Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

12 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України», в якій просить стягнути з відповідача та його користь заборгованість по заробітній платі 22 163,27 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з розрахунку середньомісячної заробітної плати станом на день ухвалення рішення по справі. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.10.2019 наказом № 85-к позивача було звільнено із посади виконавець робіт Шевченківського ДРП ДП «Миколаївський облавтодор». Згідно з довідкою від 28.02.2020 №28/2 станом на 28 лютого 2019 підприємство перед позивачем має заборгованість із заробітної плати у сумі 22 163,27 грн. У зв`язку з цим, враховуючи що відповідачем не проведено розрахунку з позивачем, він змушений звернутись до суду. Ухвалою від 19 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано у відповідача довідку про середню заробітну плату позивача із вказівкою середньоденного заробітку. 24 червня 2020 року до суду надійшла заява ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України ДП «Миколаївський облавтодор» про надання витребуваних документів. До судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить стягнути заборгованість по заробітній платі 22\~163 грн. 27 коп. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з розрахунку 313,03 грн. за день з моменту затримки з дня постановлення рішення. Представник відповідача до судового засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, [PERSON] 05.04.2019 р. прийнятий на роботу виконавцем робіт Шевченківського ДРП Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» до філії «Миколаївська ДЕД» (наказ № 43-к від 05.04.2019 р.). Наказом №85-к [PERSON] звільнено з займаної посади з 17 жовтня 2019 р. на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно ст. 116 КЗпП України, При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно довідки вих. № 07/477 від 19.06.2020, підписаної т.в.о. філії Миколаївської ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року станом на дату видачі довідки заборгованість із виплати заробітної плати [PERSON] складає 20657,73 грн. (заробітна плата), 1505,54 грн. (компенсація за невикористану відпустку). Середньоденна заробітна плата складає 313,03 грн. Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати у розмірі 22\~163,27 грн., яка підтверджена належними та допустимими доказами. Розглядаючи вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні та встановленні факту невиплати у зазначені строки працівникові належних йому від підприємства сум, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Враховуючи, що при звільненні позивача відповідачем не була виплачена заробітна плата в повному обсязі та виникла заборгованість по заробітній платі, яка на час ухвалення рішення не виплачена, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, розмір якого необхідно обчислювати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 з наступними змінами (далі Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Згідно Довідки від 19.06.2020, яку надав відповідач, середньоденна заробітна плата позивача складає 313,03 грн. Приймаючи до уваги, що позивача було звільнено із займаної посади 17.10.2019 року, а повний розрахунок з ним на час ухвалення рішення не проведено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за 241 робочий день (з 18.10.2019 по 30.09.2020 включно) у розмірі 75\~440,23 грн. (313,03х241). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення із розрахунку середньоденної заробітної плати 313,03 грн., що становить 75\~440,23 грн. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Також, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 976,03 грн.

Outcome: approved