Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

10 травня 2008 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 10 травня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №76. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №036498, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 10 травня 2008 року. Із свідоцтва про народження серії І-ГЮ №142006, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 28 березня 2011 року (актовий запис за №142 від 28 березня 2011 року), та свідоцтва про народження серії І-ГЮ №217750, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 18 липня 2014 року (актовий запис за №320 від 18 липня 2014 року), слідує, що в період цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей: 18 березня 2011 року - [PERSON] і 10 липня 2014 року - [PERSON]. 08 листопада 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюбні відносини із відповідачем не склалися через протилежність поглядів на життя. Позивачка зазначила, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам подружжя. Згідно обгрунтувань, наведених [PERSON] у позовній заяві, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спору щодо поділу майна, що є спільною власністю, питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та їх утримання вирішено в добровільному порядку. У судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи. 23 листопада 2016 року від [PERSON] і [PERSON] в суд надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Окрім цього, зі змісту вказаної письмової заяви позивачки від 23 листопада 2016 року слідує, що [PERSON] повністю підтримує вказані позовні вимоги про розірвання шлюбу, заявлені до [PERSON], та підтверджує факт недосягнення подружжям примирення. У письмовій заяві від 23 листопада 2016 року відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши про неможливість досягнення сторонами примирення. Визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю. Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 23 листопада 2016 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] мають протилежні погляди на життя, шлюб та сімю. Між ними відсутнє взаєморозуміння. Примирення подружжя на теперішній час не відбулося. [PERSON] і [PERSON] не бажають відновити сімейно-шлюбні відносини між собою і вважають неможливим збереження цього шлюбу, що слідує із змісту їх письмових заяв від 23 листопада 2016 року. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved