Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

10.10.2016 позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, просить зняти арешт (заборону на вчинення реєстраційних дій) з автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUIZER 4200», д.н.з [NUMBER] та зобов'язати Регіональний сервісний центр МВС в місті Києві внести до Державного Реєстру обтяжень рухомого майна дані щодо припинення обтяжень-зняття арешту (заборони на проведення реєстраційних операцій) з належного позивачу вказаного автомобіля. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що вона є власником вказаного вище автомобіля. Однак, 20.07.2016 позивачу стало відомо про наявність арешту на вказаний автомобіль. У зв'язку з чим, 25.07.2016 вона звернулась до Міністерства внутрішніх справ України з вимогою надати їй документи, на підставі яких було накладено арешт на означений автомобіль. Листом Міністерства внутрішніх справ України від 05.08.2016 було відмовлено позивачу, у зв'язку із знищенням матеріалів, на підставі яких було накладено арешт на автомобіль. Оскільки наявність арешту обмежує її права приватної власності, позивач просить відновити її порушене право власності на арештований автомобіль шляхом звільнення його з-під арешту. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 11.04.2017 позов [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України, Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві про звільнення майна з-під арешту в частині позовних вимог про зобов'язання Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві внести до Державного Реєстру обтяжень рухомого майна дані щодо припинення обтяжень-зняття арешту (заборони на проведення реєстраційних операцій) з належного позивачу вказаного автомобіля залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені в позові обствини, просила позов задовольнити. Відповідач МВС України, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направило, про причини неявки представника суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, згідно яких зазначив, що питання про зняття арешту на автомобіль вирішується в порядку КПК України ( в редакції КПК 1960 року). За вказаних обставин, суд на підставі ч.2 ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розголяду справи за відсутності відповідача МВС України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Як встановлено судом, позивач є власником автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUIZER 4200», д.н.з [NUMBER], 2004 року випуску. Вказазна обставина підтверджується витягом про результати пошуку транспортних засобів. (а.с.24) Згідно наданої Регіональним сервісним центром в м.Києві інформації з бази даних АІС «Автомобіль» станом на 22.11.2016 вказаний автомобіль значиться арештованим відповідно до постанови слідчого в ОВС Управління МВС України Чепурного В.В. від 12.12.2006 у кримінальній справі №9/19-0013 (речовий доказ).(а.с.26) 25.07.2016 позивач звернулась до Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві з заявою про надання документів, на підставі яких було накладено арешт на вказаний вище автомобіль. Листом Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві від 05.08.2016 №31/26-Г-261із повідомлено позивачу про неможливість надати вказані документи у зв'язку із їх знищенням за закінченням строку зберігання.(а.с.8) Як роз'яснив Пленум ВССУ у своїй Постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» чинного КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 КПК України (в редакції КПК 1960 року) речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи. Відповідно до ст. 81 КПК України (в редакції КПК 1960 року) питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи. Відповідно до ст.ст. 409, 411 КПК України 1960 року питання про зняття арешту вирішується в порядку виконання вироку суду. Таким чином, виходячи з вимог КПК 1960 року, пункту 9 розділу XI «Перехідні положення» чинного КПК та приймаючи до уваги Постанову Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016, суд приходить до висновку, що питання про скасування арешту з вказаного автомобіля, накладеного в рамках розслідування кримінальної справи, порушеної до набрання чинності КПК України 2012 року вирішується за правилами, встановленими КПК України 1960 року. За змістом ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим, позивач не надала суду доказів щодо результатів розгляду кримінальної справи №9/19-0013, в рамках якої було накладено арешт на вказаний вище автомобіль, а також доказів про неможливість подання їх суду. Інших даних та доказів, які б свідчили про наявність скасованої постанови слідчого в ОВС Управління МВС України Чепурного В.В. від 12.12.2006 про накладення арешту на вказаний автомобіль суду також не надано. За вказаних обставин, суд ввважає, що перешкод у реалізації права власності позивача у спосіб захисту, передбачений КПК України у позивача немає, а тому відсутні підстави для задоволення позову, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed