Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

12.02.2021 року представник [PERSON] , [PERSON] , адвокат Шевченко А.О., звернулась до Макарівського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання судових витрат. Як встановлено ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3 вказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У судове засідання представник відповідачів не з`явилася, письмово повідомила суд про розгляд справи за її відсутності. Позивач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення. При цьому представник позивача адвокат Левочко Я.А., подав суду клопотання про відкладення судового засідання через неможливість бути присутнім у засіданні у зв`язку з участю у іншій справі. Вказане клопотання суд відхиляє як необгрунтоване, оскільки будь-яких доказів на підтвердження причин неможливості участі представника у судовому засіданні ним не надані. Копилівська сільська рада Макарівського району Київської області у судове засідання представника не направила, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розглядові даної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд керується наступним. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.04.2019 року позовні вимоги [PERSON] , до Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] , про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність незаконним та його скасування - залишено без задоволення. Також вказаним рішенням для вирішення питання про розподіл судових витрат призначено судове засідання 19.04.2019 року на 12 год. 00 хв., на яке викликано учасників справи. В подальшому, вказане судове засідання не відбулося через перебування судді на лікарняному, а ухвалою Верховного суду від 13.05.2019 року було відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її до Верховного суду. 15.12.2020 року дана справа повернулася з Верховного суду з постановою від 01.12.2020 року. 12.02.2021 року представник [PERSON] , [PERSON] , адвокат Шевченко А.О., звернулась до Макарівського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання щодо стягнення судових витрат. Як вбачається із матеріалів справи, професійна правнича допомога відповідачам надавалася Адвокатським бюро «Шевченко» в особі адвоката Шевченко Алли Олександрівни на підставі договору про надання правової допомоги №26-12/17 від 26.12.2017 року (т. 1 а.с. 52-55); додаткової угоди №1 до вказаного договору (т. 1 а.с. 56-57); ордеру та копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т. 1 а.с. 62-64); договору про надання правової допомоги №07-12/18 від 07.12.2018 року (т. 1 а.с. 167-170), додаткової угоди №1 до вказаного договору (т. 1 а.с. 171-172); ордеру та копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т. 1 а.с. 175-176). Згідно ст. 3 основних договорів про надання правової допомоги за надання правової допомоги замовник зобов`язується виплатити гонорар у розмірі, що встановлюється окремо в додатковій угоді до цього договору. Замовник здійснює оплату послуг виконавця після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Як встановлено у п. 3 додаткових угод до основних договорів про надання правової допомоги, остаточний розрахунок замовник здійснює на підставі акту здачі-приймання послуг. Вартість години надання послуг визначається у розмірі 1000 грн., окрім часу участі адвоката у судових засіданнях, вартість години якого становить 3000 грн. Як вбачається зі звіту про надання послуг від 24.04.2018 року, який є додатком до договору №26-12/17 від 26.12.2017 року вартість наданих адвокатом послуг [PERSON] , становить 24529,82 грн. (т. 1 а.с. 58-60), які сплачені згідно прибуткового касового ордеру №2 від 24.04.2018 року (т. 1 а.с. 61). Судом також встановлено, що ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14.11.2018 року зобов`язано [PERSON] , протягом 15 (п`ятнадцяти днів) з моменту отримання даної ухвали внести на депозитний рахунок Макарівського районного суду Київської області 24529,82 грн., судових витрат, сплачених відповідачем, що пов`язані із розглядом справи. Згідно квитанції №1 від 14.11.2018 року на депозитний рахунок суду (р/р [NUMBER] ) внесено 24529,82 грн., згідно ухвали суду від 14.11.2018 року (т. 1 а.с. 154). Крім того, як вбачається зі звіту про надання послуг від 11.12.2018 року, який є додатком до договору №26-12/17 від 26.12.2017 року вартість наданих адвокатом послуг [PERSON] , становить 18000 грн. (т. 1 а.с. 203-204), які сплачені згідно прибуткових касових ордерів №3 від 14.11.2018 року та №4 від 06.12.2018 року (т. 1 а.с. 201). Як вбачається зі звіту про надання послуг від 10.12.2018 року, який є додатком до договору №07-12/18 від 07.12.2018 року, вартість наданих адвокатом послуг [PERSON] , становить 12000 грн. (т. 1 а.с. 173-174), які сплачені згідно прибуткових касових ордерів №5 від 07.12.2018 року та № 7 від 10.12.2018 року (т. 1 а.с. 182). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Як було встановлено судом, розмір витрат [PERSON] , на правову допомогу становить 42529,82 грн., (24529,82 грн. + 18000 грн.), що підтверджуються договором про надання правової допомоги та додатковою угодою до нього, звітами про надання послуг, прибутковими касовими ордерами. Розмір витрат [PERSON] , на правову допомогу становить 12000 грн., що також підтверджується договором про надання правової допомоги та додатковою угодою до нього, звітом про надання послуг, прибутковим касовим ордером. При цьому звіти про надання послуг містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони. Заперечення позивача щодо розміру понесених відповідачами витрат на оплату правової допомоги зводилися лише щодо відсутності доказів надання таких послуг, що спростовується наведеним вище. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи підтверджуються поданими цією стороною доказами, судові витрати слід стягнути з позивача на користь відповідачів [PERSON] , у розмірі 42529,82 грн., в тому числі 24529,82 грн., що зберігаються на депозитному рахунку Макарівського районного суду Київської області, та на користь [PERSON] , у розмірі 12000 грн., вартості правничої допомоги.

Outcome: approved