Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

11 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживачів та стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14 травня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування № 006102/4004/0000005, приналежного йому наземного транспортного засобу Hyndai ix 35, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] № 006102/4004/0000005. Предметом договору був вищевказаний автомобіль, який був застрахований, серед іншого на випадок незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме: вчинено умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом (грабіж, крадіжка, розбій) транспортного засобу у власника чи користувача транспортного засобу всупереч їх волі. 04 липня 2014 року невстановлені особи у м. Словянську Донецької області по вул. Артема незаконно заволоділи належним позивачу застрахованим автомобілем Hyndai ix 35, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується витягом з кримінального провадження № 12014220320000870 внесеного до ЄРДР 08 липня 2014 року. Ця обставина також встановлена рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» до [PERSON], за участю співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», про звернення стягнення на предмет застави, яке набуло чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На виконання умов зазначеного договору позивачем 05 липня 2014 року було телефоном повідомлено відповідача та подано письмову заяву про настання страхового випадку та було надано витребуваний пакет документів для його підтвердження. Відповідно до п. 9.7 даного договору добровільного страхування, приналежного позивачу наземного транспортного засобу Hyndai ix 35, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] № 006102/4004/0000005, якщо за страховим випадком «Незаконне заволодіння» розпочате досудове розслідування страховик виплачує вигодонабувачу 30% від загальної суми страхового відшкодування протягом 10 - ти банківських днів з дня надання Страховику копії [PERSON] з Єдиного реєстру досудових розслідувань про початок досудового розслідування, а 70 % загальної суми страхового відшкодування виплачується після закінчення (зупинення) досудового розслідування (у випадках звернення до суду з обвинувальним актом проти Страхувальника або посадових осіб Страхувальника або уповноважених ним осіб або його представників і закінчення досудового розслідування до моменту набрання вироком, ухвалою суду законної сили) в строк 15 робочих днів з дня надання Страховику відповідних документів. Однак, якщо розгляд триває понад 3 місяці з моменту настання страхового випадку «Незаконне заволодіння», страховик зобовязується виплатити суму страхового відшкодування у повному обсязі вигодонабувачу. Втім, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, посилаючись на форс-мажорні обставини. У звязку із тим, що відповідачем порушені права позивача та не надано документів які б засвідчували настання форс-мажорних обставин, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на свою користь 209 700 грн. 00 коп. страхового відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 006102/4004/0000005 від 14 травня 2014 року. Ухвалою суду від 08 грудня 2016 року, до участі в справі було залучено публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги б/н від 04 травня 2016 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач в судовому засіданні зазначив, що відбулося звичайне кримінальне правопорушення, і ця подія ніяк не повязана із проведенням АТО у м. Словянську. Представник позивача [PERSON] також у судовому засіданні повідомив, що доводи відповідач не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дії невідомих осіб, спочатку кваліфіковані не за статтями КК України, кримінальна відповідальність за якими наступає у звязку із вчиненням теракту та іншими подібними статтями, а як звичайне незаконне заволодіння транспортним засобом. Крім того пояснив, що доводи відповідача в тій їх частині, що позивач сам повідомив, що автомобіль у нього забрали особи, причетні до терорганізації «ДНР», також не заслуговують на увагу, оскільки, це було лише субєктивне сприйняття його довірителя та його дружини, які не є фахівцями у галузі права, а тому і сприймали злочинців саме як представників «ДНР», однак не встановлено, що особи, які незаконно заволоділи транспортним засобом його довірителя були причетні до «ДНР». За таких обставин вважає, що в даному випадку настав страховий випадок, а тому позов слід задовольнити та стягнути кошти з відповідача на користь позивача. Визнали ту обставину, за якою позивач кредитні кошти за автомобіль не виплатив. Представник відповідача акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснення надав аналогічні викладеним у письмових запереченнях відповідача. В запереченнях зазначено, що 17 липня 2014 року позивачем (страхувальником) була подана заява відповідачу (страховику) щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із незаконним заволодінням 04 липня 2014 року належного позивачу автомобіля [NUMBER], який був застрахований на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 006102/4004/0000005 від 14 травня 2014 року. Даний вид правовідносин регулюється Законом України Про страхування (надалі - Закон). Стаття 6 Закону встановлює, що загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом, а конкретні умови страхування визначаються під час укладення договору страхування. Згідно із ст. 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до заяви та пояснень позивача, 04 липня 2014 року в Донецькій області м Словянську по вул. [PERSON] на блокпосту невідомі озброєнні люди, погрожуючи вогнепальною зброєю, відібрали автомобіль Хюндай д н. АН8683ІЕ. 24 вересня 2014 року відповідачем було отримано довідку, видану слідчим СВ Ізюмського МВ ГУ МВС України в Харківській області [PERSON] про те, що 08 липня 2014 року о 14 год. 00 хв. до Ізюмського МВ ГУ МВС України в Харківській області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що 04 липня 2014 року невстановлені особи в м Слов'янську Донецької області по вул. Артема заволоділи автомобілем [NUMBER], який належить останньому, чим потерпілому завдали матеріальну шкоду. Відомості про подію внесені до ЄРДР за № 12014220320000870, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Відповідач отримав роз'яснення від Головного слідчого Управління МВС України та Управління правового забезпечення Служби Безпеки України, за якими встановлено, що з 07 квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей організованими озброєними угрупуваннями вчиняються численні терористичні акти, повязані із захопленням державних/громадських будівель і споруд, незаконні заволодіння транспортними засобами, умисні вбивства, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи тощо, яким, у межах законодавчо визначеної компетенції, протидіють уповноважені на те державні органи. Загальні положення правової кваліфікації злочинів щодо майна громадян та юридичних осіб передбачені розділом VI «Злочини проти власності» КПК України, який, зокрема, визначає протиправними дії, що виразились в умисному знищенні або пошкодженні майна. Зазначений розділ не передбачає окремого порядку кваліфікації протиправних дій, які виразились у знищенні терористами майна громадян та юридичних осіб. Отже, можливість відокремлення кримінальних проваджень про злочини, вчинені терористами, найманцями інших держав тощо, щодо майна громадян та юридичних осіб, за критерієм правової кваліфікації, відсутня. Таким чином, відомості про подію заявлену позивачем, що внесені до ЄРДР за N2 12014220320000870, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України було внесено лише з тих підстав, що кримінальне законодавство не має окремої кваліфікації дій щодо майна осіб, що стались за наслідками дій воєнного характеру або терористичних угрупувань. Також, 14 квітня 2014 року підписано Указ Президента України № 405/2014 про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». 16 квітня 2014 року на сайті Генеральної прокуратури України було офіційно повідомлено про те що самопроголошені республіки у Донецькій та Луганській областях кваліфіковано як терористичні організації. Генеральною прокуратурою у співпраці зі Службою безпеки України розпочато кримінальне провадження за ст. 258-3 Кримінального кодексу України (створення терористичної організації) за фактами злочинної направленості дій представників Донецької та Луганської народних республік. Обєктивність існування терористичних організацій у Донецькій та Луганській областях очевидна, заявлена подія є дією терористичних організацій. Відповідно до підпунктів а,б,д пункту 4,1.5. умов Договору не підлягають відшкодуванню збитки в результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або ДО, якщо такі пошкодження, знищення або втрата відбулися внаслідок: оголошеної чи неоголошеної війни, воєнних дій усякого роду, громадянської війни чи їхніх наслідків, революції, повстань, воєнних маневрів та інших заходів воєнного характеру; захоплення, вилучення, конфіскації, реквізиції, арешту, обмеження свободи пересування чи затримання, знищення або пошкодження ТЗ за розпорядженням військової або цивільної впади; а також спроба скоєння або загроза скоєння будь-якої вищезазначеної дії, протиправних дій терористичного спрямування - терористичних актів, захоплення ТЗ, встановлення вибухового пристрою тощо або дій, яких вжито з метою запобігання, придушення, контролю або зменшення наслідків будь-якого фактичного, передбачуваного, очікуваного, загрозливого чи усвідомлюваного терористичного акту. 16 травня 2014 року на сайті Генеральної прокуратури України було офіційно повідомлено про те, що самопроголошені республіки у Донецькій та Луганській областях кваліфіковано як терористичні організації. Генеральною прокуратурою у співпраці зі Службою безпеки України розпочато кримінальне провадження за ст. 258-3 Кримінального кодексу України (створення терористичної організації) за фактами злочинної направленості дій представників Донецької та Луганської народних республік. Об'єктивність існування терористичних організацій у Донецькій та Луганській областях очевидна, заявлена подія є дією терористичних організацій. Відповідно до підпунктів а,б,д пункту 4.1.5. умов Договору не підлягають відшкодуванню збитки в результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або ДО, якщо такі пошкодження, знищення або втрата відбулися внаслідок: оголошеної чи неоголошеної війни, воєнних дій усякого роду, громадянської війни чи їхніх наслідків, революції, повстань, воєнних маневрів та інших заходів воєнного характеру; захоплення, вилучення, конфіскації, реквізиції, арешту, обмеження свободи пересування чи затримання, знищення або пошкодження ТЗ за розпорядженням військової або цивільної влади; а також спроба скоєння або загроза скоєння будь-якої вищезазначеної дії, протиправних дій терористичного спрямування - терористичних актів, захоплення ТЗ, встановлення вибухового пристрою тощо або дій, яких вжито з метою запобігання, придушення, контролю або зменшення наслідків будь-якого фактичного, передбачуваного очікуваного, загрозливого чи усвідомлюваного терористичного акту. Положення вищевказаного пункту договору страхування кореспондується з ратифікованою Україною Женевською конвенцією від 12 серпня 1949 року, положення якої допускають визнання конфлікту таким, що має військовий характер, навіть якщо стан війни не визнається однією зі сторін конфлікту. Крім того, згідно Резолюції «Про агресію» Генеральної Асамблей ООН, не залежно від проголошення війни кваліфікуються як агресія наступні дії: будь-яка анексія території іншої держави з застосуванням сили; закидання державою або від імені держави збройних банд, груп і регулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави або значну участь держави у таких діях. Положення вищевказаного пункту Договору вважається виключенням із страхових випадків і не підпадає під страхове покриття , а отже не створює обовязку для страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed