Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

12.02.2014р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 27698,73грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04.09.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є позивач, і [PERSON] був укладений договір №б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 31.12.2013р. виникла вказана прострочена заборгованість по сплаті кредиту, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6996,79грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15810,78грн., заборгованості по комісії за його користування в сумі 3095,98грн., а також за несвоєчасне виконання зобов'язань за цим договором нарахований штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. і процентної складової в сумі 1295,18грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь (а.с.2-3). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.26, 31). На підставі положень ч.3 ст.122 ЦПК України судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] (фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності) є [ADDRESS] (а.с.21). Як зазначено у ч.5 ст.74 цього Кодексу, судові повістки про виклик у суд надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене, відповідачу двічі надсилалися поштою судові повістки за його зареєстрованим місцем проживання (а.с.24, 30), що відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України є належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання [PERSON] не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит (у сумі рівної сумі кредиту) у строк та в порядку, встановленим договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Встановлено, що 04.09.2007р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н, за яким позивач (за договором - банк) надав відповідачу (за договором - клієнт) кредит в сумі 7000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір складається із заяви клієнта (а.с.8) та умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-12). За цим договором відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення грошових коштів на платіжну картку. Згідно рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 30.04.2009р. тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку із зміною типу банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а.с.17, 16-зворот, 14). Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є належним позивачем у даній справі. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 31.12.2013р. виникла заборгованість в сумі 27698,73грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6996,79грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 15810,78грн., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 3095,98грн., а також штрафів за несвоєчасне виконання зобов'язань у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. та процентної складової в сумі 1295,18грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 04.09.2007р., укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 31.12.2013р. (а.с.4-7). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. Згідно зі ст.610 цього кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідальність за порушення строків повернення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше чім на 120 днів встановлена п.8.6 умов і правил надання банківських послуг шляхом уплати клієнтом банку штрафу в розмірі 500,00грн. + 5% від суми позову (а.с.10-зворот). Крім того, як встановлено ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором в сумі 27698,73грн.. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 276,99грн. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved