Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

10.09.2020 року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити, факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.02.2017 р. державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М., за реєстровим №3-139, за яким їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , де у графі «по-батькові» власника помилково записано як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », посилаючись на такі обставини. Заявниця стверджує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.02.2017 р. державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М., за реєстровим №3-139, їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] .У вказаному свідоцтві про право на спадщину за законом у графі «по-батькові» заявниці записано як « [PERSON] », а у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Іллічівським РВ УМВС України в Одеській області 03.12.1997 р. - « [PERSON] », а тому заявниця вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Заявниця в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, представник заявниці подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказав, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином та своєчасно, надіслав заяву, у якій заявлені вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту належності документів підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи. Справи окремого провадження не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв`язку з укладенням мирової угоди. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджує паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Іллічівським РВ УМВС України в Одеській області від 03.12.1997 року. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.02.2017 р. державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М., за реєстровим №3-139, їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 74.0 кв.м., в т.ч. житловою - 41,6 кв.м., та надвірних будівель і споруд під літерами: «Б» - літня кухня; «Д» - навіс з погрібом; «Ж» - гараж; «Е» - лазня; №1-5 - огорожі; І-ІІ - мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 507 кв.м.Право власності є зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.02.201 7р., номер запису про право власності: 19203893.У вказаному свідоцтві про право на спадщину за законом у графі «по-батькові» заявниці записано як « [PERSON] », а у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Іллічівським РВ УМВС України в Одеській області 03.12.1997 р. - « [PERSON] ». Таким чином, через невідповідність відомостей у графі «по-батькові» в свідоцтві про право на спадщину за законом, посвідченого 26.02.2017 р. державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М., за реєстровим №3-139, виданого « [PERSON] » замість « [PERSON] », унеможливлює подальшу реалізацію прав власника на зазначене домоволодіння. Про описку при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, також, свідчить та обставина, що у вказаному документ вказано дату народження дату народження заявниці - [INFO] , та її РНОКПП - [NUMBER] . Вказана помилка створює складнощі при розпорядженні власністю, а тому необхідно встановити факт належності заявниці вказаного свідоцтва про право на спадщину за законому судовому порядку, оскільки іншим чином заявниця не може довести належність їй вказаного правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності документів необхідна заявниці для реалізації своїх прав власника на належне їй домоволодіння. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було дано роз`яснення що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: ?згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; ?чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; ?заявник не мас іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, якій посвідчує факт, що мас юридичне значення; ?встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. На підставі вказаних доказів суд вважає можливим задовольнити заяву про встановлення факту належності документів [PERSON] , а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.02.2017 р. державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М., за реєстровим №3-139, за яким їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved