Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

10 квітня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог відділ формувань та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач із дозволу відповідачів в 2012 році був зареєстрований у квартирі № 39 в будинку № 44 А по просп. Олександра Поля в м. Дніпрі, в якій також зареєстровані відповідачі, які в березні 2012 року виїхали до АР Крим, і з цього часу не повертались. Реєстрація у квартирі відповідачів порушує права позивача, він змушений сплачувати комунальні послуги за осіб які не мешкають в квартирі. За цих обставин позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 39 в будинку № 44А у м.\~Дніпро. Позивач в судові засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений. Через канцелярію суду позивач подав заяву в якій просив задовольнити його позов в повному обсязі, розглянути справу без його участі. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в судові засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій вказав, що просить справу розглянути без участі представника, винести рішення на розсуд суду, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачі у судові засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то розгляд справи відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України проведено без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенню позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 102397528 сформованої 02 листопада 2017 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно ст.\~41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст.\~317,\~319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно до ч.1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. (ч.1 ст.383 ЦК України) Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до норми ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не є власником вказаного майна, не має права ним розпоряджатись суд приходить до висновку, що вимоги позивача не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. У звязку з відмовою в позові, на підставі ст.\~88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed