Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до фермерського господарства ( далі -ФГ ) «Борона» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення орендної плати. В позовній заяві вказала, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 016665 від 4 серпня 2004 року їй належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 24,07 га, що розташована в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. 13 листопада 2015 року державним реєстратором на заміну цього акту їй видані свідоцтва про право власності на земельні ділянки площею 5,0368 га, 7,5094 га, 11,5199 га. 05 січня 2012 року між нею та ФГ «Борона» укладено три договори оренди цих земельних ділянок строком на 5 років кожний, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Березнегуватському районі Миколаївської області 29 грудня 2012 року за № 482110004001127, № 482110004001129, № 482110004001128 відповідно. Згідно з п. п.7, 8, 9, 11, 25-28 договорів оренди землі сторони домовились, що орендна плата вноситься у грошовій, натуральній формі або послугами з урахуванням податків, індексів інфляції та до 30 грудня кожного року, переглядається один раз на рік у випадках, передбачених законом, а орендар не може використовувати ці земельні ділянки в порушення умов договорів. Посилаючись на те, що відповідач не сплатив їй орендну плату за 2015 рік в розмірі не менше 3 % від вартості земельних ділянок та передав їх в користування приватного підприємства «Стоколос», позивачка просила розірвати три договори оренди земельних ділянок від 05 січня 2012 року та стягнути з ФГ «Борона» на її користь орендну плату в розмірі 19597 грн. 37 коп. та судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги про розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати підтримала в повному обсязі, а її пердставник за угодою [PERSON] вважала, що позов підлягає задоволенню. Представник відповідача [PERSON] вкотре просив відкласти справу слуханням, надавши ксерокопію лікарняного листа, який не містить всіх необхідних реквізитів, а тому суд визнає причини його неявки неповажними, що згідно зі ст.169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить такого. Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 016665 від 4 серпня 2004 року [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 24,07 га, що розташована в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області ( а. с. 7 ). 13 листопада 2015 року державним реєстратором на заміну цього акту їй видані три свідоцтва про право власності на земельні ділянки площею 5,0368 га, 7,5094 га, 11,5199 га. ( а. с. 17, 18, 19 ). 05 січня 2012 року між нею та ФГ «Борона» укладено три договори оренди цих земельних ділянок строком на 48 років кожний, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Березнегуватському районі Миколаївської області 29 грудня 2012 року за № 482110004001127, № 482110004001129, № 482110004001128 відповідно ( а. с. 8-9, 10-11, 12-13 ). Згідно актів приймання передачі ці земельні ділянки передані ФГ «Борони» у строкове користування ( а. с. 9-зв, 11-зв, 13 ). Згідно пунктів 7, 8, 9 договорів орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній формі або послугами в розмірі 1512 грн. за земельну ділянку розміром 5,04 га, 2253 грн. за земельну ділянку в розмірі 7,51 га, та 3456 грн. за земельну ділянку в розмірі 11,52 га. в термін до 30 грудня кожного року. За правилами п.32 передбачено, що договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 21 і 23 Закону «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата, як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, а також її розмір, форма і строки внесення встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, та переглядаються за згодою сторін. І хоча в п. 11 договорів передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у випадках, передбачених законом, умови договорів не містять відомостей про розмір орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки землі. Разом з тим, згідно Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), який набрав чинності з 1 вересня 2008 року, тобто до укладення договорів, оренда плата повинна нараховуватись у розмірі не менше 3 % від вартості земельних ділянок. Матеріали справи містять витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, згідно яких така оцінка належних позивачці 5,04 га складає 174562 грн. 53 коп., 7,51 га 257025 грн. 96 коп., а 11,52 га 221657 грн. 24 коп. Враховуючи вимоги Указу Президента України, орендна плата по зазначеним земельним ділянках відповідно повинна становити 5236 грн. 87 коп., 7710 грн. 78 коп. та 6649 грн. 72 коп., що визнав сам відповідач, сплативши в податкову інспекцію податок з доходів [PERSON] саме із такого розрахунку ( а. с. 79, 87 ). Наведене свідчить, що відповідачем умови договорів виконувались неналежним чином, а розмір орендної плати не відповідає вимогам Указу Президента України, тому позовні вимоги про стягнення з нього орендної плати в розмірі 19597 грн. 37 коп. підлягають задоволенню частково в розмірі 16657 грн. 76 коп., з врахуванням сплаченого ним 15 % податку з доходів фізичних осіб, що становить 2939 грн. 61 коп. ( а. с. 87 ). У відповідності із ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Як видно з матеріалів справи, зокрема довідки про доходи позивачки за 2014 рік ( а. с. 37 ), відповідач умови договір належним чином не виконував, а тому повторно, тобто систематично не сплачував орендну плату по трьом договорам в повному обсязі, що є підставою для їх розірвання. Крім цього, як показав в судовому засіданні свідок [PERSON], відповідач передав земельні ділянки в користування приватному підприємству «Стоколос», особисто господарську діяльність не здійснює, що є порушенням п.п.25-28 договорів оренди, в яких передбачено обовязок орендаря безпосередньо використовувати земельні ділянки згідно умов договору. Виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за статтею 32 Закону. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року ( справа № 6-15цс14 ) і є обовязковою для застосування судами України. Таким чином, вимоги позивачки про розірвання договорів оренди трьох земельних ділянок та стягнення з відповідача орендної плати підлягають задоволенню частково на загальну суму 16657 грн. 76 коп. У відповідності із ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з цією статтею суд стягує з відповідача на користь позивачки половину сплаченого нею судового збору в розмірі 1102 грн. 40 коп., а іншу половину в розмірі 1102 грн. 40 коп. суд стягує з відповідача на користь держави, як це передбачено п.31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», який визначає порядок стягнення відстроченого судового збору.

Outcome: partial