Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

11.12.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її чоловіку [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прийняла спадщину після чоловіка шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості не зареєстровано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надала суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON]на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів про передачу земельної ділянки для індивідуального будівництва № 447/1 від 16.10.1986 року передана земельна ділянка площею 600 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], з відсотком готовності забудови 9%. Відповідно до довідки № 243 від 14.02.2018 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об'єкт нерухомості по [ADDRESS], власником житлового будинку з надвірними спорудами є [PERSON]на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 447/1 від 16.10.1986 року. Відповідно до технічного паспорту від 05.10.2017 року, наданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об'єкт нерухомості по [ADDRESS], вищевказаний об'єкт нерухомості побудований у 1990 році, крім того об'єкти самочинного будівництва відсутні та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об'єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2017 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 49077863 від 13.09.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського виконкому 22.10.1988 року; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського виконкому 20.02.1990 року; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області 28.11.1995 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 17.05.2016 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено записом про реєстрацію місця проживання в будинковій книзі на об'єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того, [PERSON] та [PERSON] надали заяви про відмову від прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. № 453/02-14 від 10.11.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на об'єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved