Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

12 вересня 2014 року до Рубіжанського міського суду Луганської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб 17.08.2001 року, від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, діти залишаються проживати з батьком. В судове засідання позивач не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, 19.09.2014 року подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, строку для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, 19.09.2014 року подала до суду заяву про те, що вона визнає позов та просить слухати справу без її участі, строку для примирення просить не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.08.2001 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського міського управління юстиції у Донецькій області 17.08.2001 року (а.с. 17). Від шлюбу подружжя мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Артемівського міського управління юстиції у Донецькій області 14.09.2001 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області 31.10.2008 року, де батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10). Подружжя з вересня 2013 року проживає окремо: [PERSON] проживає в [ADDRESS]; [PERSON] разом з неповнолітніми спільними дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Сторони у своїх заявах зазначають, що шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року, просять суд не надавати строк для примирення подружжя (а.с. 18, 19). Отже, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з вересня 2013 року, подружжя проживають окремо в різних областях, спільне господарство не ведуть, примиритися та наладити стосунки не бажають. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред'явлення позову протягом вагітності дружини, з матеріалів справи не вбачається. Відповідно до заяви відповідача [PERSON], вона визнає позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім'ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається за згодою батьків, якщо батьки проживають окремо. За згодою батьків їх неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають та залишаються в подальшому проживати разом з батьком - [PERSON] тимчасово за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved