Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

12.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги наступним, з 2005 року вона проживала з відповідачем по справі [PERSON] однією сім`єю в м. Москва Російської Федерації. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Народження доньки в органах реєстрації актів цивільного стану було проведено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто відомості про батька в актовому записі про народження дитини вказані з її слів. Після народження дитини відповідач постійно спілкувався з донькою, проводив з нею час, фактично з моменту народження дитини і до 2010 року відповідач проживав на дві країни, працював в Росії і постійно приїздив до м. Ізюм Харківської області до неї та дитини. Потім почав забирати доньку до себе в Московську область цікавився її життям, приймав участь у її вихованні та утриманні. Мати відповідача [PERSON] також визнає їх доньку [PERSON] своєю онукою, постійно спілкується з нею, бере участь в її житті, цікавиться успіхами в навчанні, забирає до себе в період канікул. Незважаючи на це, відповідач постійно відкладає вирішення питання про визнання свого батьківства відносно їхньої доньки, тому вона змушена вирішити це в судовому порядку. Тому просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] громадянина Росії батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В порядку судового доручення відповідач був допитаний Ногинським міським судом Московської області. Згідно протоколу судового засідання від 10.06.2020 року позов не визнав, бажав би зробити ДНК тест, щоб бути впевненим на 100 відсотків. Не виключає такої можливості. Позивачку він знає, відношення в них були. Він практично впевнений, що це його дитина. Після проведення експертизи згоден на розгляд справи без його участі. Раніше донька до них приїздила кожного літа. Його мати їздила за дівчинкою. Він раніше платив аліменти, а потім вони посварилися. Він сказав, що більше не буде сплачувати аліменти, а вона подала до суду. (а.с.73-74) Представник третьої особи Ізюмського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Васкевич С. в підготовче судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без їх участі. (а.с. 37) В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідност.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно доч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що в період з 2005 року позивачка з відповідачем перебували у близьких стосунках. Від цих близьких відносин у [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що 25 вересня 2007 року видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 337 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.7). За положеннями дост.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини записаний [PERSON] , запис про батька вчинено у відповідності дост.135 Сімейногокодексу України. Відповідачем у справі не було заявлене клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Зі слів відповідача він визнає дитину, але бажав переконатися зробивши експертизу. Статтею 128 Сімейного кодексу України, передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно правових рекомендацій, викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Пунктом 9Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст.213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 3ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю. Враховуючи наявність відносин між сторонами в період зачаття дитини, а також часткового визнання відповідачем дитини та не заявлення відповідачем клопотання про проведення експертизи, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання батьківства підлягає задоволенню. За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. П.2.16.4. Розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Частиною 4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно дост.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно дост.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зіст.181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1ст.182 Сімейногокодексу України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть бути визначені в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги судові не надано; про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів суду не повідомлено; відсутність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу не доведена. Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Суд вважає, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання його доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони і в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову з 12.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відтак, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належної правової оцінки суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] пред`явлені в інтересах дитини, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133,141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача. Так, судовий збір в розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів має бути стягнутий на користь Держави, оскільки позивачка при подачі позову в цій частині від сплати судового збору звільнена. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved