Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

11 березня 2020 року позивач звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь безпідставно сплачені ним аліменти за виконавчим листом № 731/164/18 від 02 липня 2018 року, виданим Варвинським районним судом Чернігівської області, в сумі 78\~997, 19 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він з відповідачем [PERSON] з 09 жовтня 2003 року перебував у шлюбі. Від шлюбних стосунків у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на утримання їх дітей в розмірі 35% усіх його видів заробітку (доходу), з 26 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист від 02 липня 2018 року №731/164/18, на підставі якого державним виконавцем Варвинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Чернігівській області відкрито виконавче провадження №56869414. 02 жовтня 2018 року, в межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Внаслідок чого, із заробітної плати позивача в період з 01 жовтня 2018 року по 31 грудня 2019 року здійснювалися відрахування в рахунок сплати аліментів на утримання дітей на загальну суму в розмірі 135\~048, 06 грн. Разом з тим, на думку позивача частина вказаної суми аліментів відповідач отримала безпідставно, оскільки, на підставі домовленості між ними, яка підтверджується розпискою, з 20 травня 2018 року по 20 липня 2018 року їх спільні діти проживали разом з сестрою позивача - [PERSON] в м. Слов`янськ та відповідно утримувалися за рахунок позивача. Згодом, з 20 липня 2018 року по серпень 2019 року донька [PERSON] проживала разом з позивачем та утримувалася також виключно ним. За таких обставин позивач вказує, що в період з 20 травня 2018 року по 20 липня 2018 року відповідач безпідставно отримувала сплачені ним аліменти на дітей, які з нею не проживали, та відповідно, не перебували на її утриманні. Після чого, з серпня 2018 року по серпень 2019 року відповідач мала право на отримання аліментів лише на утримання сина [PERSON] , який проживав з нею та перебував на її утриманні, так як донька [PERSON] , у вказаний період, проживала разом з позивачем та утримувалася за його рахунок. З метою вирішення питання щодо сплати аліментів на утримання спільних дітей в період їх окремого проживання від відповідача, сторони домовилися, що з 01 березня 2019 року 2\~500 грн отриманих аліментів відповідач залишатиме собі, а решту коштів перераховуватиме позивачу на особистий картковий рахунок. Проте відповідач вказаних домовленостей не дотримується, що стало підставою для його звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 19 жовтня 2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, поштовим зв`язком подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду повідомлена належним чином (а.с. 58). Від представника відповідача [PERSON] , перед початком судового засідання, надійшла заява про здійснення розгляду справи без їх участі, щодо позовних вимог заперечив за їх безпідставності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року по справі №731/164/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 35/100 часток (35%) усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26 квітня 2018 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 38-39). В подальшому дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. На виконання зазначеного рішення суду, в межах виконавчого провадження №56869414, постановою державного виконавця Варвинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Чернігівській області Коротун О.Д., від 02 жовтня 2018 року, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід у ТОВ «Квадро Інтернешнл». Постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку, доходу, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків. У розмірі 50% його щомісячного заробітку зараховуючи 35/100 часток (35%) в поточні платежі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, решту в рахунок погашення заборгованості по аліментах, надалі проводити згідно рішення суду до досягнення дітьми повноліття на користь стягувача (а.с. 40). Позивачем подано до суду копію розписки, яка підписана [PERSON] та [PERSON] , з якої вбачається, що вказані особи дійшли згоди про наступне: 1) З 20 травня 2018 року до 20 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] проживали в м. Слов`янськ Донецької області з [PERSON] за фінансової підтримки [PERSON] ; 2) З 20 липня 2018 року [PERSON] постійно знаходиться на утриманні [PERSON] ; 3) З 17 серпня 2018 року [PERSON] постійно знаходиться на утриманні [PERSON] . У зв`язку з цим, зважаючи на судове рішення про розлучення та стягнення аліментів на утримання дітей домовились про наступне: з 01 березня 2019 року [PERSON] продовжує отримувати відрахування у вигляді аліментів в сумах, що розраховує бухгалтерія ТОВ «КвадроІнтернешнл», де працює [PERSON] , згідно виконавчого листа. З цих сум [PERSON] лишає собі 2\~500 грн, а решту надходжень повертає [PERSON] шляхом перерахування на його картку ПриватБанку, протягом двох діб з дня надходження аліментів на рахунок [PERSON] .. Розписка складена в двох примірниках по одній для кожної із сторін і мають однакову юридичну силу (а.с. 41). Відповідно до копії довідки №72, яка видана 10 січня 2020 року ТОВ «Квадро Інтернешнл», з 01 жовтня 2018 року по 31 грудня 2019 року здійснено відрахування та виплати аліментів у розмірі 50% на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] , згідно виконавчого листа №731/164/18 виданого 02 липня 2018 року за постановою державного виконавця від 02 жовтня 2018 року ВП №56869414 на суму 135\~048, 06 грн (а.с. 42). На підставі копії довідки №27 виданої 24 травня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в 9-Б класі в школі І-ІІІ ст. №108 м. Києва (а.с. 43). З характеристики [PERSON] від 24 травня 2019 року №04-06/78, вбачається, що вихованням та розвитком останньої займається батько [PERSON] (а.с. 44). Частинами першою, другою статті 1212 ЦК України визначено, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. На підставі висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 січня 2020 року, справа № 753/15556/15-ц, вбачається, що за ст. 1212 ЦК України зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. У разі наявності однієї із істотних підстав, особа з якої стягуються аліменти на дитину/дітей, має право звернутися до суду у рамках позовного провадження з позовною заявою про припинення стягнення аліментів. Частинами 1-3 ст. 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, у зв`язку з відсутністю добровільної домовленості сторін щодо способів виконання позивачем обов`язку утримувати дітей, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року, з останнього було стягнено аліменти на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 35/100 часток (35%) усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26 квітня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Яке в подальшому не оскаржувалося та набрало законної сили. На підставі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Разом з тим, законодавством передбачено можливість зміни встановленого судом розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, встановлений судом розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено виключно за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів за наявності встановлених законом підстав. Відомостей щодо подальшої зміни встановленого судом розміру аліментів за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року по справі №731/164/18, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Дослідивши зміст наданої позивачем копії розписки підписаної [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41), суд констатує факт відсутності відомостей щодо її нотаріального посвідчення, як того вимагає ст. 189 СК України. За таких обставин, вказана розписка не може вважатися підставою для зміни встановленого судом розміру аліментів, який був встановлений рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року по справі №731/164/18, оскільки вказана розписка не відповідає встановленим законом вимогам. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач у встановленому законом порядку ставив питання про зміну встановленого судом розміру аліментів чи припинення стягнення з нього аліментів на утримання дітей на користь відповідача, що встановлено відповідним рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року по справі №731/164/18. Кошти за сплачені ним на виконання рішення суду, яке не скасовано та/або стягнення по якому у встановленому порядку не припинено. Недобросовісність відповідача [PERSON] в отриманні цих коштів не встановлена, а позивачем в ході розгляду справи цей факт, також, не доведений, а тому немає підстав вважати, що грошова сума, яку просить стягнути позивач є безпідставно набутою. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення безпідставно сплачених аліментів не знайшли свого підтвердження. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed