Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

12.12.2019 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання майна. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 2351,32 грн. за послуги утримання будинку та прибудинкової території, 542, 27 грн. за послуги вивозу твердих побутових відходів (сміття), 1000,14 грн. за послуги з газопостачання, 5797,73 грн. за послуги з опалення, разом у сумі 9691, 46 грн. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначає, що в період з листопада 2016 року по липень 2019 року була співвласником житлового приміщення загальною площею 76,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного об`єкта нерухомості на праві спільної часткової власності є колишній чоловік позивача [PERSON] та їх донька - [PERSON] 03.07.2019 року позивачем було відчужено 1/4 частку квартири загальною площею 76,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] шляхом укладення договору дарування. В період з листопада 2016 року по липень 2019 року позивач та відповідач разом були співвласниками об`єкта житлової нерухомості відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності, однак фактично за вищевказаною адресою не мешкали. Відповідач, починаючи з 2015 року за вказаною адресою не з`являється, жодної участі в утриманні зазначеного житлового приміщення не приймає. Вартість всіх комунальних послуг сплачує позивач. Оплата за комунальні послуги (опалення, утримання будинку, прибудинкової території, газопостачання, вивіз твердих побутових відходів) здійснювалась [PERSON] . За таких обставин, позивач вважає, що таке ставлення відповідача до своїх обов`язків зі сплати коштів за утримання належного останньому нерухомого майна суперечить вимогам чинного законодавства і свідчить про свідоме нехтування ним своїми обов`язками, а тому звернулась до суду із позовною заявою. 13.12.2019 року ухвалою судді позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання майна прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу запропоновано подати письмові заперечення проти позову, якщо такі будуть, з посиланнями на докази, якими вони обґрунтовуються. 25.09.2020 року від [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів про зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта громадянина України у виді ID-картки від 13.08.2020 року, свідоцтвом про шлюб від 25.07.2020 року та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 19.08.2020 року. 23.03.2021 року від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому остання просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 3468, 40 гривень. Учасники справи в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача відзивів на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Позивач надала клопотання, в якому просить провести розгляд справи без її участі, позов підтримує, позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 170543462, 170544367, 170545314 від 14.06.2019 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з листопада 2016 року по липень 2019 року на праві спільної часткової власності були співвласниками житлового приміщення загальною площею 76,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 172498670 від 03.07.2019 року, [PERSON] відчужено 1/4 частку вказаної квартири шляхом укладення договору дарування. Згідно Довідки від 06.10.2019 року, виданої головою ОСББ «За Дніпром», [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкають. З копій квитанцій про сплату за надані комунальні послуги вбачається, що оплата здійснювалася [PERSON] із відкритих на її ім`я рахунків. На час виникнення спірних правовідносин, діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV в редакції від 24.06.2004 року, відповідно до ст. 19 якого, учасниками у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 ч. 3 ст. 23 вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом або одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. Аналогічні норми містяться і у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» №2189- VІІІ від 09.11.2017 року. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 543 ЦК України, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Частина 1 ст. 544 ЦК України передбачає право боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] на час спірного періоду належало на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] (по 1/4 частини вказаного майна) та [PERSON] (1/2 частини). Отже, відповідач у спірний період фактично являвся співвласником житлового приміщення. З огляду на квитанції, копії яких долучені до позовної заяви, позивачем за період з квітня 2017 року по липень 2019 року здійснено оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 37 223,21 грн. Таким чином, на утримання нерухомого майна до сплати відповідачем, відповідно до його частки власності, підлягає: - опалення (червень 2017 року - травень 2019 року): 23190,72?4=5797,73 грн.; - газопостачання (квітень 2017 року - лютий 2019 року): 3000,41?3=1000,14 грн.; - утримання будинку КП «Наше місто» (квітень 2017 року - червень 2018 року): 4033,93?4=1008,48 грн.; - утримання будинку ОСББ «За Дніпром» (липень 2018 року - липень 2019 року): 5371,34?4=1342,84 грн.; - вивіз сміття ТОВ «Умвельт Запоріжжя» (квітень 2017 року - червень 2018 року): 931,54?3=310,51 грн.; - вивіз сміття ТОВ «Вельмут Запоріжжя» (серпень 2018 року - липень 2019 року): 931,54?3=231,76 грн. Загальна сума за сплату житлово-комунальних послуг, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 9 691 грн., 46 коп. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено що він у спірний період оплачував житлово-комунальні послуги, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів на утримання майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо поданого позивачем клопотання про розподіл судових витрат, відповідно до якого остання просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 3 468, 40 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України, позивачем подано до суду разом із позовною заявою орієнтовний розрахунок судових витрат, які останній очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме: 1468, 40 грн., з яких: 768, 40 грн. витрати на судовий збір, 700, 00 грн. витрати на правову допомогу. Також, 23.03.2021 року, разом із клопотанням про розподіл судових витрат позивач подала до суду остаточний розрахунок судових витрат, що відповідає положенням ч. 3 ст. 134 ЦПК України, згідно якої попередній розрахунок судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Так, судом встановлено, що 07.10.2019 року між позивачем у справі [PERSON] та адвокатом Грамчук М.О. укладено договір про надання правової допомоги № 9, предметом якого є надання правової допомоги клієнту щодо стягнення коштів з [PERSON] на утримання майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня між позивачем [PERSON] та адвокатом Грамчук М.О. було укладено Додаткову угоду №9 про надання правової допомоги, сторони якої погодили, що вартість виконаних адвокатом робіт (послуг) обчислюється шляхом множення загальної кількості витрачених працівниками адвокатського бюро годин для вивчення документів, підготовки документів, підготовки пояснень і т.д. За участь в кожному судовому засіданні працівників Адвокатського Бюро, або Керуючого Бюро сплачує на користь Адвокатського Бюро гонорар у розмірі 700 гривень. На підтвердження виконання умов цього Договору суду надано Акт приймання-передачі виконаних послуг (виконання робіт) до договору надання правової допомоги № 9 від 07.10.2019 року в розрізі додаткової угоди № 1 від 07.10.2019 року; Рахунок № 07/10/2019-1 від 07.10.2019 року, Акт приймання-передачі виконаних послуг (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги № 9 від 07.10.2019 року в розрізі додаткової угоди № 1 від 07.10.2019 року; квитанціями про оплату послуг з надання правової допомоги [PERSON] на рахунок Адвокатського бюро «Грамчук і партнери» від 18.11.2020 року та 07.03.2021 року, розрахунок судових витрат в суді першої інстанції (підготовка проекту позовної заяви про стягнення коштів - 700 грн.; участь у судових засіданнях в суді першої інстанції - 1000,00 грн.; підготовка клопотання та остаточного розрахунку про стягнення судових витрат та правничу допомогу у справі, клопотання про розгляд справи без участі позивача - 1000,00 грн.; судовий збір - 768,40 грн. Разом 3468, 40 грн.). Таким чином, клопотання про розподіл судових витрат є належним чином обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved