Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

12.02.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 12.03.2001 року за згодою власників квартири [PERSON] була зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. З середини 2008 року і станом на теперішній час відповідач жодного разу за місцем реєстрації не з»явилась, будь-яких вимог щодо проживання на даній житловій площі не заявляла. Поважні причини не проживання відповідача за даною адресою відсутні. На підтвердження того, що відповідач відсутня за місцем реєстрації понад встановлений законом строк, комісією ТОВ «Житловик-плюс» складено два акти про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації за зазначеною вище адресою в період з 6 серпня 2013 року по теперішній час. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні її особисті речі просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти останню з реєстраційного обліку. 15.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] подали заяву про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1994 року та договору дарування частини квартири від 21.04.2006 року, трикімнатна квартира [ADDRESS] належить їм на праві спільної часткової власності. 12.03.2001 року за згодою співвласників квартири, [PERSON], як дружина [PERSON] була зареєстрована у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми № 3 від 07.02.2014 року. 07.02.2014 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після чого остання залишила спірну квартиру, належні їй речі в квартирі відсутні. Однак після розірвання шлюбу [PERSON] не знялась з місця реєстрації у квартирі, чим порушила права власників квартири. На даний час вони не мають можливості використовувати весь спектр прав, наданих їм як власникам квартири. Просили зобов»язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. У судове засідання позивачі не з»явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, у судове засідання не з»явилася, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку її місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку позивачів, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 10.01.1994 року та договором дарування частини квартири від 21.04.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. (а.с. 9, 10-11). За даними довідки форми № 3 на квартиру [ADDRESS], у квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] з 20.06.1989 року; [PERSON] з 01.10.1991 року, [PERSON] з 12.03.2001 року (а.с. 13). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] поселилася до спірної квартири та була зареєстрована в якості члена сім»ї співвласників зазначеної квартири [PERSON] та [PERSON] Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.24). Зазначеним судовим рішенням встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] більше двох років ведуть окреме господарство, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують. За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись в суд з позовом, позивачі стверджують, що відповідач з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] не є членом його сім»ї, після розірвання шлюбу припинила проживання в спірній квартирі, однак не знялася з реєстраційного обліку, а тому у такий спосіб чинить їм перешкоди щодо використання на власний розсуд належного їм майна, яким є спірна квартира. Крім того, за даними актів від 06.08. та 11.12.2013 року, складених комісією у складі майстра т/д № 2 [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], затверджених генеральним директором ТОВ «Житловик-плюс» щодо обстеження квартири [ADDRESS] на предмет встановлення факту не проживання гр. [PERSON], комісією встановлено, що [PERSON] у квартирі не проживає за вище вказаною адресою з травня 2013 року (а.с. 14, 15). За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач була зареєстрована та проживала у спірній квартирі в якості члена сім»ї співвласників, які приходились їй чоловіком та дочкою, однак більше року не проживає у зазначеній квартирі, а факт розірвання шлюбу з [PERSON] є підставою для висновку, що обставини за яких відповідач поселилася до квартири [ADDRESS] та проживала в ній, як дружини останнього відпали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] щодо усунення перешкод у користування квартирою шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved