Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

12.01.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] ; неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 23.09.2014 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] .Протягом останніх восьми місяців сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки, їх шлюб припинив фактично своє існування, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і примирення між ними не можливе, тому звернулася до суду за захистом своїх сімейних прав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. [PERSON] в прохальній частині позовної заяви просила провести розгляд справи без її участі (а.с. 3). Відповідач [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2051, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.09.2014 року (а.с. 6). У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками вказані сторони по справі (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Відтак, дітей суд залишає на проживання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, клопотання про надання часу на примирення від сторін не надходило, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved