Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до Одеської міської ради про визнання права власності, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що він проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1982 року по цей час, несе всі витрати, пов'язані з благоустроєм цього житла. За цей час позивач зробив декілька ремонтів у вказаній квартирі. 11 жовтня 2012 року засіданням комісії з житлових питань Малиновської районної адміністрації прийнято рішення щодо переоформлення особового рахунку на кімнату № 22 на ім'я [PERSON]. У відповідності до довідки №303/01-03 від 15.04.2013 року, позивач [PERSON], участі у приватизації житла за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] - не приймав, житловий чек не використовував. Згідно з довідкою від 21.03.2013 року за №416354.63.13 станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] право власності на нерухоме майно не зареєстроване. Проте, не зважаючи на ці обставини, позивачу було відмовлено у приватизації двохкімнатної квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим він змушений звернутись із зазначеним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, від представника позивача надійшла до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності або про відкладення судового засідання не подавав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1982 року по цей час, що вбачається із витягу з протоколу №17 засідання громадської комісії з житлових питань Малиновської райадміністрацїї, довідки (виписки із домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №87 від 17.11.2014 року Дільниці №2 КП ЖКС «Хмельницький». [PERSON] несе всі витрати, пов'язані з благоустроєм цього житла, що вбачається із довідки б/н Дільниці №2 КП ЖКС «Хмельницький», рахунку-повідомлення 1-КП «Хмельницький, Діл. №2»№4539 від 06.11.2014 року, станом на 01.01.2014 року. 11 жовтня 2012 року засіданням комісії з житлових питань Малиновської районної адміністрації прийнято рішення щодо переоформлення особового рахунку на кімнату №22 на ім'я [PERSON]. У відповідності до довідки Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» №303/01-03 від 15.04.2013 року, позивач [PERSON], участі у приватизації житла за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] - не приймав, житловий чек не використовував. Згідно з довідкою Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 21.03.2013 року за №416354.63.13 станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] право власності на нерухоме майно не зареєстроване. Проте, не зважаючи на ці обставини, позивачу було відмовлено у приватизації двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Вимогами Житлового кодексу Української PCP встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку,встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Згідно зі статтями 31, 40, 42 цього закону громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов. У відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного і житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих і поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло і безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Україна є соціальною, правовою державою, в якій найвищою соціальною цінністю визнається людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека; зміст і спрямованість діяльності держави в соціальній сфері визначають права і свободи людини та їх гарантії. Одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату. Права і свободи людини закріплюються і в міжнародних актах, які є частиною національного законодавства України, у разі надання Верховною Радою України згоди на їх обов'язковість (частина перша статті 9 Конституції України. Загальна декларація прав людини 1948 року передбачає право кожної людини на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї. У Декларації зазначено, що необхідний життєвий рівень забезпечує, зокрема, житло (пункт 1 статті 25). Аналогічне положення міститься в пункті 1 статті 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР від 19 жовтня 1973 року N 2148-VIII, в якому, крім вказаного, закріплено обов'язок держав - учасників Пакту вживати необхідних заходів для забезпечення здійснення такого права. Отже, право людини на житло є загальновизнаним. Згідно з Конституцією України це право, як і інші конституційні права, є невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24). Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації житла як один зі способів набуття його у власність. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення їх до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов у повному обсязі, визнавши за позивачем право власності на спірний об'єкт. На підставі викладеного,

Outcome: approved