Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

12.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем з 17.05.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинили своє існування з січня 2020 року, спільне господарство не ведеться. В сім`ї часто виникали сварки і суперечки з суттєво важливих питань. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин, подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе. В судове засідання позивач не прибула, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 20), надіславши до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, заперечує проти надання строку на примирення. (а.с. 24) Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 21), надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. (а.с. 22) З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути вказану справу у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 17.05.2013 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис №500. (а.с.3). Від вказаного шлюбу останні мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5) З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, позицію відповідача щодо визнання позову, суд вважає, що збереження сім`ї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved