Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

10 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати її членом сім`ї наймача [PERSON] за раніше укладеним договором найму житлового приміщення від 10 лютого 1978 року та зобов`язати виконавчий комітет Мукчівської міської ради надати дозвіл на переукладення договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач являється онучкою [PERSON] , який проживав за вищевказаною адресою і 27.11.1977 року отримав дозвіл на переукладення договору найму на квартиру [ADDRESS] , а 10.02.1978 року уклав договір найму. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті у вказаній квартирі залишилася проживати його донька [PERSON] , яка померла [INFO] та онучка, позивач по справі, [PERSON] .. За життя, мати позивача не зареєструвала її за адресою місця проживання, а при зверненні позивача 07.06.2018 року до Виконавчого комітету Мукчівської міської ради про реєстрацію м`ясця проживання їй було відмовлено, оскільки договір найму укладався з [PERSON] і після смерті останнього ні з ким не переукладався, а документи які б підтверджували проживання позивача у вищевказаній квартирі та реєстрацію відсутні. З огляду на те, що позивач проживає у спірній квартирі, користується всіма правами та несе усі обов`язки, що випливають з договору найму і є членом сім`ї наймача, вважає що є достатньо підстав для визнання її членом сім`ї наймача та надання дозволу на переукладення договору найму. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження та позовну заяву з додатками відповідачу надіслано 19.12.2019 року. Однак, у наданий судом строк та станом на 28.01.2020 року, відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подавав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, натомість представником відповідача 28.01.2020 року подано заяву з якої вбачається, що прийняття рішення по даній справі залишають на розсуд суду, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , являвся батьком [PERSON] (а.с.15), яка в свою чергу являлася матір`ю [PERSON] (а.с.8). [PERSON] , 27.11.1977 року було надано дозвіл на переукладення договору найму на квартири [ADDRESS] , а 10.02.1978 року ним було укладено договір найму (а.с.11, 12-13). Як вбачається з відповіді Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області № 99-18/4692 від 13.07.2018 року, позивачу було відмовлено в наданні дозволу на переукладення договору житлового найму квартири [ADDRESS] , через відсутність доказів проживання та реєстрацію за вказаною адресою (а.с.10). Частинами першою, другою статті 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору. Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими. Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Таким чином, при вирішення питання про встановлення факту проживання однією сім`єю ключовим критерієм є наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. Згідно з положеннями ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 постанови від12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Під час розгляду цивільної справи № 6-60цс12 Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою роз`яснив, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Не зважаючи на те, що позивач являється онукою наймача, однак не надала суду жодних доказів того, що проживала разом з наймачем [PERSON] та матір`ю в спірній квартирі, а також того, що мали спільний побут, як і не надала доказів, що позивач вселилася в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, за таких обставин в суду немає жодних законних підстав для задоволення позову, у зв`язку з його недоведеністю. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed