Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

11.02.2016 р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «[PERSON] банк розвитку» за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.12.2013 року ПАТ «ВБР» відповідно до кредитного договору № МКЕХР1.81089.002 надав відповідачці [PERSON]. кредит у розмірі 60000,00 грн. на споживчі цілі строком до 18.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, ПАТ «ВБР» і відповідач [PERSON] 19.12.2013 року уклали договір поруки № РХ029031.81096.002. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, ПАТ «ВБР» і відповідач [PERSON] 19.12.2013 року уклали договір поруки № РХ029031.22204.019. У порушення умов договору та чинного цивільного законодавства відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконували, в зв'язку з чим станом на 02.02.2016 року за ними утворилась заборгованість в сумі 44774,53 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 25822,75 грн., прострочена заборгованість за процентами в сумі 7551,78 грн., поточна заборгованість за комісією в сумі 600,00 грн., прострочена заборгованість за комісією в сумі 10800,00 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору №МКЕХР1.81089.002 від 19.12.2013 року в сумі 44774,53 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн., сплачені при подачі позову. Згідно заяви представник позивача [PERSON] просить слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про час слухання справи були належним чином повідомлені, згідно ст.. 74 ч.9 ЦПК України - через оголошення у пресі: газети «Донеччина». За таких обставин судом на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України прийнято рішення про заочний розгляд справи. За таких обставин судом на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України прийнято рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова ума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як вбачається з кредитного договору № МКЕХР1.81089.002 від 19.12.2013 року, який укладено між ПАТ «ВБР» та [PERSON], банк надав позичальникові [PERSON] грошові кошти в сумі 60000,00 грн. на строк до 18.12.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних. (а.с.12-13). Як вбачається з договору поруки №РХ029031.81096.002 від 19.12.2013 року, який укладено між ПАТ «ВБР» та [PERSON], [PERSON] поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання відповідачкою [PERSON] за кредитним договором №МКЕХР1.81089.002 від 19.12.2013 року зі строком повернення кредиту до 18.12.2014 року. (а.с.17). Як вбачається з договору поруки №РХ029031.22204.019 від 19.12.2013 року, який укладено між ПАТ «ВБР» та [PERSON], [PERSON] поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання відповідачкою [PERSON] за кредитним договором №МКЕХР1.81089.002 від 19.12.2013 року зі строком повернення кредиту до 18.12.2014 року. (а.с.18). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 60000,00 грн., однак, [PERSON]. в порушення умов кредитного договору свої зобовязання за кредитним договором не виконала, через що станом на 02.02.2016 року має заборгованість по кредитному договору №МКЕХР1.81089.002 від 19.12.2013 року в сумі 44774,53 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 25822,75 грн., прострочена заборгованість за процентами в сумі 7551,78 грн., поточна заборгованість за комісією в сумі 600,00 грн., прострочена заборгованість за комісією в сумі 10800,00 грн. В добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена. Таким чином, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредитному договору №МКЕХР1.81089.002 від 19.12.2013 року в сумі 44774,53 грн.. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. З матеріалів справи вбачається, що в договорі поруки РХ029031.81096.002 від 19.12.2013 року та в договорі поруки № РХ029031.22204.019 від 19.12.2013 року строк виконання основного зобов'язання визначений 18 грудня 2014 року. (п.2 договорів порук). (а.с.17-18). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач звернувся до суду з позові до поручителів [PERSON] та [PERSON] 11.02.2016 року. (а.с.2). Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з п. 14 договорів порук, ці догова вступають в дію з моменту його підписання і діють до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. (а.с.17-18). Таким чином, позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості зав кредитним договором №МКЕХР1.81089.002 від 19.12.2013 року в сумі 44774,53 грн.. з поручителів [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial