Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

10.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок [ADDRESS] . Разом з нею у зазначеному будинку зареєстрований її син - [PERSON] , відповідач у справі, який у 2012 році виїхав проживати до іншої країни; місце знаходження його не відоме. З того часу він не проживає у будинку; його речі у будинку відсутні, комунальні послуги ним не оплачуються. За таких обставин позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 11.07.2019 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено справу до судового розгляду на 13.08.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 16.09.2019 року. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивачки - адвокат Сотська С.О. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в їх відсутність і задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився; електронною поштою надіслав до суду заяву, в якій повністю визнав позов; з наслідками визнання позову ознайомлений; просив розглянути справу в його відсутність. Зазначив, що більше трьох років проживає у Китаї. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] належить житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами і будівлями по [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.1.2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-702 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.7,8/. Згідно виписки з будинкової книги та довідки ЦНАП відповідач дійсно зареєстрований у вказаному будинку, однак будь-які договори між сторонами про порядок користування, найм житлового приміщення тощо, не укладались; у будинку він не проживає. Той факт, що відповідач не проживає у житловому будинку з 2012 року, підтверджується довідкою від 08.07.2019 року, виданою головою квартального комітету м. Первомайська /а.с.9/. [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до іншої країни - Китаю, про що зазначив у заяві. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що відповідач відсутній у будинку [ADDRESS] понад строки, встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України. Поважні причини, передбачені ст.ст 71, 163 ЖК України, як підстави для продовження цього строку або збереження за відповідачами житлового приміщення - відсутні. Відповідач добровільно залишив житло і добровільно ним не користується більше семи років. Враховуючи наведене, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 163, 167 ЖК України, ст. ст. 319, 325, 405 ЦК України. [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved