Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтовування своїх вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки (пай) розміром 4,78 га оціночною вартістю 17386,34 грн., яка розташована на землях Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Померлим за життя не було складено заповіту, тому право на спадкування за законом в першу чергу мав він, як син померлого. Він прийняв спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, він фактично прийняв спадщину, але не має можливості оформити право на неї в установленому законом порядку. Тому, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 4,78 га оціночною вартістю 17386,34 грн., яка розташована на землях Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] у м. Дружківка Донецької області помер [PERSON], про що складений відповідний актовий запис №862, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25 травня 2018 року Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). Спадщина, яка залишилась на день смерті спадкодавця складається з права на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Дружківський» розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, розташованого на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Право на земельну частку (пай) належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. З державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 15 серпня 1996 року вбачається, що на підставі рішення Миколайпільської сільської Ради народних депутатів від 26 квітня 1996 року було видано державний акт на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському підприємству «Дружківський», відповідно до якого передається у колективну власність 4359,8 га землі для виробництва сільськогосподарської продукції. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №19 (а.с.11-12). Згідно з Додатком № 1 до державного акту, [PERSON] внесений до списку громадян-членів КСП під номером 190 (а.с.13). Зазначені обставини повністю визнаються сторонами. Позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Дружківка Донецької області і є рідним сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 травня 2018 року Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). Позивач [PERSON] постійно мешкав разом із батьком на день смерті останнього за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою територіального комітету м-на «Горняк» від 02.07.2018 року (а.с.19), та, відповідно, є спадкоємцем за законом, фактично прийняв спадщину. Згідно з відповіддю Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори на запит суду від 17.07.2018 року та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру №52633248 від 17.07.2018 року, спадкової справи щодо померлого [INFO] [PERSON] немає (а.с.29-30). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом визнання права позивача на земельну частку (пай), а не визнання права власності на неї, оскільки спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial