Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

11.01.2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2006 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище «Моісєєва». Не вбачала підстав у наданні строку для примирення. Крім того просила суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] разом з нею, зважаючи на наявність домовленості з цього приводу між нею та відповідачем. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 01 березня 2019 року і до повноліття дітей, зважаючи на ту обставину, що аліменти за січень та лютий 2019 року відповідач їй сплатив. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою від якого вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Також просив шлюб розірвати, не вбачаючи необхідності в наданні строку для примирення. Дав свою згоду на визначення місця проживання синів [PERSON] та [PERSON] разом з позивачкою. Не висловив заперечень проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі визначеному позивачкою. Згідно з ч.ч.3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2006 року, мають двох спільних неповнолітніх дітей:сина [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO] (а.с.9-11). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала, а відповідач не висловив заперечень проти розірвання шлюбу позов в цій частині підлягає до задоволення. Стосовно визначення місця проживання дітей, суд приходить до наступних переконань. Відповідно до ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на вік дітей та узгодженість позиції сторін стосовно місця проживання неповнолітніх дітей, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з їх матірю позивачкою по справі. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до наступних переконань. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, позов і в цій частині підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved