Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

12.06.2014 року Головний лікар Київського міського психо-неврологічного диспансера № 2 Голік В.М. (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги щодо [PERSON] (далі - заінтересована особа, [PERSON]), в якому просить продовжити надання [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку строком на шість місяців. В обґрунтування заяви Головний лікар Київського міського психо-неврологічного диспансера № 2 Голік В.М. зазначає, що [PERSON], [INFO], з 05.09.2013 року спостерігається в Київському міському психоневрологічному диспансері № 2 з діагнозом «Циклотемія, тривожно-депресивний синдром, полі наркоманія (в анамнезі)». Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.08.2013 року [PERSON] була призначена амбулаторна примусова психіатрична допомога, яка продовжувалась згідно з чинним законодавством. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Київського міського психо-неврологічного диспансера № 2 від 27.03.2014 року [PERSON] потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги строком на шість місяців. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою Головного лікаря Київського міського психо-неврологічного диспансера № 2 Голік В.М. про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги щодо [PERSON], та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні лікар-психіатр, який одночасно є представником заявника, підтримав вимоги заяви з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, який одночасно є представником заявника, прокурора, заінтересованої особи-1, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.08.2013 року [PERSON] була призначена амбулаторна примусова психіатрична допомога. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника амбулаторна психіатрична допомога неповнолітньому здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Аналогічні положення закріплені в ч. 2 ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Так, в обґрунтування заяви Київський міський психо-неврологічний диспансер № 2 надав висновок ЛКК від 26.05.2014 року № 333 за підписом Головного лікаря Київського міського психо-неврологічного диспансера № 2 Голік В.М. Також в матеріалах амбулаторної картки [PERSON], яка була витребувана судом, міститься висновок комісії лікарів-психіатрів Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 від 27.03.2014 року щодо рекомендації продовжити диспансерний нагляд та примусове амбулаторне лікування [PERSON] Крім того, у листі В.о. Головного лікаря Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 Карлюк О.Т. від 26.05.2014 року також зазначено, що 27.03.2014 року була проведена ЛКК та винесене рішення: рекомендовано продовжити диспансерний нагляд та примусове амбулаторне лікування хворої [PERSON] Аналізуючи викладене, беручи до уваги, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 від 27.03.2014 року [PERSON] рекомендовано продовжити диспансерний нагляд та примусове амбулаторне лікування хворої, а також направити на відповідне лікування в реабілітаційний центр ТМО «Психіатрія» з подальшим плановим відповідним лікуванням в денному стаціонарі диспансеру, включаючи групову психіатрію, то суд вважає, що наявні правові підстави для продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців. За таких обставин, заява Головного лікаря Київського міського психо-неврологічного диспансера № 2 Голік В.М. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved