overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

12.02.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 27 жовтня 2009 року віділом РАЦС по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис за № 911. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу став інший чоловік від якого [PERSON] народила дитину, в той час, як він був на заробітках в м. Києві. Відповідач фактично створила нову сім'ю, залишивши його з двома малолітніми дітьми перейшла проживати з іншим чоловіком в гуртожиток. Примирення не можливе. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що чоловік перебував на заробітках в м. Києві, вона не була впевнена, що він повернеться, тому почала проживати з іншим чоловіком, від якого в грудні 2014 року народила сина [PERSON]. На даний час продовжує проживати з батьком [PERSON]. Примирення не можливе. Наполягає на розірванні шлюбу. Неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] дійсно залишила проживати з позивачем. Взагалі має намір офіційно відмовитись від них. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 27 жовтня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Припинили подружні відносини, коли позивач поїхав на заробітки в м. Київ. За час його відсутності [PERSON] фактично створила нову сім'ю, почала проживати з іншим чоловіком, від якого [INFO] року народила сина [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER] приєднаної до матеріалів справи, батьком якого є [PERSON]. Миритися не бажають. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

12.02.2015 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.08.1990 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, на протязі останніх 6 років спільного господарства не ведуть. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. Оскiльки суд задовольняє позовнi вимоги, з вiдповiдача на користь позивача вiдповiдно до ст. 88 ЦПК України пiдлягають стягненню судовi витрати по справi, якi складаються з витрат по сплатi судового збору у розмiрi 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

12.02.2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те , що з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.02.2005 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції , актовий запис №80. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Подружнє життя не склалося , оскільки відповідач ухиляється від виконання обовязків по утриманню сімї та веденню спільного господарства , весь свій вільний час та кошти витрачає на компютерні ігри та розваги. З 03.06.2014 року шлюбні відносини фактично припинені і до цього часу не відновлювались. Вважає, що сімя розпалась і її збереження неможливе. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр». Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сімї стало неможливе. Судом встановлено , що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.02.2005 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції , актовий запис №80 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ЕД №001452. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЕД №037599 та довідкою Металістської сільської ради Словяносербського району Луганської області №587 від 29.05.2015 року. Згідно ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Шлюбні відносини сторін припинені з 03.06.2014 року і не відновлювались. Сторони проживають окремо. Відповідач вимоги про визнання місця проживання дитини з ним не заявив, що вказує на відсутність спору з цього питання. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

12.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання сина. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився з причин, які визнано судом неповажними. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Дитина залишилася проживати з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина позивачеві не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

12.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 19.08.1991 року у відділі відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області, за актовим записом 51, між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них є повнолітня донька [PERSON], 1992 року народження та неповнолітній син [PERSON], 1999 року народження, який проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Вказує, що вони з відповідачем починаючи із січня 2012 року спільно не проживають і спільного господарства не ведуть. Позивачка довгий час перебувала за кордоном на заробітках, таким чином із відповідачем вони проживають окремо, так як не змогли зберегти сім'ю. Причиною розпаду сім'ї стало те, що в сторін зовсім різні характери та різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Спору про місце проживання дітей і поділу майна не виникає. За таких обставин збереження шлюбу неможливе. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Витрати при розірванні шлюбу просить покласти на неї. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримує, просить задовольнити її в повному обсязі, троку на примирення просить не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19 серпня 1991 року, зареєстрованому у 19.08.1991 року у відділі відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області, за актовим записом 51(а.с.3). Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], яка в даний час повнолітня, та неповнолітній син [PERSON], 1999 року народження, який проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні. На даний час сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

12.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в заочному порядку за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Повідомлявся про час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Приймаючи до уваги викладене, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.ст.197, 224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

12.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 198. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року однією сім'єю із відповідачем не проживають. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у важке матеріальне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, в розмірі 1500 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позовні вимоги за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-НО №321988 від 27.07.2013 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.6). Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про народження, відповідач є батьком [PERSON], 05.01.2014 року (а.с. 9). Згідно довідки наданої ЖКП по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського район м. Маріуполь від 11.02.2015 р. за № 190 позивачка мешкає разом з дитиною [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів. Згідно\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, визнання відповідачем позовних вимог, при цьому, суд виходить також і з того, що визнання відповідачем позову не порушує права і інтереси чи свободи інших осіб та не суперечить закону, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

12.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до його початку надали суду заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 18.10.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб, про що свідчить актовий запис №1899, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. 21.11.2013 року рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. Згідно з ч.3 ст 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку її матері,батька. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

12.02.2015 року ТОВ Краматорськтеплоенерго звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам, які є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідачі не вносили плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.11.2005 року і станом на 01.11.2009 року у них утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 3093,30грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 243,60грн. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають за адресою [ADDRESS], та є власниками. Правовідносини по позову регулюються Законами України Про житлово-комунальні послуги та Про теплопостачання. Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.11.2005 року по 01.11.2009 року заборгованість відповідачів складає 3093,30грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

12.02.2015 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.04.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2014 року має заборгованість 19177,92 грн.. Однак від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 8562,77, яка була задоволена за рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.08.2011 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» і тому різниця становить 10615,15 грн. а також штрафи відповідно до умов кредитного договору на суму 780,76 грн.. Отже, заборгованість досягнення становить 11395,91 грн.. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути з відповідача таку. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнала повністю. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 30.04.2008 року [PERSON] уклав кредитний договір відповідно до якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 30.04.2008 року заборгованість по кредиту складає в сумі 11395,91 грн.. Перевіривши, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 526, 610, 612, 623, 625 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задоволення позову. Виходячи з цього суд вважає, що факт заборгованості відповідачем перед ПАТ КБ «ПриватБанк» є безспірним, і обгрунтовано доведеним. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved