Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

10 січня 2017 року Публічне акціонерне товариство «КБ «Український Фінансовий Світ» (далі ПАТ «КБ «УФС») в особі уповноваженої особи на ліквідацію [PERSON] звернулось до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 жовтня 2013 року [PERSON] уклав кредитний договір № 024/0007-О з ПАТ «КБ «УФС», відповідно до якого отримав кредит в сумі 10500,00 гривень, за фіксованою процентною ставкою у розмірі 29,00 % річних, з кінцевою датою повернення кредиту до 20 серпня 2014 року. В порушення вимог ст. ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим відповідно до вимог ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України позивач просить достроково повернути кредит на загальну суму 32561,38 гривень станом на 30 листопада 2016 року, з яких 8494,75 грн. сума заборгованості за кредитом, 5737,26 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, 10839,55 грн. сума заборгованості по пені за прострочення сплати процентів, кредиту, 813,64 грн. заборгованість 3% річних, 6622,18 грн. інфляційні збитки по кредиту, процентам. Позивач про час і місце судового розгляду оповіщений належним чином, його представник в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідно до них про відносини. Відповідач [PERSON] 15 жовтня 2013 року уклав кредитний договір № 024/0007-О з ПАТ «КБ «УФС», відповідно до якого отримав кредит в сумі 10500,00 гривень, за фіксованою процентною ставкою у розмірі 29,00 % річних, з кінцевою датою повернення кредиту до 20 серпня 2014 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість за договором в сумі 32561,38 грн. станом на 30 листопада 2016 року, з яких 8494,75 грн. сума заборгованості за кредитом, 5737,26 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, 10839,55 грн. сума заборгованості по пені за прострочення сплати процентів, кредиту, 813,64 грн. заборгованість 3% річних, 6622,18 грн. інфляційні збитки по кредиту, процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 024/0007-О 15 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та клієнтом [PERSON] Разом з тим, визначаючи суму заборгованості по кредитному договору, суд вважає за необхідно зазначити наступне. Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобовязані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.20 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015р. на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» місто Донецьк Донецької області відноситься до вказаного Переліку. Відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в м. Донецьку, отже на нього поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем безпідставно на суму заборгованості за кредитним договором нараховано сума заборгованості по пені за прострочення сплати процентів, кредиту в сумі 10839,55 грн., яка підлягає виключенню із суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно розяснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.36 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. № 10 із змінами, внесеними згідно з постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015р. № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-У1). З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за первісним позовом становить 66,54 %, з розрахунку 32561,38 грн. 100%, 21667,83 грн. х%, х = 21667,83 грн. х 100% : 32561,38 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 916,92 грн., з розрахунку 66,54 % х 1378 грн. : 100%. Відповідно до ст. ст.525, 526, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial