Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

10 Грудня 2013 року в суд надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення повноліття донькою. В позовній заяві позивач зазначала, що вона перебувала в шлюбі із відповідачем до 17 січня 2008 року, від шлюбу мають вищевказану неповнолітню доньку, батьком якої є відповідач. На даний час вона виховує і утримує доньку сама, відповідач, в порушення положень ст.ст. 179,180 СК України, не надає будь-якої допомоги, а на її звернення з уього приводу не реагує. Відповідач має мінливий і нерегулярний дохід, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем її та дитини, вона вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів та вважає доцільним стягувати аліменти із відповідача у твердій грошовій сумі. Письмових заперечень відповідача суду не надано. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, пояснила додатково, що рішенням суду про розірвання шлюбу від 10.12.2007 року неповнолітня донька залишена на поживання із матір»ю, на теперішній час за відсутністю засобів на проживання позивачка вимушено знаходиться на заробітках, з нею перебуває і донька. У зв'язку із збільшенням витрат на утримання дитини та зменшенням доходу матері, вимушена стягувати аліменти. Вважає, що відповідач, влаштувавшись після порушення провадження в цивільній справі на роботу на 0,25 ставки, створює видимість зайнятості, оскільки має безперешкодну реальну можливість в часі додатково заробити відповідні кошти в необхідному розмірі на утримання дитини, оскільки є працездатним, не має інших утриманців, не встановлено стягнень по виконавчих листах, має задовільний стан здоров»я та майновий стан, вважає спроможним забезпечити сплату аліментів в зазначеному позовом твердому розмірі. Підстави для стягнення аліментів в частковому розмірі не вбачає. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Предствник відповідача в судовому засіданні частково в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на дитину визнала позовні вимоги. Пояснила, що не заперечує обов'язку утримання дитини, проте за відсутністю іншої роботи із 03.02.2014 року відповідач офіційно влаштований роботу на 0,25 ставки, з цього часу має стабільний дохід у виді заробітної плати, внаслідок чого вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі вважає безпідставною. Відповідач не зможе платити аліменти в зазначеному позовом розмірі за відсутністю необхідних прибутків. Пояснила, що відповідач має задовільний стан здоров»я, не має інших дітей, має матір пенсіонерку /яка крім відповідача має ще дорослу дитину/, проживає в державній квартирі, не має інших прибутків у виді рухомого чи нерухомого майна або господарства. Вимоги не заперечує задовольнити в межає визнаного відповідачем розміру. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази, в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 17 січня 2008 року, від шлюбу мають вищевказану неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина, відповідно до рішення Рівненського міського суду в справі про розірвання шлюбу між сторонами від 10.12.2007 року, після розірвання шлюбу проживає із матір'ю і в основному знаходиться на утриманні матері. На утримання дитини відповідач, в порушення положень ст.180 СК України, протягом періоду окремого проживання не надає необхідну матеріальну допомогу в добровільному порядку. У відповідності до положень ст.ст. 181 ч.3, 184 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач на час звернення за стягннегнням аліментів офіційно не працював. Згідно наданих довідок про доходи і про влаштування на роботу в ТзОВ «Комфорт-Еко», відповідач із 03 лютого 2014 року прийнятий на посаду монтажника за основним місцем роботи на четверть ставки, за період із 01 по 28.02.2014 року отримав дохід на загальну суму 304,5 грн. Вказаний дохід суд не може прийняти до уваги, як єдине джерело засобів до існування відповідача, оскільки доказів поважних причин, які унеможливлюють отримання достатнього прибутку додатково до заробітної плати при зайнятості на 0,25 ставки відповідачем не надано. Відповідач не надав суду доказів наявності інших утриманців чи лікування та відповідних витрат, або стягнень по виконавчих документах чи інших поважних причин, які унеможливлюють забезпечення сплати аліментів, які б заслуговували на увагу. Доводи представника відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, на підставі досліджених судом доказів, в частині стану здоров'я, сімейного і матеріального стану дитини і платника аліментів, враховуючи середній прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків по вихованню і утриманню неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що із частковим задоволенням позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі по 600 грн. щомісячно не будуть порушені права та інтереси дитини і сторін. Такий розмір стягнення вважається обґрунтованим, відповідно до встановлених обставин і чинного законодавства. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати покладаються повністю на відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст.180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: partial