Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

12.07.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд розірвати шлюб зареєстрований між ними 24.11.2007 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 937. Від спільного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , спір щодо місця проживання якого між ними відсутній. Підставою для розірвання шлюбу вказував відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважав, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу між ним не можливе. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити (а.с. 15, 21). Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 12), до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України вказане є підставою для постановлення рішення, за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Позивач не висловив свою позицію щодо можливості заочного розгляду справи, а тому суд позбавлений можливості ухвалити заочне рішення по справі. У зв`язку з чим, рішення ухвалюється в загальному порядку, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2007 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 937. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідач до суду повторно не з`явилася, своєї думки щодо розірвання шлюбу не висловила, доводи позивача щодо причин розірвання шлюбу та неможливості його збереження не спростувала. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд не застосовує положення ст. 111 Сімейного кодексу України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Аналізуючи вище викладене, беручи до уваги що шлюб між подружжям існує лише формально, сторони проживають окремо, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому шлюб, зареєстрований між сторонами 24.11.2007 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 937, підлягає розірванню. Оскільки відповідач, яка змінила прізвище під час укладення шлюбу, не висловила думки щодо реалізації права визначеного ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги задоволення позовних вимог позивача, яким сплачено судовий збір за подання позову до суду, суд

Outcome: approved