Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

11 вересня 2019 року позивачі звернулись до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Клименко О.П. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка була рідною тіткою позивачів. Після смерті тітки відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельна ділянка па якій побудований будинок. Позивачі у встановлений законом термін звернулися до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області про прийнятті спадщини та частково оформила свої спадкові права, прийнявши спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2018 року. Як спадкоємці за законом після смерті рідної тітки, позивачі мають намір прийняти спадщину на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій стоїть житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та вільно розпоряджатись спадковим майном позивачі не можуть у зв`язку з тим, що на зазначену земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, та не зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно попереднім власником. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивачі не можуть набути права на спадщину за законом після смерті спадкодавця, змушені звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою судді від 12.09.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Позивачі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав. Третя особа про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подав. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя спадкодавець заповітного розпорядження не складала. Після смерті тітки відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельна ділянка па якій побудований будинок. Позивачі у встановлений законом термін звернулися до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області про прийнятті спадщини та частково оформила свої спадкові права, прийнявши спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2018року. Власником земельної ділянки та житлового будинку, який побудований у 1959 році згідно записів з погосподарської книги Краснослобідської сільської ради являється [PERSON] .. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій стоїть житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та вільно розпоряджатись спадковим майном позивачі не можуть у зв`язку з тим. що на зазначену земельну ділянку відсутні правовстаповлюючі документи, та не зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно попереднім власником. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини с день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права па спадщину. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за житія спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 126 ЦК України у третю чергу на спадкування за законом рідні дядьки і тітки частинами 1 та 5 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки,правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері,батькові,бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну, (ч. 1, ч. 5 ст. 1266 1 ІК України). Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як передбачено п. 3.5 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», обговореного на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 01 березня 2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст.126 ЗК України в редакції Закону від 05 березня 2009 року № 1066-VI, введеного в дію 02 травня 2009 року). Крім цього встановлено наступні підстави для звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку: спадкодавець придбав у власність земельну ділянку за договором купівлі-продажу, дарування та іншою угодою, свідоцтвом про право на спадщину, проте не проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку; спадкодавцем складено заповіт на земельну частку(пай), але на день його смерті земельна ділянка йому не належить на підставі державного акту і за таких обставин нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом. Відповідно до п. 23.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону, а статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З врахуванням вищевикладених обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв`язок в сукупності приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки іншого (окрім судового) порядку для захисту своїх прав позивач не має. За таких обставин, позов слід задовольнити повністю. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved