Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

10 червня 2020 року ПП «Агрохім» (далі - Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач 1), ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - Відповідач 2), ПТ «Страхова компанія «Провідна» (далі - Відповідач 3) про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 05 лютого 2020 року на трасі Н-01 «Київ-Знам`янка» 215 км+800м сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів КАМАЗ-45144061 д.н.з. [NUMBER] та ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] . Власника ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (далі - Відповідач 1) постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2020 року визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач як власник іншого транспортного засобу являється потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди. Позивач заявив про дорожньо-транспортну пригоду до НАСК «Оранта» (Відповідач 2), де згідно їх даних був страховий поліс винуватця дорожньо-транспортної пригоди. 10 лютого 2020 року та 11 лютого 2020 року представник Відповідача 2 [PERSON] провів огляд та склав акт пошкоджень транспортного засобу Позивача, які були направленні страховій компанії для здійснення страхового відшкодування. Згідно звіту № 116 від 26 березня 2020 року, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику КАМАЗ-45144061 д.н.з. [NUMBER] , тобто Позивачу, склала 28 704 грн. 64 коп. Між тим, 19 лютого 2020 року до Позивача від Відповідача 2 надійшло повідомлення № 09-02-22/2822 від 12 березня 2020 року про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди (05 лютого 2020 року) транспортний засіб Відповідача 1 також був застрахований в СК «Провідна» (Відповідач 3), а тому вважали діючим поліс страхування в цій страховій компанії і надали роз`яснення про відсутність підстав для страхових виплат. Також, 06 квітня 2020 року до Позивача від Відповідача 3 надійшло повідомлення про те, що дійсно, цивільна-правова відповідальність Відповідача 1 у них застрахована. Але оскільки на час огляду транспортного засобу 20 березня 2020 року автомобіль Позивача був відремонтований, вони вважають, що Позивач не виконав законодавчих вимог по збереженню пошкодженого транспортного засобу задля встановлення розміру спричиненої шкоди, а тому у проведені страхових виплат відмовили. Вважали такі відмови у виплатах страхового відшкодування протиправними та просили суд стягнути з Відповідачів на свою користь як 28 704 грн. 64 коп. в рахунок шкоди, так і судові витрати. Ухвалою суду від 16 червня 2020 року у справі відкрито провадження, сторонам наданий процесуальний строк для подачі заяв по суті. Ухвалою суду від 22 липня 2020 року по справі закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник Позивача позов підтримував повністю та просив його задовольнити. Відповідач 1 надіслав до суду відзив, в якому просив в задоволенні позову до нього відмовити. Вказував, що 26 вересня 2019 року він придбав автомобіль ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] . Попередній власник його не повідомив, що цивільно-правова відповідальність водія цього транспортного засобу була застрахована у Відповідача 3, а тому він уклав такий самий договір страхування щодо цього автомобіля з Відповідачем 2. З огляду на те, що сума спричиненої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не перевищувала передбаченого договором страхування відшкодування, вважав, що належним Відповідачем у справі являється тільки Відповідач 3, так як потерпілий повинен реалізовувати своє право на відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував цивільно-правову відповідальність. Відповідач 2 надіслав до суду відзив, в якому просив також відмовити в задоволенні позову, так як страхувальник при укладенні з ними договору страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] не повідомив про те, що існує договір страхування цивільно-правової відповідальності з Відповідачем 3, а тому останній є належним Відповідачем у справі. Відповідач 3 в своєму відзиві заперечував проти позову. 20 березня 2020 року Позивач повідомив їх про дорожньо-транспортну пригоду за участі застрахованого транспортного засобу ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] , але в той же день в ході огляду було встановлено, що транспортний засіб Позивача був вже відремонтований, докази поважності не надання автомобіля до огляду Позивач не надав, а тому через не виконання останнім вимог статей 33 та 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та неможливість визначення розміру спричиненої шкоди у здійсненні страхових виплат Позивачу було відмовлено. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в ході судового розгляду, 05 лютого 2020 року на трасі Н-01 «Київ-Знам`янка» 215 км+800м сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів КАМАЗ-45144061 д.н.з. [NUMBER] та ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] . Власника ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] Відповідача 1 постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2020 року визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач як власник іншого транспортного засобу являється потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб винуватця дорожньо-транспортної пригоди станом на час події (05 лютого 2020 року) був предметом одразу двох страхових договорів цивільно-правового відповідальності. Так, у Відповідача 1 був наявний страховий поліс № АО/6582134 від 18 жовтня 2019 року з «НАСК «Оранта» (Відповідач 2), зі строком дії до 18 жовтня 2020 року (а.с. 83). Аналогічний страховий поліс щодо цього ж транспортного засобу № АМ/6852646 було укладено з ПТ «Страхова компанія «Провідна» (Відповідач 3) ще раніше - 25 червня 2019 року (а.с. 27), строк дії якого мав закінчитись 25 червня 2020 року. У відповідності до частини 1 статті 989 ЦК України якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, в такому випадку новий договір страхування є нікчемний, тобто такий, що не породжує для сторін як права, так і обов`язки з часу його укладення. У зв`язку з цим договір цивільно-правової відповідальності з «НАСК «Оранта» є нікчемним, а тому позовні вимоги не можуть стосуватись вказаного учасника справи, він не може бути Відповідачем у справі, і позов в частині до нього задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог до Відповідача 1, суд виходить наступного. Згідно розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09 липня 2010 року станом на 05 лютого 2020 року розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 130 000 грн. на одного потерпілого. Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, розмежувавши інститути регресу та суброгації. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Тобто, тільки у разі, коли збитки перевищують вказані суми, тоді сума збитків, яка перевищує граничні суми страхових відшкодувань, має бути відшкодована Відповідачем 1, чого у цій справі не має, так як Позивач свої збитки загалом оцінює в 28 704 грн. 64 коп., що є значно меншим від суми в 130 000 грн. У зв`язку з вказаним позовні вимоги до Відповідача 1 не мають правового підґрунтя, а тому позов в частині до нього також задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог до Відповідача 3, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Свої вимоги Позивач обґрунтовує звітом № 116 від 26 березня 2020 року, складеним оцінювачем [PERSON] , згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику КАМАЗ-45144061 д.н.з. [NUMBER] , тобто Позивачу, склала 28 704 грн. 64 коп. Позивач у позові вказував, що оцінювач [PERSON] здійснював огляд і складав звіт як представник «НАСК «Оранта» (Відповідача 2). Це ж було підтверджено і під час слухання по справі самим оцінювачем [PERSON] , а саме, що огляд він проводив як представник страхової компанії, за відповідним повідомленням сторони Позивача, про що суду надано було і договір про надання публічних послуг з оцінки між ним та Відповідачем 2. Водночас, звіт ним було вже складено на замовлення сторони Позивача на підставі огляду транспортного засобу після того, як було з`ясовано, що страховою компанією має бути інша юридична особа. Також, як слідує з Позивач звертався до «Моторного (транспортного) страхового бюро» з приводу страхового відшкодування. У зв`язку з цим наявні підстави стверджувати, що Позивач дійсно виконав вимог статей 33 та 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. ст. 1166, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зазначеним законом передбачені дії, які повинні бути вчинені для виплати страхового відшкодування: відповідно до ст. 33-1 зазначеного вище закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. У матеріалах справи наявні відомості про те, що страховик був своєчасно повідомлений про дорожньо-транспортну пригоду, про неї і було повідомлено і «Моторне (транспортне) страхове бюро», але представник страхової компанії Приватне товариство «Страхова компанія «Провідна» не прибув до місця знаходження пошкодженого майна з неповажних причин, так як мав таку змогу зробити після отримання даних про подвійне страхування і виїзд для огляду транспорту іншого представника іншої страхової компанії. Суд знаходить, що чинне законодавство у випадку подвійного страхування не містить чітких обов`язкових вимог про необхідність повторного огляду транспортного засобу у випадку, коли його огляд було проведено іншим представником іншої страхової компанії з підстав того, що постраждала сторона добросовісно не могла знати про таке подвійне страхування, але вжила вичерпних заходів до сповіщення представників страхових компаній, так як в даному випадку про невиконання нею будь-якого страхового обов`язку такого сповіщення не можна говорити. Відсутність реагування зі сторони належної страхової компанії для огляду транспортного засобу, стало в свою чергу підставою для звільнення позивача від збереження пошкодженого майна, що потягло за собою проведення ремонту транспортного засобу згідно договору від 12 лютого 2020 року. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом тридцяти днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно з п. 37.1.3 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, Відповідачем 3 необґрунтовано відмовлено Позивачу у виплаті страхового відшкодування, і наявні підстави до задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial