Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

12.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який обґрунтувала тим, що вона є донькою померлого 05 липня 2015 року [PERSON] Спадщиною батька є: - житловий будинок № 98 по вулиці Набережна, у с.Новоандріївка Волноваського району Донецької області; - присадибна земельна ділянка за вказаною адресою загальною площею 0,2204 га, кадастровий номер 1421584800:02:000:0117; -земельна ділянка загальною площею 0,9500 га, кадастровий номер 1421584800:05:000:0607, розташована за адресою: Донецька область, Волноваський район, Новоандріївська сільська рада, за межами населеного пункту, призначення для ведення особистого селянського господарства; - земельна ділянка загальною площею 4,1000 га, кадастровий номер 1421584800:05:000:0120, розташована за адресою: Донецька область, Волноваський район, Новоандріївська сільська рада, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - земельна ділянка загальною площею 0,1600 га, кадастровий номер 1421584800:05:000:0119, розташована за адресою: Донецька область, Волноваський район, Новоандріївська сільська рада, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину прийняли вона та дружина спадкодавця [PERSON], яка відмовилася від спадщини на її користь. Відповідачі, як доньки спадкодавця, є спадкоємцями першої черги, на час смерті спадкодавця проживали окремо, заяву нотаріусу в установлений законом строк шість місяців не подали, відповідно є такими, що не прийняли спадщину. З урахуванням долі спадкоємця [PERSON] нотаріус видала їй свідоцтво про право на ? частину спадщини та відмовила у видачі свідоцтва про право на усю спадщину з підстав, що відповідачі зареєстровані за місцем проживання спадкодавця та вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Вважає, що відповідачі не прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно не проживали разом із спадкодавцем, з цих причин змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, просить визнати за нею право власності на спадщину, яка залишилася відкритою, визнавши право на усю спадщину. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, якою позов визнала, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, на цей час відсутнє рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за місцем реєстрації, а тому як спадкоємець першої черги, вважається такою, що прийняла спадщину. У липні 2017 року вона звернулась з усною заявою до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав, що спір з приводу спадщини вирішується у судовому порядку. Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їй не видав. Крім тому, сама позивач не надала суду докази, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на усю спадщину. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також відповідач пояснила, що з моменту реєстрації у с.Новоандріївка та у подальшому на час відкриття спадщини вона проживала окремо від спадкодавця, у м.Слов'янську, де проживає і працює на цей час. Після смерті спадкодавця наміру прийняти спадщину не мала. Третя особа [PERSON] позов визнала та пояснила, що вона та позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, звернувшись до нотаріальної контори. Від своєї долі вона відмовилася на користь позивача. Відповідач зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, але на час смерті спадкодавця разом із спадкодавцем постійно не проживали, більш тому, вже багато років проживали окремо у інших населених пунктах, де мали свої родини та роботу, відповідно є такими, що спадщину не прийняли. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. 05 липня 2015 року помер [PERSON]А, який проживав у [INFO] за адресою вул. Набережна, будинок 98. Відповідно до довідки Новоандріївської сільської ради, разом з ним проживали ( були зареєстровані) його дружина [PERSON] та доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.53). Відповідно до листа Волноваської державної нотаріальної контори від 29.08.2017 року № 2200/01-16, 18.08.2015 року була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 05.07.2015 року. Свідоцтва про право на спадщину були видані 13.05.2017 року (а.с.45). Згідно до листа Волноваської державної нотаріальної контори від 27.10.2017 року № 2791/01-16, з заявою про прийняття спадщини до Волноваської державної нотаріальної контори звернулася донька спадкодавця [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Згідно довідки про склад сімї на день померлого [PERSON], виданої виконавчим комітетом Новоандріївської сільської ради № 509 від 18.08.2015 року, спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину, є донька спадкодавця [PERSON] та [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину видані на імя [PERSON] на ? частку житлового будинку № 98 по вулиці Набережна у с.Новоандріївка, на ? частку присадибної земельної ділянки за цією адресою, на 1\\2 частку земельної ділянки площею 4,1000 га т на ? частку земельної ділянки площею 0,1600 га на території Новоандріївської сільської ради (а.с88). З долучених до листа матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори 18.08.2015 року із заявою про відкриття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 05 липня 2015 року та одночасно про свою відмову від прийняття спадщини на користь доньки спадкодавця [PERSON] (а.с.55-86). 11.04.2017 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та з проханням видати свідоцтво про право на спадкове майно звернулася його донька [PERSON] Відповідно до запису нотаріуса на заяві, факт прийняття [PERSON] спадщини нотаріусом перевірено за довідкою № 509 від 18.08.2015 року, виданою Новоандріївською сільською радою та за паспортом заявника, в якому в графі «Місце проживання» з 23 березня 2013 року вказана адреса, за якою на момент смерті проживав спадкодавець (а.с 56). Відповідно до довідки від 18.08.2015 року № 509, виданої Новоандріївською сільською радою, на день смерті [PERSON], який помер 05.07.2015 року, був зареєстрований та проживав за адресою вул.Калініна ( на цей час вул.Набережна), будинок 98, с.Новоандріївка, мав наступний склад сімї: - дружина [PERSON], реєстрація з 06.06.1992 року; - донька [PERSON], реєстрація з 23.03.2013 року; - донька [PERSON], реєстрація з 13.11.2012 року; - донька [PERSON], реєстрація з 14.01.2014 року (а.с.53). 13.05.2017 року на імя [PERSON], з урахуванням ? частки спадщини, від якої відмовилась дружина спадкодавця [PERSON], видані свідоцтва про право на спадщину за законом на: - ? частку житлового будинку № 98 по вулиці Набережна у с.Новоандріївка; - ? частку присадибної земельної ділянки за цією адресою площею 0,2204 га, кадастровий номер 1421584800:02:000:0117; - 1\\2 частку земельної ділянки площею 4,1000 га на території Новоандріївської сільської ради, кадастровий номер 1421584800:05:000:0120, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - ? частку земельної ділянки площею 0,1600 га на території Новоандріївської сільської ради, кадастровий номер 1421584800:05:000:0119, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - ? частку земельної ділянки площею 0,9500 га на території Новоандріївської сільської ради, за межами населеного пункту, кадастровий номер 1421584800:05:000:0607, призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.76, 78, 80, 82, 84). Постановою нотаріуса від 23.11.2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку майна, яка залишилася відкритою після смерті [PERSON] (тобто на усю спадщину) відмовлено з підстав, що відповідно до довідки Новоандріївської сільської ради № 509 від 18.08.2015 року на час відкриття спадщини спадкоємці [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані разом із спадкодавцем, тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину ( а.с.93). Відповідно до Актів обстеження від 03 липня 2017 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], але фактично за даною адресою не проживають. [PERSON] не проживає з 2000 року, [PERSON] не проживає з 2005 року (а.с.6,7). Зазначені обставини визнані відповідачем [PERSON], про що свідчить її заява до суду (а.с 49), та у судовому засіданні визнала відповідач [PERSON], яка пояснила, що вона була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, але фактично разом з ним не проживала, тільки часом відвідувала. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча відповідачі й були зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, але разом із ним постійно не проживали, фактично проживали у інших населених пунктах, тобто на час відкриття спадщини не мешкали зі спадкодавцем. Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до вимог ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами цієї норми, саме постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Аналогічно вирішено питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні частини третьої статті 1268 ЦК України Верховним Судом України в ухвалі від 11 березня 2009 року (справа № 6-27745св08 ЄДРСРУ № 3268572), в якій зазначено, що саме постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Враховуючи те, що сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, відповідачі фактично не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк для прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, суд приходить до висновку, що відповідачі своєчасно не прийняли спадщину та відповідно не набули право на спадкове майно. Твердження відповідача [PERSON], що вона у липні 2017 року звернулася до нотаріуса з питання прийняття спадщини, що вона не визнана такою, що втратила право на житло за місцем реєстрації, за встановлених судом обставин не свідчить про прийняття спадщини відповідно до вимог закону та не має правового значення. За таких обставин вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно суд визнає обґрунтованими, оскільки позивач своєчасно прийняла спадщину за законом в установленому законом порядку, набула право на спадщину, відповідачі такого права не набули, третя особа відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, позивач отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості за наведених обставин, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст.1216, 1218, 1220, 1222_1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, 1275, 1296 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved