Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

10 грудня 2020 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просить стягнути з Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради на його користь 50\~000,00 грн моральної шкоди, пов`язаної із ушкодженням здоров`я від отриманих тілесних ушкоджень у дорожньо-транспортній пригоді (далі за текстом ДТП), яка мала місце 18.06.2019, а також 7\~000,00 грн судових витрат на оплату професійної правничої допомоги. Позов мотивований тим, що 18.06.2019, приблизно об 11 год. 40 хв., в м. Чернігові по проспекту Перемоги, в районі будинку №95, трапилась ДТП за участю [PERSON] , який керуючи велосипедом марки «Winner Panther» та рухаючись по проспекту Перемоги зі сторони вул. П`ятницька в напрямку вул. Мстиславська, скоїв зіткнення з тролейбусом марки «ЮМЗ Т-2», інвентарний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по маршруту №6 по проспекту Перемоги в попутному з велосипедистом напрямку, по суміжній смузі для руху. В результаті вказаної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до Чернігівської міської лікарні №2, де після надання медичної допомоги перебував на обстеженні. Порушене за даним фактом кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, було закрито постановою Слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Чепурного О.О. від 17.07.2020 у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» [PERSON] , представником якого в питаннях отримання страхового відшкодування внаслідок ДТП, що настала [INFO] , виступало ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування», було виплачено страхове відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту. Відповіді відповідача на заяву позивача від 09.09.2020 про добровільну виплату моральної шкоди останнім отримано не було, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 11 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 18.01.2021, а також витребувано у Слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12019270010003673 від 18.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України. 05.01.2021 представник відповідача подав відзив, в якому позов не визнав, вважаючи, що зіткнення сталося з вини позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Також зазначив про те, що є підстави для зменшення або звільнення від цивільної відповідальності, оскільки шкода була завдана внаслідок умислу та грубої необережності потерпілого. 18.01.2021 розгляд справи відкладено на 02.02.2021, у зв`язку з клопотанням представника позивача. 02.02.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 11.02.2021. 11.02.2021 продовжено перерву в судовому засіданні до 02.03.2021, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. У судовому засіданні від 02.02.2021 представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. У судове засідання 02.03.2021 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином; позивач та представник відповідача про причини неявки суду не повідомили; представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримку позову. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 18.06.2019, приблизно об 11 год. 40 хв., в м. Чернігові по проспекту Перемоги, в районі будинку №95, трапилась ДТП за участю [PERSON] , [INFO] , який керуючи велосипедом марки «Winner Panther» та рухаючись по проспекту Перемоги зі сторони вул. П`ятницька в напрямку вул. Мстиславська, скоїв зіткнення з тролейбусом марки «ЮМЗ Т-2», інвентарний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який рухався по маршруту №6 по проспекту Перемоги в попутному з велосипедистом напрямку, по суміжній смузі для руху. В результаті вказаної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до Чернігівської міської лікарні №2, де після надання медичної допомоги з діагнозом: політравма, закритий перелом ключиці зліва, відкрита черепно-мозкова травма під питанням, закрита травма живота під питанням, перебував на обстеженні. 18.06.2019 слідчим відділом Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, за фактом ДТП, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019270010003673, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі за текстом КК України) порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Постановою Слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Чепурного О.О. від 17.07.2020, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019270010003673 від 18.06.2019, закрито, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. Маршрутний тролейбус №6, марки «ЮМЗ Т-2», інвентарний номер [NUMBER] , належить КП «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради. Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу застрахована ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» згідно з договором №007-118607/01ДЦВ від 21.03.2019. На момент ДТП, 18.06.2019, тролейбусом керував водій [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з власником вказаного транспортного засобу КП «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради. ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» [PERSON] , представником якого в питаннях отримання страхового відшкодування внаслідок ДТП, що настала [INFO] , виступало ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування», було виплачено страхове відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту в розмірі 41\~074 грн 72 коп. Предметом даного позову є відшкодування моральної шкоди, яка завдана позивачу в результаті ушкодження його здоров`я від отриманих травм у вищевказаній ДТП, та яку позивач оцінює в розмірі 50\~000,00 грн, оскільки у зв`язку з отриманими травмами перебував на лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради у період з 18.06.2019 по 19.07.2019, що підтверджується довідкою №7437 від 02.10.2020, та виписним епікризом №7437 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ЧМЛ №2. Також, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Чернігівської міської лікарні №1 Чернігівської міської ради у період з 12.09.2019 по 20.09.2019, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №8326. На даний час, позивач продовжує лікування, займається відновленням і реабілітацією свого здоров`я та спостерігається у сімейного лікаря, що підтверджується копіями медичних документів, які містяться в матеріалах даної цивільної справи. Відповіді КП «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради на заяву позивача від 09.09.2020 про добровільну виплату моральної шкоди отримано не було. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 1 частини другої\~статті 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові №6-145цс12 від 05.12.2012. Відповідно до положень\~статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Досудовим розслідуванням встановлено, що в результаті ДТП, яка мала місце 18.06.2019, за участю тролейбусу (тобто джерела підвищеної небезпеки), який належить відповідачу, [PERSON] отримав тілесні ушкодження та каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до Чернігівської міської лікарні №2, де після надання медичної допомоги перебував на обстеженні. Відтак в силу пункту 1 частини другої\~статті 1167\~ЦК України обов`язок відповідача (як володільця транспортного засобу) щодо відшкодування моральної шкоди має місце незалежно від наявності його вини у вчиненні ДТП. Вищенаведеними обставинами спростовуються посилання відповідача на відсутність вини його водія у вчиненні ДТП як підстави для відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди. У відзиві відповідач посилається на те, що є підстави для зменшення або звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки шкода була завдана внаслідок умислу та грубої необережності потерпілого. Проте, такі доводи не можна вважати обґрунтованими та спроможними в даному випадку. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 7 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). У процесі розгляду справи суду не надано доказів існування під час ДТП непереборної сили для водія тролейбуса або наявності умислу чи грубої необережності потерпілого. За змістом\~статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року\~\~ №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Можна виділити критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні). Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, а саме: характер правопорушення, відсутність вини відповідача, відсутність доказів існування під час ДТП непереборної сили для водія тролейбуса або наявності умислу потерпілого, істотність вимушених змін у способі життя позивача, пов`язаного з отриманням травм внаслідок ДТП, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд доходить до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача 40\~000,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок ушкодження його здоров`я в ДТП 18.06.2019 буде адекватною компенсацією його душевних страждань. За змістом частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Селюх А.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 29.07.2020. З квитанції № б/н від 15.01.2021 убачається, що [PERSON] сплатив адвокату 7 000,00 грн за правничу допомогу. Суд вважає, що стягнення 5\~000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу буде адекватним та співмірним виконаній адвокатом роботі в даній справі. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (80,00%).

Outcome: partial