Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

10 лютого 2020 року позивачки звернулися до суду з позовом до Березнегуватської районної ради, третьої особи не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Душейко О.М. з відповідним позовом у якому зазначили, що [INFO] помер їх чоловік та батько [PERSON] . Після його смерті вони та [PERSON] , який є їх сином та братом, як спадкоємці першої черги за законом успадкували в рівних частках - по 1/3, належну покійному земельну ділянку площею 4,5 га, кадастровий номер 4821180700:06:000:0156. [INFO] помер [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4821180700:06:000:156. Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4821180700:06:000:0156, було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами 4821180700:06:000:0015, 4821180700:06:000:0016, 4821180700:06:000:0017, а дані щодо первинної земельної ділянки перенесені до архіву, що унеможливлює вчинення нотаріальних дій. Посилаючись на викладене, позивачка [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності земельної ділянки з кадастровим номером 4821180700:06:000:0156, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та право власності на 1/3 частку земельної ділянки в порядку спадкування після смерті брата [PERSON] . Позивачка [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] :06:000:0156, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду від 20 березня 2020 року первісного відповідача Березнегуватську районну раду було замінено належним відповідачем Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області. Позивачки в судове засідання не з`явились, до суду направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Третя особа по справі в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала ( а.с.54). Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15 жовтня 2008 року виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с14). Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.5 га розташовану в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала покійному на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 604297 виданого 22 квітня 2007 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації № 325 від 02.06.2006 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010600802131, кадастровий номер земельної ділянки 4821180700:06:000:0156. З копії спадкової справи №712/08 зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 46053362 убачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися спадкоємці першої черги за законом, а саме його дружина [PERSON] , донька [PERSON] , позивачки по справі та син [PERSON] 04 серпня 2010 року Державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області вказаним спадкоємцям були видані свідоцтва на право на спадщину за законом, кожному на 1/3 частку земельної ділянки площею 4,5 га, з кадастровим номером 4821180700:06:000:0156, із зазначення що видані свідоцтва підтверджують виникнення права спільної часткової власності на вказану спадщину (а.с.87-89). 08 лютого 2014 року позивачки та [PERSON] зареєстрували право на належні їм частки у спільній частковій власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5029 га кадастровий номер 4821180700:06:000:0156, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.20-25). Відповідно в силу приписів ст. 1299 ЦК України вони набули право власності на 1/3 частки в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4821180700:06:000:0156, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . З огляду на викладене, на положення частини 1 статті 4 ЦПК України, позовні вимоги позивачок в частині визнання за ними права власності на 1/3 частки земельної ділянки в праві спільної часткової власності, після смерті [PERSON] задоволенню не підлягають як безпідставні. [INFO] помер [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01 березня 2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а.с.62). Із заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулися позивачки по справі, а саме його мати [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини та сестра [PERSON] . На день смерті спадкодавець у зареєстрованому шлюбі не перебував, був зареєстрований та проживав один за адресою [ADDRESS] ( а.с.66,107). 27 грудня 2017 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Душейко О.М. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок розташований в с.Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.103). Разом з тим, постановою приватного нотаріуса від 27 червня 2019 року № 1060/02/-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку в праві спільної часткової власності за земельну ділянку розташовану в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області площею 4,5029 га, кадастровий номер 4821180700:06:000:0156, посилаючись на те, що в результаті поділу вказаної земельної ділянки її було перенесено до архіву, а натомість було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами 4821180700:06:000:0015, 4821180700:06:000:0016, 4821180700:06:000:0017 (а.с.9-10). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.5010 га розташована в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області з кадастровим номером 4821180700:06:000:0016 (а.с.32). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають зокрема рідні брати та сестри спадкодавця. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. За частиною 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Матеріалами справи підтверджується що за життя [PERSON] , як і позивачки, набув право власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку та за його життя розпочалась процедура виділу у натурі часток із спільного часткового майна. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року - судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулася до суду за захистом порушеного права її позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: partial