Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

10 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» (далі по тексту ПАТ «ХМСК»), [PERSON], в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив: стягнути з ПАТ «ХМСК» на його користь суму страхового відшкодування у звязку з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 10491, 29 грн., суму страхового відшкодування, повязаного зі стійкою втратою працездатності у розмірі 13\~764, 00 грн., неотримані доходи у звязку з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 2\~844, 40 грн., суму страхового відшкодування за шкоду, повязану з лікуванням, у розмірі 2\~404,77 грн. та моральну шкоду у розмірі 5\~000, 00 грн.; стягнути зі [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 53\~549, 14 грн. та моральну шкоду у розмірі 95\~000, 00 грн.; стягнути солідарно з ПАТ ХМСК та [PERSON] на користь позивача вартість евакуатора для транспортування автомобіля з місця ДТП у розмірі 450, 00 грн., вартість експертних досліджень у розмірі 2\~550, 60 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 25 січня 2013 року на 501 км. + 500 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген Пассат, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21061, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальну шкоду, яка згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 13017 від 20 січня 2014 року визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент його ушкодження, а саме 7566,00 доларів США. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів серії АВ № 4974191, страховик ПАТ «ХМСК». Позивачем також було понесено витрати на лікування у розмірі 11\~549, 95 грн., на евакуацію автомобіля з місця ДТП у розмірі 450,00 грн. та на експертне дослідження транспортного засобу у розмірі 2\~550, 60 грн. Відповідач ПАТ «ХМСК» тільки частково відшкодував матеріальну шкоду у розмірі 39 507,71 грн. та частково відшкодував шкоду, повязану з лікуванням, у розмірі 9\~145, 18 грн. Окрім того, в результаті ДТП позивач втратив працездатність, страхове відшкодування, повязане зі стійкою втратою працездатності, складає 13\~764, 00 грн., не отримані доходи у звязку з тимчасовою втратою працездатності складають 2\~844, 40 грн. не відшкодовані страховиком витрати на лікування складають 2\~404, 77 грн. Крім того, позивач вважає, що моральна шкода\~ у розмірі 5\~000, 00 грн. підлягає відшкодуванню ПАТ «ХМСК» та\~у розмірі 95\~000, 00 грн. відповідачем\~ [PERSON] Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з ПАТ «ХМСК»\~на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5 082,39 грн., страхове відшкодування у сумі неотриманого доходу в звязку з втратою працездатності у розмірі 2 844,40 грн., витрати на лікування у розмірі 1 486,57 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., витрати з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 450 грн., а всього 14 863 грн. 36 коп. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 12 345,40 грн., моральну шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 3 000 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 705,60 грн., а всього 16 051 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «ХМСК» на користь держави\~ судовий збір в розмірі 148,63 грн. Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року зобовязано [PERSON] після відшкодування йому шкоди передати [PERSON] пошкоджений автомобіль. В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати частково, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ «ХМСК» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у звязку з пошкодженням транспортного засобу у сумі 9246,79 грн.; стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 54 549,13 грн. вартість ушкодженого автомобіля; стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суму 95 000 грн.; стягнути зі [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 2 550,60 грн. вартість експертних досліджень. У іншій частині рішення залишити без змін. При цьому представник позивача посилалася на неправильне застосування норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до частин 1 та 3 статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 січня 2013 року на 501 км. + 500 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген Пассат, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21061, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вироком Харківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та призначено покарання. Як було встановлено судом у кримінальному провадженні, ДТП сталася з вини водія [PERSON], який порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [PERSON] завдані механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована ПАТ ХМСК згідно полісу АВ/4974191 за яким ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю та здоровю 100\~000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50\~000 грн., франшиза 1000 грн. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 5 082,39 грн. з ПАТ «ХМСК» та у розмірі 12 345,40 грн. зі [PERSON], суд першої інстанції виходив з положень статей 22, 29, 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та висновку судової авто товарознавчої експертизи № 12743 від 30 липня 2016 року, згідно з якою вартість технічно справних складників автомобіля Фольксваген Пассат, державний номер [NUMBER], з урахуванням їх зносу на момент ДТП 25 січня 2013 року та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу становить 11 345,40 грн. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх законними та обґрунтованими, вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів. Так, згідно з пунктом 22.1\~статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до\~статті 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. При цьому, як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13017 від 20 січня 2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує ринкову вартість КТЗ на момент його пошкодження, а тому відновлювати автомобіль є економічно недоцільно. У відповідності до статті 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з розясненнями, що містяться у пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в звязку з пошкодженням автомобіля, зясуванню підлягають вартість транспортного засобу до та після ДТП, вартість його ремонту, при цьому зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним. Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення зі страховика суми страхового відшкодування, повязаного зі стійкою втратою працездатності у розмірі 13764 грн., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру доходів, які не отримані ним у результаті втрати працездатності, а також відсутні докази працевлаштування позивача станом на 25 січня 2013 року. Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку при визначенні розміру витрат на лікування, виходячи з тих обставин, що при обчисленні страхового відшкодування відповідачем враховано всі призначення лікарів, які вказані у відповідних медичних документах та листах лікарні, вартість МРТ колінного суглоба. Придбання решти лікарських засобів не підтверджена відповідними призначеннями лікарів, а тому відсутні підстави для їх відшкодування. Судом першої інстанції вірно визначено, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок ДТП, тому вона підлягає відшкодуванню відповідачами. Однак, апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, яка підлягає стягненню з [PERSON], є заниженим. Відповідно до частини 1\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з частиною 1\~статті 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком експерта № 838-Ая/14 від 12 травня 2014 року у громадянина [PERSON] у звязку із подією 25 січня 2013 року мали місце наступні тілесні ушкодження: відкритий (3-В тип) осколковий перелом медіальної клиновидної кістки зі зміщенням фрагментів, повним вивихом 1 плесневої кістки та основної фаланги 1 пальцю правої стопи, відкритий осколковий перелом 2,3 плесневих кісток зі зміщенням фрагментів, закритий осколковий перелом 4,5 плесневих кісток зі зміщенням фрагментів; закритий перелом верхньої треті лівої малогомілкової кістки без зміщення фрагментів; пошкодження обох менісків лівого колінного суглоба, пошкодження передньої хрестоподібної звязки лівого колінного суглоба. Таким чином, між травмою нижніх кінцівок, що мала місце 25 січня 2013 року, і проведеними [PERSON] в подальшому хірургічними операціями є прямий причинно-наслідковий звязок. За ступенем тяжкості наслідки травми лівої стопи - це тяжкі тілесні ушкодження по критерію стійкої втрати загальної працездатності. За ступенем тяжкості наслідки травми лівого колінного суглоба - це середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм стійкої втрати загальної працездатності (т. 1 а.с. 35-42). Судова колегія, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й беручи до уваги конкретні обставини по справі, моральні страждання [PERSON], якому було ампутовано 1 плесневу кістку та 1 палець правої стопи, вважає за необхідне змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача [PERSON], винного у скоєнні ДТП, на користь позивача з 3\~000 грн. до 15 000 грн. З врахуванням наведеного, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України на підставі пункту 1 частини 1 статті 309 ЦПК України, апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції і ухвалює рішення, яким збільшує розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню зі [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial