Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

12.01.2021 року Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення, посилаючись на те, що позивач надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення, у тому числі й квартири [ADDRESS] . Згідно актів приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Веста++» та Витягів ДРРПНМ квартира за адресою [ADDRESS] на праві власності належала до 06.08.2020 року [PERSON] та [PERSON] (по Ѕ частці). Стягнення боргу станом на 01.10.2019 року задоволено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2020 року, справа № 712/14364/19. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачують надані позивачем послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2019 року по 05.08.2020 року включно утворилась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення вього на загальну суму 3076,40 грн. Серпень 2020 року (79,33+93,57) : 31 день х 5 днів = 27,89 грн. (з 01.08..2020 по 05.08.2020 включно). За період з 01.10.2019 року по 05.08.2020 року 2446,59 + 774,82 (79,33 + 93,57 нарахування за серпень) + 27,89 (нарахування з 01.08.20 по 05.08.20) = 3076,40 грн. Невиконання відповідачами обов`язків, прямо передбачених законодавством, по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення зачіпає інтереси не тільки позивача, а й держави, оскільки вона не отримує прибутку від діяльності підприємства та втрачає можливість своєчасно проводити заходи по раціональному відтворенню водних ресурсів, а позивач позбавлений можливості своєчасно проводити ремонтні роботи, направлені на поліпшення якості питної води та гарантоване водопостачання. Крім того, позивач, не отримуючи оплату за надані послуги, фактично кредитує відповідачів, що прострочили виконання грошових зобов`язань. Просять стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 3076,40 грн. Стягнути з відповідачів на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради витрати на сплату судового збору в сумі 2102 грн. 08 лютого 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, та зазначила, що [PERSON] з 01 липня 2014 року не проживає за зазначеною адресою, а фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Особистий рахунок зареєстрований за [PERSON] [PERSON] не є власником майна за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не мала можливості користуватися водопостачанням та водовідведенням, договір на водопостачання з КП «Черкасиводоканал» не укладала. В зазначеній квартирі була прописана, однак із-за відсутності можливості проживати у ній, фактично проживала за іншою адресою, з спірної квартири була знята з реєстрації 14.08.2019 року. Даними послугами користування брат відповідача [PERSON] і саме він має сплачувати за спожиті комунальні послуги, оскільки він фактично проживає у даній квартирі після прийняття спадщини. Відповідачем [PERSON] надано суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з неї заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Заслухавши сторони,\~дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі\~статтею 5 вказаного Закону\~до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст. ст.\~67-68,\~162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В судовому засіданні встановлено, що КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачують надані позивачем послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2019 року по 05.08.2020 року включно утворилась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення всього на загальну суму 3076,40 грн. Серпень 2020 року (79,33+93,57) : 31 день х 5 днів = 27,89 грн. (з 01.08.2020 по 05.08.2020 включно). За період з 01.10.2019 року по 05.08.2020 року 2446,59 + 774,82 (79,33 + 93,57 нарахування за серпень) + 27,89 (нарахування з 01.08.20 по 05.08.20) = 3076,40 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 254114830 від 23.04.2021 року, відповідачка [PERSON] та [PERSON] були власниками по Ѕ частини квартири за адресою [ADDRESS] . до 06.08.2020 року. Як вбачається із відповіді відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 25.01.2021 року, що надійшла на адресу суду 04.02.2021 року, відповідачка [PERSON] , з 14.08.2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто за іншою адресою. [PERSON] знаяти з реєстрації 07.09.2020 року за адресою: [ADDRESS] . Однак, на час виникнення заборгованості по водопостачанню та водовідведенню відповідачі були власниками квартири [ADDRESS] , та як власники зазначеної квартири являлися споживачем послуг, які надавав позивач. Факт відсутності реєстрації відповідачки [PERSON] у квартирі, яка належала їй на праві власності, не звільняє останню, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які надаються Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц. Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідачів як на співвласників квартири незалежно від факту їх реєстрації чи проживання у житловому приміщенні. Так, у постановах Верховного Суду від 2 квітня 2020 р. у справі № 757/29813/17-ц, 25 червня 2020 року у справі 520/16591/16-ц сформульована правова позиція про те, що не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, так само як і факт відсутності реєстрації особи в квартирі не звільняє\~її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Окрім того, не проведення державної реєстрації права власності не свідчить про не отримання власником житлово-комунальних послуг, навіть, і при відсутності укладених договорів про їх надання. Момент звернення власника до відповідного органу з метою проведення державної реєстрації залежить від волевиявлення власника (постанова Верховного Суду у справі № 910/17128/16 від 12.06.2017 року). Таким чином, на відповідачів, як на власників майна, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються до квартири [ADDRESS] , позивачем - Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради. Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва №170 від 23.10.2013р. «Про затвердження Порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів - споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та житлового законодавства України передбачено, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Така ж правова позиція викладена в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-3986св14 від 11.06.2014. Відкриття окремих рахунків не передбачено Законом «Про житлово-комунальні послуги» як підставу для припинення солідарного обов`язку споживачів (співвласників). Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] за період з 01 лютого 2016 року по 01 жовтня 2019 року в розмірі 6647,42 грн., 3% річних 689,20 грн., інфляційні витрати 51,66 грн. Однак, відповідачі і надалі не оплачували надані їм послуги, в зв`язку з чим у них утворилась заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2019 року по 05.08.2020 року включно в загальній сумі 3076,40 грн., що підтверджується довідкою про нарахування плати та розміру платежів. Також в судовому засіданні встановлено, що договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення між КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської та відповідачами\~\~не укладався, однак не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів [PERSON] та [PERSON] ) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Відповідно до частин першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у справі № 487/955/18 від 12.03.2021 р. аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, щ о критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Вказана правова норма є спеціальною по відношенню до інших приписів цивільного законодавства, тому у даному випадку обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги не ставиться в залежність від наявності укладеного договору на надання таких послуг. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 910/17128/16 від 12.06.2017 року. В силу\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст.\~526,\~530 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у\~ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень\~ст. 611 ЦК України, - уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не вносили плату за надані послуги водопостачання та водовідведення, що надавались позивачем за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2019 року по 05.08.2020 року включно, вони мають заборгованість за вказані послуги в розмірі 3076,40 грн. 68 коп., тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення із відповідачів на його користь судових витрат, то суд приходить до висновку, що вони також підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з пунктом 3 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн., що стверджується платіжним дорученням № 18838 від 03.06.2020 року на суму 1891,80 грн. та платіжним дорученням № 21724 від 22.12.2020 року на суму 210,20 грн., а позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає, що вказані суми судових витрат також мають бути стягнуті з відповідачів на користь позивача. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою\~статті 95 ЦПК України\~передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved