Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

11.06.2019 року Єсаулов Д.В [PERSON] в особі повноважного представника адвоката Соботюка В.А. звернувся до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне. 31.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] у борг 100\~000, 00 грн., про що останній власноручно написав розписку про отримання вказаної грошової суми та зобов`язався повернути борг за першою вимогою. 21.03.2019 року [PERSON] .В. направив [PERSON] письмову вимогу від 19.03.2019 року про повернення суми боргу до 02.04.2019 року, водночас останній на цю вимогу не відреагував і грошові кошти не повернув. З огляду на зазначене, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 100\~000, 00 грн., а також суму понесених судових витрат, які склалися із суми сплаченого судового збору 1\~000, 00 грн. та витрат на правничу допомогу - 5\~000, 00 грн. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 09.07.2019 року відкрито провадження у даній справі та її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін було призначено 25.07.2019 року, який в подальшому в останній раз було відкладено на 11 год. 00 хв. 25.09.2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, надав повноваження на представництво його інтересів в суді своєму представнику адвокату Соботюку В.А. Відповідач [PERSON] ,\~в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки, які були направленні останньому за зареєстрованим місцем проживання, повернулись до суду без вручення адресату із поміткою поштового відділення на конверті «виїхав». Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно до ч. 1 ст.\~131\~ЦПК\~України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на вказані норми закону, [PERSON] вважається таким, що був сповіщений про час, дату і місце розгляду справи. Відзив не подав. В судовому засіданні представник позивача адвокат Соботюк В.А. підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позові, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. На підставі\~зазначеного, суд за\~згодою\~представника\~позивача,\~ухвалює\~рішення\~при заочному\~розгляді\~справи,\~що\~відповідає\~положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~статтею 1047\~ЦК України, договір\~позики укладається\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частинами 1, 3 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, а й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14). Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 100\~000, 00 гривень. На підтвердження факту отримання зазначених грошових коштів позичальник [PERSON] видав позикодавцю [PERSON] письмову розписку про отримання коштів в борг (а.с. 9). Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути грошові кошти за першою вимогою. 19.03.2019 року позивач склав відповідачу письмову вимогу про повернення боргу, в якій зазначив, що вимагає повернути суму боргу до 02.04.2019 року. Вказану вимогу [PERSON] було направлено поштою 21.03.2019 року (а.с. 10,11), водночас грошові кошти не було повернуто. З урахуванням наданих доказів та норм закону, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , а тому задовольняє позов останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частинами 1,\~2\~статті 137\~ЦПК України\~визначено,\~що витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому ч.ч. 2-4 наведеної статті ЦПК України встановлено порядок та умови визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем [PERSON] та адвокатом Соботюком В.А. було укладено договір № 16/2 від 06.06.2019 року про надання правової допомоги (а.с. 13). Згідно до акту № 1/16 від 11.06.2019 року про розрахунок витрат за послуги адвоката та виконаних робіт, гонорар адвоката за надання правничої допомоги у вказаній цивільній справі склав 5\~000 грн., При цьому у вказаному акті адвокатом зазначено детальний опис проведених робіт (наданих послуг), які він надав позивачу в рамках даної цивільної справи (а.с. 14). Факт понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у даній справі свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 1/16 від 11.06.2019 року про сплату адвокату гонорару в сумі 5\~000 грн. (а.с. 15). За таких умов, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката відповідають критеріям, визначеним у ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язанні з розглядом справи покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позов [PERSON] задоволено повністю, суд діючи до положень ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , понесені останнім судові витрати, які склалися із суми сплаченого судового збору 1\~000, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 5 000, 00 грн.

Outcome: approved