Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

11.02.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 24.06.1997 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Зеленівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 03. В шлюбі мають дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , яка вже є повнолітньою, та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинили через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливими оскільки між ними втрачено почуття любові, поваги та підтримки одне одного. Майнових спорів між ними не має. Просить шлюб укладений з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.1997 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Зеленівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 3. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторони фактично припинили через різні погляди на сімейне життя та непорозуміння. Спорів майнового характеру сторони не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.111 СК України, суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 11.03.2020 року за клопотання відповідача [PERSON] сторонам було надано строк для примирення. Разом з тим, після закінчення строку для примирення, позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними не відбулось, а відповідач не вживав будь-яких дій для взаємопорозуміння. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього неповнолітнього сина, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позивачка має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved