Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

11 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем з 15.02.2014 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують з грудня 2019 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може, до примирення не прагнуть. Питання матеріального утримання дитини вирішено у добровільному порядку. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач [PERSON] повідомлений 07.09.2020 року про перебування в провадженні даного позову за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом надання відзиву на позов не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як встановлено судом, шлюб між сторонами зареєстрований 15 лютого 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №43 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що сторони припинили шлюбні відносини у грудні 2019 року, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить про відновлення дошлюбного прізвища - [PERSON] (а.с.3). Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved