Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

11.10.2021 [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що проживає разом з нею за адресою [ADDRESS] , в якому визначити тимчасові обмеження її прав відносно [PERSON] , [INFO] строком на 6 місяців з наступними заборонами: заборонити на вхід та перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонити в будь який спосіб контактувати з [PERSON] , [INFO] , заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] ; заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заява мотивована тим, що [PERSON] проживає в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , який вже тривалий час зловживає спиртними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння застосовує до [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Неодноразово викликався наряд патрульної поліції та складені термінові заборонні приписи відносно [PERSON] , а також складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП серія ААБ №672231 від 07.10.2021 р. Заявниця вважає, що [PERSON] застосовує до неї психологічне та фізичне насильство, наміри останнього також виражаються у погрозах, такі його протиправні дії носять систематичний характер, вважає себе жертвою домашнього насильства, просить суд захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В судовому засідання заявниця [PERSON] доводи заяви підтримала, просила видати обмежувальний припис [PERSON] строком на шість місяців. Представник заявниці [PERSON] адвокат Козлов О.Ю. доводи заяви пітримав, просив задовольнити. Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена судом належним чином, проте в судовому засіданні від 13.10.2021 [PERSON] свою вину у застосуванні домашнього насильства відносно [PERSON] визнав, зазначив, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вислухавши заявницю [PERSON] , її представника адвоката Козлова О.Ю. враховуючи позицію заінтересованої особи [PERSON] , заслухавши пояснення свідка [PERSON] , яка підтвердила доводи заяви та обставини, на які посилається заявниця [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в ст. 1 надає наступні визначення: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно зі ст. 2 предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя; та ін.. Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків. Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону). В порядку визначному ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених ч. 1 цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з ч. 4 цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого 05.10.2000 Орджонікідзевським РВУМВС України в Запорізькій області. Також встановлено судом і сторонами не оскаржується, що [PERSON] , [INFO] є її сином, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України, номер документа [NUMBER] від 31.08.2018, та витягом з Єдиного Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2314-2002438-2018 від 11.09.2018. 07.10.2021 інспектором УПП в Запорізькій області ДПП було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , яким встановлено на строк з 07.10.2021 по 10.10.2021 зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , на заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи а також в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Інспектором УПП в Запорізькій області ДПП був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 672231 від 07.10.2021 р відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За змістом даного протоколу [PERSON] , 07.10.2021 о 00-13 годині за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно мати, а саме, виражався нецензурною лайкою, штовхав, хапав за руки, погрожував, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Допитана в ході судового засідання свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] та [PERSON] підтвердила факт застосування до заявниці домашнього насильства з боку її сина [PERSON] , який зловживає спиртними напоями, чинить сварки, сутички, вночі вмикає музику, застосовує до своєї матері фізичну силу, погрожує, такі викрики чути крізь стіну, що заважає сусідам, неодноразово з таких підстав викликали поліцію, така його поведінка носить систематичний характер. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних належних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, а ні ж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. Зважаючи на вказані докази, є об`єктивні підстави вважати, що вчинення [PERSON] насильства в сім`ї, носить систематичний характер, існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій. Із вказаних доказів випливає, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають. Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких; важкі наслідки спричинені цим та бажання заявниці попередити такі та захистити від таких себе, свідчать наведені вище докази та звернення [PERSON] до суду та правоохоронних органів. Під час розгляду справи «Беваква та С. проти Болгарії» у рішенні від 12.09.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що хоч основним об`єктом статті 8 Конвенції є захист фізичних осіб від свавілля державних органів, додатковими об`єктами можуть бути і позитивні зобов`язання, що проявляються в ефективній «повазі» до приватного та сімейного життя і такі зобов`язання можуть включати в себе застосування заходів з врегулювання відносин між фізичними особами. Діти та інші вразливі особи мають право на ефективний захист (§64). Суд також наголосив, що концепція приватного життя включає в себе фізичну та психологічну недоторканість людини. Окрім цього, позитивні зобов`язання державних органів в аспекті забезпечення прав, передбачених статтями 2 та 3 Конвенції, а в окремих випадках статтею 8 самостійно або у поєднанні зі статтею 3, можуть включати обов`язок встановлювати та застосовувати на практиці відповідне законодавство, що дозволяє захистити проти насильницьких актів з боку фізичних осіб (§65). Дослідженням наданих заявником доказів встановлено, що доводи заяви знайшли своє підтвердження, оскільки наявність конфлікту між сторонами, що мало наслідком звернення заявниці із заявами до поліції, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем її проживання. На переконання суду, вказані докази в своїй сукупності підтверджують факт тривалого психологічного насильства в сім`ї, а також зважаючи на неодноразовість вчинення такої поведінки, суд вважає, що вказані докази свідчать про те, що вчинення [PERSON] психологічного насильства в сім`ї щодо заявниці має місце тривалий час і вважає, що існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій [PERSON] , а також можливої ескалації такого насильства. Визначаючи види заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків обмежувальним приписом, суд враховує обставини справи, тривалість неприязних стосунків. За змістом ч. 7 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Щодо повнолітніх осіб такі обмеження відсутні. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд, з метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства у сім`ї вважає необхідним видати обмежувальний припис відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника строком на три місяці та покладення на неї обов`язків, передбачених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial