Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

12.09.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с. №3-4). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.10.2011р. в АНД ДРАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області під актовим записом №1081. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO].народження та [PERSON], [INFO].народження. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з січня 2015р., коли сторони стали проживати окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає, після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачкою. Майнових спорів між сторонами також не існує. В наданій до суду заяві від 21.12.2017р. позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та винести заочне рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Також зазначила, що строк для примирення сторін не потрібен, оскільки родина розпалася остаточно, після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі «[PERSON]» (а.с. № 20). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені до розгляду на 02.11.2017р. та 21.12.2017р., повторно не з'явився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 04.10.2017р. та адресою, зазначеною позивачкою, як адреса для листування відповідача (а.с. № 3) та фактичним проживанням (а.с. № 20). Конверти, які були надіслані відповідачу за першою адресою були повернуті до суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням (а.с. № 15, 22). Судова повістка на 21.12.2017р. з копією позовної заяви була вручена 10.11.2017р. відповідачу особисто за адресою, яка зазначалась позивачкою, як адреса його фактичного місця проживання (а.с. № 21). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 28.10.2011р. сторони зареєстрували шлюб в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом №1081 (а.с. № 9). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO].народження та [PERSON], [INFO].народження (а.с. № 7-8). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з січня 2015р., тобто майже 3 роки тому назад, з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, відповідач ніяких заперечень не надав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved