Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

12.12.2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 19.11.2008 року у розмірі 24629 грн. 38 коп., стягнути судовий збір 246 грн. 29 коп. В своїх доводах посилається на те, що 19.11.2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, зазначила, що строк позовної давності не сплинув, оскільки відповідач здійснив останній платіж за кредитом у розмірі 500 грн. 25.04.2014 року, що свідчить про визнання боргу, чим перервав позовну давність відповідно до 264 ЦК України. Відповідач позов не визнав повністю, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності. Зазначив, що до листопада 2011 року він сплачував кредит, у подальшому систематичні платежі за кредитним договором припинилися, а банк продовжував нараховувати заборгованість. Він не був проінформований про стан заборгованості, тому не мав можливості вчасно погасити заборгованість, коли вона була ще мінімальною, що свідчить про протиправну бездіяльність банку. Строк дії договору становить 1 рік, пролонгації договору не було. Надав письмові заперечення. Зазначив, що він сплатив кошти банку через незнання того, що вже не повинен був сплачувати, його телефонували люди та казали, щоб сплатив заборгованість. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору від 19.11.2008 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], банк надає позичальникові кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36% річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.11.2014 року за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 24 629 грн. 38 коп., що включає заборгованість за: кредитом 14574 грн. 17 грн., процентами 7944 грн. 29 коп., комісію 700 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) 1160 грн. 92 коп. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, останній платіж на погашення заборгованості відповідачем було зроблено 25.04.2014 року на суму 500 грн. (а.с. 43) Ця обставина підтверджується і випискою з рахунку відповідача (а.с. 50) Враховуючи, що відповідач здійснив погашення кредитної заборгованості 25.04.2014 року, що свідчить про визнання ним свого боргу, та тягне переривання перебігу позовної давності, то підстави вважати, що позивачем, який звернувся з позовом 12.12.2014 року, пропущений строк позовної давності відсутні. Посилання відповідача на те, що він не був проінформований про стан заборгованості, його необізнаність з приводу можливості не здійснювати платіж в квітні 2014 року, що потягло переривання строку позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки це не звільняє відповідача від обовязку виконання звязних кредитних зобовязань, а права та обовязки відповідача передбачені заявою та Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того, як зазначив відповідач, він до листопада 2011 року сплачував кредит, після чого систематичні платежі за кредитним договором припинилися. Тобто, відповідач повинен був усвідомлювати про наростаючу кредитну заборгованість. Розмір кредитної заборгованості відповідачем не оспорюється. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 246 грн. 29 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved