Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

12.07.2017 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом майно її чоловіка [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 04.06.2005 року, відкрилась спадщина на будинковолодіння та земельні ділянки, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просить визнати за позивачкою право власності на спадкове майно - будинковолодіння та земельної ділянки (пай) в селянській спілці Україна. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в поновному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про одруження І-ИД №258642 [PERSON] та [PERSON] одружились - 29.07.1973 року. [PERSON] змінила прізвище на Канська. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ИД №103217 від 20.05.2010 року [PERSON] помер - 11.10.1991 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку в порядку ст. 1261 ЦК України прийняла спадкоємиця першої черги по закону [PERSON], яка була дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія ІІ-ТГ №1056225 від 05.04.1977 року. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину вчасно, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом із [PERSON], що підтверджується довідкою Виконкому Мишківської сільської ради №224 від 01.06.2017 року, однак за життя не оформила спадкове майно у встановленому законом порядку. 06.03.1997 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-ИД №103216 від 20.05.2010 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку в порядку ст. 1261 ЦК України прийняв спадкоємиць першої черги по закону [PERSON], який був сином померлій. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] прийняв спадщину вчасно, оскільки постійно проживав разом із своєю матірю [PERSON], що підтверджується довідкою Виконкому Мишківської сільської ради №227 від 01.06.2017 року, однак за життя не оформив спадкове майно у встановленому законом порядку. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ИД №006516 від 06.06.2005 року [PERSON] помер - 04.06.2005 року. Спадкове майно яке складається із: - житлового будинку А, тамбура а, стайні Б, курника В, воріт з хвірткою 1, огорожі 2, відмостки І, належало по 1/2 частини [PERSON] та [PERSON], про що свідчить довідка про колгоспний двір видана Мишківською сільською радою від 06.06.2017 року №228. Вартість спадкового майна складає 202 222,00 грн. - земельної ділянки (пай) в селянській спілці Україна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Мишківської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області, згідно сертифікату серії ТР №0066746 від 15.10.1996 року, реєстраційний №05746, загальною площею 1,47 умовних кадастрових гектарів вартістю 27 492,91 грн. належала [PERSON], однак після її смерті згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом №290 від 28.07.2003 року земельну ділянку переоформлено на [PERSON], що підтверджується довідкою виданою відділом у Заліщицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 19.06.2017 року. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу від 17.02.2017 року вбачається, що після смерті спадкодавців позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини, проте їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця. Позивачці рекомендовано звернутись до суду. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Статтею 1218 України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинковолодіння по вулиці Шкільна, 13, с.Мишків, Заліщицький району, Тернопільської області та земельну ділянку (пай) в селянській спілці Україна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Мишківської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області, право на спадкування яких за законом належить позивачці у справі. Окрім неї спадкоємцем спірного майна [PERSON] є його син [PERSON], а тому він є спадкоємцем 1/2 частини спадкового майна, однак в судовому засіданні зазначив, що не претендує на спірне спадкове майно та не заперечує щодо визнання права власності даного майна за позивачкою. Згідно оголошення в газеті Колос №45-46 (8581) від 16.06.2017 року втрачений сертифікат на право власності на земельну ділянку серії ТР №0066746, вважати недійсним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Наведене свідчить про наявні перешкоди для позивачки при спадкуванні майна та оформленні права власності на таке, а тому за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Позивачка просить повернути їй зайво сплачений судовий збір в розмірі 725,05 грн. та 1 878,93 грн. у звязку із зменшенням позовних вимог, а саме щодо позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку вартістю 183 400,00 грн. відмовилась. Пунктом 1 ч.1, ч.2 ст. 7 Закону України Про судовий збір передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається із матеріалів справи, вартість спадкового майна на яке позивачка хоче визнати право власності складає - 229 714,91 грн., а відтак сума судового збору має складати 2 297,14 грн. Згідно квитанції №16СМ38856 від 07.07.2017 року суму судового збору сплачено в розмірі 4 901,15 грн. Судовий збір в розмірі 2 603,98 грн. підлягає поверненню позивачці, а саме 725,05 грн., як зайво сплачений та 1 878,93 грн. у звязку із зменшенням позовних вимог.

Outcome: approved