Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

10 листопада 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здало на пошту позов до [PERSON], в якому вказує, що на підставі договору б/н від 30 листопада 2016 року останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки з правом пролонгації. Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 16 жовтня 2018 року в нього утворилася заборгованість в розмірі 13813 грн. 80 коп., з яких: 2515 грн. 78 коп. заборгованість по кредиту, 534 грн. 93 коп. - заборгованість по відсоткам, 9629 грн. 10 коп. пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 633 грн. 99 коп. штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, просив стягнути з [PERSON] на користь банку вказану суму. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 15 листопада 2018 року позовну заяву було залишено без руху в звязку з тим, що вона не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України. 10 грудня 2018 року позивачем усунуто недоліки та в цей же день відкрито провадження в справі. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 46). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо\~своєї адреси\~суду не\~надав,\~а тому\~відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 37, 79). У звязку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви [PERSON] від 30 листопада 2016 року останній отримав у ПАТ «КБ «ПриватБанк», нині АТ КБ «ПРИВАТБАНК», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки (а. с. 50-67). Своїм підписом у вказаній вище заяві відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, являє між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також він підтвердив, що ознайомився та погодився з договором надання банківських послуг до його укладення. Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредиту на картці, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Пунктом 1.1.7.11 Умов встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Банк свої\~зобовязання по\~договору виконав,\~надавши відповідачу\~кредит у\~вигляді відновлювального\~встановленого ліміту\~на платіжну\~картку.\~У той\~же час,\~останній,\~скориставшись кредитними\~коштами,\~не виконує\~належним чином\~умови договору,\~у звязку\~з чим\~станом на\~16\~жовтня 2018\~року в\~нього утворилася\~заборгованість по\~кредиту в\~розмірі 13813\~грн.\~80\~коп.,\~з яких:\~2515\~грн.\~78\~коп.\~-\~заборгованість по\~кредиту,\~534\~грн.\~93\~коп.\~-\~ заборгованість\~по відсотках,\~9629 грн. 10 коп. пеня, 633 грн. 99 коп. - штраф (процентна складова), 500 грн. - штраф (фіксована частина) (а. с. 50). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене,\~з [PERSON]\~на користь\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» необхідно\~стягнути 12679\~грн.\~81\~коп.\~заборгованості по\~кредитному договору,\~яка складається\~з наступного:\~2515\~грн.\~78\~коп.\~ заборгованість\~по кредиту,\~534\~грн.\~93\~коп.\~-\~ заборгованість\~по відсотках,\~9629 грн. 10 коп. - пеня. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів у сумі 1133 грн. 90 коп., то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафів у сумі 1133 грн. 99 коп. необхідно відмовити. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (91,79%) слід також стягнути 1617 грн. 34 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial