Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

10 липня 2017 року позивач по справі звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 19 липня 2003 року виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцевого Донецької області, актовий запис № 20 від 19.07.2003 року, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В обгрунтування позову вказує, що сімя сторін розпалася, шлюбні відносини припинені. Утримання та виховання дитини повністю лежить на позивачу та потребує коштів. Відповідач матеріальну допомогу на утримання своєї доньки добровільно не надає, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, знаходиться на непідконтрольній території України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення в пресі, так як згідно довідки ДМС України міграційної служби у Луганській області інформацію про реєстрацію місця проживання відповідача надати не можуть (а.с.15). Відповідач двічі викликається в суд через оголошення у пресі. З дня опублікуванням оголошення відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджується викликом і оголошенням через газету «Слобітський край» від 10.08.2017 рік номер газети №63. Оскільки від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 19 липня 2003 року, зареєстрований виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцевого Донецької області, актовий запис № 20 від 19.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.07.2003 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 01.12.2011 року (а.с.11), яка проживає разом з позивачем по справі та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дитини як зазначає позивачка не надає, таким чином ухиляючись від виконання своїх батьківських обовязків. Крім того, шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких ставала дитина. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачка просить саме таку суму 800 гривень, що майже дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved