Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

11 червня 2021 року позивач, через свого представника, звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №11144, виданий 25.04.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову послалася на те, що в квітні цього року вона отримала поштою постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць A. A. ВП №64612500 від 23.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження. Дана постанова винесена на підставі виконавчого напису №11144, виданого 25.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Згідно з даною постановою вона являється боржником за кредитним договором №19050810 від 02.05.2019 року, укладеним з ТзОВ Фінансова компанія «ФОРЗА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №20200820-Ф/1 від 20.08.2020 року є ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт-Капітал». Сума заборгованості вказана - 11 961,20 грн., яка складається з простроченої заборгованості - 8 249,00 грн та відсотків - 3712,20грн. Також зазначено, що стягненню підлягають мінімальні витрати виконавчого провадження на загальну суму 191,38грн. та основна винагорода приватного виконавця - 1196,12грн. 20 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та дану постанову скеровано по місцю її роботи, а саме на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля». Також зазначає, що жодних кредитних договорів з ТзОВ Фінансова компанія «ФОРЗА» вона не укладала. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою від 14.06.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 13:00 год 07 липня 2021 року з повідомленням сторін, який в подальшому ухвалою суду був відкладений на 04.08.2021 р. у зв`язку із неявкою сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. 18.06.2021року представник позивача подав заяву до суду про забезпечення позову. Ухвалою суду від 23.06.2021р. задоволено заяву про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вказаному виконавчому провадженні. 04.08.2021р. розгляд справи було відкладено на 14.09.2021року у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. 14.09.2021 року сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ним поштової кореспонденції 23.06.2021 року (а. с. 62) та 16.08.2021 року (а. с. 89). Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А., в судові засідання 07.07.2021 року, 04.08.2021 року та 14.09.2021 року не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О. С., у судові засідання 07.07.2021 року, 04.08.2021 року та 14.09.2021 року не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. Відтак, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача та третіх осіб, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів для розгляду справи по суті. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Частиною 1 ст.280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що 25.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О. С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11144 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №19050810 від 02.05.2019 року, укладеним з ТзОВ Фінансова компанія «ФОРЗА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №20200820-Ф/1 від 20.08.2020 року є ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт-Капітал» (а. с. 10). У даному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 21.08.2020 р. по 06.01.2021 р.; сума заборгованості становить 11 961,20 грн., яка складається з простроченої заборгованості - 8249,00грн та відсотків - 3712,20грн. 23.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №64612500 про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт-Капітал» заборгованості в розмірі 11 961,20 грн. (а. с.11). Цього ж дня приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем, у виконавчому провадженні ВП №64612500, була винесена постанова про стягнення з боржника винагороди у сумі 1 196,12 грн. (а. с. 13-15) та була винесена постанова про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 191,38грн. (а. с. 16,17). 20.04.2021 р. вищевказаним приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису від 25.01.2021 року, вчиненого Горай Олегом Станіславовичем приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №11144 щодо стягнення заборгованості в користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт-Капітал» у сумі 11 961,20 грн. (а. с. 18-20). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок). Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 61-884св17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Відтак, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (постанова у справі № 756/7916/15-ц) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не погоджується із заборгованістю, оскільки зазначає, що жодних договорів з ТзОВ Фінансова компанія «ФОРЗА» не укладала. Також суду не надано доказів того, що при вчинені виконавчого напису нотаріусом було проведено перевірку та встановлено факт безспірності боргу. Крім цього, відповідачем та третьою особою не було представлено суду докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення стягувача про наявність заборгованості. Також, у суду відсутні відомості, які б свідчили про відсутність спору щодо заборгованості. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку №296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якою стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса вказано, що нотаріус керувався ст. ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 25.01.2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду , право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved