Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

10 серпня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі є її донькою та зятем, вони зареєстровані в її квартирі, однак фактично не проживають в ній з 2013 року. Фактично вони проживають в Росії, не заперечують проти зняття їх з реєстрації, проте не можуть приїхати до України, щоб зробити це самостійно. Наразі факт реєстрації відповідачів позбавляє її права оформити субсидію. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначила про розгляд справи в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці по справі [PERSON] , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області (а.с. 7-8, 9). За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 28.08.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 30). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 22 липня 2021 року головою ОСББ «Київська 11/3», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , але не проживають з 2013 року (а.с. 10). Дані обставини також викладені у акті про фактичне проживання, виданому 22.07.2021 року головою КСН «Новий Східний» та підписаному сусідами (а.с. 11). Згідно довідки інспектора з питань міграції МВС Росії «Тейковський» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за тимчасовим притулком на території Російської Федерації (а.с. 12). Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Відповідачі у заяві, наданої до суду, визнають позовні вимоги у повному обсязі. Отже, враховуючи, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим ухвалити рішення про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 908 гривень, по 454 гривни з кожного.

Outcome: approved