Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

10.10.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що\~ з 2011 року по 2014 рік вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, вони мають спільну дитину [PERSON], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС № 221375 від 13.03.2013 року. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утриманні інших осіб не має, тяжкими або хронічними захворюваннями не страждає. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини\~ не надає, просить\~ стягнути з нього аліменти. Позивачка в судове засідання не зявилася, відповідно до наданої суду заяви позов підтримала, просила\~ стягнути з відповідача аліменти, справу розглянути\~ за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог\~ ч.2 ст. 197 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується\~ свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 221375 від 13 березня 2013 року, виданим\~Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 47, відповідно до якого батьком записаний [PERSON] відповідач по справі, що відповідачем не оспорюється.\~\~ Дитина проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, м. Токмак, пер. Світлий, буд. 2, що підтверджується довідкою про склад сімї квартального комітету № 19 від 11.01.2017 року та знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України). На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved