Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

12.12.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому позивач просить стягнути з відповідача: матеріальну шкоду завдану в результаті ДТП в розмірі 345416,73 грн.; франшизу в сумі 1000,00 грн.; витрати на паркування пошкодженого транспортного засобу в розмірі 4850,00 грн.; витрати на проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку в сумі 2000,00 грн.; сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3532,67 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8500,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 30.08.2019 року на перехресті вулиць Березневої та Каунаської у м. Києві сталась ДТП за участі автомобіля КИА «Серато», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та автомобіля Фольцваген «Тігуан», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» позивач звернувся до цієї страхової компанії з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. У той же час позивач також звернувся до суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості ремонту. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.09.2019 року №14437, вартість ремонту складає 445416,73 грн. 24.10.2019 року страхова компанія відповідача сплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 99000,00 грн., ураховуючи, що страховим полісом встановлений ліміт страхової виплати в сумі 100000,00 грн. та франшиза - 1000,00 грн. З урахуванням положень ст.ст. 1192, 1194 ЦК України винуватець ДТП має відшкодувати завдані збитки в повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ухвалою суду від 17.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай.». Ухвалою суду від 17.12.2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 08.01.2020 року задоволено заяву представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду. Ухвалою суду від 23.01.2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 24.03.2020 року частково задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 24.03.2020 року задоволене клопотання відповідача про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи та зупинене провадження у справі до отримання висновку судової автотоварознавчої експертизи у справі. Ухвалою суду від 25.08.2020 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. Ухвалою суду від 24.09.2020 року повторно направлено на виконання ухвалу суду від 24.03.2020 року про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи та зупинене провадження у справі до отримання висновку судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 04.03.2021 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. 02.01.2020 року до суду надійшов відзив на позову заяву, у якому було зазначено про те, що відповідач не визнає позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що поданий стороною позивача звіт про оцінку матеріального збитку містить недоліки, які вплинули на достовірність оцінки і тому цей звіт не може бути належним доказом матеріального збитку. Так, відповідач зазначає, що він не був запрошений на огляд транспортного засобу позивача, при цьому оцінювач не несе кримінальної відповідальності за складений звіт. Крім того, при проведенні оцінки оцінювачем не було застосовано коефіцієнту фізичного зносу до вартості відновлювального ремонту, а сам звіт неналежно оформлений, оскільки на сторінці головних висновків звіту міститься печатка ТОВ «Фаворит», а на інших печатка ФОП [PERSON] . Крім того, акт огляду не підписаний потерпілою особою, що вказує на те, що він був складений не на місці опису автомобіля, а пізніше. На думку сторони відповідача, позивач безпідставно вимагає стягнення включеного до розміру матеріального збитку податку на додану вартість, а також відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на послуги стоянки. 17.03.2020 року до суду надійшла відповідь сторони позивача на відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що замовником проведення огляду пошкодженого КТЗ був страховик і відповідно рішення про потребу у виклику відповідача приймав саме страховик. Деформації та «царапини» (як зазначено у відзиві) підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до п. 1.6. розділу 1 Методики та відповідно не є деформацією в розумінні п. г) діючої редакції Методики, і відповідно не можуть бути застосовані як виняток для застосування коефіцієнту зносу. Стосовно посилань відповідача на неналежність оформлення звіту, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , яка у відповідь повідомила про технічну помилку на одному з аркушів звіту та надала позивачу звіт завірений належним чином. Не підписання позивачем (потерпілим) акту огляду КТЗ підтверджує лише те, що у суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] не виникло потреби у тому, щоб акт огляду підписав позивач, але аж ніяк не підтверджує, що акт огляду був складений не на місці опису автомобіля, а пізніше, як про це стверджує відповідач. Посилання відповідача на безпідставність включення до розміру матеріальної шкоди податку на додану вартість, на думку сторони позивача, є лише власним переконанням відповідача. Також позивач зазначає, що безпідставними є твердження відповідача про необхідність стягнення витрат на стоянку зі страховика, адже страховик в межах максимального ліміту відповідальності здійснив виплату, а різниця між страховою сумою та завданою шкодою, у тому числі щодо витрат на стоянку автомобіля, пред`явлена до стягнення з винуватця ДТП. Після ДТП позивач евакуював свій автомобіль на стоянку ТОВ «Автодім Атлант-М», яке є офіційним дилером VW в Україні та у якого придбавався пошкоджений КТЗ і який знаходиться на його обслуговуванні та гарантії, тому зберігання автомобіля на стоянці вказаного товариства не є необґрунтованими витратами позивача, а є його вимушеною дією. В судовому засіданні представник позивача відкликав подану 05.04.2021 року стороною позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог та зазначає, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, представник просив задовольнити позов, а також пояснив, що за змістом висновку експерта вартість автомобіля позивача до ДТП складає 585093,80 грн., вартість відновлювального ремонту на момент проведення експертизи становить 675189,28 грн. Експерт дійшов висновку, що матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості КТЗ та відповідно складає 585093,80 грн. Також експерт зазначив, що ринкова вартість автомобіля після ДТП станом на 30.08.2019 становила 23329,08 грн. Посилаючись на норми законодавства, які регулюють питання визнання КТЗ фізично знищеним та судову практику Верховного Суду з приводу можливості застосування положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при відшкодуванні шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду, представник вказує, що у такому випадку винуватець ДТП мав би відшкодувати потерпілій особі різницю між вартість автомобіля до та після ДТП, яка становить 462764,72 грн. (585093,80 грн. - 23329,08 грн. - 99000,00 грн.). На питання суду представник повідомив, що пошкоджений автомобіль до теперішнього часу знаходиться на стоянці ТОВ «Автодім Атлант-М», жодних відновлювальних робіт з КТЗ не проводилось, оскільки сторона позивача чекає рішення суду та після його ухвалення буде вирішено, які дії здійснювати стосовно автомобіля. Представник відповідача в судовому засіданні відкликала клопотання про повторне призначення судової автотоварознавчої експертизи від 15.09.2020 року та зазначає, що відповідач дійсно визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із чим страхова компанія відповідача сплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 99000,00 грн. При цьому, не погодившись із сумами визначеними у звіті проведеному на замовлення позивача, сторона відповідача звернулась до суду із клопотанням про призначення судової експертизи. Згідно висновку судової експертизи вартість КТЗ до ДТП становила 585093,80 грн., а вартість відновлювального ремонту на час проведення експертизи складає 675189,28 грн., отже витрати на ремонт перевищують вартість цього ТЗ, відповідно автомобіль є фізично знищеним та позивачу має бути відшкодовано різницю між вартість авто до та після ДТП. У своєму висновку судовий експерт не встановив вартість транспортного засобу після ДТП (утилізаційну вартість) та й сторона позивача доказів вартості залишків автомобіля не надала. З метою встановлення вартості ТЗ у пошкодженому стані відповідач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт», автомобіль був оглянутий оцінювачем в присутності власника і згідно звіту про оцінку від 08.04.2021 року ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані складає 315780,00 грн. Посилаючись на положення п. 7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і Бюлетень автотоварознавця №55 представник зазначає, що наявна можливість визначення вартості пошкодженого ТЗ на допомогою відкритих торгів на аукціоні. У проведеному на замовлення відповідача звіті зазначається про проведені торги на аукціоні «Автоонлайн» з метою отримання інформації про реальну ринкову вартість КТЗ на момент оцінки і за результатами торгів найвища пропозиція склала 315780,00 грн. По закінченні торгів є наявність зобов`язуючої пропозиції, за якою позивач має можливість оформити договір купівлі-продажу пошкодженого КТЗ. Таким чином, розмір матеріального збитку становить 585093,80 - 315780,00 - 99000,00 = 170313,80 грн. Представник вказує, що відповідач визнає позовні вимоги в розмірі 170313,80 грн., а в іншій частині просить відмовити у задоволенні позову. Також представник зазначає, що заявлений стороною позивача до стягнення розмір витрат є перевищеним, оскільки відповідач завжди був на зв`язку з позивачем, намагався вирішити спір у досудовому порядку, розгляду справи не затягував. Відповідач в судовому засіданні підтримав думку та позицію свого представника. Представник третьої особи у справі в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (Т. 1, а.с. 9). За змістом наявної в матеріалах справи копії постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2019 року, [PERSON] (відповідача у справі) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (Т. 1, а.с. 12). Відповідно до вказаної постанови, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд встановив, що: « [PERSON] , 30.08.2019 року, о 09 годині 48 хвилин, керуючи автомобілем марки «Кіа Сеraто, д/н [NUMBER] , у м. Києві, на перехресті вул. Березневої - вул. Каунаської, рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу» та не надав перевагу в русі автомобілю «VW»д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, травмування пасажирів - [PERSON] та [PERSON] , 2019 р.н. і порушення п. 16.11, п. 33.21 Правил дорожнього руху України». Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0339547, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн. (Т. 1, а.с. 180). Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 28.11.2019 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виплатила позивачу страхове відшкодування в межах максимального ліміту відповідальності за вирахуванням суми франшизи (1000,00 грн.) у розмірі 99000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №12383 від 28.11.2019 року (Т. 1, а.с. 182). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до наявного в матеріалах справи Звіту №14437 від 11.09.2019 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, який був складений на замовлення позивача, станом на 30.08.2019 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 445816,73 грн., ринкова вартість КТЗ може складати 512863,53 грн., вартість матеріального збитку з урахування ПДВ на запасні частини та з врахуванням ВТВ становить 469783,74 грн. (Т. 1, а.с 126-156). За змістом положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Поряд із цим, згідно висновку експерта від 19.02.2021 року №СЕ-19/111-20/48267-АВ: - ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 585093,80 грн.; - ринкова вартість автомобіля станом на 30.08.2019 року безпосередньо після ДТП становила 23329,08 грн.; - оскільки вартість відновлювального ремонту станом на дату проведення експертизи (11.11.2020 року) перевищує ринкову вартість без пошкоджень, ринкова вартість ТЗ не розраховується, а в даному випадку слід визначати вартість утилізації КТЗ; - вартість відновлювального ремонту автомобіля після ДТП станом на 30.08.2019 року складала 528361,08 грн.; - вартість відновлювального ремонту КТЗ станом на день проведення судової експертизи (11.11.2020 року) складає 675189,28 грн. (Т. 2, а.с. 1-42). Як вбачається зі змісту описової частини висновку експерта, визначення ринкової вартості автомобіля в пошкодженому стані безпосередньо після ДТП станом на 30.08.2019 року експертом здійснено шляхом віднімання від ринкової вартості автомобіля до ДТП суми вартості відновлювального ремонту станом на час ДТП та втрати товарної вартості станом на час ДТП: 585093,80 - (528361,08 + 33403,64) = 23329,08 грн. Стосовно відповіді на питання експертизи про ринкову вартість автомобіля в пошкодженому стані станом на час проведення експертизи експерт зазначив, що оскільки вартість відновлювального ремонту станом на дату проведення судової експертизи перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, ринкова вартість автомобіля не розраховується, а в даному випадку слід визначати вартість утилізації КТЗ для чого необхідно проведення окремого розширеного дослідження. Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Зі змісту висновку судової експертизи вбачається, що станом на час її проведення, відповідно як і на час розгляду справи, транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, ураховуючи, що його вартість до ДТП складала 585093,80 грн., а відновлювальний ремонт на теперішній час коштує 675189,28 грн. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Ураховуючи те, що положеннями ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено необхідність визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, суд приймає як факт, що станом на час розгляду справи автомобіль є фізично знищеним і відповідно розмір завданих позивачу збитків має бути розрахований шляхом віднімання від ринкової вартості автомобіля до ДТП його вартості після ДТП та суми сплаченого страхового відшкодування. За змістом висновку судової експертизи ринкова вартість автомобіля до ДТП станом на 30.08.2019 року становила 585093,80 грн., при цьому із зазначених вище причин експертом не надано відповіді на питання визначення ринкової вартості автомобіля у пошкодженому стані на час проведення дослідження. Пунктом 7.18 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 визначено, що вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. Поряд із цим, пунктом 7.19 вказаної Методики встановлено, що у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. За змістом наявного в матеріалах справи Звіту №172/04-21 про оцінку транспортного засобу, який був виготовлений на замовлення відповідача ТОВ «Клевер Експерт», ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , на дату оцінки 07.04.2021 року становить 315780,00 грн. (Т. 2, а.с. 80-91). Будь-яких інших даних, які б свідчили про те, що станом на час розгляду справи пошкоджений автомобіль має іншу (меншу) вартість, стороною позивача не надано, клопотань про визначення вартості утилізації КТЗ шляхом проведення судової експертизи позивачем не заявлялось. За таких умов, відповідач має відшкодувати позивачу різницю між вартістю автомобіля до ДТП та вартістю ТЗ після ДТП на час розгляду справи, а також за вирахування суми сплаченого позивачу страхового відшкодування: 585093,80 грн. - 315780,00 грн. - 99000,00 = 170313,80 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на стоянку автомобіля у сумі 4850,00 грн. та витрат на складання звіту з визначення вартості матеріального збитку у сумі 2000,00 грн., суд дійшов висновку, що такі вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Наведені витрати позивача є його збитками, які здійснені у зв`язку із пошкодженням автомобіля для його зберігання та з метою відновлення свого порушеного права щодо визначення матеріальної шкоди завданої позивачу. Реальне понесення цих збитків підтверджуються наявними в матеріалах справи належними письмовими доказами (Т. 1, а.с. 10-11, 18). Посилання сторони відповідача на те, що за послуги стоянки має сплачувати страхова компанія не заслуговують на увагу, оскільки страховик виплатив повний ліміт відповідальності і як вбачається зі змісту розрахунку страхового відшкодування, його сума стосувалась лише вартості відновлювального ремонту (Т. 1, а.с. 181), натомість ураховуючи положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України завдана шкода та понесені збитки мають бути відшкодовані у повному обсязі. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом позовні вимоги позивача задоволено у розмірі 50%, тож відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1766,34 грн. (3532,67 х 50%). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем заявлено до стягнення судові витрати на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн. Час витрачений на надання правової допомоги та її конкретний вид і вартість деталізовані у актах приймання-передачі наданих послуг, копії яких додані позивачем до позовної заяви (Т. 1, а.с. 21-23). При здійсненні розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд не приймає до розподілу витрати щодо підготовки заяви про забезпечення позову, що згідно акту приймання-передачі наданих послуг №3 від 10.12.2019 року коштувало 1500,00 грн., оскільки ухвалою суду від 17.12.2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмолено, а ухвалою суду від 23.01.2020 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику, отже такі послуги позитивного правову результату для позивача не мали. Ураховуючи, що судом позовні вимоги позивача задоволено у розмірі 50%, тож відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 3500,00 грн. (7000,00 х 50%). На підставі викладеного,

Outcome: partial