Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

11.09.2019 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 42 503,77 грн., понесені витрати на виготовлення звіту про оцінку вартості збитку у розмірі 2 500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 28 100,79 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн. В позові посилається на те, що 15.03.2019 приблизно о 16:20 год. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz Sprinter 413» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. В.Гетьмана, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] та яким керував [PERSON] . Автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2019 у вищевказаній ДТП [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до рахунку-фактури №2019002320 від 28.03.2019 ТОВ «Автосаміт на Столичному» вартість робіт з відновлення пошкодженого транспортного засобу включно з вартістю запчастин у офіційного дилера підприємства-виробника складатиме 222 144,43 грн. з ПДВ. Згідно з даними Звіту № 24/04/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеного 04.04.2019 на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (оцінювач [PERSON] ) вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу та ВТВ/ вартість матеріального збитку на дату оцінки 140 503,95 грн. (без ПДВ). Також, позивач вказує, що ПрАТ СК «Оранта-Січ» відповідно до полісу №АМ/2073471 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатила позивачу 98 000,18 грн. в межах ліміту відповідальності страховика, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку та фактично виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 42 503,77 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на виготовлення звіту про оцінку вартості збитку у розмірі 2 500,00 грн., розмір яких підтверджується договором на проведення оцінки майна (висновку експертного дослідження) КТЗ від 28.03.2019. Відповідач відмовився добровільно виплатити зазначені суми посилаючись на відсутність коштів. Окрім цього, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 28 100,79 грн., що дорівнює 20% розміру загальної матеріальної шкоди, визначаючи розмір якої, позивач врахувала характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала, і виходила із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 11.09.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 13.09.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 10.12.2019 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Посилається на те, що зі звітом №24/04/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу складеного ФОП [PERSON] 04.04.2019 згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , з коефіцієнтом фізичного зносу становить 140 503,95 грн., не погоджується, оскільки він складений експертом, який не був попереджений про кримінальну відповідальність та не відповідає дійсності. Також, посилається на те, що після ДТП позивачу [PERSON] було виплачено страховою компанією ПрАТ «СК «Оранта Січ» страхове відшкодування в розмірі 98 000,00 грн. на підставі звіту від 28.03.2019 складеного Українським центром після аварійного захисту «Експерт Сервіс Авто». Даний звіт складено на замовлення страхової компанії ПрАТ «СК «Оранта Січ» та відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 111 823,62 грн. Вказує, що позивач погодилась з даним звітом та з розміром відновлювального ремонту зазначеного в звіті та не зверталась до страхової компанії з приводу його перерахунку. Вважає, що страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 98 000,00 грн., то позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 13 823,62 грн. (із розрахунку 131823,62 грн. - 98 000,00 грн.). Також, відповідач вважає, що оскільки позивачем не надано розрахунку розміру моральної шкоди та з яких міркувань вона виходила визначаючи її, не надано жодного доказу в підтвердження факту завдання їй моральної шкоди, просив відмовити і у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. 10.02.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив. Зазначає, що відповідач визнає позов частково та згоден відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 13 823,62 грн., а також судовий збір. Відповідач посилається на копію звіту УЦПЗ «Експерт-Сервіс Авто» №МК0017_19_О_8ІСН_АН1333КС, складеного 18.04.2019 р. на замовлення страхової компанії, відповідно до якого, вартість матеріального збитку дорівнює вартості відновлювального ремонту та складає 111 823,62 грн. При цьому, відповідач надав суду лише копію останнього аркушу звіту, а висновок у повному обсязі не надав. Вказує, що обґрунтовуючи розмір матеріального збитку у позові посилалася на рахунок - фактуру офіційного дилера «Тойота» та звіт про оцінку вартості збитку. Так, відповідно до рахунку-фактури № [NUMBER] від 28.03.2019 ТОВ «Автосаміт на Столичному» (Тойота Центр Київ, офіційний дилер «Тойота»), вартість робіт з відновлення пошкодженого транспортного засобу включно з вартістю запчастин у офіційного дилера підприємства-виробника складатиме 222 144,43 грн. з ПДВ. Згідно з даними Звіту № 24/04/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеного 04.04.2019 на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (оцінювач [PERSON] ), вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу та ВТВ/вартість матеріального збитку на дату оцінки - 140 503,95 грн. (без ПДВ). За умови виконання ремонту не в офіційного дилера. Зважаючи на заперечення відповідача та з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, 20.12.2019. позивач в особі свого представника звернулася до Київського НДІ судових експертиз із заявою про проведення судової автотоварознавчої експертизи, який листом від 24.12.2019 за вих. № 18273-19, посилаючись на завантаженість експертів, відмовив у проведенні відповідної експертизи. Тому відповідне дослідження було замовлено у судового експерта [PERSON] . Згідно висновку судового експерта Семенченка П.О. (свідоцтво № 1655 від 28.10.2016 р. та № 1956 від 07.09.2018) від 31.01.2020 № ВЕ72/01-20, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA COROLLA», р.н. [NUMBER] , станом на дату ДТП становить 124 882,24 грн. Разом з тим, під час оцінки в якості доказу наданої відповідачем копії звіту УЦПЗ «Експерт - Сервіс Авто» № MK0017_19_0_SICH_AH1333KC, складеного 18.04.2019 на замовлення страхової компанії, позивач просить врахувати наступне. Відповідач надав суду лише копію останнього аркушу звіту, а висновок у повному обсязі не надав. Зазначене позбавляє позивача та відповідно суд перевірити правильність вихідних даних, розрахунку та інших відомостей, які були використані оцінювачем. Документи, що підтверджують кваліфікацію оцінювача, також надані не були. Позивач не була ознайомлена зі змістом даного звіту страховою компанією та не була обізнана про розмір визначеного страховою компанією збитку. Зазначене спростовує твердження відповідача про те, що вона нібито погодилася на визначену страховою компанією суму збитку. Страхова компанія (ПрАТ СК «Оранта-Січ») відповідно до полісу №АМ/2073471 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатила позивачу 98 000,18 грн. (червень 2019 р.) в межах ліміту відповідальності страховика, що підтверджується банківською випискою по рахунку, доданою до позовної заяви. Тому висувати будь-які заперечення щодо сум, визначених страховою компанією, не було та не має сенсу. Що стосується заперечень відповідача стосовно стягнення з нього завданої позивачу моральної шкоди, зазначає наступне. Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди позивач виходила з того, що дізнавшись про ДТП та пошкодження транспортного засобу, вона перенесла значне хвилювання за належне їй майно та здоров`я чоловіка, який в той момент керував транспортним засобом. Вже на протязі року вона позбавлена можливості в звичайному режимі користуватися належним їй автомобілем (суми страхового відшкодування недостатньо для відновлення автомобіля) та змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя (користуватися громадським транспортом, таксі для поїздок на роботу та у справах родини, використовувати авто друзів та родичів для поїздок на дальні відстані та ін.), що спричиняє додаткові незручності та душевні переживання. Вважає, що визначена нею сума не є надмірною, відповідає вимогам справедливості та розумності, ступеню вини відповідача та характеру вчиненого ним правопорушення Враховуючи викладене, просить позовні вимоги задовольнити повністю. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.03.2019 приблизно о 16:20 год. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. В.Гетьмана, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] та яким керував [PERSON] . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , останнього також визнано винним у її вчиненні відповідно до постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2019, яка набрала законної сили 03.05.2019 року. Вказаною постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія [PERSON] ,який допустив порушення п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України і його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13). Відповідно до правил ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, вирішуючи заявлені позивачем у справі позовні вимоги, суд приймає до уваги постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2019, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.03.2019, оскільки остання має законну силу, нею ж встановлено час та місце дій внаслідок яких було пошкоджено автомобіль позивача у справі, а також особу, що їх вчинила. Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу на праві приватної власності автомобіль марки «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12), а тому має право на відшкодування завданої її транспортному засобу шкоди. Таке право виникає у позивача на підставі ст. 386 ЦК України . Так, згідно Звіту №24/04/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , складеного 04.04.2019 оцінювачем ФОП [PERSON] [PERSON] , вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ та вартість матеріального збитку становить 140 503,95 грн. (а.с. 17-36). Витрати позивачки, понесені на оплату послуг зі складання вказаного Звіту становлять 2 500,00 грн. (а.с. 37). Встановлено, що страховою компанією ПрАТ «СК «Оранта-Січ» відповідно до полісу №АМ/2073471 позивачці було виплачене страхове відшкодування в межах ліміту в розмірі 98 000,18 грн. (а.с. 38). Таким чином, ПрАТ «СК «Оранта-Січ» повністю виконало свої зобов`язання перед позивачем. З даних листа від 24.12.2019 №18273-19 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вбачається, що позивачу було відмовлено у проведенні автотоварознавчої експертизи у зв`язку із значним поточним завантаженням судових експертів. Разом з тим, позивачем надано Висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 31.01.2020 №ВЕ72/01-20, складеного судовим експертом Семенченко П.О., згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», р.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15 березня 2019 року о 16 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, станом на дату ДТП, становить 124 882,24 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №02/12 від 30.12.2019, яка міститься в матеріалах справи, позивачем було здійснено оплату послуг зі складання вказаного Висновку, яка становить 2 500,00 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. В пунктах 4,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Позивачем не надано суду будь-яких доказів фактично понесених нею витрат на ремонт автомобіля, а тому в даному випадку суд виходить саме з величини розміру матеріального збитку, встановленого спеціалістом-оцінювачем. Виходячи з цього та з урахуванням Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 31.01.2020 №ВЕ72/01-20, до стягнення з відповідача на користь позивача належить, за вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування, саме 26 882,06 грн. (124 882,24 грн. - 98 000,18 грн. = 26 882,06 грн.). Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача на Звіт від 28.03.2019 складений Українським центром після аварійного захисту «Експерт Сервіс Авто», який було складено на замовлення страхової компанії ПрАТ «СК «Оранта Січ» та відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 111 823,62 грн., оскільки відповідачем надано суду лише копію останнього аркушу звіту, а висновок у повному обсязі не надав. Також, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача 2 500 грн. - витрат, пов`язаних з вчиненням дій, необхідних для відновлення порушених прав та розгляду справи, а саме оплати вартості проведеного дослідження розміру матеріального збитку, завданого автомобілю, що належить позивачу. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 28 100,79 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України зробленого на підставі розгляду справи № 6-108цс13 від 6 листопада 2013 року визначено, що виходячи з аналізу норм ст.ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Також, суд враховує те, що пошкодження автомобіля, власником якого є позивач внесло суттєві зміни в життєві стосунки останньої, призвели до витрат часу для вирішення питання ремонту автомобіля, відшкодування завданої шкоди. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial