Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

11 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання сина, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22 жовтня 1994 року по 15 листопада 2007 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 квітня 2017 року з [PERSON] на її користь на утримання сина стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. На даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач сплачує аліменти невчасно та не в повному обсязі. Разом з тим розмір стягуваних з відповідача аліментів є меншим, ніж передбачено ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на дитину не може бити меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 квітня 2017 року, а саме з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та в заочному провадженні. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 22 жовтня 1994 року по 15 листопада 2007 року (а.с. 6-7). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Також судом встановлено, що заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 квітня 2017 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 березня 2017 року. Рішення суду набрало законної сили 23 травня 2017 року (а.с. 10). З довідки виконкому Ворожбянської міської ради Білопільського району від 06 жовтня 2017 року №3160 вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 17 травня 2017 року прийнято [PERSON] України №№2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] набрав чинності 08 липня 2017 року. Таким чином, починаючи з 08 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню, а тому необхідно змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 квітня 2017 року, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved