Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

11 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 травня 1990 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає разом із позивачем. Спільне життя не склалося з причин несумісності характерів та різними поглядами на життя, крім того відповідач сама покинула сім'ю і не має наміру повертатись назад. Сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільне господарство. Примирення між ними неможливе. Спору щодо майна вони не мають, домовленість щодо утримання та виховання дитини досягнута. Позивач просить задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, а саме шлюб укладений між позивачем та відповідачем розірвати (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб (а.с. 23). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 1990 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 203 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є позивач, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 30 листопада 2005 року, актовий запис № 623 (а.с. 6). Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заходів до примирення сторони не бажають приймати. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved