overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

12 березня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.3-4) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що відносини у них зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя в наслідок чого спільне життя, і збереження шлюбу є неможливе. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 07 серпня 2010 року під актовим записом №284 між нею і відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.11). Відповідач у судове засідання не прибув, позовні вимоги визнав повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с.12). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.9) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 07 серпня 2010 року під актовим записом №284 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину, якій на сьогоднішній день більше року (а.с.8). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

12 березня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.4-5) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що відносини у них зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя в наслідок чого спільне життя, і збереження шлюбу є неможливе. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 08 серпня 2008 року під актовим записом №304 між нею і відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.15). Відповідач у судове засідання не прибула, позовні вимоги визнала повністю, надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с.16). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.6) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 08 серпня 2008 року під актовим записом №304 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину, якій на сьогоднішній день більше року (а.с.7). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

12 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1992 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.03.2015р. о 15 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.03.2015р. о 15 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Покровської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт малопродуктивний. На задані питання відповідає не по суті, тихим голосом. На місці не тримається. Намагається кудись іти. Критики до свого стану немає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - постконтузіонний синдром з судорогами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

12 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1925 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.03.2015р. о 12 год. 42 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.03.2015р. о 12 год. 42 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, висловлює маячні ідеї відношення, дії в адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

12 березня 2015 року заявник звернулась до суду та просить надати їй право на шлюб з [PERSON] Зазначила в заяві , що вона народилась [INFO]. З [PERSON] вона познайомилась у 2012 році. На даний час [PERSON] вагітна, строк вагітності становить 8 тижнів. Батьком майбутньої дитини є [PERSON] Узнавши про вагітність заявника, [PERSON] запропонував вийти за нього заміж та створити сім'ю. [PERSON] підтримав заяву та просить надати заявнику право на шлюб з ним. [PERSON] в судове засідання не з'явилась , направила до суду заяву в якій просить заяву [PERSON], яка є її дочкою, задовольнити та надати право на шлюб. Заслухавши учасників судового засідання , розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих заявником доказів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 22 Сімейного Кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно статті 23 Сімейного Кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено , що заявник народилась [INFO] ( арк.с. 6). На час розгляду справи заявник є вагітною, строк вагітності становить 8 тижнів (арк.с.4). [PERSON] стверджує, що саме він є батьком майбутньої дитини та просить суд дозволити укласти шлюб з заявником. Дослідивши в сукупності надані докази суд приходить до висновку, що між заявником та [PERSON] склались взаємовідношення, що притаманні подружжям, а тому вважає що надання права на шлюб буде відповідати інтересам заявника .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

12 березня 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 грудня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, так як у них різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинені та вони проживають окремо. З відповідачем їх нічого не об'єднує, спорів про поділ майна немає. Тому вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просила їх шлюб розірвати. Крім того, вона просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Однак у позовній заяві вона просила розглянути справу у її відсутність. /а.с.2/ Відповідач в судове засіданні не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає. /а.с.14/. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 09 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №71 /а.с.4/. Від шлюбу дітей не мають. Спорів по поділ майна не мають. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

12 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона з 1996 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням суду було розірвано у 2006 році. Від шлюбу з відповідачем мають доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З 01 вересня 2014 року по теперішній час їх донька навчається на денній формі навчання у Нікопольському коледжі Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, навчання на денному відділенні позбавило її доньку заробляти собі на життя, у зв'язку з цим вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу до закінчення донькою навчання, однак добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) [PERSON] щомісячно, до закінчення її навчання. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить розглянути справу за його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідність ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. Довідкою № 83 від 04.02.2015 року підтверджується, що [PERSON] з 01.09.2014 року по теперішній час навчається на денній формі навчання у Нікопольському коледжі Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, очікуваний термін закінчення навчання 30.06.2017 року (а.с.7). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] ( а.с. 6). На підставі вищевикладеного, враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

12 березня 2015 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 07 липня 2007 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Він постійно проявляє до неї неповагу, не надає ніякої матеріальної допомоги. Сімейні стосунки між ними припинилися, сумісне господарство не ведеться понад півроку. Шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 25 грудня 2007 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

12 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що 27 травня 2006 року в Кустоловській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 1, зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони не зійшлися характерами та не знайшли спільної мови, а тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Новосанжарського районного суду від 10.05.2016 року позовну заяву в частині визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: с. Кустолове Новосанжарського району Полтавської областізалишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 травня 2006 року в Кустоловській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 1 (а.с. 8). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

12 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.11.2011 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 616. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, тривалий час вони проживають окремо, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася повторно, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.11.2011 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 616. Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони вже більше двох років припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved