Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

10 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 26 листопада 2010 року по 14 травня 2014 року, мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що самостійно забезпечити належний рівень життя дитині вона не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дитини. Вона не працює, знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому фактично її та двох дітей ( в тому числі і сина відповідача) утримує чоловік з допомогою її батьків. Вказує, що відповідач згідно вимог ст. 180 СК України також зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак матеріальну допомогу не надає, хоча є працездатною особою, має неофіційні доходи. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня її звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відзиві на вищевказаний позов відповідач [PERSON] вимоги щодо стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 2000 гривень не визнав, вважаючи їх завищеними, оскільки фактично тільки на нього буде покладений обов`язок по утриманню сина в розмірі прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років, передбаченого ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік». Зазначив, що він на даний час не має постійної роботи та регулярного заробітку, має на утриманні матір, і враховуючи розмір мінімального заробітку в Україні, вважає, що розмір аліментів, визначених позивачем в розмірі 2000 грн. щомісяця, є необґрунтовано завищеним . Крім того, вказує, що позивач не надала розрахунку витрат, понесених на розвиток дитини та його лікування та відповідних доказів на підтвердження понесених витрат. Просив задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У відповіді на відзив [PERSON] посилається на те, що відповідачем не надано жодних переконливих доказів неможливості чи обтяжливості для нього сплачувати аліменти у заявленому нею позові. Вказувала, що вона щомісяця сплачує за відвідування сином музичної школи 275 гривень та за відвідування сином влітку дитячого табору - 3600 гривень; нею також витрачено значні кошти на підготовку дитини до навчання у школі. На підтвердження зазначених обставин надала копії фіскальних чеків та банківських квитанцій. В запереченнях на відповідь на відзив позивача відповідач [PERSON] просить відхилити як недопустимі докази, що були надані позивачем у відповіді на відзив із порушенням вимог стст.83,95, ч.4 ст. 179 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (нині - [PERSON] ) перебували у шлюбі\~з 26\~листопада 2010\~року по\~14\~травня 2014\~ року,\~від якого\~ мають\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського районного управління юстиції Харківської області 17 серпня 2011 року (а.с.7-8). Син сторін проживає з матір`ю (позивачем у справі) та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини не спростовані відповідачем [PERSON] Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] 29 червня 2016 року повторно зареєструвала шлюб із [PERSON] , після державної реєстрації якого їй надано прізвище [PERSON] . Від цього шлюбу позивач [INFO] народила сина [PERSON] , у зв`язку із чим знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. \~ \~ \~ Згідно ст.180\~СК України\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні роз`яснення викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З наданої відповідачем [PERSON] копії трудової книжки [NUMBER] вбачається, що 11.11.2015 року останній звільнений з роботи у повному товаристві «Ломбард « [PERSON] » за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) а.с. 45. Не працюючи тривалий час, [PERSON] на обліку у центрі зайнятості як особа, що потребує роботи, не перебуває. Доводи відповідача про те, що він і на даний час не має постійної роботи та регулярного заробітку, має на утриманні матір, і враховуючи розмір мінімального заробітку в Україні, тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 2000 грн. щомісяця, суд не може прийняти до уваги. Із відзиву на позов вбачається, що відповідач має тимчасові заробітки, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Будь-яких доказів про те, що його матір [PERSON] перебуває у нього на утриманні, відповідачем не надано. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини та вимоги закону, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] відповідно до вимог ст.184 СК України в розмірі 1800 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви (ст. 191 СК України) та до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~ \~При цьому\~суд роз`яснює\~сторонам,\~що відповідно\~до вимог\~ч.1\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial