Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

1. 13 листопада 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від 25.10.2003. За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване за відповідачкою. Тепер остання заперечує право позивача на це майно, що стало причиною його звернення до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири (а.с.а.с. 2 4, 9). 2. 12 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , у якому просила поділити три автомобіля, придбані сторонами за час шлюбу. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2020 зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] (а.с.а.с. 26 30). 3. 03 березня 2020 року суд за заявою [PERSON] забезпечив зустрічний позов, наклавши арешт на автомобіль марки «Volkswagen Golf» 2015 року випуску (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1\~598,0 см3, автомобіль марки «Opel Astra» 2000 року випуску (номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1\~598,0 см3, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311» (номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2\~148,0 см3 та заборонивши їх відчуження (а.с.а.с. 107, 108). 4. 04 червня 2020 року суд постановив ухвалу про залишення зустрічного позову без розгляду (за заявою позивача), закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 122). 5. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, пояснивши, що за час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване за відповідачкою. Відповідачка заперечує право позивача на вказане майно. Тепер шлюб між сторонами розірвано. У придбанні квартири брали участь обидві сторони. 6. Відповідачка, її представниця у суді не заперечували проти задоволення заявленого у справі позову. 7. Суд, заслухавши пояснення сторін, представниці відповідачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 8. Судом було встановлено, що 05.10.2003 між сторонами було укладено шлюб. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис №1144) (а.с. 7). 9. За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] (тепер Дніпро) (договір купівлі-продажу від 22.01.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. (реєстровий номер 173), зареєстровану на ім`я відповідачки (а.с. 8). 10. 14 січня 2020 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/3555/19 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с.а.с. 43 46). 11. Відповідно до частини 1 статті 60, статті 63 Сімейного кодексу України (далі СК) майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Подружжя мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. 12. Аналогічні положення містить у собі частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК). 13. Згідно з частиною 1 статті 61 СК об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, крім виключених з цивільного обігу. 14. Ураховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін, безумовно, поширюється на спірну квартиру. Вона була придбана під час шлюбу за безпосередньої участі сторін, не є річчю індивідуального користування, що є підставою для такого висновку суду. 15. За правилами, встановленими частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 СК, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 16. Частиною 1 статті 71 СК визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. 17. Відтак суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнавши за позивачем права власності на половину придбаної під час шлюбу квартири. 18. За змістом частин 1, 9, 10 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. 19. З огляду на зміст приведеної норми суд, залишивши зустрічний позов без розгляду, вважає за необхідне скасувати заходи його забезпечення, ужиті ухвалою від 03.03.2020. 20.

Outcome: approved