Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

11.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати виконавчий напис від 08.11.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №18779, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми коштів 978,40 доларів США (що за курсом НБУ станом 07.09.2017 року складає 25418,83 грн.) за кредитним договором №70972 від 15.06.2007, таким що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати. Як на підставу позову посилається на те, що 15.06.2007 року між відповідачем та ним укладено кредитний договір № 70972 cred, за яким банком йому було надано кредит в розмірі 5 000,00 доларів США, зі строком повного погашення кредиту 13.06.2008 року. Оскільки він несвоєчасно сплачував кредит, то банк звернувся до суду 03.06.2010 з відповідним позовом, у якому просив стягнути заборгованість за кредитом та проценти за користування кредитом станом на 22.11.2009 року. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06.10.2010 року у справі № 2-5214/10/05 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі, стягнуто з [PERSON]. [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором та відсотками у сумі 341,11 доларів США. судові витрати у сумі 171.00 грн. На виконання вказаного рішенням суду у справі № 2-5214/10/05 , Київським ВДВС Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 36728541 про стягнення з нього грошових коштів на користь «Приватбанку» , за виконавчим листом № 2-5214/10/05 від 13.12.2012 року. Постановою Київського ВДВС ХМУЮ від 13.01.2016 року у виконавчому проваджені № 36728541,було звернено стягнення на заробітну плату [PERSON], - 293,40 грн., виконавчий збір; 100,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій; 2 933,99 грн. борг за виконавчим листом. Ним було погашено повністю борг за судовим рішенням у справі № 2-5214/10/05 та витрати за виконавчим провадженням. Постановою Київського ВДВС ХМУЮ від 15.03.2016 року виконавче провадження № 36728541 було закінчено у зв'язку з повним погашенням боргу [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, як стало йому відомо з місця роботи, державний виконавець Київського ВДВС м. Харків здійснює стягнення заборгованості на підставі постанови від 20.03.2018 за ВП 55368270 відносно нього. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 08.11.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №18779. Виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки строк, за яким провадиться стягнення за вищевказаним виконавчим написом - 3737 днів, а саме з 15.06.2007 року по 07.09.2017 року, тобто поза межами строку позовної давності, що суперечить вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 року та ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», у яких встановлено можливість здійснення стягнення лише в межах строку позовної давності. Крім того, при вчиненні виконавчого напису борг стягувався за період з 15.06.2007 року по 07.09.2017 року, та не взято до уваги погашення [PERSON] боргу за кредитним договором № 70972 від 15 червня 2007 року, про що свідчить Постанова Київського ВДВС ХМУЮ від 15.03.2016 року, платіжні доручення. Таким чином, фактично відбувається подвійне стягнення боргу. Крім того, в пакеті документів отриманих ним від нотаріуса, який вчиняв виконавчий напис, відсутня виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відсутність вищезазначеного документу свідчить про те, що виконавчий напис здійснений всупереч вимогам п. 2 Постанови КМУ від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у якому зазначено про необхідність наявності виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 18.06.2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження; призначено проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.; третій особі запропоновано надати свої письмові пояснення щодо заяв по суті справи протягом 15-ти днів з дня отримання. Ухвалою суду від 18.06.2018 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено; з метою забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом від 08.11.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за №18779, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми коштів 978,40 доларів США (що за курсом НБУ станом 07.09.2017 року складає 25418,83 грн.) за кредитним договором №70972 від 15.06.2007 року, та витрат з виконавчого напису у сумі 1800 грн. Жодного письмового відзиву чи письмових пояснень з приводу позову представник ПАТ КБ «Приватбанк» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до суду не надали, хоча ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками отримали, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення, роздруківка поштових відправлень «Украпошти». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 15.06.2007 року між «ПриватБанком» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №70972cred, згідно з умовами якого банком надано позичальнику кредит у розмірі 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом 24% річних, зі строком повного погашення кредиту 13.06.2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] кредитних зобов'язань за договором №70972cred від 15.06.2007, Банк звернувся 03.06.2010 року до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2010 року (у справі №2-5214/10/05) позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №70972cred від 15.06.2007 станом на 22.11.2009 року у сумі 341,11 доларів США, що складається з: тіла кредиту 218,66 доларів США, відсотків за користування кредитом 122,45 доларів США. Постановою ст. державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Конюховою В.А. від 15.03.2016 року закінчено виконавче провадження №36728541 з примусового виконання виконавчого листа №2-5214/10/05 виданого Київським районним судом м. Харкова 13.12.2012 про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 341,11 доларів США. Виконавче провадження закінчено у зв'язку з повним погашенням заборгованості згідно з платіжними дорученнями від 12.03.2016 року. 08.11.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріусу КМНО Швець Р.О. з заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за договором №70972cred від 15.06.2007 за період з 15.06.2007 по 07.09.2017 у сумі 978,40 доларів США, що в еквіваленті складає 25418,83 грн. 08.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18779, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості за договором №70972cred від 15.06.2007 за період за 3737 днів з 15.06.2007 по 07.09.2017 у сумі 978,40 доларів США, що в еквіваленті складає 25418,83 грн., яка включає заборгованість за: тілом кредиту 218,66 доларів США, відсотками - 759,74 доларів США. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року N3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. п. 3.1, 3.1, 3.4 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 5.6 кредитного договору сторони встановили строк позовної давності щодо стягнення заборгованості тривалістю 5 років. Разом з тим, в оскаржуваному написі нотаріуса зазначено, що стягнення заборгованості здійснено за період з 15.06.2007 року по 07.09.2017 року, тобто за 10 років. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п. п. 3.1, 3.1, 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки кредитну заборгованість стягнуто за межами 5-тирічного строку позовної давності, встановленого за згодою сторін договору. Відповідно до п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тлумачення статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» свідчить, що документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі вчинених нотаріусами виконавчих написів є: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 у справі за позовом позивача до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як зазначалось, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2010 року (у справі №2-5214/10/05) за вказаним кредитним договором №70972cred від 15.06.2007 року вже було стягнуто з [PERSON] на користь банку тіло кредиту у розмірі 218,66 доларів США (більш того, яке було сплачено боржником в березні 2016 року), натомість виконавчим написом нотаріуса від 08.11.2017 з відповідача було повторно стягнуто тіло кредиту у розмірі 218,66 доларів США, що призводить до подвійного стягнення заборгованості з відповідача. Крім того, враховуючи, що вказаним рішенням суду з відповідача стягувались також відсотки у сумі 122,45 доларів США станом на 22.11.2009 року, то при вчиненні виконавчого напису за період з 15.06.2007 року по 07.09.2017 року відбулось також частково подвійне стягнення заборгованості за відсотками. Вказані обставини є такими, що підтверджують, що виконавчий напис вчинено з порушенням вищевказаних норм законодавства. Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про виконавче провадження»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У п. 2 вказаної постанови КМУ від 29.06.99 № 1172 зазначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однією з підстав обґрунтування визнання напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначав в позові, що після того як йому стало відомо про цей напис, він звернувся до приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. з запитом, на підставі яких документів нотаріусом було вчинено оскаржуваний напис від 08.11.2017, та отримав відповідь від 25.04.2018 з копіями документів, у яких була відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Справді позивачем долучено до позову направленому йому приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. відповідь від 25.04.2018 №491/01-16 з копіями документів, прошиту та пронумеровану нотаріусом на 7 арк., однак серед вказаних копій, на підставі яких винесено оскаржуваний напис №18778 від 08.11.2017, відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Натомість ні відповідач, ні приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. з приводу вказаної обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, - не надали жодних доказів чи пояснень на спростування цих обставин. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Таким чином, належними, допустимими та достатніми доказами не були спростовані доводи позивача, що при вчиненні оскаржуваного напису 08.11.2017 року Банком була надана засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а отже відсутні підстави стверджувати, що стягнення відбулось на підставі необхідних документів, зазначених у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, що в свою чергу свідчить про відсутність безспірності заборгованості боржника. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання виконавчого напису №18779 від 08.11.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми коштів 978,40 доларів США (що за курсом НБУ станом 07.09.2017 року складає 25418,83 грн.) за кредитним договором №70972 від 15.06.2007, таким що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. (квитанція від 07.06.2018) та судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. (квитанція від 07.06.2018) за подання заяви про забезпечення позову, яка була ухвалою суду від 18.06.2018 задоволена, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1057 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved