Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

11.03.2020 р. представник позивача КП «Жилкомсервіс» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: за період з 01.03.2007 року по 31.07.2015 року у сумі 4815,89 грн.; за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року в сумі 1952,35 грн; та стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться в багатоквартирному будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює позивач. Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вартість яких затверджується рішенням виконавчого комітету ХМР. Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, та публічного договору. Відповідачі не виконують обов`язки щодо оплати послуг позивача, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед останнім за надання вказаних послуг. З метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, та 14.09.2018 року Київським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у період з 01.08.2015 року по 01.07.2018 року в сумі 3132,46 грн. Вказаний судовий наказ відповідачами скасовано не було. Однак, разом з тим, за відповідачами також утворилась заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: за період з 01.03.2007 року по 31.07.2015 року в розмірі 4815,89 грн., та за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року у сумі 1952,35 грн., що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про проведення судового засідання за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 11.03.2020 року вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова та розподілена судді Зуб Г.А. 16.03.2020 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано до суду 16.03.2020 року. Ухвалою судді від 16.03.2020 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачі, відповідно до наданого до суду договору купівлі-продажу від 20.07.2006 року, є співвласниками квартири по Ѕ частині кожний, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та зареєстровані в ній, а тому є споживачами послуг, які надаються позивачем шляхом відкриття абонентського особового рахунку. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Тарифи по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, та 14.09.2018 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.08.2015 року по 01.07.2018 року в розмірі 3132,46 грн., та судовий збір. Вказаний судовий наказ не скасований. За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачі мають заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 31.07.2015 року у сумі 4815,89 грн., та за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року в розмірі 1952,35 грн. Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду не має, хоча суд враховує приписи ст. 267 ч.3, 4 ЦК України щодо строків позовної давності, але позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Однак, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 по 31.07.2015 року, однак на вказаний період часу відповідач [PERSON] , [INFO] малолітнім, а тому з нього не може бути стягнена вказана заборгованість за період до 01.11.2013 року, тому заборгованість за період часу з 01.03.2007 року по 01.11.2013 року в розмірі 3205,40 грн. відповідно до наданого до суду розрахунку заборгованості підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON] . Таким чином, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 01.11.2013 року в розмірі 3205,40 грн., та солідарно з відповідачів з 01.11.2013 року по 31.07.2015 року в розмірі 1610,49 грн. (21 місяць*76,69 грн.), та за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року в сумі 1952,35 грн., а в решті позову суд вважає відмовити за необгрунтованістю. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: partial