Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

11 жовтня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 19-21, 26 Закону України «Про житлово- комунальні послуги, ст. ст. 11, 16, 257, 264, 509, 526, 530, 610, 629, 642 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 жовтня 2021 року в розмірі 19 022,16 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень. Позов обґрунтовується тим, що КП «УЖКГ» з 01.11.2014 року відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, в редакції від 10.04.2014 року, що діяла під час виникнення спірних правовідносин, як теплопостачальна організація, є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивачем здійснюються на підставі договору, який був розроблений відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 21 Закону України № 1875-IV на основі типового договору на комунальні послуги. Квартира [ADDRESS] забезпечена технічною можливістю фактично отримувати/споживати комунальні послуги, оскільки будинок [ADDRESS] підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, такі послуги в зазначеному будинку позивачем надаються постійно за тарифами, які встановлені уповноваженими органами. Відповідач від зазначених послуг не відмовлялася, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в періоди їх надання не надсилала. 17.12.2014 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 65. За предметом даного договору виконавець (позивач) зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. За умовами вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, пункту 9 договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води № 65 від 17.12.2014 року відповідач повинна виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. З аналізу платежів за адресою: [ADDRESS] за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання вбачається, що станом на 01.10.2021 року заборгованість склала 19 022 гривні 16 копійок. Дана обставина є свідченням неналежного виконання відповідачем прийнятого на себе зобов`язання. В зв`язку з тим, що відповідачем зобов`язання порушуються, то у позивача виникло право вимоги і право на судовий захист у вигляді звернення до суду з позовною заявою про примусове стягнення з відповідача заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг. Ухвалою судді від 25 жовтня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання ( а.с. 45-46). 12 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила про часткове визнання позовних вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 15 454,15 гривень. В частині стягнення заборгованості, яка виникла станом на червень 2018 року у розмірі 3 558,01 гривень, відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року їй була призначена субсидія, яка повністю покривала вартість наданих позивачем послуг. Однак, в червні 2018 року, в міжопалювальний період їй надійшла квитанція за опалення та гарячу воду з сумою до сплати 3 558,01 гривень, яку вона вважає неправомірно нарахованою, оскільки призначена їй субсидія за вказаний період перевищувала розмір нарахувань. Також відповідач до відзиву долучила заяву про застосування позовної давності до вимог позивача за період з 01.05.2018 року по 01.10.2018 року посилаючись на те, що позивач заявив вимоги про стягнення коштів за три роки шість місяців, що перевищує, встановлений ст. 257 ЦК України, трирічний строк позовної давності. Внесені платежі мали конкретно визначене призначення платежу, які не враховували протиправно нарахований борг у розмірі 3558,01 гривень( а.с. 50-51). 19 листопада 2021 року до канцелярії суду від позивача в особі директора Позняка А. надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги повністю, в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності відмовити. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що невизнання споживачем боргу, який утворився станом на червень 2018 року, є необґрунтованим. До монетизації пільг та субсидій щорічно в опалювальний період на розрахунковий рахунок КП «УЖКГ» надходили кошти від Управління соціального захисту населення м. Славутича за призначеними споживачам субсидіями для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. В період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року УСЗН м. Славутич перерахувало на розрахунковий рахунок КП «УЖКГ» кошти за призначеною споживачу [PERSON] субсидією для відшкодування витрат на оплату послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 13 611,49 гривень. На початок опалювального періоду 2017/2018 років станом на 01.10.2017 року борг споживача [PERSON] за спожиті житлово-комунальні послуги попередніх періодів складав 1 906,95 гривень. Так як субсидія надходила на рахунок підприємства, то вона підлягає відображенню в квитанції та особовому рахунку як оплата спожитих послуг, і відповідно на кінець опалювального періоду станом на 01.05.2018 року борг складав 313,41 гривень. 01.05.2018 року набула чинності Постанова КМУ № 329 від 27.04.2018 року, відповідно до абз. 7 п. 18 якої, невикористана споживачем [PERSON] субсидія в опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року в розмірі 1 523,54 гривень підлягала поверненню до державного бюджету. На виконання вимог Постанови КМУ № 329 частина субсидії, яка покривала витрати на опалення та гаряче водопостачання в опалювальному періоді 2017/2018 років, була зарахована на оплату вказаних послуг, а невикористана частина (переплата) в розмірі 1 523,54 гривень підлягала поверненню до державного бюджету та відповідно зняттю з оплати в квитанції та особовому рахунку споживача. Отже, заборгованість склала 1 836,95 гривень (313,41 гривень + 1523,54 гривень). Крім того, облік та нарахування вартості спожитих послуг споживачу [PERSON] здійснюється на підставі показників приладів обліку (лічильників). В червні 2018 року споживачем [PERSON] надано дані по споживанню послуг гарячого водопостачання в обсязі 14 куб.м., тому відповідно при розрахунку вартості спожитих послуг у червні 2018 року споживачу нараховано 1 589,42 гривень за гаряче водопостачання. Тому загальний борг споживача станом на 01.07.2018 року складав 3 426,37 гривень, що відповідає заявленим позовним вимогам та даним особового рахунку відповідача. Заява відповідача про застосування строків позовної давності за період з 01.05.2018 року по 01.10.2018 року не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст. 364 ЦК України строк позовної давності переривався. З аналізу платежів за період з березня 2018 року по вересень 2021 року включно вбачається, що в квітні, липні, листопаді, грудні 2018 року, в січні, лютому, квітні, липні, листопаді, грудні 2019 року, в січні, лютому, квітні, жовтні 2020 року, квітні 2021 року споживачем робилися платежі, які або перевищували щомісячне нарахування послуг, або здійснювались в період міжсезонної відсутності послуг. Такі дії відповідача зумовили переривання строку позовної давності. Доводи відповідача, що оплата вносилась з конкретно визначеним призначенням платежу, не доведені належними та допустимими доказами з наданням відповідних платіжних документів( а.с. 64-69). 07 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона зазначила, що Постанова КМУ № 329 передбачає після закінчення опалювального сезону повернення невикористаної суми субсидії до державного бюджету саме виконавцем комунальних послуг, тобто КП «УЖКГ». Оскільки кошти надходили на розрахункові рахунки КП «УЖКГ» і мали цільове призначення, вони не можуть бути повернені споживачем або нараховуватись в борг споживачу. Стосовно боргу за 2016/2017 роки (більше 4 років тому) в сумі 1906,95 гривень, на який посилається позивач, зазначено, що відповідачу була призначена субсидія, яка повністю покривала вартість наданих позивачем послуг і переплата складала 1501,89 гривень. З 01.11.2018 року будинок № 4 Київського кварталу обслуговує УП «Комфорт +» на підставі укладеного з мешканцями договору. До цієї дати всі зобов`язання перед КП «ЖКЦ» відповідачем були виконані, всі нарахування згідно квитанцій сплачувались на відповідні окремі рахунки обслуговуючих компаній. Субсидія призначалась на кожну послугу окремо. Саме тому заяву відповідача про надання роз`яснень по нарахуванням за опалення КП «ЖКЦ» скерувало до КП «УЖКГ»( а.с. 78-79). 06 грудня 2021 року до канцелярії суду від позивача в особі директора Позняка А. надійшла відповідь на заперечення на відповідь на відзив, в якій він зазначив, що посилання відповідача в запереченнях на те, що кошти надійшли на рахунок КП «УЖКГ», тому повинні бути повернуті з рахунку, а не зняті із споживача не відповідають дійсності, оскільки кошти надходили за цільовим призначенням за відповідного споживача і повернуті до бюджету, так як не використані за цільовим призначенням. Отже, кошти повертаються підприємством, а не споживачем, відповідно і знімаються в особовому рахунку споживача з оплати ( а.с. 71). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Суду пояснила, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 19022 гривень 16 копійок. Борг, який відповідач не визнає, утворився наступним чином. Станом на 01.10.2017 року борг відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги попередніх періодів складав 1 906,95 гривень. На опалювальний сезон 2017/2018 відповідачу була призначена субсидія. На кінець опалювального періоду станом на 01.05.2018 року борг складав 313,41 гривень. Борг в сумі 1 906,95 гривень зменшився до 313,41 гривень за рахунок призначеної субсидії та 70 гривень, які були сплачені особисто відповідачем за вказаний період. Проте, оскільки УПСЗН м. Славутича перераховано було субсидії більше, ніж нараховано за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги, то відповідно до абз. 7 п. 18 Постанови КМУ № 329 від 27.04.2018 року КП «УЖКГ» було повернуто до державного бюджету 1 523,54 гривень. Після повернення цієї суми невикористаної субсидії борг відповідача відновився на 1523,54 гривень та з урахуванням суми 313,41 гривень становив 1836,95 гривень. Враховуючи, що в червні 2018 року за гаряче водопостачання було нараховано відповідачу 1589,42 гривень, то загальна сума боргу станом на 30.07.2018 року становила 3426,37 гривень. Заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки відповідач з березня 2018 року по вересень 2021 року здійснювала платежі, які або перевищували щомісячне нарахування послуг, або здійснювались в період міжсезонної відсутності послуг. Такі дії відповідача свідчать про визнання боргу та є такими, що переривають строк позовної давності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, в частині стягнення заборгованості в розмірі 15 454,15 гривень, в частині стягнення заборгованості, яка виникла станом на червень 2018 року у розмірі 3 558,01 гривень, відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року їй була призначена субсидія, яка повністю покривала вартість наданих позивачем послуг, тому заборгованість була нарахована неправомірно. Крім того, просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача за період з 01.05.2018 року по 01.10.2018 року в зв`язку з тим, що сплив до вказаних позовних вимог строк позовної даності. Внесені платежі мали конкретно визначене призначення платежу, які не враховували борг у розмірі 3558,01 гривень. Вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до пункту 1 договору дарування квартири, посвідченого 16 грудня 2014 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2072, укладеного між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана), дарувальник безоплатно передала у власність обдаровуваній, а обдаровувана прийняла від дарувальника квартиру за номером [ADDRESS] (а. с. 6-7). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2014 року за № 31038628, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2021 року за № 278522605, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 16.12.2014 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. ( а.с. 8, 16). Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. Таким чином, [PERSON] , як власник квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання з особовим рахунком № [NUMBER] . За положеннями статей 319, 322\~ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України № 1198-VII\~від 10.04.2014 року, та рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 1574-49-VІ від 03.10.2014 року, як теплопостачальна організація, з 1 листопада 2014 року є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 30). Відповідно до п. 2.1 Статуту КП «УЖКГ» в редакції, затвердженій рішенням Славутицької міської ради 20.08.2020 року № 1942-71-VІІ, підприємство створене з метою надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством ( а. с. 20-25). Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі ліцензії серії АГ № 500119, виданої 01.12.2010 року Національною комісією регулювання електроенергетики України, яка відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.11.2015 року № 2700, переоформлена на безстрокову (а. с. 17-19). Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який введений в дію з 01 травня 2019 року, та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, чинного на час виникнення спірних відносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як зазначено у п. 7 статті 26 вказаного Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який набрав чинності, та введений в дію з 01.05.2019 року, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом частини першої статті 13 Закону № 2189-VІІІ договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з п. 3 розділу VІ\~ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №\~2189-VІІІ\~договори про\~надання комунальних\~послуг,\~укладені до\~введення в\~дію цього\~Закону,\~зберігають чинність\~на умовах,\~визначених такими\~договорами,\~до дати\~набрання чинності\~договорами про\~надання відповідних\~комунальних послуг,\~укладеними за\~правилами,\~визначеними цим\~Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Послуги із забезпечення тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою місця проживання відповідача надавалися КП «УЖКГ», позивачем у справі, згідно з Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п.17 вказаних Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. За змістом п.18 цих Правил розрахунковим періодом\~для оплати\~послуг,\~якщо інше\~не визначено\~договором,\~є календарний\~місяць.\~Оплата послуг\~здійснюється не\~пізніше 20\~числа місяця,\~наступного за\~розрахунковим періодом\~(місяцем),\~якщо договором\~не встановлено інший строк. 17 грудня 2014 року між [PERSON] та КП «УЖКГ» був укладений договір № 65 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. (а. с. 9-10). Згідно з п. 9 вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як зазначено у п. п. 1 п. 17 цього договору, споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати послуги в установлений договором строк. Відповідно до п.31 договору цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Згідно з актом № 268 від 24.05.2004 року, копія якого долучена до матеріалів справи, 24.05.2004 року за адресою: [ADDRESS] , був встановлений лічильник гарячого водопостачання № 155380 (а. с. 95). Таким чином, за період з 24.05.2004 року по 01.10.2021 року відповідачу здійснювались нарахування за спожиті послуги з гарячого водопостачання за показаннями засобів обліку гарячої води, що встановлені в квартирі відповідача. Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004\~року №\~1875-ІV\~в редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин,\~передбачено,\~що залежно\~від функціонального\~призначення житлово-комунальні\~послуги поділяються\~на: комунальні\~послуги (централізоване\~постачання холодної\~води,\~централізоване постачання\~гарячої води,\~водовідведення (з\~використанням внутрішньобудинкових\~систем),\~газопостачання,\~централізоване опалення,\~а також\~вивезення побутових\~відходів тощо); послуги\~з утримання\~будинків і\~споруд та\~прибудинкових територій\~(прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~санітарно-технічне\~обслуговування,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~мереж,\~утримання ліфтів,\~освітлення місць\~загального користування,\~поточний ремонт,\~вивезення побутових\~відходів тощо); послуги\~з управління\~будинком,\~спорудою або\~групою будинків\~(балансоутримання,\~укладання договорів\~на виконання\~послуг,\~контроль виконання\~умов договору\~тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). За змістом частини першої статті 14 вказаного Закону,\~залежно від\~порядку затвердження\~цін/тарифів\~на житлово-комунальні\~послуги вони\~поділяються на\~три групи: перша\~група -\~житлово-комунальні\~послуги,\~ціни/тарифи\~на які\~затверджують уповноважені\~центральні органи\~виконавчої влади,\~а у\~випадках,\~передбачених законом,\~-\~національна комісія,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг; \~друга група\~-\~житлово-комунальні\~послуги,\~ціни/тарифи\~на які\~затверджують органи\~місцевого самоврядування\~для надання\~на відповідній\~території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Як зазначено у частині другій вказаної статті Закону № 1875-ІV ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, встановлені рішеннями виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 632 від 20.10.2017 року та № 739 від 08.12.2017 року ( а. с. 31-38). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач від зазначених послуг не відмовлялася, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в періоди їх надання не надсилала. Пунктом 5\~частини 3\~ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~24.06.2004\~року №\~1875-ІV\~(\~в редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин)\~на споживача\~покладено,\~зокрема,\~обов`язок оплачувати\~житлово \~комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок сплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, покладено на споживача і п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, а також пунктом 17 договору № 65, укладеного 17.12.2014 року між [PERSON] та КП «УЖКГ». Абзацом 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК України За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного, відповідач повинна виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, про що зазначено у п. 9 договору № 65, укладеного 17.12.2014 року між [PERSON] та КП «УЖКГ». Згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] від 01 жовтня 2021 року, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за період з 26.01.2017 року по 01.10.2021 року становить 19\~022,16 гривень (а. с. 11-13). Враховуючи зазначене, суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 19\~022,16 гривень, яка виникла станом на 01.10.2021 року. Заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначено у статті 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу. Частиною першою статі 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання\~перебіг позовної\~давності починається\~заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача 11 жовтня 2021 року, де просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 19 022,16 гривень. З копії особового рахунку № [NUMBER] від 01 жовтня 2021 року, що доданий позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виникла з 26 січня 2017 року. Станом на 30.10.2017 року заборгованість за оплату послуг за централізоване опалення та гаряче водопостачання складала 1906 гривень 95 копійок. За період з 26.01.2017 року по 01.10.2021 року за спожиті житлово-комунальні послуги квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , було нараховано 45\~772,63 гривень за послуги централізованого опалення та 10\~007,14 гривень за послуги гарячого водопостачання (а. с. 11-13). Згідно з повідомленням Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області № 005244 відповідачу [PERSON] 09 жовтня 2017 року була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 2\~345,61 гривень, з яких 1\~929,10 гривень - на відшкодування витрат на оплату опалення та гарячого водопостачання. 14 листопада 2017 року відповідачу [PERSON] була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з листопада 2017 року по квітень 2018 року в сумі 2\~927,80 гривень, з яких 2\~515,90 гривень - на відшкодування витрат на оплату опалення та гарячого водопостачання (а. с. 53). В особовому рахунку № [NUMBER] від 01 жовтня 2021 року відображено, що за період з 30.10.2017 року по 25.04.2018 року, коли відповідно до повідомлення Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області № 005244 відповідачу була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період, відповідачу було нараховано 9\~205,48 гривень за послуги централізованого опалення та 2\~882,47 гривень за послуги гарячого водопостачання, з яких за рахунок призначеної субсидії було відшкодовано витрати на оплату послуг централізованого опалення в сумі 10\~308,76 гривень та гарячого водопостачання в сумі 3\~302,73 гривень, що перевищувало на 1523,22 гривень розмір нарахувань за вказані послуги. У зв`язку з тим, що сума відшкодувань витрат за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно призначеної відповідачу субсидії перевищувала розмір нарахувань за вказані послуги на 1523,22 гривень, то на вказану суму 1\~523,22 гривень за рахунок субсидії було зменшено попередній борг відповідача, який виник з 26.01.2017 року та станом на 30.10.2017 року складав 1906,95 гривень (а. с. 96-99). Абзацом першим пункту 18 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 р. № 329), визначено, що житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунки управителів багатоквартирного будинку, а також на рахунки виконавців комунальних послуг. Відповідно до абзацу сьомого пункту 18 вказаного Положення після закінчення опалювального (неопалювального) сезону невикористана сума житлової субсидії повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг до державного бюджету в повному обсязі на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум житлової субсидії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з листом № 01-08-1-11/557 від 08.06.2018 року Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», адресованого Управлінню соціального захисту населення м. Славутича, на виконання постанови КМУ № 329 від 27.04.2018 року керівництво КП «УЖКГ» надало список про здійснення розрахунку загального обсягу невикористаних субсидій (а. с. 73). Як вбачається з Реєстру невикористаних субсидій за період з 01.10.2017 року по 31.05.2018 року, за опалення відповідачу [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , було нараховано за вказаний період 9\~205,48 гривень, з яких оплачено субсидією 10\~308,76 гривень, сума переплати субсидією склала 1\~103,28 гривень (а. с. 74-75). Відповідно до Реєстру невикористаних субсидій за період з 01.10.2017 року по 31.05.2018 року за гарячу воду відповідачу [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , було нараховано за вказаний період 2\~882,47 гривень, з яких оплачено субсидією 3\~302,73 гривень, сума переплати субсидією склала 420,26 гривень (а. с. 76-77). З копії особового рахунку № [NUMBER] від 01 жовтня 2021 року вбачається, що в травні 2018 року сума невикористаної субсидії в розмірі 1523,54 гривень ( 1103,28 гривень +420,26 гривень) було повернута КП «УЖКГ» до державного бюджету (а. с. 96-99). У зв`язку з тим, що попередня заборгованість відповідача за оплату послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 1906,95 гривень, яка існувала станом на 30.10.2017 року, була зменшена за рахунок призначеної відповідачу субсидії на 1\~523,54 гривень та за рахунок оплати в розмірі 70,00 гривень, яка була внесена самостійно відповідачем у березні 2018 року, то станом на 30.05.2018 року заборгованість відповідача складала 313,41 гривень. Однак, після повернення КП «УЖКГ» суми невикористаної субсидії в розмірі 1\~523,54 гривень у червні 2018 року до державного бюджету, сума заборгованості відповідача за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 25.06.2018 року відновилася і складала 1\~836,95 гривень ( 1906, 95 гривень 70 гривень), оскільки субсидія не передбачена для сплати боргів за попередній опалювальний сезон та в міжопалювальний сезон. \~ \~ \~ \~Таким чином, заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, яку позивач просить стягнути з відповідача, виникла в період з 26.01.2017 року по 30.09.2021 року і становить 19022,16 гривень. В період з 26.01.2017 року по 30.09.2021 року відповідачем особисто були внесені кошти на оплату послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання: в липні 2018 року в розмірі 150,24 гривень, в липні 2019 року в розмірі 1\~500 гривень в міжопалювальний сезон, коли не здійснювались нарахування за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, що свідчить про визнання відповідачем існуючої заборгованості, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривався та за правилом ч. 3 ст. 264 ЦК України починався заново. Доводи відповідача про те, що вказані платежі були нею сплачені за певні періоди, які не охоплювали борг з 01.05.2018 року по 01.10.2018 року, до уваги судом не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи. Так, надану суду відповідачем квитанцію про сплату 12 липня 2019 року 1500 гривень, тобто в між опалювальний сезон, з призначенням платежу - за тепло за грудень 2017 року ( а.с. 90), суд розцінює як доказ визнання боргу за попередній період з 26 січня 2017 року по 12 липня 2019 року, оскільки згідно особового рахунку за грудень 2017 року нараховані послуги за опалення та гаряче водопостачання були сплачені в повному обсязі за рахунок субсидії. Крім того, як пояснила в судовому засіданні відповідач, при оплаті послуг вона особисто не вказувала у квитанції період оплати, він виставлявся банком автоматично. Квитанції про оплату відповідачем за спожиті житлово-комунальні послуги в липні\~2018\~року \~150,24\~гривень з\~призначенням платежу\~суду не\~надано.\~ У лютому 2020 року відповідачем внесена плата за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 2000 гривень, з якої 1794,78 гривень було сплачено за поточний місяць, а 205,22 гривень - за минулі місяці в рахунок погашення боргу. У квітні 2020 року відповідачем внесена плата за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 1560 гривень, з якої 1115, 06 гривень було сплачено за поточний місяць, а 444,94 гривень - за минулі місяці в рахунок погашення боргу ( а.с. 92-93). Таким чином, відповідач, сплативши частково заборгованість за житлово-комунальні послуги за попередні періоди, перервала позовну давність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 22 січня 2019 року у справі № 437/2726/13-ц. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного, заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved