Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

10 травня 2017 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] про визнання недійсним договорів купівлі-продажу будинковолодіння. 16 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із уточненою позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договорів купівлі-продажу будинковолодіння, витребування майна з чужого володіння. В обґрунтування позову вказує, що 10 листопада 2016 року між ним та відповідачем - [PERSON] було укладено договір купівлі продажу 1/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 2707 (надалі Договір 1). [PERSON] того, 10 листопада 2016 року між ним та відповідачем - [PERSON] було укладено договір купівлі продажу 9/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою, м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 2701 (надалі Договір 2). Вказує, що відповідно до даних договорів він продав, а відповідач купила будинковолодіння відповідно до технічного паспорту «А-1>- в м. Рівне, вул. Весняна, 9, загальною площею - 53,7 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м. та надвірні будівлі «Б1» - сарай, «В»- льох, «Г»- вбиральня, «№1»- огорожа, «І» - замощення, «спт» - септик при цьому загальна сума договору становила - 123741,90 грн., що є значно заниженою ринковою ціною, по відношенню до ринкової ціни.Вказує, що підставою, учинення даних правочинів, було те, що відповідач [PERSON] разом із [PERSON] грубо та цинічно скористалася його безпорадним станом, а саме тим, що він в період з серпня по грудень 2016 року сильно зловживав спиртними напоями, а його дружина - [PERSON] перебувала в с.Здовбиця, де постійно доглядала матір - [PERSON], втерлися до нього в довіру, та шляхом обману та обіцянок схилили його на укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння за адресою м. Рівне, вул. Весняна, 9 - фактично скористалися тим, що він, перебуває під впливом тяжких обставини і вчинили правочин на вкрай невигідних для нього умовах. Зазначає, що відповідно до даних інтернет ресурсу «dom.ria.com», що перебувають у вільному доступі середня ринкова вартість такого буднику становить 786 667 грн., що майже в шість разів перевищує вартість укладених правочинів. [PERSON] того, відповідно п. 4 оспорюваних договорів зазначено, що між сторонами проведено всі розрахунки, хоча жодної передачі коштів не відбувалося, ні до укладення даних договорів ні після виходу від нотаріуса. Також, на шахрайські схеми та не доброчесність покупця відповідача [PERSON] вказує і той факт, що саме за її сприяння, його до вчинення договорів було повністю виготовлено, нові документи по даному будинковолодінню, а саме: технічний паспорт, відповідні довідки, правовстановлюючі і документи, та навіть новий паспорт громадянина України на імя [PERSON], при цьому всі вищевказані документи завжди існували, ніколи не потребували відновлення, а через проблеми із алкоголем у нього, зберігалися в с. Здовбиця, під постійним контролем дружини. Вказує, що ще однією обставиною, яка вказує на недобросовісність покупця, відповідача [PERSON], є те, що в оскаржуваних договорах відсутні будь які відомості про земельну ділянку на якій розміщено обєкт нерухомого майна, її розміри, а також правові підстави користування нею. [PERSON] того, відповідно до п.11 вказаних, договорів [PERSON] та [PERSON] зобовязуються знятися із реєстрації місця проживання за адресою [INFO]. Хоча при цьому [PERSON]. дана обставина навіть не доводиться до відома, останню навіть не запрошували до нотаріуса, який мав би розяснити права та обов'язки сторонам в даному випадку. На підтвердження, того, що він на час вчинення правочину перебував у стані, який не давав можливості обєктивно оцінювати обстановку вказує і той факт, що вже 22.11.2016 року він самостійно звернувся за медичною допомогою, до КП «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Наркологічний стаціонар, де й проходив реабілітацію від алкогольної залежності. Про неправомірну поведінку відповідача [PERSON] по відношенню до нього свідчить і той факт, що саме відповідач [PERSON], за допомогою алкоголю утримували його в стані сп'яніння в окремій квартирі, а саме за адресою м. Рівне, вул. Дозорцева, точної адреси не знає, Також, опосередковано на безпорадність його стану, і відсутності підтримки зі сторони дружини [PERSON] вказує той факт, що остання в січні 2017 року подала заяву про розшук так як він тривалий час не виходив на зв'язок. Вказує, що в своїй сукупності, вищевказані порушення при укладенні та нотаріальному посвідченні договорів купівлі продажу, ставлять питання про визнання вказаних договорів недійсними та відповідно вимагають відновлення попереднього становища. У звязку з цим просить суд витребувати від відповідача [PERSON] та передати йому у власність будинковолодіння №9, по вул. Весняній, в місті Рівне. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній та уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволені позову повністю. В письмових запереченнях на позовну заяву вказували, що на початку листопада 2016 року до неї зателефонував [PERSON] та сказав що йому немає де жити так як його будинок в занедбаному стані, без вікон та без опалення. Попросив у мене притулку разом з [PERSON] Вказує, що вона посилила їх до себе додому [ADDRESS]. За час перебування в даній квартирі [PERSON] та [PERSON] в загалі не вживали алкоголь. Будь коли виходили з квартири та повертались в неї, так як мали ключі. Коли вона попросила поїхати до дружини [PERSON] та забрати всі документи на будинок,позивач категорично відмовився та сказав що не хоче мати з дружиною ніяких справ. Також довів до відома її про те, що вказане вище будинковолодіння не є спільною сумісною власністю з його дружиною [PERSON] так як позивач даний будинок за адресою м.Рівне вулиця Весняна 9 отримав у спадок після смерті своїх батьків, та є його особистою приватною власністю і він має право вчиняти з даним будинком будь які дії без згоди своєї дружини. Тоді вона запропонувала [PERSON] знайти йому будинок який влаштував би його по всім вимогам та обумовити суму доплати, на що [PERSON] погодився. Після цього вказує, що вони поїхали і подивились кілька варіантів. Найбільше сподобався будинок в с.Бриків, вулиця Озерна 15, Корецького району. Після цього [PERSON] попросив її допомогти йому виготовити нові документи на його будинок з метою продажу та покупки нового. Вказує, що документи вона разом з [PERSON] виготовляли близько 15 днів. За цей час [PERSON] не живав алкогольні напої, а почав їх вживати після отримання коштів на придбання будинку. Вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась жодного разу, хоча належним чином повідомлялась про час, дату і місце проведення судових засідань. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки відповідач суду не повідомили, відзив не подав і сторони не заперечують проти продовження розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказала, що з позивачем перебуває у шлюбі з 2008 року, проживали та зареєстровані за адресою [INFO]. З серпня 2016 року обоє проживали в с. Здовбиця, де [PERSON] доглядала свою хвору матір. Позивач ніде не працював, протягом подружнього життя сильно зловживав спиртними напоями. В листопаді 2016 року чоловік поїхав в м. Рівне упорядкувати будинок №9 по вул. Весняна. У грудні 2016 року вона почала його розшукувати, їй стало відомо від сусідів, що він пиячив та продав будинок. Не розуміючи як, оскільки паспорт позивача та всі документи на будинок були в с. Здовбиця, про що позивачу було відомо. Далі вона звернулася в поліцію про його розшук. Додатково суду пояснила, що з будинку пропали її особисті речі. При укладені договору купівлі-продажу було порушено її права, а саме без її згоди її знято з реєстрації в будинку №9 по вул. Васняна в м. Рівне. Вказані обставини, свідчать, що відповідач [PERSON] скористалась безпорадним станом позивача, який сильно зловживав спиртними напоями, зробила всі дії щодо укладення правочину та купила будинок за ціною значно нижчою від ринкової вартості. Просила позов задовільнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частин п'ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено договір купівлі продажу 1/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 270. Також 10 листопада 2016 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено договір купівлі продажу 9/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою, м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 2701. Відповідно до даних договорів Позивач [PERSON] продав, а Відповідач [PERSON] купила будинковолодіння відповідно до технічного паспорту «А-1> в м. Рівне, вул. Весняна, 9, загальною площею - 53,7 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м. та надвірні будівлі «Б1» - сарай, «В»- льох, «Г»- вбиральня, «№1»- огорожа, «І» - замощення, «спт» - септик при цьому загальна сума договору становила - 123741,90 грн.. 10 листопада 2016 року між [PERSON], яка діє від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки та договір дарування житлового будинку, які розташовані: Рівненська область, Корецький район, с.Бриків, вулиця Озерна, будинок 15. Згідно квитанції Приватбанку від 11 листопада 2016 року на імя позивача [PERSON] було надходження в сумі 24400 гривень. Згідно товарного чеку від 11 листопада 2016 року відповідач [PERSON] придбала мобільний телефон за суму 569,00 грн. та передала його [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] давали суду показання, що вони бачили позивача до і після вчинення договору, він був в нормальному стані, спритні напої не вживав. Однак суд до показань свідків відноситься критично, оскільки всі свідки є знайомими відповідача [PERSON] та були в тій чи іншій мірі причетні до укладення спірних договорів. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] надав суду показання, що він з серпня по грудень 2016 сильно зловживав спиртними напоями. Вказував, що йому потрібні були гроші для придбання спиртних напоїв, тому йому його друг запропонував продати будинок, але він йому сказав, що в нього немає документів, оскільки вони всі знаходились у його дружини. Це виявилось не проблемою і йому зробили нові документи. Пояснював, що відповідач [PERSON] коли він проживав на найманій нею квартирою навідувалась до нього та привозила спиртне. Щодо отриманих коштів, то позивач вказав, що він дійсно отримав кошти на банківську картку в сумі 25 тисяч гривень та мобільний телефон, що це за кошти він не розумів. Потім лікувався від алкоголю. Допитана в судовому засіданні відповідачка [PERSON] в якості свідка дала суду показання, що до неї передзвонив [PERSON] і сказав, що мають проблему, оскільки в його друга дружина забрала всі документи і він хоче продати будинок. Коли вона запропонувала [PERSON] поїхати до дружини забрати документи то він категорично відмовився це робити. Також зазначає, що [PERSON] сказав її, що хоче почати нове життя продати будинок по вул.. Весняній та купити собі інше житло. Вказувала, що алкоголь позивачу вона йому не давала, а навпаки говорила йому щоб він не вживав спиртні напої. Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. [PERSON] того, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається із матеріалів справи у відповідачки [PERSON] не має доказів проведення повного розрахунку з позивачем за придбане майно. А договір дарування є сумнівним, оскільки він укладений не з відповідачами, а з іншою особою, а тому не свідчить, що його укладення було здійснено з метою проведення повного розрахунку з [PERSON] за договорами купівлі-продажу. [PERSON] того, щодо розрахунку, то суд звертає увагу на те, що на картку прийшло лише 24 400 тис. грн., а реального та повного розрахунку за договором купівлі-продажу будинковолодіння за адресою вул. Весняна, 9 в м. Рівне не було. Вказане, на думку суду, свідчить про порушеня ч. 5 ст. 203 ЦК. Суд також звертає увагу на те, що майно відчужено з власності позивача на вкрай не вигідних умовах, ціна будинку значно занижена, як вбачається із договору купівлі-продажу вартість будинковолодіння становить 124991,00 гривень, однак з даних інтернет ресурсу «dom.ria.com», що перебувають у вільному доступі середня ринкова вартість такого буднику в м. Рівне становить 786 667 грн. та більше. Вказана інформація щодо ринкової вартості житлових будинків, розміщена в мережі інтернет, на думку суду, є загальновідомою. У відповідності до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Із матеріалів справи вбачається перебування особи в тяжкому становищі: а саме лікуваня, що підтверджується довідкою №927 від 18.04.2017 року виданою комунальним закладом «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Рівненської обласної ради згідно якої вбачається, що позивач з 23.11.2016 року по 06.12.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні. Позивач до вчинення правочину не працював, до матеріалів справи надано розписку про борг від 27.01.2009 року згідно якої вбачається, що позивач позичив у [PERSON] три тисячі доларів, кошти не повернув дану обставину підтверджувала в своїх поясненнях третя особа, дружина позивач [PERSON] Безпорадність стану позивача також підтверджує той факт, що третя особа зверталась до правоохоронних органів із заявою про розшук [PERSON], так як він тривалий час не виходив на звязок. Суд звертає увагу на всі в сукупності обставини та приходить до висновку, що відповідач [PERSON] скористалась тяжким станом позивача, про вказане свідчить, що вона винаймала позивачу житло для проживання, надавала продукти, допомогла виготовити паспорт, документи на будинок, одразу після укладення оспорувальних договір купівлі-продажу оплачувала лікування від алкогольної залежності, та передала майно третій особі [PERSON] на підставі договору дарування, а той в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу передав будинковолодіння за адресою м.Рівне, вул. Весняна,9, [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тяжке становище позивача в період вчинення правочинів також підтверджується відсутністю коштів на проживання. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Суд звертає увагу, що спірне майно вибуло із володіння [PERSON] поза його волею, тому позовну вимоги про витребування майна слід задовільнити. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. [PERSON] того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved