Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

11 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Корабельного суду із зазначеним позовом до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ ДВС) та Головного управління ДПС у Миколаївській області. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на підставі постанови державного виконавця від 13 вересня 2010 року було накладено арешт на все нерухоме майно померлого [INFO] [PERSON] , який є батьком її підопічної малолітньої [PERSON] , про що вона дізналася, звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав. Посилаючись на те, що [PERSON] є спадкоємицею батька, а також на те, що виконавче провадження, в яких останній був боржником, закінчено, просила звільнити з-під арешту все нерухоме майно, що належало [PERSON] 02 червня 2021 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в порядку ст.ст. 31, 32 ЦПК України. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, вказала, що повністю підтримує заявлені вимоги, інші учасники справи про причини своєї неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 218325892 від 30 липня 2020 року (а.с. 82-100) вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно), що належить [PERSON] , відділом ДВС було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця від 13 вересня 2010 року у виконавчому провадженні № 21302566. Відповідно до досліджених судом свідоцтв про народження (а.с. 11) та про смерть (а.с. 14) вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , і у відповідності зі ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги. Згідно з відповіддю на заяву позивачки за вих. № 54610/108-37 від 30 липня 2020 року, наданою відділом ДВС (а.с. 18), на виконанні відділу знаходилось виконавче провадження № 21302566, яке у 2011 році було завершено та в подальшому знищено у зв`язку з закінченням терміну його зберігання згідно з п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 25 грудня 2008 року № 2274/5.. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час малолітня [PERSON] як спадкоємиця першої черги не має можливості належним чином реалізувати своє право на спадкування, підстав для накладення арешту на це майно за вищевказаним виконавчим провадженням немає, суд вважає можливим задовольнити вимоги опікуна малолітньої [PERSON] - позивачки [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved