Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

11 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 26 грудня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики в письмовій формі, а саме відповідач власноручно написав розписку про отримання від позивачки грошових коштів у розмірі 2 000,00 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ на момент звернення до суду становить 15 986,00 гривень, при цьому зобов'язався повернути дану суму до 01 cічня 2014 року. За користування грошовим коштами [PERSON] зобов'язався щомісячно виплачувати позивачці проценти в сумі 800,00 гривень. У вказаній в договорі строк відповідач грошей не повернув, процентів за користування грошовими коштами не сплачує з лютого 2013 року. На не однократні прохання позивачки виконати умови договору, відповідач не реагує, посилається на те що грошей в нього не має. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує умови договору позивачка була змушена звернутися до суду. На підставі вище, викладеного, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики від 26 грудня 2012 року в сумі 2 000,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України на 03 грудня 2014 року складає 15 986,00 гривень, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 8 800,00 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 гривень, а всього 25 029,60 гривень. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила суд, слухати справу за її відсутності та стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики від 26 грудня 2012 року в сумі 2 000,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України на 03 грудня 2014 року складає 15 986,00 гривень, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 8 800,00 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 гривень, а всього 25 029,60 гривень. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать судові повідомлення, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами склалися правовідносини позики, за якими 26 грудня 2012 року позивачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] у якості займу 2 000.00 доларів США, при цьому [PERSON] зобов'язався повернути дану суму до 01 cічня 2014 року. За користування грошовим коштами [PERSON] зобов'язався щомісячно виплачувати [PERSON] проценти в сумі 800.00 гривень. Відповідач [PERSON] у зазначений термін позику не повернув, тому за закінченням даного строку позивачка набула право вимагати повернення боргу. Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються борговою розпискою про отримання [PERSON] коштів у сумі 2 000.00 доларів США із зобов'язанням їх повернення, яка була написана власноручно [PERSON] без будь-якого впливу. Також відповідач зобов'язався сплачувати [PERSON] проценти за користування грошима в розмірі 800,00 гривень в місяць, однак з лютого 2013 року по день винесення рішення проценти не сплачує тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] проценти в розмірі 8 800,00 гривень. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом із тим з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати, а саме витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ч.1 ст. 612, ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: approved