Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

12.05.2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі та [PERSON] міської ради про визнання незаконним державного акта серії ЯБ № 984567 на право власності на земельну ділянку та скасування рішення в частині вилучення земельної ділянки у [PERSON] 31.05.2017 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача з відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі на належного відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. З позовної заяви поданої позивачем [PERSON] вбачається, що в його батьків в користуванні була земельна ділянка площею 0,1725 та в урочищі «Бойківське» в м. Галич Івано-Франківської області. 30 квітня 2006 року його мати [PERSON] померла. Після смерті матері вказану земельну ділянку до 2008 року обробляв його старший брат [PERSON], який також помер, а саме 29.03.2008 року. А 18.06.2009 року помирає його батько [PERSON]. Йому стає відомо в квітні місяці цього року, а саме з документів, які отримано з архіву, що рішенням 21 сесії [PERSON] міської ради 4 скликання від 25.01.2006 року була вилучена у його матері земельна ділянка площею 0,1725 та в урочищі «Бойківське» в м. Галич. Вважає дане рішення [PERSON] міської ради необгрунтованим та незаконним, оскільки його мати 28.12.2005 року на імя міського голови [PERSON] подавала заяву за № 699, в якій просила вважати недійсною раніше подану заяву про вилучення земельної ділянки в користь міської ради і просила передати її тітці [PERSON] Дана земельна ділянка була в користуванні батька заявника [PERSON], і повинна була бути згода його також на відчуження цієї земельної ділянки, як другого із подружжя, які користувалися даною ділянкою. Передаючи, земельну ділянку площею 0,1725 га в урочищі «Бойківське» в м. Галичі відповідач не брав згоди у нього, так як на той час ця земельна ділянка була в його користуванні і її на прохання обробляли друзі, родичі та знайомі, що було видно, що земля у постійному використанні. Також не було повідомлено про приватизацію даної земельної ділянки. Ніяких заяв на вилучення земельної ділянки площею 0,1725 га в урочищі «Бойківське» в м. Галичі, Івано-Франківської області, яка була в користуванні їхньої сімї, а ні від матері, батька, його та брата, і дідуся не було. А тому він був змушений звернутися з даним позовом до суду про захист своїх порушених прав та інтересів. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити з наданих суду доказів та винести рішення, яким скасувати рішення 21 сесії [PERSON] міської ради від 25.01.2006 року в частині вилучення земельної ділянки у [PERSON] в урочищі «Бойківське» та визнати недійсним державного акта серії ЯБ № 984567 на право власності на земельну ділянку площею 0,1725 га в урочищі «Бойківське» в м. Галич. Подав заяву про закінчення розгляду справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради, [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечила щодо скасування в частині рішення щодо вилучення в фонд міської ради земельної ділянки [PERSON], просила розгляд справи закінчувати без її участі. Відповідач, [PERSON] в судові засідання не з'явилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення поданого позову. Відповідач, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в судові засідання представника не направила, однак надіслали на адресу суду заперечення з якого видно, що вони заперечують щодо поданого позову, просять залишити позов без розгляду в частині визначення відповідачем [PERSON] управління Дергеокадастру в Івано-Франківській області, оскільки власником землі є орган місцевого самоврядування, в даному випадку [PERSON] міська рада. А також просили розгляд даної справи проводити без участі їх представника. Відповідно\~до\~п.\~24 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~від\~12\~червня 2009 року\~№\~2\~«Про\~застосування\~норм цивільного\~процесуального\~законодавства\~при розгляді справ у суді\~першої\~інстанції»\~у\~разі визнання\~відповідачем\~позову,\~яке\~має\~бути безумовним, і якщо таке визнання\~не\~суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Частинами першою та другою\~статті 116 ЗК України\~визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно з підпунктом 34 пункту 1 ст. 26 Закону України\~«Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин. Отже, вирішення питань щодо надання у власність земельних ділянок належить до виключної компетенції територіальної громади в особі місцевих рад. Згідно із частиною третьою\~статті 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як вбачається з матеріалів справи, що в користуванні сім'ї Петраш перебувала земельна ділянка в урочищі «Бойківське» в м. Галич, і 06.12.2005 року [PERSON] мати позивача звернулася до міської ради із заявою про відмову від даної земельної ділянки (а.с.6), однак вкінці цього ж місяця 28.12.2005 року передумала (а.с.7) і подала заяву, яка була зареєстрована у виконкомі [PERSON] міської ради про те, що попередню заяву слід вважати недійсною і передати в користування дану земельну ділянку їхній тітці [PERSON] Батьки та брат позивача померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.10-12). Незважаючи на заяву [PERSON] про недійсність попередньої заяви про вилучення у неї з користування земельної ділянки міська рада на 21 сесії 25 січня 2006 року вилучає земельну ділянку у [PERSON] і повертає в фонд міської ради (а.с.4), і на підставі рішення [PERSON] міської ради від 25.01.2006 року передає дану земельну ділянку у власність [PERSON] про що був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.09.2009 року (а.с.5). Відповідно до ч. 2\~ст. 90 Земельного кодексу України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 158 ЗК України\~виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. У відповідності до ч.1\~ст. 155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Зазначений державний акти на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідного рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, що повязані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. До того ж, видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом відповідно до ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей\~116,\~118 ЗК України,\~недійсним. За змістом\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зібраними у справі доказами доведено незаконність рішення 21 сесії 4 скликання [PERSON] міської ради від 25 січня 2006 року «Про вилучення земельних ділянок» в частині вилучення земельної ділянки у [PERSON] із подальшим виготовленням державного акту на право власності [PERSON], зважаючи на те, що по суті даним рішенням в подальшому передано у власність земельну ділянку, які вже у відповідності до чинного законодавства перебувала у користуванні інших осіб. Тому рішення 21 сесії 4 скликання [PERSON] міської ради від 25.01.2006 року в частині вилучення земельної ділянки в [PERSON] в урочищі «Бойківське», і виданий на його підставі державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №984567 підлягає скасуванню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.9, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ, зі змінами. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 152, 158 ЗК України, ст.ст. 203, 215 ЦК України та

Outcome: approved