Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

1. 12 січня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до закінчення позивачем навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є студентом магістратури Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. 2. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав частково, оскільки має на утриманні іншу неповнолітню дитину. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 3. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7) підтверджується, що позивач народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та відповідач [PERSON] 4. Відповідно до довідки № 09-1371 від 13 вересня 2016 року (а.с.9) позивач є студенткою магістратури історико-юридичного факультету Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя. Строк закінчення навчання - 30 червня 2018 року. 5. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть і відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, але в меншому розмірі ніж заявлено в позові, що підтверджується його заявою. 6. Згідно із рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 2 серпня 2013 року (а.с.34) з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з 19 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 7. Матеріальний стан позивача підтверджується довідкою про доходи від 07 жовтня 2016 року (а.с.10). Відповідач довідку про доходи суду не надав. З встановленого випливають наступні висновки. 8. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 9. Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 199 СК, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання. 10. Виходячи з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 11. Суд знаходить, що в даному випадку відповідач зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у зв'язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу. Наведені відповідачем обставини щодо наявності на утримані іншої дитини, виходячи з конкретних правовідносин, які склались між сторонами не можуть бути підставою для повної відмови в задоволенні позову, але враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Також, суд бере до уваги те, що позивач просить визначити кінцевий строк до якого повинні стягуватись аліменти днем закінчення навчання - 30 червня 2018 року, проте [INFO] їй виповниться 23 роки, а тому виходячи з приписів статті 199 СК обов'язок відповідача по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання припиняється саме при досягненні цього віку, а не при закінченні навчання. 12. Відповідно до статті 200 СК, враховуючи матеріальне становище відповідача, дитини, їх стан здоров'я, беручи до уваги можливість надання утримання другим з батьків, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, а також те що, позивачу 23 роки виповнюється [INFO], тобто до закінчення навчання - 30 червня 2018 року, суд приходить до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу та знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 12 січня 2017 року, тобто з дня звернення позивача з позовом до суду та до досягнення повнолітньою дитиною 23 років, тобто до [INFO], у зв'язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. 13. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial