Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

11 грудня 2015 року заявниця звернулася з даною заявою до суду, підтримуючи яку в судовому засідання пояснила, що 18 жовтня 1986 року народився її син, [PERSON]. Згідно запису в свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати записано [PERSON]. 21 серпня 2015 року її син помер, про що було складено відповідний актовий запис за № 423. [PERSON] працював на приватному підприємстві Гермес-1 на посаді завідувача складу з 28 листопада 2011 року по 21 серпня 2015 року. Довідкою виданою Приватним підприємством Гермес-1 від 18 листопада 2015 року № 78 підтверджено про дохід одержаний [PERSON] за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року. Згідно довідки Нижньовербізької сільської ради від 18 листопада 2015 року № 1404 підтверджено, що вона проживала і вела спільне господарство разом з сином [PERSON] до дня його смерті 21 серпня 2015 року та перебувала на його утриманні. Таким чином, за життя [PERSON] вона перебувала на його утриманні, так як отримувана ним заробітна плата значно перевищувала розмір отримуваної її пенсії. Після смерті сина нею втрачено основне та вагоме джерело для її існування, а тому просить суд встановити факт, що вона перебувала на утриманні при житті сина, [PERSON], померлого 21 серпня 2015 року. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила проти заявлених вимог і підтвердила, що [PERSON] перебувала на утриманні свого сина. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 1986 року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області. Згідно запису в його свідоцтві про народження в графі мати записано [PERSON]. 21 серпня 2015 року [PERSON], помер, про що було складено відповідний актовий запис за № 423. [PERSON] працював на приватному підприємстві Гермес-1 на посаді завідувача складу з 28 листопада 2011 року по 21 серпня 2015 року. Довідкою, виданою Приватним підприємством Гермес-1 від 18 листопада 2015 року № 78, підтверджено дохід одержаний [PERSON] за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року. Згідно довідки Нижньовербізької сільської ради від 18 листопада 2015 року № 1404 підтверджено, що заявниця проживала і вела спільне господарство разом з сином [PERSON] до дня його смерті 21 серпня 2015 року та перебувала на його утриманні. Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] перебувала на утриманні сина [PERSON]. Статтею 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (надалі - Закон) передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Частиною 3 ст. 41 Закону передбачено, що право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Згідно ч. 6 ст. 42 Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлений юридичний факт перебування фізичної особи на утриманні. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Основним критерієм, який необхідно довести позивачу є те, що характер допомоги мав бути постійним та померлий утримував заявника як члена сімї. Оскільки заявниця за життя [PERSON] перебувала на його утриманні, так як отримувана ним заробітна плата значно перевищувала розмір отримуваної її пенсії, після смерті сина нею втрачено основне та вагоме джерело для існування, у звязку із чим вона має право на отримання допомоги, то суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт, що [PERSON], перебувала на утриманні при житті сина, [PERSON], померлого 21 серпня 2015 року. Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.5/, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть /а.с.6/, копією свідоцтва про народження /а.с.7/, довідкою Нижньовербізької сільської ради /а.с.8/, довідкою ПП Гермес-1 /а.с.9/, копією пенсійного посвідчення /а.с.10/. На підставі ст., ст. 234-235, 256-259 ЦПК України та

Outcome: approved