Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

12.06.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року було роз'єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1250,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути аліменти в сумі 500,00 грн. щомісячно на утримання доньки та визначити місце проживання дитини разом з нею. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.09.2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, в якому у них [INFO] року народилась донька [PERSON]. З початку 2014 року сторони почали проживати окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинені. Зазначає, що неповнолітня донька проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, витрати на утримання дитини становлять близько 2500 грн. на місяць. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про визнання позову та просив справу розглядати без його участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07.09.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.03.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Малолітня дитина сторін залишилась проживати разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, оскільки сторони проживають окремо з початку 2014 року. Позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, на що слід зазначити наступне. Як встановлено з матеріалів справи відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісяця. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на її утримання. Позивач також просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], на що слід зазначити наступне. Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитиною, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням своїх батьків, і в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Відповідно до ч.4 ст.150 СК України батьки повинні поважати дитину. Статтею155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Встановлено, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання доньки з матір'ю. Тому, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітньої особи, враховуючи вік та стать дитини, її ставлення до кожного з батьків, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - позивачкою по справі та вбачає за можливе задовольнити її, враховуючи викладені вище обставини, а також те, що відповідач як батько дитини проти визначення місця проживання доньки разом з матір'ю не заперечував. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved