Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

12.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на наступні обставини. 25 липня 2011 року [PERSON] вчинила заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу земельну ділянку площею 4,69 га,посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №036369, розташовану на території Татарбунарської міської ради та житловий будинок по вул.Чорноморській,43 в м.Татарбунари Одеської області. 08 червня 2014 року [PERSON] померла у віці 86 років. Після її смерті залишились вищевказані земельна ділянка та житловий будинок, які позивач має право успадкувати за заповітом. В звязку з цим він звернувся до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на успадковане майно. У звязку з втратою державного акту на земельну ділянку, про що є відповідна обява у газеті, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на дану земельну ділянку. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Татарбунарської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №377790 (а.с.6) [PERSON] померла 10 червня 2014 року у с. Лиман Татарбунарського району Одеської області. Як видно з копії заповіту (а.с.7) від 25 липня 2011 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй земельну ділянку посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії II-ОД № 036396 площею 4,69 га, виданим 30.01.2004 року, що розташована на території Татарбунарської міської ради та житловий будинок по вул. Чорноморська, 43 в м. Татарбунари Одеської області, з приналежною до нього земельною ділянкою заповіла [PERSON], [INFO]. З копії Державного акту на право приватної власності серії II ОД № 036396 (а.с.8) вбачається, що земельна ділянка площею 4,69 га, що розташована на території Татарбунарської міської ради, дійсно належала на праві приватної власності [PERSON]. З довідки № Б-474/0-221/6-15 від 11.06.2015 року, виданої відділом Держземагенства у Татарбунарському районі Одеської області, видно, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 4,6881 га надана для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії II-ОД № 036396, з урахуванням коефіцієнтів індексації, станом на 01.01.2015 року становить 181644,78 грн. Відповідно до листа нотаріуса № 416/02-31 від 02.06.2014 р. (а.с.12) [PERSON] відмовлено у прийомі заяви про прийняття спадщини - земельну ділянку та житловий будинок з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючих документів на успадковане майно. Із газети Татарбунарський вісник (а.с.16) видно, що в графі втрачені вказано, що Державний акт на право приватної власності на землю серії II ОД № 036396 від 30.01.2004 року на ім'я [PERSON] втрачено. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин - ст.1235 ЦК України. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку на земельну ділянку він не має змоги, в зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту, який втрачений за життя спадкодавцем. Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавиці [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить наявність копії Державного акту на руках у позивача, а також ідентичність імені та по-батькові спадкодавиці у вказаному документі та інших документах, те, що він не відмовився від спадку в установлений законом строк, суд вважає, що за [PERSON], повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 4,69 га, яка розташована на території Татарбунарської міської радиі, що належала [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ОД № 036396 від 30.01.2004 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved