Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

11 липня 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.02.2014 року фізичною особою - підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електродному вигляді через встановлені засоби електродного зв'язку банку і клієнта. 28.11.2014 року відповідачем була припинена господарська діяльність. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 25000,00грн. У зв'язку з зазначеним порушеннями зобов'язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 10.05.2017 року має заборгованість 133334,41грн. яка складається з наступного: 25000,00 грн. заборгованість за кредитом; 43030,72 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 57003,69 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 8300,00грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Враховуючи те, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу, позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом стягнення з відповідача частини боргу, а саме 105379,32грн., яка складається з: 25000,00грн. заборгованість за кредитом; 43030,72грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 29048,60грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 05.01.2016 року по 10.05.2017 року; 8300,00грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 06.02.2014 року в розмірі 105379,32 грн. (а.с. 1-4). Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі з підстав викладених у позові, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.3). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, газету «Вісті Придніпров'я». У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, розглянувши доводи представника позивача викладені у позові, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задовольнити з наступних підстав. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд встановив, що 06.02.2014 року відповідач подав позивачу заяву на відкриття рахунку (а.с.5). На підставі цієї заяви, 06.02.2014 року, було відкрито рахунок та видані кредитні кошти (а.с.6 з обороту). Датою укладення між сторонами договору є дата відкриття рахунку, тобто 06.02.2014 року. 28.112014 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був винесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 27-28). Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та карти із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт - банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і клієнт допускається використання підписів клієнта у вигляді електронно- цифрового підпису та /або підтвердження через пароль, спрямований банком через вирифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості. У встановлені договором строки, позивач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 10.05.2017р. в сумі 133334,41 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 25000,00 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 43030,72гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 57003,69 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 8300,00 гривень (а.с.25). Враховуючи те, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу, про що роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосувань судоми законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом стягнення з відповідача частини боргу, а саме 105379,32грн. Таким чином заборгованість до стягнення становить 105379,32 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом - 25000,00грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 43030,72грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором за період з 05.01.2016 року по 10.05.2017 року; заборгованість по комісії за користування кредитом 8300,00грн. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто було подано та підписано заяву про відкриття поточного рахунку,. Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони пов'язані взаємними правами та обов'язками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобов'язання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Наданий представником позивача розрахунок в частині стягненої суми пені є не обґрунтованим та завищеним. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на викладене суд вважає за необхідне зменшити розмір пені з 29048,60 грн. до 25000,00грн. Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial