Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

11 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільної сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання права власності на нерухоме майно (а.с.3) 15 вересня 2016 року позивач [PERSON] змінив підстави та предмет позову, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання будівельних матеріалів спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації вартості 1/2 частини будівельних матеріалів. (а.с.61) 14 листопада 2016 року позивач [PERSON] змінив підстави та предмет позову, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільної сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання права власності на нерухоме майно. (а.с.97) В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилався на те, що з 28 вересня 1974 року перебував в шлюбі з [PERSON] Шлюб між ним та відповідачем [PERSON] було розірвано 26 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 93. В період шлюбу, 12.07.2005 року ним та дружиною був придбаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] який складався з: жилого будинку - літ.А житловою площею 26,4 кв.м., загальною площею 42,5 кв.м.; вбиральні - літ.З; навісу - літ.І; колодязь ? частина - літ.к; сарай - літ.Л; огорожа -№5-9; замощення - І,ІІ, що розташовані на земельній ділянці держфонду площею 642 кв.м. Договір купівлі-продажу посвідчено нотаріально, покупцем за договором купівлі-продажу виступала його дружина [PERSON] Позивач зазначив, що у відповідності до ст.ст. 60,70 СК України, вищезазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, частки власності подружжя є рівними. Оскільки згода щодо поділу спірного нерухомого майна між ним та відповідачем не досягнута, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд: -визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; -провести поділ майна подружжя [PERSON] та [PERSON]; -визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частину жилого будинку - літ.А житловою площею 26,4 кв.м., загальною площею 42,5 кв.м.; вбиральні - літ.З; навісу - літ.І; колодязь ? частина - літ.к; сарай - літ.Л; огорожа -№5-9; замощення - І,ІІ; -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину жилого будинку - літ.А житловою площею 26,4 кв.м., загальною площею 42,5 кв.м.; вбиральні - літ.З; навісу - літ.І; колодязь ? частина - літ.к; сарай - літ.Л; огорожа -№5-9; замощення - І,ІІ. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилався на підстави позову, які зазначені в заяві, просив суд задовольнити вимоги [PERSON], також зазначив, що будинок, який був придбаний 12.07.2005 року на ім'я [PERSON] не змінив своїх розмірів, до будинку підведений газ, відповідач проживає в зазначеному будинку. [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво нового жилого будинку, будівництво якого розпочато, готовність 50%, в той же час, житловий будинок, який був придбаний за договором купівлі-продажу, не змінився, в зв'язку з чим, позивач просить суд провести поділ саме тих будівель та споруд, які були придбані за договором купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності, обґрунтовуючи тим, що шлюб з позивачем було розірвано у 2010 році, а позивач звернувся до суду з вимогами лише у 2015 році, крім того, після придбання жилого будинку їй був наданий дозвіл на будівництво нового будинку, старий будинок фактично переобладнаний, добудована веранда, прохід до нового будинку готовністю 50%. Зазначені обставини вже встановлювалися рішенням Новомосковського міськрайонного суду та Апеляційного суду Дніпропетровської області суду у справі за позовом [PERSON] до неї про поділ майна подружжя, та її зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя.. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до наступного. Згідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2012 року було скасоване рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від бід 20 червня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, та винесене нове рішення, яким сторонам відмовлено в задоволенні позовних вимог. Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 28.09.1974 року, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 08.04.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Положеннями ч.1ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12.07.2005 року на ім'я [PERSON] придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально. У відповідності до витягу з рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 29.05.2008 року, [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку з переобладнанням старого. Рішенням суду також встановлено, що на території домоволодіння розпочато будівництво нового будинку, готовність якого на сьогоднішній день складає 50,5%, що підтверджується технічним паспортом та висновком експерта № 2748-11 від 09.02.2012 року. В своєму рішенні від 18 жовтня 2012 року колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області дійшла до висновку, що виходячи зі змісту ч.1 і 2 ст. 331 ЦК України, ч.1 ст.182 ЦУ України та п.8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва, у відповідності до ч.3 ст. 331 ЦК України, в зв'язку з чим, статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2012 року набуло чинності, не скасоване. Враховуючи те, що будинок [ADDRESS] не прийнятий в експлуатацію і не зареєстрований у встановленому порядку, в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed