Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

12.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду до [PERSON] із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 128, розташований по вул. Шевченко в с. Лиман Зміївського району Харківської області. Стягнути з відповідача на свою користь 704 грн. 80 коп. судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником будинку № 128, розташованого по вул. Шевченко в с. Лиман Зміївського району Харківської області. На протязі останнього року відповідач за зареєстрованою адресою не проживає, комунальні платежі не сплачує, особистих речей відповідача в будинку не має. Перешкод в користуванні будинком відповідачем позивач не чинить. Наявність реєстрації [PERSON] у будинку, порушує право приватної власності позивача та перешкоджає вільно розпоряджатись, володіти та користуватись житлом. Із вказаних підстав позивач звернулась до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Учасники справи в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] у поданій заяві просила провести розгляд без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Відповідач [PERSON] у поданій заяві просив провести розгляд без його участі. Проти задоволення позову не заперечував. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 02.02.2010 року, ВММ № 714691, позивач є власником будинку № 128 в с. Лиман, Зміївського району Харківської області. (а.с. 6) Зазначене підтверджується копією витягом КП Зміївське БТІ Харківської області від 08.02.2010 року №25257357. (а.с. 7) Відповідно до копії будинкової книги на будинок № 128 по вул. Шевченко в с. Лиман Зміївського району Харківської області, довідки Лиманської сільської ради № 945 від 12.10.2018 року, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у вказаному будинку. (а.с. 9 - 12, 14) Актом обстеження від 12.10.2018 року № 118, який складений депутатом Лиманської сільської ради [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON] підтверджується, що в буд. № 128 по вул. Шевченко в с. Лиман, Зміївського району Харківської області зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], однак з серпня 2017 року за місцем своєї реєстрації він проживає. (а.с. 13) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, [PERSON], як власник, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.\~\~\~\~ Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 402 ЦК України, члени сім'ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач з серпня 2017 року не проживає без поважної причини за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, [PERSON] належить повернути з державного бюджету 352 грн. 40 коп., що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved