Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

11.07.2019 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів до відповідача [PERSON] 29.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін 03.10.2019 року. В установлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2018 рік. 28.08.2018 року шлюб між ними було розірвано за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. В період шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 року з відповідача на її користь стягнені аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Починаючи з 21.05.2019 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання доньки [PERSON] , що й стало підставою для звернення до суду з позовом про збільшення аліментів. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2018 рік. Шлюб між сторонами був розірваний 28.08.2018 року за рішенням Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народилося двоє доньок, одна з яких - [PERSON] , [INFO] , на даний час є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому відповідач записаний батьком дитини. Відповідно до рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнені аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 1 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення старшою донькою повноліття, а саме з 21.05.2019 року, з відповідача стягуються аліменти на молодшу доньку Єлизавету у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини в відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За даних обставин суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини з 1/6 на ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а також те, що відповідач не надав будь-яких заперечень щодо позову. За даних обставин суд приходить до висновку про можливість змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 року. При цьому аліменти в більшому розмірі мають стягуватися з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з дня пред`явлення позову, як просить позивач, оскільки положення ч.1 ст. 191 СК України (час, з якого присуджуються аліменти на дитину) до правовідносин про зміну розміру аліментів не застосовуються. У зв`язку з чим позов підлягає частковому задовленню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768.40 грн. На основі ст. 180, 182, 192, 194 СК України,

Outcome: partial