Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~12.10.2017 року [PERSON] звернулася з цивільним позовом у кримінальній справі № 161/15022/17 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на обґрунтування якої вказала, що 11.06.2017 року близько 10:50 год., у м. Луцьку по вул. Гнідавська, біля будинку № 26, [PERSON], керуючи технічно справним автобусом марки «БАЗ А079.45», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] «Луцьке АТП 10701», і з яким останній був у трудових відносинах, здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту № 9, допустив виїзд на тротуар де здійснив зіткнення з електороопорою. Зазначила, що в момент ДТП вона знаходилася в салоні даного маршрутного таксі та внаслідок вказаної події отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в результаті чого їй було завдано матеріальну та моральну шкоду. Просила стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] «Луцьке АТП 10701» завданої внаслідок ДТП майнової шкоди в розмірі 673 150 грн. (а.с. 11-14). 14.03.2018 року позивачкою було подано позовну заяву про зменшення та уточнення позовних вимог, у якій просила стягнути з [PERSON] «Луцьке АТП 10701» 95307 грн. завданої матеріальної шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди (а.с. 29-33). \~ \~ \~ \~Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2018 року, у вищевказаній кримінальній справі цивільний позов [PERSON] до [PERSON] «Луцьке АТП 10701» був залишений без розгляду (а.с. 2-5). \~ \~ \~ \~Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17.07.2018 року, вирок суду від 22.03.2018 року в частині залишення позову [PERSON] без розгляду скасовано, по справі призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства в Луцькому міськрайонному суді Волинської області (а.с. 6-10). 07.08.2018 року від відповідача [PERSON] «Луцьке АТП 10701» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначило, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] «Луцьке АТП 10701» перед третіми особами, відповідно до полісу обовязкового страхування № АК/5629609, була застрахована у [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]». За умовами страхування, страхова сума, яка підлягає виплаті на одного потерпілого за шкоду, заподіяну здоровю становить 200000 грн., а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, завданої [PERSON], внаслідок ДТП, яка відбулась 11.06.2017 року близько 10:50 год., зобовязане саме [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» (а.с. 42-43). 11.10.2018 року [PERSON] подано до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] «АТП 10701», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на обґрунтування та в доповнення поданого 12.10.2017 року позову вказавши, що Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у ДТП, за наслідками якої вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Отримані ушкодження призвели до тривалого лікування і оперативного втручання. З приводу травми колінного суглоба після ДТП вона була доставленою до Луцької міської клінічної лікарні № 2. Надалі, її направили для проведення оперативного втручання у ДУ «Інститут травматології і ортопедії НАМН України» де вона перебувала в період з 19.07.2017 року по 26.07.2018 року. Проведення операції та супутні витрати склали 30150 грн. Оскільки вона була позбавлена можливості самостійно пересуватися під час проходження лікування та реабілітації, нею були понесені витрати за надані послуги з нерегулярних перевезень на суму 32576 грн. Також, нею були понесені витрати на медичні препарати та на проведення електроннореміографію на загальну суму 3948,14 грн. Крім того, на час тимчасової втрати працездатності, та у звязку з цим, позбавленням можливості забезпечити догляд за сином [PERSON] особи з інвалідністю І-А групи, нею було сплачено за виконану роботу по догляду за нею та сином 16700 грн. Разом з тим, тривалий період часу вона страждала та страждає досі від болю, вимушена була змінити звичний спосіб життя. Стрес, який вона пережила внаслідок ДТП, призвів до необхідності звернутися за допомогою до спеціалістів ВОПЛ № 1, за результатами чого їй було встановлено діагноз, який в причинно-наслідковому звязку пов'язаний з ДТП. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] «Луцьке АТП 10701» на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 99574,14 грн., а також 500000 грн. моральної шкоди (а.с. 63-67). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2018 року вищевказану уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду (а.с. 90). 02.11.2018 року відповідачем [PERSON] «Луцьке АТП 10701» було подано заперечення на уточнення позовних вимог, яке вмотивоване тим, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди, позивачці слід предявляти до [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» на підставі полісу обовязкового страхування № АК/5629609. В свою чергу, позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки такий розмір шкоди позивачкою не обґрунтований належними доказами (а.с. 97-99). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2018 року було задоволеним клопотання представника позивача, до участі у справі у якості співвідповідача було залучено [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» (а.с. 113). 28.11.2018 року від [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» (далі Страховик) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені позивачем вимоги визнаються частково. Так, з урахуванням положення п. 1 ст. 24 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), розмір страхового відшкодування [PERSON], що може бути виплачений страховиком та, відповідно, підтверджений наданими позивачкою доказами, визнається в розмірі 30513, 05 грн. В свою чергу, частина позовних вимог, які [PERSON] обґрунтовує як завдану їй матеріальну шкоду, внаслідок ДТП, не входять до сфери страхових виплат у даному випадку, а решта - не підтверджена належними та допустимими доказами. Також, посилаючись на положення ст. 26-1 Закону та викладені вище обставини, вважає, що моральна шкода повинна бути обрахована в розмірі 5% відсотків від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю та становити 1525,65 грн. (а.с. 131-135). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала із викладених у її уточненій позовній заяві підстав, просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначила, що тілесні ушкодження, які вона отримала внаслідок ДТП, суттєво впливають на спосіб її життя. Її син є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду, який вона не здатна забезпечувати у звязку з отриманими травмами. Вказала, що вона зверталася до [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» із заявою про відшкодування завданої шкоди, проте в задоволенні її вимог було відмовлено. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки та додатково пояснив, що заявлена сума матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП, становить 99574,14 грн. та складається з: витрат на проведення операції 30150 грн.; витрат на поїздки в Київ на лікування та реабілітацію - 32579 грн.; придбання медичних препаратів 8948,14 грн.; витрати по догляду за сином на час її втрати працездатності та витрати на їй догляд під час такої, склали 14900 грн. та 18000 грн. відповідно. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник [PERSON] «Луцьке АТП 10701» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заявлених відносно [PERSON] «Луцьке АТП 10701» у повному обсязі. Окрім, заперечень, які були викладені у поданому 02.11.2018 року відзиві на позовну заяву, додатково зазначив, що заявлена позивачкою сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню, не перевищує розмір страхових виплат, а тому позовні вимоги мають бути предявлені до [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/5629609. Крім того, моральну шкоду слід обраховувати в розмірі 5% відсотків від фактично завданої матеріальної шкоди, яка підлягає виплаті. Звернув увагу на ту обставину, що дії винуватця ДТП - [PERSON], внаслідок яких [PERSON] зазнала ушкоджень, були ненавмисним. Також, вважає необґрунтованими доводи щодо понесених позивачкою витрат на послуги третіх осіб по догляду за нею та її сином особою з інвалідністю І-А групи, оскільки [PERSON] проживає разом з чоловіком. В задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Від представника [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» до початку розгляду справи по суті надійшла заява, у якій просить судовий розгляд проводити її відсутності та при вирішенні заявлених позовних вимог врахувати позицію, яка була викладеною у відзиві на позовну заяву від 28.11.2018 року (а.с. 145). Третя особа, без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не зявився, оскільки Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2018 року, який набрав законної сили 17.07.2018 року за результатами його перегляду в апеляційній інстанції, останньому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, який обраховується з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які були надані сторонами під час розгляду справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], 11.06.2017 року близько 10 год. 50 хв., в світлу пору доби, керуючи технічно справним автобусом марки «БАЗ А079.45» д.р.н.з. АС 4686 ВК, здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту №9, рухаючись по вул. Гнідавській в напрямку до вул. Потебні зі сторони вул. Данила Галицького у м. Луцьку, перебуваючи на ділянці дороги навпроти будинку № 26 вул. Гнідавської, в порушення п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не дотримався безпечного бокового інтервалу, як наслідок виїхав на тротуар по праву сторону ходу свого руху, де допустив зіткнення з електроопорою (далі ДТП), внаслідок чого пасажири отримали тілесні ушкодження. Вказаними порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] спричинив потерпілим тілесні ушкодження, зокрема, [PERSON], [INFO], у вигляді закритого травматичного пошкодження медіальної групи зв'язок лівого колінного суглоба з пошкодженням передньої хрестовидної звязки та гемартрозом, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 684 від 13.07.2017 року, за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя, оскільки для його загоєння та лікування необхідний час більше 21 доби. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2018 року, було залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17.07.2018 року, в частині обрання обвинуваченому міри покарання, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого потерпілій [PERSON] було завдано вказаних вище тілесних ушкоджень (а.с. 2-10). Крім того, вищевказаними судовими рішеннями було встановлено, що [PERSON], згідно наказу № 05-К, виданого директором [PERSON] «Луцьке АТП 10701» від 11.01.2016 року, був прийнятий на роботу водієм автобуса у [PERSON] «Луцьке АТП 10701» з 12.01.2016 року з випробувальним терміном 1 рік. Таким чином, на момент ДТП, яка мала місце 11.06.2017 року близько 10 год. 50 хв., [PERSON] був у трудових відносинах з [PERSON] «Луцьке АТП 10701», у власності якого, в свою чергу, перебуває автобус марки «БАЗ А079.45», д.н.з. [NUMBER]. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана зокрема з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується його законним власником, тобто особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Види обов'язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 ЗУ «Про страхування», відповідно до п. 9 ч. 1 якої відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, що закріплено у ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5629609, строк дії якого з 29.12.2016 року по 28.06.2017 року включно, цивільно-правова відповідальність [PERSON] «Луцьке АТП 10701», у разі настання події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу марки «БАЗ А079.45», д.н.з. [NUMBER], застрахована у [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» на страхову суму на одного потерпілого в розмірі 200000 грн. (а.с. 44). Аналізуючи вищезазначені обставини, з урахуванням норм чинного законодавства, якими не передбачено одночасне присудження стягуваної шкоди як з володільця джерела підвищеної небезпеки, так і безпосередньо з особи, з вини якої вона була завдана, та яка перебувала з володільцем у трудових відносинах, а також враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] «Луцьке АТП 10701» застрахована в [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», тому відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди у даному випадку має бути здійснене за рахунок страхової компанії в межах страхової суми. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок ДТП, в розмірі 99574,14 грн. позивачка зазначила, що дана сума складається з наступного: витрати на проведення операції 30150 грн.; витрат на поїздки в Київ на лікування та реабілітацію - 32579 грн.; придбання медичних препаратів 8948,14 грн.; витрати по догляду за сином на час її втрати працездатності та витрати на їй догляд під час такої, склали 14900 грн. та 18000 грн. відповідно. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з рахунку-фактури № 19/07/02 від 19.07.2017 року та квитанції № 0.0.810291258.1 від 19.07.2017 року, [PERSON] за проведення оперативного втручання з метою лікування травми, яка була завданою позивачці внаслідок ДТП, було сплачено ТзОВ «Айті Сістемз» 30150 грн. (а.с. 19-20). Крім того, витрати, які були понесені позивачкою у звязку з лікуванням (придбання медикаментів), та які були підтверджені належними та допустимими доказами під час розгляду справи, становлять 363,05 коп. Дана обставина підтверджується фіскальними чеками: № 167338 від 02.08.2017 року на суму 327,08 грн.; № [NUMBER] від 28.09.2017 року на суму 18,29 грн.; № [NUMBER] від 19.08.2017 року на суму 17,68 грн. При вирішенні питання про стягнення на користь [PERSON] матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд враховує положення ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якою визначено, що у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Так, при дослідженні наданих під час розгляду даної справи доказів, якими [PERSON] обґрунтовує заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди в іншій частині (в розмірі 69061,09 грн.), судом не було встановлено причиново-наслідкового звязку між фактом ДТП та завданими збитками, які були понесені позивачкою внаслідок порушення її прав, оскільки такі докази не містять предмету доказування і не є належними та допустимими доказами у даній справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода, яка була завданою [PERSON] внаслідок ДТП та яку просить відшкодувати позивачка, підлягає задоволенню в частині понесених витрат на лікування, на загальну суму 30513,05 грн. Розглядаючи питання щодо відшкодування заявленої моральної шкоди, суд, зокрема, оцінює його доводи стосовно того, які саме моральні страждання були заподіяні позивачці та які існують докази на підтвердження цих обставин. Відповідно до норм ст. 23 ЦК України особа має право у разі порушення її прав на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях з приводу знищення чи пошкодження її майна. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Згідно з розясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). При визначенні розміру моральної шкоди судом враховується: ступінь моральних страждань потерпілої, яка згідно з наданою медичною документацією проходила довготривале лікування в стаціонарних та амбулаторних умовах; внаслідок отриманої травми відчуває постійні болі, фізичні страждання; на певний період частково втратила працездатність та звичні життєві зв'язки; перенесла стресову ситуацію, яка вплинула на психологічне здоровю [PERSON] З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Статтею 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Так, моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню [PERSON] відповідачем [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», з урахуванням положення ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначається з розрахунку 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю та становить 1525,65 грн. (5% х 30513,05 грн.). За таких обставин, інша частина заподіяної [PERSON] моральної шкоди в розмірі 18474,35 грн. має бути відшкодованою її заподіювачем [PERSON] «Луцьке АТП 10701». Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Так, позивачкою було заявлено дві позовні вимоги майнового характеру, від сплати яких у даній категорії справ вона звільнена. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Таким чином,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з [PERSON]\~«УСК «Княжа\~Вієнна [PERSON]» на користь держави судовий збір в сумі 1409,60 грн., а також стягнути з [PERSON] «АТП 10701» на користь держави 704,80 грн. судового збору, відповідно до характеру заявлених позовних вимог відносно кожного з відповідачів. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 979, 988 ЦК України, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial