Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

10.11.2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. 19.11.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. 25.01.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що вона з 30.07.2015 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , який був розірваний рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 31.10.2017 року. Від цього шлюбу [INFO] народилася син - [PERSON] . Іще до розірвання судом шлюбу із відповідачем - вони вже з жовтня 2016 року припинили шлюбні відносини. Тобто, коли вони з відповідачем почали проживати окремо - їх спільній дитині виповнився лише 1 рік. Більше відповідач жодного разу не приїздив до своєї дитини, не телефонував їй, не цікавився її нагальними потребами, станом здоров`я, самопочуття та розвитку дитини. Дитина увесь цей час і до сьогоднішнього дня проживає разом з нею, що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію її місця проживання та витягом з Реєстру територіальної громади Гуляйпільської міської ОТГ. 29 грудня 2018 року вона уклала новий шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила своє прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім того, що відповідач не виховував та не приділяв жодної уваги своїй дитині - він ще й своїй дитині взагалі не допомагав матеріально. Тому, рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з відповідача були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки із усіх видів його доходів на утримання спільної дитини. Однак незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів - відповідач продовжує ігнорувати свою дитину та не допомагати їй матеріально, аліменти як не сплачував так і не сплачує, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 22.10.2020 року, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів складає 67399.73 грн. При цьому звертає увагу суду на доданий розрахунок заборгованості, з якого видно, що з моменту ухвалення рішення про стягнення із відповідача аліментів і по сьогоднішній день - він не надав жодної копійки на утримання своєї дитини. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі тривалого часу - більше ніж 4 років та не здійснює жодних дій, спрямованих на її виконання. Крім того, факт того, що на протязі більше 4 років батько жодного разу не приїхав до своєї дитини зможуть підтвердити свідки у судовому засіданні по розгляду справи. Відповідач свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, причому робить це без поважних причин. Він не відвідує свого сина, абсолютно не цікавиться його здоров`ям, самопочуттям, інтересами, не цікавиться його побутом, нагальними потребами дитини - а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав щодо сина, оскільки дитина йому взагалі не потрібна. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків підтверджується: довідкою № 0199 від 21.10.2020 року депутата Гуляйпільської об`єднаної територіальної громади Семеренка С.О. , в якій зазначено, що [PERSON] з моменту розлучення участі у вихованні сина не приймає, аліменти не сплачує, не спілкується, тому батьківські обов`язки мати виконує фактично сама разом з теперішнім чоловіком [PERSON] ; довідкою №118/01-30 від 26.10.2120 року директора КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Гуляйпільської міської ради [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] , яка самостійно опікується дитиною, її вихованням і розвитком, навчанням та створює всі умови для проживання, батько до закладу жодного разу не з`являвся і не цікавиться вихованням та розвитком дитини»; характеристикою від 22.10.2020 року вихователя середньо-старшої групи КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Гуляйпільської міської ради, в якій зазначено, що вихованням дитини займається мама, вчасно приводить сина до дитячого садочка, хлопчик завжди має охайний вигляд, постійно цікавиться справами дитини в дитячому садку, тато жодного разу не відвідував дитячий садок, не цікавиться життям дитини в групі, не відвідував заходи та свята, жодного разу не приводив та не забирав сина з дитячого садочка. Прохає позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 31.12.2020 до суду звернулася Гуляйпільська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування з висновком про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , відповідно до якого на підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей при Гуляйпільській районній державній адміністрації Запорізької області від 29.12.2020 року №17 вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав (а.с.56-58). В судове засідання позивач та її представник: адвокат Рябко Ю.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 18.02.2021 року представник подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечують (а.с.75). Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України (а.с.55, 74), поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.72), причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи: Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 31.12.2020 року подали висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.56-58). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.5 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася позивач - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 19.02.2019 року (а.с.4). 30.07.2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 31.10.2017 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.8). 31.10.2017 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). 12.12.2017 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.10.2017 року і до повноліття дитини (а.с.18). 29.12.2018 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.12.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.14). 22.10.2020 року головним державним виконавцем Гуляйпільського РВ ДВС Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Жовніренко Н.С. складено розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментам, відповідно до якого станом на 22.10.2020 року борг складає 67399,73 грн. (а.с.20-21). За довідкою №0199 від 21.10.2020 року депутата Гуляйпільської об`єднаної територіальної громади Семеренка С.О. встановлено, що [PERSON] з моменту розлучення участі у вихованні сина не приймає, аліменти не сплачує, не спілкується, тому батьківські обов`язки мати виконує фактично сама разом з теперішнім чоловіком [PERSON] , дитина охайна, вихована (а.с.15). За характеристикою від 22.10.2020 року вихователя середньо-старшої групи КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Гуляйпільської міської ради встановлено, що [PERSON] є вихованцем закладу з травня 2018 року, вихованням дитини займається мама, вчасно приводить сина до дитячого садочка, хлопчик завжди має охайний вигляд, постійно цікавиться справами дитини в дитячому садку, тато жодного разу не відвідував дитячий садок, не цікавиться життям дитини в групі, не відвідував заходи та свята, жодного разу не приводив та не забирав сина з дитячого садочка (а.с.17). За довідкою №118/01-30 від 26.10.2020 року директора КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Гуляйпільської міської ради [PERSON] встановлено, що [PERSON] , яка самостійно опікується дитиною, її вихованням і розвитком, навчанням та створює всі умови для проживання, батько до закладу жодного разу не з`являвся і не цікавиться вихованням та розвитком дитини (а.с.16). Наразі позивач та її син зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,12,13), однак фактично проживають разом з чоловіком позивача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є матір`ю дитини - сина [PERSON] , відповідно до ст.165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти, тобто взагалі не приймає участі у його вихованні. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами: довідкою з дитячого садка, довідкою депутата, характеристикою вихователя дитячого садка, розрахунком заборгованості по аліментам, висновком Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Крім того, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, причому робить це без поважних причин, він не відвідує свого сина, абсолютно не цікавиться його здоров`ям, самопочуттям, інтересами, не цікавиться його побутом, нагальними потребами дитини. А тому позов підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, як на підстави позову, передбачені законом, встановлені у судовому засіданні під час їх перевірки наданими суду доказами. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, який сплатив судовий збір в сумі 840,80 грн., то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. покладає на відповідача та стягує його на користь позивача.

Outcome: approved