Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

11.09.2019 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , приватної земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої в [ADDRESS], приватного житлового будинку з господарськими та підсобними спорудами по [ADDRESS] , приватної земельної ділянки площею 0,79 га, розташованої в [ADDRESS], приватного житлового будинку з господарськими спорудами та підсобними спорудами по [ADDRESS] , грошових заощаджень в розмірі 711,85 грн, які знаходилися на рахунках в банківській установі ВАТ «Ощадбанк». Після смерті матері він звернувся до Охтирської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі якої була відкрита спадкова справа №48/2006. 15.02.2006 він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1-106, яке було видане державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. Відповідно до цього свідоцтва він успадкував лише 3/4 частини житлового будинку та підсобних господарських споруд по [ADDRESS] . Під час видачі цього свідоцтва державний нотаріус Кобзар ( нині Збаражська) Н.П. умисно ввела його в оману, запевнивши, що іншим законним спадкоємцем 1/4 частини вказаного житлового будинку є донька його померлого брата [PERSON] - [PERSON] . Він повірив словам нотаріуса Кобзар Н.П . Після цього дану спадкову справу почала вести інший державний нотаріус, [PERSON] , яка 12.06.2008 видала на його ім`я інше свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-1175, відповідно до якого він отримав у спадщину грошові заощадження з процентами. В подальшому державним нотаріусом Багацькою О.М. на його ім`я було видано ще декілька свідоцтв про право на спадщину за заповітом, відповідно до яких він отримав інше спадкове майно після смерті матері. Під час розгляду цивільної справи №583/1627/18, яка розглядалася у 2018 році, він дізнався про те, що державний нотаріус Кобзар Н.П. діяла неправомірно під час вчинення нотаріальних дій, ввела його в оману щодо наявності у неповнолітньої [PERSON] права на спадкування за законом. Вважає, що нотаріус неправомірно визначила належну йому частку спадкового домоволодіння та незаконно видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину домоволодіння на ім`я доньки його брата [PERSON] . Під час розгляду іншої цивільної справи №583/5242/18 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину він дізнався, що малолітня онука його матері не мала права на обов`язкову долю у спадщині після смерті бабусі [PERSON] . В той же час, неправомірними діями державного нотаріуса Кобзар Н.П. було незаконно наділено спадщиною малолітню на той час [PERSON] . Враховуючи, що він довіряв діям державного нотаріуса, повірив її словам, яка запевнила його, що [PERSON] має право на спадкування за законом на 1/4 частину домоволодіння, він не звертався до суду за захистом порушеного права. Вважає, що вказана обставина є поважною, а пропущений строк позовної давності підлягає поновленню. Тому просить визнати причини пропущеного строку для звернення до суду поважними та поновити цей строк; визнати незаконними дії державного нотаріуса Кобзар (нині Збаражської) Н.П. Охтирської міської державної нотаріальної контори щодо видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2006 по спадковій справі №48/2006, зареєстроване в реєстрі за №1-108, на 1/4 частину житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину житлового будинку та побутових споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , через що внести зміни до виданого на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2006, зазначивши, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі заповіту, посвідченого 13.11.2002, за реєстровим №6201, є [PERSON] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.02.2006 державним нотаріусом Охтирської міської нотаріальної контори Кобзар Н.П. по спадковій справі №48/2006, зареєстроване в реєстрі за №1-108; судові витрати покласти на [PERSON] Від представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що дана позовна заява подана до суду поза межами визначеного законодавством трирічного строку позовної давності, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався та міг дізнатися ще, зокрема, в 2006 році, а саме 15.02.2006 коли отримав на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , яке має вказівку про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна [PERSON] ще не видано. Також позивач міг дізнатися і дізнався про порушення свого права на частину спадщини в будинку з господарчими спорудами 12.06.2008 та 14.04.2011 при оформленні його спадкових прав іншим нотаріусом - [PERSON] . Також зазначено, що якщо позивач вважає, що нотаріус Кобзар Н.П. діяла незаконно, протиправно, умисно ввела його в оману, він для захисту своїх прав міг звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою. Щодо оформлення спадщини [PERSON] сам дав згоду на передачу 1/4 частини домоволодіння своїй племінниці [PERSON] , оскільки із зазначених свідоцтв про право на частку у спадщині від 15.02.2006 вбачається, що вони отримані в один день, послідовно зареєстровані у спадковому реєстрі. Звертає увагу, що на момент оформлення спадщини [PERSON] мала малолітній вік і здійснювала участь в оформленні правочину, зокрема в БТІ, через законного представника, а саме матір [PERSON] , про що не міг не знати позивач. Крім того, з вимогами щодо визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.02.2006, позивач звертався до суду (справа №583/5242/18, 2/583/213/19) і йому було відмовлено в задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Також [PERSON] в позовній заяві не вказує підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, відзив на позовну заяву вважати письмовою заявою про застосування строку позовної давності. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач пояснив, що проживали на одному подвір`ї з відповідачкою та її матір`ю. Після смерті [PERSON] до нотаріуса ходили окремо (він та матір [PERSON] ), хоча і обговорювали це питання. Нотаріус сказала, що є такий закон, відповідно до якого неповнолітня [PERSON] також являється спадкоємцем. Дійсно він вже звертався до суду з позовом про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я [PERSON] , судовим рішенням йому було відмовлено. Про порушення його права йому стало відомо у 2018 році під час розгляду справи про виселення, що підтверджує той факт, що йому не було відомо, що [PERSON] є власником частину домоволодіння. Тому просили поновити строк позовної давності та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засідання проти позову заперечили із зазначених у відзиві на позовну заяву підстав. Відповідачка пояснила, що вона не була присутня у нотаріуса при оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом, оформленням займалися її мати. Право власності оформила в 2017-2018 роках. Вважає, що нотаріус діяла законно. Просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Охтирської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Свідок [PERSON] , яка доводиться матір`ю відповідачці, суду пояснила, що з 1986 року проживає по [ADDRESS] . З свекрами були в нормальних відносинах, допомагала їм. Про наявність заповіту стало відомо після смерті [PERSON] Вона сама пішла до нотаріуса, яка повідомила, що її дочка як неповнолітня є спадкоємцем після смерті бабусі. Вона написала заяву про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину з позивачем отримували в один день, хоча і кожен окремо. З позивачем все обговорювали, домовилися, що вони на будинок не будуть претендувати, проживатимуть у літній кухні. Потім пішли оформляти в БТІ. Згодом позивач одружився, деякий час спілкувалися після цього, однак почали виникати сварки з дружиною позивача, якій постійно щось не подобалось. Зазначила, що з нотаріусом Кобзар Н.П. особисто вона не була знайома, вперше побачила в нотаріальній конторі. Про заповіт дізналася через 1-1,5 місяці після смерті свекрухи, після чого пішла до державного нотаріуса. Іншого нотаріуса - Багацької О.М. на той час не було. Нотаріус сказала, що вона може написати заяву лише на дочку, що вона й зробила. Про отримання свідоцтва про право на спадщину вона повідомляла позивача, а також він бачив його в БТІ. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідка, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами про спадкове право. Так ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.08.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 11). 15.02.2006 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. посвідчене та зареєстроване в реєстрі за №1-106 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого на підставі заповіту, посвідченого 13.11.2002 за реєстровим №6201, [PERSON] як спадкоємець майна [PERSON] успадкував 3/4 частини спадкового майна, що складається з жилого будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на приватизованій ділянці (державний акт не виготовлявся), належного померлій на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого Охтирським міськвиконкомом 04.01.1998 та зареєстрованого в Охтирському БТІ за №8034 в книзі 22 стор. 115. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна [PERSON] ще видано не було (а.с. 8, 12). Також, 15.02.2006 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. посвідчене та зареєстроване в реєстрі за №1-108 свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] як спадкоємець майна [PERSON] успадкувала 1/4 частину спадкового майна, що складається з жилого будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на приватизованій ділянці (державний акт не виготовлявся), належного померлій на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого Охтирським міськвиконкомом 04.01.1998 та зареєстрованого в Охтирському БТІ за №8034 в книзі 22 стор. 115. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини спадкового майна [PERSON] вже видано (а.с. 16). 12.06.2008 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. посвідчене та зареєстроване в реєстрі за №2-1175 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] грошові заощадження з процентами, що не заперечується сторонами та підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.10.2019 №57826150 та витягом з реєстру (а.с. 56-58). 14.04.2011 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. посвідчені та зареєстровані в реєстрі за №2-539, №2-541 та №2-543 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідно до яких [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] : житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на приватній земельній ділянці; житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на приватній земельній ділянці; приватну земельну ділянку площею 0,15 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: Сумська область, Охтирський район, с. Шабалтаєве, В`язівська сільська рада (а.с. 13-15). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.10.2018 №141812237 вбачається, що на підставі свідоцтв про право на спадщину від 15.02.2006, зареєстрованих в реєстрі за №1-106 та №1-108, 27.02.2006 до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесені відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] : [PERSON] являється власником 3/4 частин вказаного нерухомого майна, [PERSON] - 1/4 частини (а.с. 17-18). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.11.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області, [PERSON] народилася [INFO] , в графі «Батько» записаний [PERSON] , який доводився сином померлій [PERSON] , а позивачу - рідним братом, що сторонами не оспорюється (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 22.05.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (ст. 2 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. За таких обставин, враховуючи те, що за життя [PERSON] склала заповіт на користь позивача, на момент складення заповіту та на час смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] не відносилася до осіб, які мали б право на спадкування незалежно від змісту заповіту, визначених ст. 1241 ЦК України, а також те, що батько [PERSON] - [PERSON] помер за життя своєї матері [PERSON] , суд дійшов висновку, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] малолітня на той час [PERSON] не мала право на частку у спадщині після смерті своєї бабусі. Таким чином, внаслідок помилкових дій державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П., що допустила неправильне застосування закону про спадкування під час оформлення спадкових прав на користь позивача та видала свідоцтва про право на спадщину за законом малолітній [PERSON] , яка не мала право за законом на частку у спадщині, що відкрилась після смерті її бабусі [PERSON] , було порушене спадкове право позивача. Разом з цим, суду не надано належних та допустимих доказів того, що державний нотаріус Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. навмисно ввела в оману позивача. Вирішуючи заяву сторони відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходиться з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. При визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Позивач стверджує, що під час оформлення спадкових прав у 2006 році він довірився роз`ясненням нотаріуса [PERSON] про право його малолітньої племінниці [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині, а тому погодився з цим і вчасно не оспорив правомірність отримання нею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , через що ним був пропущений строк позовної давності. Тобто, фактично позивач через свою юридичну необізнаність погодився з діями нотаріуса при оформленні спадщини у 2006 році. Таким чином, отримуючи свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.02.2006 на частину жилого будинку з господарчими спорудами, позивач був обізнаний, що іншу частину цього домоволодіння успадковує [PERSON] , а тому саме з цього часу, незважаючи на помилкові дії державного нотаріуса, він міг дізнатися, що його право на спадкування порушене, зокрема, ознайомившись з положеннями законодавства, звернувшись до іншого нотаріуса, фахівця в галузі права тощо. Окрім цього, 12.06.2008 та 14.04.2011 позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на все належне останній майно, а не на його частину. Юридична необізнаність позивача щодо своїх спадкових прав не може бути визнана поважною причиною пропуску трирічного строку позовної давності. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 29.08.2019, тобто з пропуском трирічного строку для пред`явлення позову, поважної причини пропуску цього строку не довів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed