Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

11.03.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 05.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник якого ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73-Б, відповідно до умов якого позичальник отримав від банку кредитні кошти в розмірі 54900 дол. США зі сплатою 11,1 % річних з кінцевим терміном повернення 05.06.2038 року (далі - Кредитний договір). В забезпечення зобов`язань за Кредитним договором 05.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та нею було укладено договір поруки № 73-Б/П, відповідно до якого позичальник і поручитель відповідають перед банком (кредитором) як солідарні боржники (далі - Договір поруки). Крім того, як їй стало відомо, 25.09.2018 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 73-Б, за умовами якого [PERSON] набула усіх прав кредитора за Кредитним договором та Договором поруки. Разом з тим, вона дізналась, що в період з 05.06.2008 року по 30.06.2010 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] неодноразово укладалися додаткові угоди до Кредитного договору, про що її повідомлено не було. Так, 10.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень № 2 до Додаткової угоди № 4 від 26.08.2010 року до Кредитного договору, відповідно до якої проведено зміну валюти основного зобов`язання, збільшено його суму та термін користування кредитними коштами на 10 років, однак про укладення такої угоди її повідомлено не було. Дана обставина призвела до збільшення обсягу її відповідальності, у зв`язку з чим просить суд визнати припиненою поруку за Договором поруки та стягнути з відповідачки на її користь понесені судові витрати. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовну заяву підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити (а.с. 56). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, як пояснила, їй, як кредитору, достатньо того, що за борговими зобов`язаннями перед нею буде відповідати лише один боржник. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 73-Б, за яким останньому було надано кредит на споживчі потреби в розмірі 54900 доларів США, зі сплатою 11,1% річних, з кінцевим терміном повернення 05.06.2038 року (а.с. 6-9). Крім того, 05.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої були внесені зміни, а саме: плата за управління кредитом нараховується щомісячно, протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,10 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Плата за управління кредитом сплачується кожного місяця, починаючи з наступного після отримання кредиту місяця, окремо від суми мінімально необхідного платежу у термін, передбачений п. 3.3.3 цього договору. Комісія за розрахунки складає 1,5 % від суми кредиту і сплачується одноразово (а.с. 17). 18.12.2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до умов якої встановлена процентна ставка в розмірі 10,1% (а.с. 18-22). 26.08.2010 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] була укладені додаткова угода № 4 до кредитного договору, відповідно до умов якої щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 536,77 доларів США, порядок погашення суми основної заборгованості відбувається шляхом внесення необхідного платежу щомісячно до 20 числа поточного місяця. Позичальник повертає кредит, сплачує кредитору проценти, комісії та інші платежі, передбачені цим договором, шляхом здійснення перерахування на рахунок банку необхідного платежу у валюті кредиту. Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди у випадку невиконання позичальником зобов`язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Сплата неустойки (пені) здійснюється позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі, нарахованому кредитором відповідно до п.5.1 цього договору одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості (а.с. 23-29). 01.09.2010 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до додаткової угоди № 4 до кредитного договору, відповідно до п. 1.5 якої банк встановив позичальнику пільгову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 10,1 % річних у зв`язку з тим, що позичальник перебуває в трудових відносинах з ВАТ КБ «Надра». Також п. 1.1 додаткової угоди № 4 до кредитного договору доповнено, що позичальник сплачує комісію у вигляді плати за управління кредитом щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1% річних від суми кредиту позичальника (а.с. 30). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають із кредитного договору від 05.06.2008 року № 73-Б (а.с. 10-11). Крім того, 25.09.2018 року між ПАТ «Надра» та [PERSON] укладено договір №73-Б купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за Кредитним договором №73-Б від 05.06.2008 року з Додатковими угодами/договорами, разом з Договорами забезпечення (а.с. 12-15). Разом з тим, 10.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень № 2 до Додаткової угоди № 4 від 26.08.2010 року, яким сторони Договору встановили та погодили зміни та доповнення до Кредитного договору (а.с. 31-35). Крім того, судом на підставі даних автоматизованої системи діловодства Луцького міськрайонного суду Волинської області та Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2014 року у цивільній справі №161/15589/14-ц, стягнуто солідарно з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ), [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (на рахунок ПАТ КБ «Надра» № [NUMBER], МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456) - 58713,43 доларів США (п`ятдесят вісім тисяч сімсот тринадцять доларів США 43 центів), що станом на 01.09.2014 року еквівалентно 798843,19 грн. (сімсот дев`яносто вісім тисяч вісімсот сорок три грн. 19 коп.) заборгованості за кредитним договором № 73-Б від 05 червня 2008 року. Вирішено питання про судові витрати. Рішення не переглядалося та не оскаржувалося, а тому набрало законної сили. Із тексту цього судового рішення слідує, що заборгованість із [PERSON] , [PERSON] стягнута саме за Кредитним договором з ВАТ КБ «Надра» № 73-Б від 05.06.2008 року та договором поруки № 73-Б від 05.06.2008 року, який був укладений саме із [PERSON] Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. У постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі №6-1199цс16 сформульована правова позиція, у якій зазначено, що відповідно до частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов?язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини 4 ст. 559 ЦК України немає. Тому висновок суду про відмову в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильним. Аналогічний висновок зроблено і в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 752/539/16-ц, 16 травня 2018 у справі № 317/503/16, 05 березня 2018 року у справі № 331/6384/16-ц, 21 лютого 2018 року у справі № 490/7570/15-ц, 21 лютого 2018 року у справі № 756/11318/15-ц, 28 лютого 2018 року у справі № 761/2817/16-ц. Зважаючи на те, що у розглядуваній ситуації існує заочне рішення суду, яке набрало законної сили, яким фактично встановлена чинність поруки [PERSON] і на цій підставі стягнуто заборгованість на користь кредитора, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні підстави для визнання вказаної поруки припиненою, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст. 15, 16, 559, 651 ЦК України,

Outcome: dismissed