Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

10 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визначення місці проживання двох їх спільних дітей разом з матір`ю. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з їх спільними дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не приділяє дітям достатньо уваги, не в повній мірі забезпечує їх потреби тощо. В той же час, маючи житло та постійну роботу, мати в змозі краще забезпечувати потреби дітей, має з ними дуже тісний духовний зв`язок та емоційну близькість. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, в зв`язку з чим призначено дату підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року за заявою позивача позовні вимоги в частині визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю залишено без розгляду. Подальший розгляд справи здійснювався щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] . Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року закрито підготовче засідання у справі та призначено її судовий розгляд. Представник позивача - адвокат Романцова Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Представник Шишацької РДА - Величко В.В. заперечень проти позову не мала, у вирішені спірного питання поклалась на розсуд суду, просила суд врахувати останній у часі висновок органу опіки та піклування. Представник Києво-Святошинської РДА в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - адвокат Баленко Н.П., будучи належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Жодний заяв по суті справи відповідач не надав, в жодне підготовче або судове засідання не з`явився, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив. У поданому ним клопотанні від 27.11.2020 просив відкласти розгляд справи в зв`язку з необхідністю догляду за старшою донькою [PERSON] в зв`язку з тяжким станом її здоров`я. Судом ухвалено відмовити у задоволені даного клопотання, оскільки в діях відповідача маються ознаки затягування розгляду справи, яка не може знайти свого вирішення на протязі 9 місяців, що може порушити права інших учасників на розгляд справи протягом розумного строку. Так, згідно долученої позивачем до клопотання виписки з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] судом встановлено, що вона виписана 06.11.2020 з Національного інституту раку в задовільному стані (а.с.225 зворотній бік). Суду не надано доказів того, що вона не може бути залишена без нагляду відповідача на час його участі в судових засіданнях. Крім того, позивач не позбавлений можливості захисту своїх прав через свого представника адвоката Баленко Н.П., яку він уповноважив на представлення своїх інтересів ще 28 квітня 2020 року (а.с.85-86). Разом з тим, а ні відповідачем, а ні його представником до суду не було надано жодних заяв по суті справи, правова позиція щодо предмету спору не висловлювалась, жодних доказів не надавалось, а вся їх участь у справі зводилась до неодноразового подання клопотань про відкладення судових засідань, що суд трактує не інакше як намагання затягнути її розгляд. Враховуюче вищевикладене та позицію сторони позивача, розгляд справи проведено в заочному порядку у відповідності до положень Глави 11 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям та батьками двох народжених у шлюбі дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-11). Сторони разом з дітьми зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.13,16). В зв`язку з погіршенням між сторонами відносин вони з 2018 року проживають окремо. Так, протягом 2019-2020 років позивач [PERSON] проживає в квартирі своєї сестри [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-30). Має намір та можливість проживати у вказаній кварти разом з дитиною і в подальшому. Позивач має постійну роботу за місцем свого проживання, зокрема з 18.02.2019 по 16.04.2019 працювала у ДНЗ № 79 м. Києва, в подальшому - черговою з режиму у ФОП [PERSON] та помічником вихователя ПНЗ «Зеленсад». Виключно позитивно характеризується, як за місцем своєї реєстрації Жоржівським старостою Шишацької селищної ради, так і за місцями своєї роботи (а.с.14-16, 32, 211). 24 квітня 2020 року депутатом Білогородської сільської ради [PERSON] здійснено обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Встановлено, що власником квартири є [PERSON] . Фактично у ній проживають [PERSON] разом з донькою [PERSON] . В квартирі зроблено сучасний ремонт, є всі умови для проживання та розвитку дітей (а.с.109). Згідно довідки Києво-Святошинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 26 червня 2020 року № 327 [PERSON] проживає за вищевказаною адресою разом з донькою [PERSON] , [INFO] . В червні 2020 року [PERSON] звернулась для отримання психологічних консультацій дитиною. Курси психолога дитина відвідує онлайн, мати відвідує приватного психолога де отримує психологічну підтримку (а.с.156). На думку суду, вищевикладене свідчить про намагання [PERSON] всіляко сприяти соціалізації та адаптації її доньки за новим місцем проживання, налагодженню між ними більш тісного емоційного та психологічного зв`язку. Позивачем надано фотодокази проведення спільного дозвілля з донькою [PERSON] , які на думку суду свідчать про наявність між ними гарних взаємовідносин та емоційну близькості (а.с. 114-120). З матеріалі справи судом встановлено, що старша донька сторін [PERSON] , [INFO] з травня 2019 року хворіє на остеогенну саркому верхньої третини лівої плечової кістки. Тривалий час лікується в Національному інституті раку (м. Київ) МОЗ України (а.с.225). Позивач надає матеріальну допомогу на лікування доньки, що підтверджується копіями документів з придбання медикаментів, інших лікарських засобів, проведення обстежень тощо (а.с.17-18, 20-24). 03 березня 2020 року за № 427/01-49 Шишацькою РДА Полтавської області складено та надано суду висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Так вказаний орган дійшов висновку про можливість проживання дітей разом з батьком [PERSON] , але при прийнятті рішення поклався на розсуд суду та вважав необхідним врахувати думку дітей (а.с.65-66). З даного висновку вбачається, що фахівцям служби у справах дітей Шишацької РДА не вдалось поспілкуватись з [PERSON] та старшою Донькою [PERSON] в зв`язку з її перебуванням у Національному інституті раку. Натомість проведено бесіду з [PERSON] з метою з`ясування її думки щодо місця проживання. Остання повідомила, що сумує за мамою і однаково любить обох батьків. У неї близькі стосунки зі старшою сестрою, вона не хоче щоб їх розлучали, тому проживати бажає там де залишиться [PERSON] . Присутня в судовому засіданні представник третьої особи - начальник Служби у справах дітей Шишацької РДА Величко В.В. звернула увагу суду на те, що вказаний висновок складено ще в березні 2020 року. Натомість обставини справи з цього часу значно змінились. Так, старша донька [PERSON] досягла 14 річного віку та сама може обирати з ким з батьків вона хоче проживати, [PERSON] проживає разом з матір`ю, пройшла адаптацію за місцем нового проживання, а тому доцільно врахувати останній у часті висновок органу опіки та піклування з цього питання. Так, 31 жовтня 2020 року Києво-Святошинською РДА Київської області складено та надано суду висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно даного висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В основу даного висновку крім результатів обстеження умов проживання дитини та соціальних потреб сім`ї також покладені пояснення самої малолітньої [PERSON] , яка висловила бажання проживати разом з матір`ю (а.с.211). При цьому, виходячи з запроваджених в державі карантинних заходів направлених на запобігання розповсюдження гострої респіраторної вірусної хвороби COVID-19, аби не наражати дитину на небезпеку захворювання при відвідуванні судових установ, суд не вважає доцільним отримання в судовому засіданні особистих пояснень малолітньої [PERSON] щодо бажання проживати з одним з батьків та вважає необхідним керуватись поясненнями, які дитина надала органом опіки та піклування. Згідно зі ст.ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст. 171 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. А ні органами опіки та піклування, а ні судом не встановлена наявність обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матір`ю відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини та/або свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю (ч.ч. 2-3 ст. 161 СК). Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи вищевикладене, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, при прийняття рішення суд насамперед враховує інтереси малолітньої [PERSON] . Позивачем суду надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на обґрунтування своїх вимог. При досліджені та системній оцінці даних доказів, суд дійшов висновку, що позивач створила належні умови для проживання та виховання доньки [PERSON] , всіляко сприяє її адаптації на новому місці проживання, має з нею тісний духовний та емоційний зв`язок, в тому числі обумовлений й віком доньки та належністю їх обох до жіночої статі. Всупереч встановленого ст.12, 81 ЦПК України обов`язку доказування, відповідачем доказів протилежного не надано. Враховуючи вищевикладене та бажання самої дитини проживати разом з матір`ю, її небажання розлучатись зі старшою сестрою [PERSON] , яка в силу свого захворювання більшість часу перебуває на лікуванні в Національному інституті раку (м. Київ), який розташований набагато ближче до місця проживання позивача, аніж до місяця проживання відповідача, суд вважає, що найкраще інтересам дитини відповідатиме рішення суду про її проживання разом з матір`ю. За таких обставин позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Документально підтверджені судові витрати у справі складають 840,80 грн сплаченого позивачем судового збору. Судові витрати суд розподіляє відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України та повність покладає їх на відповідача в зв`язку з повним задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved