Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

11 жовтня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із вищевказаним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує на ті обставини, що він є власником платіжного терміналу «ОСМП-1», який встановлено в магазині «Затишок» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вадима Гурова. Вказує на те, що 01 вересня 2016 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, відповідач [PERSON] знаходився у вказаному магазині, та вирішив скористуватись терміналом. Через те, що термінал погано працював згідно пояснення [PERSON] він вдарив по ньому рукою, внаслідок чого пошкодив його. Своїми діями [PERSON] спричинив йому збиток на суму 4000,00 гривень. Таким чином, в діях відповідача [PERSON] вбачається склад правопорушення, передбаченого ст.194 КК України, але згідно ч.2 ст.11 КК України, сума завданого збитку, через свою малозначність не становить суспільної небезпеки, тому з метою стягнення збитку з [PERSON] йому рекомендовано звернутись до суду. Зазначає, що крім того, протиправними діями відповідача [PERSON], йому спричинено моральну шкоду, оскільки відповідач був у нетверезому стані під час вчинення правопорушення. Крім того, у зв'язку з пошкодженням платіжного терміналу, йому необхідно було вжити заходів щодо його ремонту, що позбавило на певний час термінал можливості функціонувати за призначенням. Дані обставини засмутили його та призвели до нервових хвилювань. Спричинену моральну шкоду завдану відповідачем [PERSON] позивач оцінюю у 1000,00 гривень. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, - 4000,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, - 1000,00 гривень, та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Присутній у судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримав їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні відповідач [PERSON] також надав пояснення по суті справи, позовні вимоги позивача [PERSON] визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, підтвердив фактичні обставини, викладені в позовній заяві, погодився з розміром матеріальної та моральної шкоди, визначеної позивачем [PERSON], котру останній просить стягнути з нього. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наявних письмових матеріалів справи, пояснень учасників процесу, судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.2-4) є власником платіжного терміналу «ОСМП-1» (а.с.5), який встановлено в магазині «Затишок» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вадима Гурова. 01 вересня 2016 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, відповідач [PERSON] (а.с.26) перебуваючи у вказаному магазині, вирішив скористуватись послугами належного позивачу [PERSON] терміналу. Через те, що термінал погано працював згідно пояснення [PERSON], наданих ним під час розгляду справи у суді, він вдарив по ньому рукою, внаслідок чого пошкодив його. Своїми діями відповідач [PERSON] спричинив позивачу [PERSON] збиток на суму 4000,00 гривень (а.с.6). В діях відповідача [PERSON] вбачається склад правопорушення, передбаченого ст.194 КК України, але згідно ч.2 ст.11 КК України, сума завданого збитку, через свою малозначність не становить суспільної небезпеки, тому з метою стягнення збитку з [PERSON] позивачу [PERSON] рекомендовано звернутись до суду (а.с.7). Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. На підставі викладеного, враховуючи матеріали справи та визнання відповідачем [PERSON] позову, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди, у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 постанови №4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Заявлений розмір моральної шкоди суд вважає не завищеним, та враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, - 1000,00 гривень. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved