Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

1. 02 травня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - управління-служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Дніпрі ради, Центральний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки у зв`язку з несплатою аліментів, позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що малолітня [PERSON] , [INFO] , доводиться сторонам дочкою. Шлюб з відповідачем розірвано. Відп овідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, аліменти за судовим рішенням не сплачує, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, стягнення з нього пені за порушення строків сплати аліментів (а.с.а.с. 2 - 8). 2. 15 листопада 2019 року позивачка уточнила позовні вимоги, виключивши вимогу про стягнення пені за порушення строків сплати аліментів (а.с. 61). 3. 28 листопада 2019 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 71). 4. Представниця третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що органом опіки та піклування було складено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки. 5. Позивачка, представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду не з`явилися, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності (а.с.а.с. 38, 42, 60, 68). 6. Відповідач до суду також не з`явився, звернувшись із заявою про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 7. 29 січня 2020 року у засіданні судом було постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 8. Суд, заслухавши пояснення представниці третьої особи, вивчивши матеріали справи, доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 9. Судом було встановлено, що сторони від 17.06.2006 по 04.02.2009 перебували у шлюбі (а.с.а.с. 10, 11). 10. [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] (а.с. 9). 11. 30 січня 2009 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №2-4701/08 було ухвалене рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Станом на 31.12.2019 заборгованість відповідача по аліментам становить 149 586,60 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 12. Малолітня [PERSON] є добре розвиненою дитиною, постійно проживає з позивачкою, навчається у КЗО «ССЗШ №9», має добрі та достатні для нормального розвитку побутові умови (а.с.а.с. 15, 16) 13. Відповідач дитиною не цікавиться, не спілкується з нею, не піклується про фізичний та духовний її розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає, стягнуті судом аліменти не сплачує. 14. Відповідно до висновку Шевченківської районної у м. Дніпрі ради від 04.10.2019 №13/15-170 позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини відповідатиме її інтересам (а.с.а.с. 51, 52). 15. Аналізуючи підстави звернення до суду з позовом, норми міжнародних правових актів та сімейного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд доходить таких висновків. 16. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. 17. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 18. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) та у статті 11 Закону України від 26.04.2001 №2402-ІІІ «Про охорону дитинства», згідно з якими регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. 19. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка застосовується судами України на підставі частини 4 статті 10 ЦПК та Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (пункт 135 рішення ЄСПЛ від 06.07.2010 у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland»; пункт 77 рішення ЄСПЛ від 11.10.2017 «M.S. v. Ukraine»). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі «Mamchur v. Ukraine»). 20. У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). У цій справі ЄСПЛ, звертаючись до усталеної прецедентної практики щодо статті 8 Конвенції, наголосив також на необхідності визначити, чи була особа, позбавлена батьківських прав, залучена до процесу в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту її інтересів (пункт 56 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»; пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Elsholz v. Germany»; пункт 119 рішення ЄСПЛ у справі «P., C. and S.v. The United Kingdom»; пункт 91 рішення ЄСПЛ у справі «Venema v. the Netherlands»). 21. Статтею 150 СК визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. 22. Згідно з частинами 2, 4 статті 155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 23. За правилами, встановленими пунктом 2 частини 1 статті 164 СК, батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він або вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 24. Вказане свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 25. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (статті 166 СК). 26. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 27. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. 28. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 29. У процесі розгляду справи відповідач не був позбавлений можливості спростувати позовні вимоги, надавши відповідні заперечення проти позову. При цьому відповідач двічі (14.11.2019, 28.01.2020) звертався до суду із заявами про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позову. 30. Крім того, матеріалами справи підтверджується факт систематичного ухилення відповідача від обов`язку утримувати дитину, про що свідчать відомості Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно з якими від 2009 року він жодного разу не сплатив стягнуті судом аліменти, заборгованість по яких становить 149 586,60 грн. 31. За таких умов, ураховуючи факт свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає за необхідне в інтересах дитини заявлений у справі позов задовольнити. 32. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 768,40 грн. (а.с. 1). 33.

Outcome: approved