Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

10 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року, стягнутих на користь доньки від першого шлюбу - [PERSON] на період її навчання, тобто до 30 червня 2017 року, із розміру 1/4 частини розмір на розмір 1/6 частини з усіх видів заробітку (а.с. 2-3). 29 липня 2014 року у судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подав суду змінену позовну заяву щодо зменшення розміру аліментів, в якій просить суд розглядати її замість позовної заяви позивача [PERSON] від 08.01.2014 року, та позивач в особі його представника [PERSON] просить зменшити розмір стягнутих аліментів на підставі саме цього рішення суду з 1/4 частини до 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років (а.с. 69-70). В обґрунтуванні позову позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у заяві та у судовому засіданні посилаються на те, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання, тобто до 30 червня 2017 року, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Від шлюбу з [PERSON], який зареєстровано 26 травня 2000 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Ізюм Харківської області, актовий запис за № 91, вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського району Харківської області від 14 вересня 2000 року, актовий запис за № 326. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], |вміст,утримання|у розмірі 1/4 частини|частки| зі всіх видів заробітної плати|плати| (доходів) щомісячно, починаючи|розпочинаючи,зачинаючи| з|із|13. 18 листопада 2013 року, і до її повноліття, але|та| не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини|дитяти| відповідного віку. Підставою для перегляду розміру аліментів, позивач в особі представника [PERSON] у зміненому позові зазначає, що на виконання вказаних рішень суду позивач повинен сплачувати щомісячно не менше 1/2 частини всіх доходів, та протягом першого півріччя 2014 року з нього стягувалось 1/2 частини заробітної плати, внаслідок чого значно погіршилося його матеріальне становище, з 01.02.2014 року позивачу на підприємстві - ПЧ-5 Ізюмської дистанції колії встановлений режим неповного робочого тижня з неповними днями по п'ятницях, потім з 21.05.2014 року цей режим роботи продовжено на невизначений час, що суттєво позначилося на заробітній платі, середній розмір отриманої заробітної плати позивача за перше півріччя 2014 року складає 1101,59 грн. (6609,55 : 6). Крім цього, на утриманні позивача знаходиться його неповнолітня дочка [PERSON], 01.09.2000 року народження, також у позивача є непрацездатні батьки-пенсіонери: [PERSON], [INFO], та мати [PERSON], [INFO], які проживають у с. Рубці Краснолиманського району Донецької області, за якими позивач зобов'язаний піклуватися та надавати їм матеріальну допомогу. Крім цього, вища освіта в Україні не є обов'язковою, повнолітня [PERSON] може перейти на заочну форму навчання, влаштуватися на роботу та заробляти гроші і оплачувати своє навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяви про розгляд справи без його участі, підтримує позов і просить позов задовольнити (а.с. 21, 49, 50-51, 60). У судовому засіданні інтереси позивача [PERSON] представляв його представник [PERSON], який просить |||суд задовольнити уточнений позов повністю, а саме змінити розмір аліментів, встановленого за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року по справі № 623/4340/13-ц, стягнутих на користь доньки [PERSON] на період її навчання, тобто до 30 червня 2017 року, з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на аліменти у розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Судові витрати просить відшкодувати з відповідачів на його користь. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення на позов, просять суд у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 23-26, 95-98). В обґрунтуванні заперечень відповідачі посилаються на те, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року стягнуто з позивача на користь доньки [PERSON] аліменти |вміст,утримання|у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно|вміст,утримання||частки||плат и|, на період її навчання, тобто до 30 червня 2017 року. Вважають, що вимоги позивача є незаконними і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивач є молодою працездатною людиною, народження у позивача доньки [PERSON] від іншого шлюбу та стягнення з позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини згідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року, погіршенням матеріального становища вважати неможливо. Крім цього, відповідачка [PERSON] продовжує навчання на платно-договірній основі, денна форма навчання, тому не може працевлаштуватися, потребує витрати на оплату за навчальний рік 5 600 грн., оплату за проживання в гуртожитку за рік 1920 грн., а позивач сплачує аліменти на її користь за рішенням суду 600 грн. щомісячно, що є недостатньо - не вистачає достатньо для забезпечення її необхідним одягом, продуктами харчування, канцтоварами, коштами на проїзд. Відповідачка [PERSON] має середньомісячний дохід 1500 грн., іншого джерела доходів не має, її стан здоров'я не дозволяє працювати на декількох роботах, перебуває на обліку в Харківському обласному криничному онкологічному центрі, що потребує він неї значних витрат. Вказала, що про зазначені факти позивачем був повідомлений суд під час розгляду справи № 623/4340/13-ц за її позовом і [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на користь доньки [PERSON] на період її навчання і вони були враховані Ізюмським міськрайонним судом під час винесення рішення від 24.12.2013 року. Вважають, що позивачем не надані докази, які є підставами для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року на користь доньки [PERSON], вказують, що з моменту винесення вказаного рішення суду обставини зазначені позивачем не змінились, тому не має і підстав для перегляду розміру щодо сплати аліментів. Тому його доводи про зміну розміру аліментів носять надуманий характер. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали заперечення та просять |||суд у задоволенні позову відмовити повністю. В подальшому відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяви про розгляд справи без її участі, не визнає позов і просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 45, 63, 67). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - [PERSON] (а.с. 78-80). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позов і просить задовольнити позов (а.с. 88). Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідачів та представника відповідачів [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини.|правостосунки| Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину встановлений на законодавчому рівні, а саме: ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до цієї правової норми батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 того ж Кодексу та роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» повинен враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 ст. 182 СК України прямо передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 СК України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, зміна розміру аліментів як і зміна способу присудження аліментів може мати місце виключно за наявності конкретно передбачених законодавством підстав. Судом| встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами,| що| рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з [PERSON], [INFO], працюючого відокремлений підрозділ Південної залізниці «Ізюмська дистанція колії» монтер путі ПЧ-5, було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь повнолітньої доньки [PERSON], на період її навчання, тобто до 30 червня 2017 року (а.с. 47) (матеріали справи № 623/4340/13-ц а.с. 24). Судом встановлено, що від шлюбу з [PERSON], який зареєстровано 26 травня 2000 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Ізюм Харківської області, актовий запис за № 91, [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського району Харківської області від 14 вересня 2000 року, актовий запис за № 326 (а.с. 9, 11). Судом встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], |вміст,утримання|у розмірі 1/4 частини|частки| зі всіх видів заробітної плати|плати| (доходів) щомісячно, починаючи|розпочинаючи,зачинаючи| з|із|13. 18 листопада 2013 року, і до її повноліття, але|та| не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини|дитяти| відповідного віку (а.с. 46, 71) (матеріали справи № 623/4340/13-ц а.с. 22). Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 623/4340/13-ц та зазначеного рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, відповідач [PERSON] проти такого розміру аліментів, що підлягають сплаті ним в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь його повнолітньої доньки [PERSON], що продовжує навчання й на теперішній час, та способу їх присудження не заперечував, про що власноручно надав письмову заяву, і вказане рішення набрало законної сили 11 січня 2014 року (матеріали справи № 623/4340/13-ц а.с. 18, 24, 29). По справі встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], й до цього часу навчається в Державному вищому навчальному закладі «Донбаський Державний педагогічний університет» на платно-договірній основі, 1 курс денна форма навчання, оплата за навчальний рік складає 5 600 грн, 29.08.2013 року сплачено за навчання 2800 грн, проживає у гуртожитку № 1 та вартість гуртожитку за рік становить 1920 грн, 29.08.2013 року і 10.01.2014 року сплачено за рік 1600 грн, що підтверджується відповідними довідками навчального закладу від 05.02.2014 року, 24.02.2014 року і 25.02.2014 року та фіскальними чеками (а.с. 33-36). По справі також встановлено, що 23.05.2003 року відповідачка [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] (а.с. 31), до її складу сім'ї входить дочка [PERSON] (а.с. 32), перебуває на обліку в Харківському обласному криничному онкологічному центрі (а.с. 53-54). По справі також встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], й до цього часу працює монтером колії відокремленого підрозділу Південної залізниці «Ізюмська дистанція колії», що підтверджується відповідною довідкою підприємства від 08.01.2014 року, що не виключає його можливості сплачувати аліменти своєї дочці [PERSON] на її утримання, яка продовжує навчання, в розмірі, визначеному рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року (а.с. 13). Із матеріалів справи вбачається, що у позивача з часу винесення рішення суду від 24.12.2013 року по 10.01.2014 року - подача позову до суду (а.с. 2) не сталося змін у матеріальному або сімейному стані, погіршення здоров'я та інших випадків, передбачених цим Кодексом, а вказані позивачем обставини не ставлять його у скрутне матеріальне становище. Про зазначені факти сторонами був повідомлений суд під час розгляду справи № 623/4340/13-ц за позовом [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на користь доньки [PERSON] на період її навчання і вони були враховані Ізюмським міськрайонним судом під час винесення рішення від 24.12.2013 року (матеріали справи № 623/4340/13-ц). При цьому будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження існування підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зміни розміру присуджених зазначеним судовим рішенням аліментів позивач [PERSON] до суду не представив. Таким чином, судом встановлено, що по матеріальному стану|становищу| позивач має надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці [PERSON], яка проживає окремо від батьків та потребує кошти у зв'язку з навчанням, що підтверджується наданими квитанціями та довідками|дитяті|. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, з огляду на майновий та сімейний стан платника аліментів [PERSON], його позов щодо зменшення аліментів, стягнутих рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2013 року, не підлягає задоволенню. |вміст,утримання| Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені в ухвалі судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2014 року (№ 22-ц-/790/4664/14), предметом якої був спір про наявність правових підстав для зміни розміру аліментів, визначеного судом у частці від заробітку (доходу) батька дитини, яка продовжує навчання, відповідно до положень ч.1 ст. 192 СК України. Судовий збір суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed