Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

12.05.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (далі ТОВ «Укрфінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 22903 грн. 41 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2016 року між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за № 2016-02-00338, згідно якого банк надав відповідачу позику у сумі 1000 гривень з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 20 днів з урахуванням дня отримання коштів. Позичальник зобовязався повернути суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 1400 грн. 00 коп. Позивач умови Договору виконав у повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у звязку з чим, станом на момент звернення до суду сума зобовязання становить 22903 грн. 41 коп., яка складається з: суми основного боргу 1000,00 грн.; 2 відсотки за користування грошовими коштами 226 днів 4920,00 грн., штрафу за прострочення сплати відсотків 0 гривень; 2 відсотки пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилась за невиконання позичальником зобовязань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 206), 16288 грн. 40 коп., індекс інфляції за період з 09.09.2016 року по 12.05.2017 року (111,74) 695 грн. 01 коп. У судове засідання представник позивача не звився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача. Перевіривши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). У відповідності до положень ч.1, ч. 2 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2016 року між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за № 2016-02-00338 (далі Договір позики), згідно якого банк надав відповідачу позику у сумі 1000 гривень з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Відповідно до п.3.1 Договору позики позичальник зобовязався повернути 28.09.2016 року позикодавцю отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою 1400 грн. Згідно п.п.7.1, 7.2., 7.2.1 Договору позики при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 250 гривень, у разі невиконання позичальником зобовязань по погашенню позики у терміни, вказані в п.3.1. договору позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, нараховану пеню та фіксовану єдино разову винагороду. За змістом ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналіз вищезазначених норм законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved