overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1/2 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що діти перебувають на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення у матеріалах справи в судове засідання не зявився. Справа розглянута заочно та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач являється батьком спільних із позивачкою дітей: сина [PERSON] який народився 22 січня 2009 року що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ №096389, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області 27 січня 2009року та доньки [PERSON], яка народилася 29 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ №193995, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області 03 квітня 2013 року. Відповідно до довідок Теофіпольської ЦРЛ від 04 травня 2017 р. діти здорові, на диспансерному обліку не перебувають. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоровя, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дітей мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] Фахд предявив вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 01.02.2014 р. між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Вознесенівському район- ному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіаль- ного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 37. Починаючи з літа 2014 року сімейні стосунки між ними погіршились, вони втратили почуття взаєморозуміння, любові та вза- ємної поваги. У звязку з тим, що вони мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, по- дальше спільне проживання, ведення домашнього господарства і збереження сімї стали неможли- вими. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, шлюбні відносини фактично припинені, вони проживають окремо один від одного, тому просив розірвати шлюб між ними. Позивач у судове засідання не зявився, направив заяву в якій просив справу розглядати за йо- го відсутності, позовні вимоги підтримав повному обсязі. В судове засідання на 10.07.2017 р. [PERSON] не зявилася, хоча про дату, час та місце ро- згляду справи за місцем реєстрації сповіщалася належним чином - поштою з повідомленням (а.с. 17). До суду повернувся конверт із поміткою «за вказаною адресою не проживає». Згідно повідомлення Рибальської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 22.05.2017 р. (а.с.11), [PERSON] з 17.07.2013 р. зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає на території Рибальської сільської ради. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідача викликано до суду шляхом опубліку- вання оголошення в пресі на 24.07.2017 р. на 11 год.(а.с.23). Але відповідач повторно до суду за викликом не зявилася, тому суд вважає можливим роз- глянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюбу серії І-ЖС № 187950 (а.с.4) вбачається, що 01.02.2014 р. Вознесенів- ським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного те- риторіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] Фахд, [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 37. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постанов- лено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюб- не прізвище. В судовому засіданні встановлено, шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне жи- ття подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний. З відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України та вит- рати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

10 травня 2017 року в с.Пишківці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON]Я . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шевченка,72 в с.Пишківці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 10 травня 2017 року в с.Пишківці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 01 вересня 2015 року і посвідчений секретарем Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON]; Відповідачка від своєї частки в спадковому майні відмовилася на користь позивача. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

10 травня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 26.10.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 150, який через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів остаточно розпався, подружніх стосунків не підтримують. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.05.2017р. сторонам по справі був наданий місячний строк для примирення. Позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, примирення не потрібне, оскільки вона з відповідачем півроку проживають окремо, подружні відносини між ними припинені. Відповідач в судове засідання не зявився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна та місця проживання дітей немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

10 травня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документа, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у зв'язку із досягненням пенсійного віку він подав документи до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області для призначення пенсії. При перевірці документів було встановлено невідповідність в написанні по батькові заявника в архівній довідці № 05-07-07/326 від 26 квітня 2017 року - замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Вказана невідповідність позбавляє заявника можливості оформити пенсію. В паспорті громадянина України, трудовій книжці, архівній довідці № 05-07-07/327 від 26 квітня 2017 року по батькові заявника вірно зазначено як «[PERSON]», в зв'язку з чим заявник просить встановити факт належності йому відомостей про нараховану заробітну плату за період з січня 1986 року по грудень 1986 року, вказані в архівній довідці № 05-07-07/326 виданій 26 квітня 2017 року виконкомом Костянтинівської міської ради. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви (а.с.15). З'ясувавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у зв'язку із досягненням пенсійного віку заявник звернувся до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області для призначення пенсії. При перевірці документів було встановлено невідповідність в написанні по батькові заявника в архівній довідці № 05-07-07/326 від 26 квітня 2017 року - замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]» (а.с.10). Згідно паспорта громадянина України (а.с.4), трудовій книжці [NUMBER] (а.с.6), особовій картці № [NUMBER] (а.с.8), архівній довідці виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 05-07-07/327 від 26 квітня 2017 року (а.с.9) по батькові заявника зазначено як «[PERSON]». Крім того, в архівній довідці виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 05-07-07/326 від 26 квітня 2017 року, належність відомостей з якої просить встановити заявник, по батькові заявника зазначено і як «[PERSON]», і як «[PERSON]» (а.с.10). На підставі викладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки невідповідність його по батькові в архівній довідці позбавляє його права оформити пенсію, тому слід встановити факт, що відомості про нараховану заробітну плату за період з січня 1986 року по грудень 1986 року, вказані в архівній довідці виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 05-07-07/326 від 26 квітня 2017 року, стосуються саме його, оскільки цей факт не може бути встановлений в даний час іншим шляхом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

10 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Магдалинівський р-н, с. Чернетчина, вул. Шевченко, 2 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.05.2017р. о 16 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.05.2017р. о 16 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON] за направленням лікаря-психіатра Локтош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному контакту. В розмові напружена, підозріла, на запитання відповідає вибірково, після пауз, не завжди по суті, до чогось прислуховується. На деякі питання відповідає з незадоволенням. Стверджує, що вона приїхала лікувати ноги. Виказує маячні ідеї переслідування, фізичної дії на адресу оточуючих та опікуна. При спробі корекції афектується. Психічно хворою себе не вважає. опирається огляду, постійно кудись іде. Інструкції практично не виконує. Мислення паралогічне, непослідовне. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

10 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Миру, 47/158. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.05.2017р. о 23 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.05.2017р. о 23 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, висловлює думки про небажання жити, відмовляється від їжі, ліків. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки, судинного ґенезу, виражений психоорганічний синдром, депресивно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

10 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пр.. Кірова, 59/36. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.05.2017р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника та законний представник підтримали вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.05.2017р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, висловлює маячні ідеї відносини на адресу оточуючих, поведінкою виявляє слухові обмани сприйняття. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

10 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 54/133. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.05.2017 р. о 11 год. 59 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника та законний представник підтримали вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, законного представника, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.05.2017 р. о 11 год. 59 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „НЦМЛ ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована в місті та часі, сама з собою розмовляє, щось шукає коло себе. Висловлює маячні ідеї відносини, переслідування на адресу сусідів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок органічного враження головного мозку з психотичним симптомом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved