Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

10 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом та збільшивши позовні вимоги просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 12 грудня 2011 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Унікредит Лізинг» №3292L11/00-LD, застосувати наслідки недійсності договору фінансового лізингу від 12 грудня 2011 року №3292L11/00-LD та стягнути з ТОВ «Неос Лізинг» (до зміни найменування колишня назва ТОВ «Унікредит Лізинг») на користь позивача суму сплачених лізингових платежів у розмірі 345649 грн. 97 коп. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 12.12.2011 року між ним та ТОВ «Унікредит Лізинг» було укладено договір фінансового лізингу № 3292L11/00LD за умовами якого, відповідач взяв на себе зобовязання придбати у власність від продавця предмет лізингу: мала вантажівка марки PEUGEOT модель BOXER FT44014H3, 2011 року випуску номер шасі (кузова, рами) VF3YEBMFC12112203, обєм двигуна 2200 куб. см.; тип транспортного засобу мала вантажівка; колір білий, реєстраційний номер [NUMBER], вартість 315562 грн. 00 коп. Лізингоодержувач (позивач) зобовязаний прийняти предмет лізингу у користування та сплатити лізингові платежі. Цільове призначення лізингу на споживчі потреби (для власного кінцевого споживання). Позивач стверджує, що умови вказаного договору є несправедливими, у відносинах сторін порушений принцип добросовісності, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивачу, як споживачу послуг. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача подав письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Унікредит Лізинг» було укладено договір фінансового лізингу № 3292L11/00LD, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6936. Відповідно до\~ст.3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11\~ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 16 ЦК\~Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. ч. 3, 4\~ст. 203 ЦК України, - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі встановленій законом. Згідно із частинами 1, 2\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6\~статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Нормами статей\~203,\~627 ЦК України\~закріплено, що правочин є чинним, якщо його зміст не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників є вільним і відповідає їхній волі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1\~ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: - предмет лізингу; - строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); - розмір лізингових платежів; - інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умови спірного договору фінансового лізингу містять 13 самостійних розділів, які регулюють різні за своїм змістом права та обов'язки як відповідача, так і позивача. Згідно зі\~ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Також до договору фінансового лізингу № 3292L11/00LD від 12.12.2011 року сторони підписали Додаток «Тарифи» та графік лізингових платежів (а.с. 25-27). Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-ХІІ). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону № 1023-ХІІ, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІ є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Таким чином, маючи на меті визнання договору фінансового лізингу недійсним,

Outcome: dismissed