Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

11.12.2019 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача, в якому позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 28.04.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м.Харків, актовий запис №357. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, втрату взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, сім`я фактично розпалася, спільний бюджет не ведеться. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач вважає, що подальше сімейне життя та примирення між ними неможливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, представник позивача - адвокат НЕвольниченко О.О. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, розглядати справу за їх відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлена завчасно належним чином про час та місце розгляду справи, подала до суду заяву, в якій визнала позов в повному обсязі, проти ухвалення судом рішення в підготовчому засіданні не заперечувала, клопотань не має, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.04.2006 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований 28.04.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м.Харків, актовий запис №357. (а.с.12). Від шлюбу подружжя має дітей не має. Спільного господарства та бюджету подружжя не ведуть, примирення не бажають. Їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved