Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

11 листопада 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особі: Головне управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що їм на підставі свідоцтва про право власності на майно належить 54/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] є сином позивачки та зареєстрований у будинку. В 2003 році [PERSON] почав проживати з відповідачкою, яка переїхала в Україну та поселилася за адресою [ADDRESS] в якості члена сім'ї зі згоди позивачів та [PERSON]. 14.07.2006 року між ними було зареєстровано шлюб і відповідач постійно проживала у будинку та мала громадянство Австраліїї та Португалії. В грудні 2006 року відповідач отримала лист, в якому повідомлялося про смерть діда в Португалії та пропонувалося для вирішення спадкових питань приїхати в Португалії. Відповідачка зібрала всі свої речі та в грудні 2006 року поїхала до Португалії, однак куди саме невідомо. Ніяких повідомлень від неї позивачі не отримували. Через деякий час за кордон поїхав і [PERSON], який приїжджав в 2013 році та повідомив про те, що він не має стосунків з відповідачкою та йому не відомо, де вона мешкає. Відповідачі протягом тривалого часу не проживає за спірною адресою, місце перебування позивачам не відомо, родинні стосунки вони не підтримують та не спілкуються. Позивачі вважають, що порушуються їх права на володіння та розпорядження майном та просять ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не з'явилися, до початку розгляду справи подали до суду заяви, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі, повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» від 27.11.2014 року №92, у зв'язку з чим, суд вважає за можливо застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України, розглянути справу заочно. Представник третьої особи - головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Беручи до уваги письмові пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить 54/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 5). У домоволодінні, крім позивача [PERSON] також зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки відділу комунального господарства Самарської районної в м. Дніпропетровську ради ( а.с. 6). Відповідач [PERSON] є громадянкою Австралії, що підтверджується копією паспорту [NUMBER] (а.с. 7, 8). Відповідно до наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації щодо перетинання державного кордону України, відповідач [PERSON] 28.11.2006 року покинула територію України та з того часу більше кордон України не перетинала (а.с. 42). Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач з 2006 року не мешкає в будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірному домоволодінні з 2006 року, її місце мешкання не відомо. Позивачі не в змозі нести витрати на оплату комунальних послуг за відповідача та здійснювати своє право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимога позивачів про визнання відповідача такою, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягає задоволенню.

Outcome: approved