Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткових витрат на її лікування у розмірі 4 600 гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що з Відповідачем вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що донька проживає з нею, Відповідач жодним чином не бере участі у її вихованні та утриманні. Позивач та її представник у судовому засіданні, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою Позивача вирішив розглядати справу у заочному порядку згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 вересня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим відділом реєстрації актів громадського стану Залізничного району м. Києва від 13 вересня 1997 року (а.с.6). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Від шлюбу Позивач з Відповідачем мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 10 червня 2005 року (а.с.8). Після розірвання шлюбу донька проживає з Позивачем, з її слів доходів на утримання дитини не вистачає, а Відповідач добровільно допомоги не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з Позивачем, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісяця, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наданих матеріалів та пояснень сторони Позивача вбачається, що у їх доньки погіршився зір, що змусило Позивача звернутись до спеціалістів, у зв'язку з чим вона самостійно понесла додаткові витрати на лікування дитини, в розмірі що підтверджується консультативним висновком №23849 від 30 грудня 2016 року (а.с.12) та чеком №АИ00023858 від 30 грудня 2016 року (а.с.13). Враховуючи наявні матеріали справи суд вважає можливим стягнути з Відповідача половину понесених Позивачем витрат на придбання лінз для неповнолітньої дочки в розмірі 4 600 гривень. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1280 гривень. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що Позивачем оплачена вартість послуг адвоката Чучковської О.В. в розмірі 5 000 гривень, що підтверджуються наступним розрахунком: -консультація 14.04.2017- 1 година 27 хвилин; -консультація 26.09.2017- 1 година 28 хвилин; -участь у судовому засіданні 27.09.2017- 1 година. Таким чином, розмір максимально можливої компенсації понесених Позивачем витрат на правову допомогу суд вираховує наступним чином: 3 200/100 х 40 : 4 = 5 120 гривень. Позивач фактично оплатила послуги адвоката в сумі 5 000 гривень, що підтверджується копією квитанції №3651 від 04.07.2017, а отже зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved