Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

11 жовтня2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання повернути державний акт на право приватної власності на землю. В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який виданий Березнегуватською сільською радою Новобузького району Миколаївської області 12 листопада 2002 року, йому(позивачу) належить земельна ділянка розміром 5,95 га на території Березнегуватської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. 11 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі, відповідно до якого він передав в оренду відповідачу строком на 10 років належну йому земельну ділянку. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 1800 гривень за рік, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або за бажанням Орендодавця натуроплатою. У пункті 11 договору зазначено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року протягом терміну оренди. [PERSON] систематично не виконує належним чином умови договору, має заборгованість з орендної плати за 2014-2016 роки, а також нераціонально використовує земельну ділянку, засіваючи на ній тільки культуру соняшник, що знищує родючу властивість грунтів. Крім того, при укладенні договору оренди землі у нього(позивача) відповідачем був вилучений Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], виданий Березнегуватською сільською радою Новобузького району Миколаївської області 12 листопада 2002 року, який [PERSON] у себе безпідставно утримує та не повертає. Посилаючись на викладене, просив достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, який укладений між ним і [PERSON] 11 жовтня 2011 року, зобов'язати повернути оригінал державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], який виданий Березнегуватською сільською радою Новобузького району Миколаївської області 12 листопада 2002 року позивачу, а судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що дійсно, 11.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, п.9 даного договору передбачає, що орендна плата вноситься у розмірі 1800 гривень, що становить 3% від грошової оцінки землі. На протязі 2011-2016 рокі позивач систематично отримував орендну плату в сумі , передбаченому договором з урахуванням індексу інфляції. Як правило позивач отримував грошові кошти наперед , ще до закінчення року, в якому підлягала до сплати орендна плата, у зв'язку з чим, станом на теперішній час орендна плата сплачена йому наперед, вже й за 2017 рік. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], показання свідка [PERSON], дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 11жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди землі , відповідно до умов якого позивач передав в оренду орендарю строком на 10 років належну йому на праві власності земельну ділянку площею 5,59 га, розташовану на території Березнегуватської сільської ради Новобузького району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему в Новобузькому районі Миколаївської області, про що у Державному реєстрі земель внесено запис від 11 жовтня 2011 року № 482450004000140 ( а. с. 6-7). Згідно з частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За змістом статей 13,21 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до положень частин 1,2 статті 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з пунктом 38 спірного договору оренди землі, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Згідно пункту 37 Договору оренди землі від 11.10.2011 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Відповідно до частин 1,2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За статтею 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України ( частина 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» ). Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 Земельного Кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору оренди. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яка є обов'язковою у правозастосуванні судами. № 6-146цс12, яка відповідно до положень статей 214,360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норм до спірних правовідносин. Заявляючи вимоги про розірвання договору, позивач посилався на систематичність несплати орендної плати йому упродовж 2014-2016 років . З документів, наданих відповідачем, а саме розрахунку за 2011-2015 роки, видно що позивач отримав від відповідача орендну плату в сумі 15000 гривень (а.с.36); з розписки від 23.09.2015 року, складеної позивачем відповідачу вбачається, що той отримав орендну плату за 2016-2017 роки в сумі 7000 гривень (а.с.37), аналогічні данні вбачаються з відомостей про отримання орендної плати (а.с. 38-45).Крім того, як видно зі зведеної довідки, наданої [PERSON] суду, сума орендної плати, що підлягала сплаті за 2011-2016 роки орендодавцеві складала 13618 гривень 85 копійок, але позивач, отримав за 2011-2016 роки орендну плату в грошовому виразі в сумі 26080 гривень, також отримував від відповідача послуги по обробітку його присадибної ділянки, кожного року отримував по 20 літрів олії, це 140 літрів, а також у 2011 році - 3 центнери насіння соняшника, в 2012 році - 500 кг зерна пшениці. Крім зазначеного, відповідачем надано суду акт обстеження земельної ділянки від 14.11.2016 року та фотокартки до нього, що підтверджує факт обробітку земельної ділянки, що належить позивачу ( а.с.33,35,66). Довідка з Березнегуватської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 14.11.2016 року вказує, що на протязі 2011-2016 років на земельній ділянці, що належить [PERSON] та знаходиться в оренді у [PERSON] засівались в 2011 році - ярий ячмінь, 2012 році - яра пшениця, 2013 році - соняшник, 2014 році - озимий ячмінь, 2015 році - соняшник, 2016 році - озимий ячмінь, що спростовує твердження позивача про нераціональне використання орендарем його земельної ділянки (а.с.34). Інших доказів невиконання відповідачем вимог договору оренди землі, а також підстав для розірвання договору оренди землі, на час розгляду справи позивачем не надано. Твердження позивача про те, що його односельці, які також уклали договори оренди землі з [PERSON], отримують більшу орендну плату, ніж він, не приймаються судом, так як позивач, по-перше, не звертався до відповідача з пропозицією про таке збільшення, а по-друге ця обставина, навіть якщо б вона була доведена, не є підставою для розірвання договору оренди землі, згідно умов договору. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди землі задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути позивачу державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який виданий Березнегуватською сільською радою Новобузького району Миколаївської області 12 листопада 2002 року, суд вважає їх безпідставними, так як відповідач заперечив наявність у нього державного акта , а доказів передачі такого державного акта відповідачу та утримання його у себе, позивачем суду не надано. Крім того, в судовому засіданні позивач, чітко не міг сформулювати суду час та обставини передачі державного акту, а наприкінці судового засідання, взагалі виявив бажання самостійно його знайти або відновити, тому позов в цій частині підлягає відмові в задоволенні. Питання судових витрати вирішене відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed