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

10 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26 листопада 2013 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 18016,01 грн., заборгованність за кредитом - 884,47 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 3547,44 грн, заборгованність по комісії за користування кредитом - 12250,00 грн, а також штрафи у сумі 500 грн., 834,10 грн., всього загальна сума забогованості склала 18016,01 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 жовтня 2007 року в розмірі 18016,01 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10 жовтня 2007 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26 листопада 2013 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 18016,01 грн., заборгованність за кредитом - 884,47 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 3547,44 грн, заборгованність по комісії за користування кредитом - 12250,00 грн, а також штрафи у сумі 500 грн., 834,10 грн., всього загальна сума забогованості склала 18016,01 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

10 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19000 гривень. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 14 грудня 2020 року в сумі 21953,23 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 17261,59 грн; заборгованості за простроченими відсотками 4691,64 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 2270 грн. судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений, письмово повідомив суду про визнання позову. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 10 жовтня 2007 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19000 гривень. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 14 грудня 2020 року 21953,23 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 17261,59 грн; заборгованості за простроченими відсотками 4691,64 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат -2270 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

10 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 15243,84 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 жовтня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15243,84 грн., заборгованність за кредитом - 9819,66 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4030,16 грн, заборгованність з комісії за користування кредитом - 191,93 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 702,09 грн., всього загальна сума забогованості склала 15243,84 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 жовтня 2009 року в розмірі 15243,84 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 10 жовтня 2009 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 15243,84 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 жовтня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15243,84 грн., заборгованність за кредитом - 9819,66 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4030,16 грн, заборгованність з комісії за користування кредитом - 191,93 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 702,09 грн., всього загальна сума заборгованості склала 15243,84 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

10 жовтня 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилась дитина: син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою [PERSON] Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім` я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім `ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

10 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 гривень. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 14 жовтня 2020 року в сумі 22390 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту - 15553,34 грн; заборгованості за простроченими відсотками - 141,42 грн; заборгованості за відсотками на прострочений кредит - 6695,24 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 2102 гривні судового збору. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 10 жовтня 2010 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 гривень. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 14 жовтня 2020 року в сумі 22390 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту - 15553,34 грн; заборгованості за відсотками на прострочений кредит - 6695,24 грн; нарахованої пені - 3231,95 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідачку обов`язок по сплаті судових витрат - 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

10 жовтня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит на суму 12640 грн. 95 коп. зі сплатою 0,12 % річних на суму залишку заборгованості. В разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник повинен сплачувати банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Посилаючись на те, що станом на 14 грудня 2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 9438 грн. 08 коп., 9556 грн. 71 коп. пені, у звязку з чим їй було нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 949 грн. 74 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів. Сторони в судове засідання повторно не зявились, позивач просив розглядати справу в його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з п.п. 1, 2, 3, 9 заяви позичальника № CSS0F311821220 від 10 жовтня 2012 року, позивач надав [PERSON] кредит на суму 12640 грн. 95 коп. для оплати 12 одиниць придбаного відповідачкою товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік. На підтвердження надання кредиту банком подано рахунок-фактуру № ФТ-0949-02920 від 10 жовтня 2012 року. На підставі п. 5 наведеної заяви відповідачка повинна сплачувати банку 176 грн. 97 коп. щомісячної винагороди за надання фінансового інструмента. Відповідно до п. 15 заява разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає кредитно-заставний договір між сторонами. За п. 2.4.5.1 Умов та правил надання банківських послуг в разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, але не менше 1 грн. Згідно з п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. У відповідності з розрахунком позивача, [PERSON] станом на 14 грудня 2015 року має 9438 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом, їй нараховано 9556 грн. 71 коп. пені. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1218 грн., сплачених платіжним дорученням від 15 грудня 2015 року на підставі рахунку. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

10 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання дитиною але не більше, аніж до досягнення дитиною 23 років. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила задоволити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в своїх письмових поясненнях заперечив проти задоволення позову, вказавши, що має на утриманні непрацездатну дружину та дитину, а тому не має змоги сплачувати аліменти; також вказує, що [PERSON] перебуває у шлюбі, а тому забезпечення з боку батька не потребує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 19.05.1990 року по 20.06.2002 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і є студенткою Хмельницького національного університету. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Розмір аліментів, відповідно до ст. 200 СК України, визначається з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні аліментів з [PERSON] судом враховано матеріальне становище відповідача і його можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, взято до уваги можливість позивачки за її майновим станом також надавати матеріальну допомогу дитині. За таких обставин суд дійшов висновку про встановлення аліментів на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі заяви, а саме з 10.10.2013 року до [INFO] (досягнення [PERSON] 23-х років). Крім того, з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Відповідно ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved