Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

10 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 2 серпня 2000 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 17, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, вони не проживають разом та не спілкуються два роки, спільне господарство не ведуть. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. Примирення є недоцільним, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]» та не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, позивач направила суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був оповіщений за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відсутній за такою адресою. Таким чином, відповідач відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України є таким, якому судовий виклик вручено належним чином. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 2 серпня 2000 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 17 (а.с.4 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7, 8- копії свідоцтв про народження та довідки про склад сім'ї). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства приблизно два роки тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Позивача після розірвання шлюбу іменувати прізвищем «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved