overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася 20 лютого 2010 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 116236 та довідкою Козирської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 124 від 09 лютого 2017 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, укладений між ними 03.09.2014р. у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2320. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони виявилися людьми із різними поглядами на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки, що негативно вплинуло на їх стосунки. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.09.2014р. у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2320 (а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

10 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа Жванська сільська рада, Мурованокуриловецького р-ну, Вінницької області. Просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем - [PERSON], яка померла 24.04.2005 року, за адресою: с. Жван, пров. Ілліча, буд. 18, Мурованокуриловецького р-ну, Вінницької області, а саме до 24 квітня 2005 року. В своїй заяві заявник зазначила, що встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини їй необхідно для прийняття спадщини, а саме, права на земельну ділянку. Крім того, [PERSON] також вказала, що 24.04.2005 року померла її бабуся - [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO]. На час відкриття спадщини заявник була зареєстрована за іншою адресою, але постійно проживала разом із спадкодавцем, прийняла спадщину своєї бабусі, проте у визначений законом термін не звернулась до державної нотаріальної контори для видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Також [PERSON] посилається на те, що інших спадкоємців за законом чи заповітом на спадкове майно [PERSON] немає. В подальшому, 20.12.2016 року коли заявниця звернулась до державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що неможливо встановити факт спільного проживання померлої і спадкоємця. [PERSON] у судове засідання не зявилась, при цьому подала до суду 15.02.2017 року письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити (а.с. 24). Представник заінтересованої особи Жванської сільської ради, Мурованокуриловецького р-ну, Вінницької області, в судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглядати цивільну справу без його участі, не заперечував проти задоволення заяви. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

10 лютого 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 04.02.1991р. Полонським райвідділом ЗАГСу Хмельницької області, актовий запис № 16. В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, миритися не бажає, вважає, що через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, оскільки вона тривалий час проживають окремо і подружніх стосунків не підтримують. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

10 лютого 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 13.03.2016р., виконавчим комітетом Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 02. В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, миритися не бажає, вважає, що через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

10 лютого 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 26 лютого 2005 р. Відділом РАЦС Кам'янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 19. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], однак сім'ю зберегти їм не вдалось. Вказує, що тривалий час разом з чоловіком вона не проживає, вони не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та визнання позову. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 26 лютого 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб про що відділом РАЦС Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 19 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.02.2005 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, тривалий разом не проживають, не поєднані спільним побутом, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], не виявили бажання примиритись та наполягали на розірівнні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

10 лютого 2017 року заявники звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. Заявники в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили справу розглядати без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.06.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції в м. Києві. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. 08.02.2017 року сторони уклали нотаріальний договір про утримання та виховання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 387. У вищезазначеному договорі сторони визначили, що малолітній син [PERSON], [INFO], зареєстрований та буде проживати разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також встановили порядок здійснення батьком - [PERSON] право на виховання дитини, умови та розмір аліментів, додаткових витрат, які буде сплачувати на утримання сина. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

10 лютого 2017 року Любешівським районним судом Волинської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] у користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, зокрема про стягнення судового збору. Сторони у судове засідання не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд цього питання у її відсутності. На підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з врахуванням положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у користь держави 640 гривень судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником зазначеної квартири. Відповідач по справі, є її сином, зареєстрований в квартирі з грудня 2016 року, але фактично ніколи не проживав у вказаній квартирі. Відповідач не здійснює оплату за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті. Залишаючись зареєстрованим в квартирі позивача, відповідач тим самим завдає їй фінансові незручності - у збільшеній платі комунальних платежів. З реєстрації у її квартирі відповідач добровільно знятися не бажає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити з вищезазначених підстав, пояснила, що відповідач, зареєстрований в спірній квартирі як член сім'ї, з 03.12.2016 року мешкали однією сім'єю, в квартирі наявні його особисті речі. З березня 2017 року по 02 липня 2017 року відповідач перебував у м. Києві на заробітках. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача з урахуванням доказів , що є у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку , що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає , що позов задоволенню не підлягає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, пояснили, що відповідач є сином позивача, в спірній квартирі не мешкає з грудня 2016 року, речей відповідача в будинку не має. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. (а.с. 6). В квартирі 85 зареєстрований [PERSON], 1971 року народження(а.с.16). Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак як вбачається з матеріалів справи та показів свідка та не спростовується позивачем, відповідач не мешкає в спірній квартирі з грудня 2016 року, тобто менше строку встановленого чинним законодавством для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За таких обставин суд вважає, що оскільки відповідач не мешкає в квартирі менше одного року, тому вимога про втрату останніми права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 06.11.2004 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати, вказала, що спільно господарство не ведуть з серпня 2016 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, строк на примирення просив не надавати, вказав, що спільно господарство не ведуть з серпня 2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 06.11.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 08.09.2005 року, серія [NUMBER], актовий запис № 1859. Від шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть з серпня 2016 року, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подав суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити, а справу розглядати без його участі, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог часини другої ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2010 року (а.с. 22). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з частиною першою ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved