Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

10.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що є власником квартири [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження на спірне майно накладений арешт. Позивач стверджував, що виконавче провадження знищено за терміном зберігання, на час звернення із даним позовом не існує. Питання про скасування заходів обтяження відповідачем, однак, не вирішено. [PERSON] стверджував,\~що обтяження\~майна є\~порушенням його\~прававласності, просив його вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, просив вирішити спір за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6504516721111), про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу №2084 від 21.05.2004 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2019 року №163590419). Згідно відомостей реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою Першого відділу державної виконавчої служби Київського РУЮ М.Одеси про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№436083 від 19.07.2004 року на спірне майно накладений арешт. Обтяження зареєстровано 13.09.2004 року за №1297896 реєстратором Третьої Одеської державної нотаріальної контори. Як вбачається з листа відповідача вих. №15/18361 від 02.08.2019 року на час вирішення спору виконавче провадження не існує, знищено за терміном зберігання. Питання про скасування заходів обтяження відповідачем, однак, не вирішено. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. При таких обставинах, суд вважає можливим захистити право власності позивача, скасувавши обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстроване 13.09.2004 року 14:06:02 за №1297896, накладене постановою Першого відділу ДВС Київського РУЮ м.Одеси.

Outcome: approved