Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

10 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про зобов*язання внести зміни щодо формулювання причин звільнення до трудової книжки та звітів податкової інспекції, вказуючи, що 23 грудня 2014 року він уклав трудовий договір з відповідачкою - ФОП [PERSON], щодо прийняття на роботу на посаду юриста, при цьому сторони домовилися про термін дії договору - з 23 грудня 2014 року по 30 червня 2015 року. 30 червня 2015 року позивача було звільнено з посади, однак у звітах до податкової інспекції та трудовій книжці позивача відповідачкою помилково було вказано причину звільнення - за домовленістю сторін, а не у зв*язку із закінченням терміну трудового договору. Позивач з цим не згоден, тому звертався до відповідачки щодо внесення змін до формулювання причин звільнення, однак не зважаючи на визнання останньою своєї помилки, до теперішнього часу записи у трудовій книжці позивача та у звітах податкової інспекції не змінено, відповідачка посилається на відсутність вільного часу. Вважає, що встановлений законом строк для звернення до суду з даною позовною заявою був ним пропущений з поважної причини, оскільки він вважав, що відповідні зміни будуть внесені відповідачкою у добровільному порядку, та оскільки така обіцянка не була виконана - звернувся до суду із даним позовом коли отримав таку можливість, бо є інвалідом 2 групи через захворювання, пов*язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ, та у період травня-грудня 2015 року проходив ВЛК та повторний огляд МСЕК. Просив поновити\~\~\~йому строк\~\~\~\~на звернення\~\~\~\~з позовом до суду та ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача - ПП [PERSON], внести зміни до його трудової книжки та звітів податкової інспекції, а саме вказати, що він звільнений по закінченню строків трудового договору, тобто за пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, а також клопотання про поновлення строку звернення до суду, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 21-24). Заслухавши пояснення позивача, з*ясувавши думку відповідачки, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АГ №818607 (а.с. 22) [PERSON], РНОК [NUMBER] (а.с. 23), зареєстрована як фізична особа-підприємець з 18 грудня 2014 року. Як вбачається з копії трудової книжки позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 2), 23 грудня 2014 року його було прийнято на посаду юриста приватним підприємцем [PERSON] за трудовим договором № 052312100422, зареєстрованим у Костянтинівському центрі зайнятості (а.с. 3-4), що не оспорювалося відповідачем. Тобто, між сторонами існували трудові правовідносини, що регулюються нормами трудового законодавства України. 30 червня 2015 року позивача було звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, про що зроблено запис до трудової книжки позивача із позначкою про те, що трудовий договір знято з реєстрації (а.с. 4). Відповідно до\~ст. 48 КЗпП України, трудові книжки є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України Згідно п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 р. за № 58, запис про звільнення в трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 - ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 - зазначається на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження) його дата і номер. В силу ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Як встановлено у судовому засіданні та визнано відповідачкою, сторонами був визначений за погодженням строк трудового договору та позивач був звільнений при його закінченні - 30 червня 2015 року. Згідно положень\~\~ст. 235 КЗпП України\~\~у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та відповідача слід зобов*язати внести зміни до формулювання причин звільнення позивача за п.2\~ч.1 ст. 36 КЗпП України\~у трудову книжку позивача та звіти податкової інспекції. Згідно з ч.1\~\~ст.233 КЗпП України\~\~\~\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В силу ст. 243 КзПП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. На думку суду позивачем наведені достатні доводи, підтверджені документально, щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору, оскільки позивач звертався до відповідачки з проханням внесення змін щодо причин звільнення у добровільному порядку, що останньою не було здійснено, та звернувся до суду із даним позовом після проходження у період жовтня-листопада 2015 року огляду МСЕК та санаторного лікування у грудні 2015 року, бо являється інвалідом 2 групи через захворювання, пов*язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 2, 19-20). Тому, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивачу [PERSON] строку звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору щодо звільнення. Згідно ч.3\~ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, у зв*язку із задоволенням у повному обсязі позовних вимог [PERSON], який є інвалідом 2 групи (а.с. 2) та звільнений в силу вимог закону від сплати судових витрат при поданні позову, з відповідача у справі підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн., як за спір немайнового характеру.

Outcome: approved