Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

10 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON]. звернулися до суду із позовом до [PERSON] про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що вона, [PERSON] з відповідачем по справі [PERSON] стали проживати однією сімєю, без реєстрації шлюбу з 2002 року за адресою: м. Миколаївка, Донецької області, вул. Колодія, буд. 19. Разом з нею мешкала її донька від першого шлюбу [PERSON]. Відповідно до договору купівлі продажу будинку від 12 вересня 2000 року власником будинку був [PERSON]. В травні 2005 року вони з донькою, зі згоди відповідача зареєстрували своє місце мешкання у вказаному будинку за адресою: м. Миколаївка, Донецької області, вул. Колодія, буд. 19. 14 грудня 2012 року вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб. До 22 вересня 2012 року вони всією сімєю мешкали за вищевказаною адресою. 22 вересня 2017 року позивачка [PERSON] поїхала провідати своїх батьків, а коли 24 вересня 2017 року повернулася додому, то відповідач вигнав її з будинку та поміняв дверні замки. На теперішній час відповідач чинить перешкоди у користування будинком № 19 по вул. Колодія м. Миколаївка, Донецької області, тому вона з дитиною вимушена знімати житло. У звязку з викладеним вона вимушена звертатись у суд та просити суд вселити її з донькою до вказаного будинку та зобовязати відповідача не чинити ії перешкод у користуванні житловим будинком № 19 по вул. Колодія м. Миколаївка, Донецької області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON], будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимог8и визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. В судовому засіданні достовірно встановлено,\~що 14 грудня 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) О.В., який було зареєстровано Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області за актовим записом № 70 (а.с.8). З договору купівлі продажу будинку від 12 вересня 2000 року та довідки КП «Бюро технічної інвернтаризації» № 3051-4/0.45/01 від 12 жовтня 2017 року право власності на житловий будинок № 19 по вул. Колодія в м. Миколаївка, Донецької області зареєстроване за [PERSON] (а.с.6 - 7). З довідки Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у будинку № 19 по вул. Колодія в м. Миколаївка, Донецької області зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону або рішення. Згідно зі ст. 310 Цивільного кодексу України фізична особа має право на місце проживання. На підставі ч. 4 ст. 311 Цивільного кодексу України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. У відповідності до ч. 4,5 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Аналогічна норма закріплена у статті 150 та частині 1 статті 156 ЖК України, а саме: громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 статті 156 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Так, згідно з вимогами ч. 2, 3 ст. 164 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно\~ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших\~ осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Так, відповідачем [PERSON] на адресу суду було надано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, позов [PERSON] та [PERSON] визнає та не заперечує проти його задоволення.\~ Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у звязку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом даної цивільної справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved