overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

12.10.2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2013 року, від вони мають малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, а тому просила суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 20 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 274, що підтверджується свідоцтвом про шлюб( а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 6). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

12.10.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 17.12.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені з березня 2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.12.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 526, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

12.10.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 21.06.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. З червня 2016 року їх родина розпалася, вони стали проживати окремо. Вважає, що їх родина розпалася остаточно. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вiдповiдач [PERSON] до судового засiдання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.06.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 334, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-НО № 358665. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). В процесі розгляду справи судом надавався сторонам строк для примирення, однак сторони примирення не досягли. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

12.10.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, від подружнього життя у них народилась дитина, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечував. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 27.11.2010 року, актовий запис № 1333, [PERSON], народився [INFO], батьком дитини є відповідач - [PERSON]. На даний час дитина проживає разом із матір»ю - [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює і має для цього матеріальну можливість, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

12.10.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом та мотивує його тим, що вона є матір'ю відповідача. ЇЇ син перебував на її одноособовому утриманні, так як відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.06.2006 року батько відповідача був позбавлений батьківських прав. На момент звернення до суду позивачка є пенсіонеркою за вислугою років, має маленьку пенсію у розмірі 1266 грн., син прописаний та проживає разом з нею. має постійний дохід, але добровільно допомагати їй не хоче, не приймає ючасті у сплаті комунальних послуг, тому позивачка просить стягнути аліменти на її користь з відповідача у розмірі 1/4 частину всіх доходів довічно. В судовому засіданні позивачка підтримала свою позовну заяву та просила її задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.. Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. (а.с.27). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, відповідно до свідоцтва про народження, позивачка є матір'ю відповідача. (а.с 4). Позивачка є пенсіонером, відповідно до пенсійного посвідчення. (а.с. 12). Обов'язок повнолітніх дітей щодо утримання своїх непрацездатних батьків, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у зв'язку з тим, що стягненню підлягають аліменти не довічно, а за певний період.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

12.10.2017 [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України до 24.08.1991. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] вказує, що в травні 1989 року вона із своєю родиною переїхала на постійне місце мешкання з Азербайджану до України, а саме до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. З цього часу, [PERSON] із своєю сім'єю стала постійно проживати в будинку [ADDRESS]. 18.02.2005 заявником була отримана тимчасова посвідка на постійне проживання на території України серія [NUMBER]. На теперішній час у [PERSON] виникла необхідність отримати громадянство України, а тому для вирішення цього питання вона звернулась до Тернівського районного сектору в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Але при зібранні всіх необхідних для цього документів виявилось, що у заявника відсутній документ, який би підтвердив факт її постійного проживання на території України до 24.08.1991, а тому вона змушена звернутись до суду для встановлення даного факту. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить встановити факт її постійного проживання на території України до 24.08.1991. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Тернівського районного сектору в місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи заінтересована особа була повідомлена у встановленому законом порядку. Оскільки суду надано всі належні докази, то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991 підтверджується: копією тимчасової посвідки на постійне проживання на території України серія [NUMBER] (а.с.7), копією паспорту Р 3978483 (а.с.4-6), актом від 28.09.2017 (а.с.9). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

12.10.2017 позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи вимоги тим, що з 26.12.2003 він та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності. Протягом тривалого часу вони проживають окремо, а тому шлюб носить формальний характер і він просить не надавати їм строк для примирення. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте про причини своєї неявки суд не повідомила, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. З огляду на належне повідомлення відповідача, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

12.10.2017 позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 04.02.2015 він та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинені з березня 2016 і їхній шлюб носить формальний характер, оскільки сімейне життя не склалося через різні характери та погляди на життя. Відповідач виїхала з квартири, де вони проживали, і своє місце проживання не повідомила. Позивач вважає, що збереження шлюбу не має сенсу і примирення між ним та відповідачем не можливе. Спору про місце проживання сина н має. В судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином і в установлений законом строк. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов визнала, просила шлюб з позивачем розірвати. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 04.02.2015, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначив [PERSON], шлюбні відносини з [PERSON] припинені, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, подальше збереження сім'ї не можливе. Відповідач позов визнала, вказані обставини не заперечувала, просила шлюб сторін розірвати. В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

12.10.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання дитини, які стягувалися щомісячно за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.02.2014 р. з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн., та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в сумі 2500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону і до її повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати щомісячне утримання їх спільній неповнолітній дитині. Позивачка в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову просила задовольнити, справу розглядати без неї, у разі неявки відповідача проти задоволення заочного рішення не заперечувала (а.с. 28). Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось йому належним чином. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.02.2014 р. щомісячно сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн., зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; - ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Оскільки, відповідач за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.02.2014 р. сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн. на місяць, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини, то розмір стягуваних аліментів необхідно змінити (збільшити) і щомісячно стягувати з нього кошти в сумі 2500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи після набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дочки,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

12.10.2017 року [PERSON] звернувсь до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14.07.2001 року, актовий запис № 844. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв»язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя. Шлюбні відносини припинились і на даний час вони проживають в одній квартирі, але в різних кімнатах, спільного господарства не ведуть. Після розірвання шлюбу досягнуто згоди про подальше проживання дитини з батьком за місцем реєстрації. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає не можливим та вважає, що це буде суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, бажання щодо примирення не висловлювала. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 844. Прізвища чоловіка після одруження «Горицький» та дружини «Горицька» (а.с.4). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved