Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

12.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на даний час навчається на 4 курсі спеціалізації «Народне пісенне мистецтво» на денній формі навчання у комунальному вищому навчальному закладі Київської області «Коледж культури і мистецтв» з терміном навчання - до [INFO]. Її батьки - [PERSON] та [PERSON] (в шлюбі - [PERSON] тривалий час разом не проживають. Батько [PERSON] за рішенням суду сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття, тобто до 25.09.2017 року. Проте, вона продовжує навчатися, а відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, чим ставить її та матір у скрутне матеріальне становище, хоча працює у м. Козятині у загоні охорони та має регулярні, значні доходи, а тому може сплачувати аліменти. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, відповідно до п.2 прохальної частини позовної заяви, просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.1). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.12). В судове засідання не з'явилися всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку із чим, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Відповідно до ухвали суду від 26.12.2017 року продовжено розгляд цієї справи за правилами глави 10 ЦПК України, тобто зі стадії розгляду справи по суті (а.с.15). Перешкод для розгляду справи немає. Вирішуючи спір, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] (прізвище в шлюбі - [PERSON] є батьком та матір'ю позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3) та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7). Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, що стверджується позивачкою в позовній заяві, та не заперечується відповідачем, оскільки заперечень щодо позову відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 13.12.2017 року, не надав, а навпаки, подав заяву про повне визнання позову. Позивачка [PERSON] на даний час є повнолітньою (а.с.2-3). Після досягнення позивачкою повноліття стягнення аліментів на її утримання з батька [PERSON] припинено. Повнолітня донька відповідача - [PERSON], [INFO], є студенткою, навчається на 4-му курсі спеціалізації «Народне пісенне мистецтво» на денній формі навчання у комунальному вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв». Термін навчання - з 1.09.2014 року по [INFO]. Зазначені обставини, що встановлені судом, підтверджуються довідкою закладу освіти від 20.11.2017 року за №418 (а.с.4). Повнолітня донька відповідача, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На даний час, тобто після досягнення позивачкою повноліття, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку із чим позивачка знаходиться на повному утриманні матері - [PERSON], що підтверджується довідкою Плебанівської сільської ради від 04.12.2017 року №1821 про склад сім'ї та довідкою виконкому Плебанівської сільської ради за №1823 від 04.12.2017 року (а.с.5-6), оскільки не працює у зв'язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Таким чином, судом встановлено, що позивачка потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, останнім суду не представлено, а навпаки подано заяву про визнання позову, відтак, суд вважає, що [PERSON], як батько позивачки [PERSON], не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір'ю повнолітню доньку, яка продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання доньки, оскільки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, весь обсяг обов'язків, пов'язаних з утриманням повнолітньої доньки, яка навчається, покладено на [PERSON], матір [PERSON], з якою проживає остання (а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], яка продовжує навчання. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки - [PERSON], яка продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, та, враховуючи, що відповідач працює, про що зазначено в позовній заяві і заперечень щодо якої [PERSON] не надав, а навпаки подав заяву про визнання позову, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у частці від його доходу. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки право повнолітньої доньки відповідача - [PERSON], яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом позивачем не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, судовий збір в розмірі 640 грн. повинен бути стягнутий судом з відповідача [PERSON], оскільки останній не входить до категорій осіб, звільнених від сплати судового збору. З наведених вище підстав та, виходячи із аналізу доказів та вимог законодавства, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved