Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

11 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини: 06.08.2005 р. позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, проживав з відповідачем однією сім'єю до 2006 року. Цей шлюб був другим для кожного з подружжя. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. У 2006 році подружжя припинили шлюбні відносини у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, почуття кохання та поваги один до одного, відповідач пішов з сім'ї і проживає окремо. Позивач у судове засідання не з'явився, до матеріалів справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити по цієї справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їхній сукупності, судом встановлені наступні обставини: 6 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області в книзі реєстрації шлюбу 6 серпня 2005 року зроблений відповідний актовий запис за № 162. Прізвища після реєстрації шлюбу подружжя не змінювали. З позову встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у 2006 році з причин відсутності взаєморозуміння, почуття кохання та поваги один до одного. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: На підставі ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 110 СК України закріпляє право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням з'ясованих судом фактичних взаємин подружжя, причин позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Судом не вирішується питання про зміну (залишення) прізвища позивача у порядку ст. 113 СК України у зв'язку з тим, що позивач не змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст.104, 105, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved