Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

11.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень він та [PERSON] просять визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування належним [PERSON] житловим будинком № 32 по провул. Сінному в смт. Золочів Золочівського району Харківської області. Свої вимоги співпозивачі мотивують тим, що в травні 2008 року до [PERSON] звернулися його знайомі [PERSON] та [PERSON] з проханням зареєструвати їх за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, провул. Сінний, 32. Проте відповідачі не проживали за вказаною адресою, а згодом взагалі поїхали з міста Харкова, їх місце перебування на теперішній час позивачам невідомо. Витрати на утримання будинку відповідачі не несуть, житлом не цікавляться з моменту реєстрації. В даний час реєстрація відповідачів у вказаному будинку перешкоджає власнику розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, надали суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали з наведених у позові мотивів, просили позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. До суду повернулися конверти про неможливість вручення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання. А також повернулися судові повістки з відміткою про неможливість вручення судових викликів через те, що адресати не проживають за вказаною адресою. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідачів за адресою їх реєстрації, що підтверджена інформацією АДП ГУ ДМС України в Харківській області, суд вважає їх такими, що повідомлені про дату судового засідання належним чином. Враховуючи, що відповідачами не було надано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок № 32 по провулку Сінному у смт. Золочів Золочівського району Харківської області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наданою суду копією договору купівлі-продажу від 18 серпня 2015 року, укладеного між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3817, та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4247599 від 18.08.2015 року, номер запису про право власності 10849659. Згідно з інформацією, наданою АДП ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до інформації, що міститься у домовій книзі щодо прописки громадян, проживаючих за адресою: [INFO], [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою 06.06.2008 року, [PERSON] була зареєстрована 05.09.2013 року. Згідно із листом начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області протягом 2015 року від [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], заяв про перешкоджання проживання за адресою: [INFO], не надходило. У листі начальника Поштампу-ЦПЗ № 1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 30.12.2015 року № 09-07-2440 зазначено, що візуальною перевіркою документів поштового звязку Золочів 3 на імя [PERSON] та [PERSON] за адресою: Харківська область, смт. Золочів, провул. Сінний, 32, за період з 01.01.2015 року по 30.11.2015 року в надходженні значаться такі поштові відправлення: рекомендований лист з повідомленням про вручення № 611582024890 від 02.02.2015 року з позначкою «Судова повістка» на імя [PERSON]; рекомендований лист з повідомленням про вручення № 6220300889087 від 06.10.2015 року на імя [PERSON]; рекомендований лист з повідомленням про вручення № 6115842024505 від 02.02.2015 року на імя [PERSON]; рекомендований лист з повідомленням про вручення № 6220300889028 від 06.10.2015 року на імя [PERSON]. Проте листи вручити не виявилось можливості та їх було повернуто за зворотною адресою. Згідно із довідкою, виданою 11.01.2016 року депутатом Золочівської селищної ради Харківської області [PERSON], у домоволодінні, яке розташоване за адресою: Харківська область, смт. Золочів, провул. Сінний, 32 дійсно зареєстровано троє чоловік, проте фактично проживає лише один [PERSON], [INFO]. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР. Крім того, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною її національного законодавства відповідно до положень статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ч. 1 ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У ст. 72 ЖК УРСР зазначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Проте понад рік є відсутніми за цією адресою, житлом не цікавляться, не несуть витрати на його утримання, чим порушують права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] щодо відсутності останніх у будинку\~ суду не надано, у звязку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України\~ суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування вказаним житлом. На підставі викладеного, та

Outcome: approved