Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

11 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 31 серпня 2015 року помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилась земельна ділянка площею 5,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Світличненської сільської ради. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, втім, йому було відмовлено, адже втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки позивач позбавлений можливості вирішити спір у позасудовому порядку, вимушений був звернутись до суду, та просив, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,52 га, яка розташована на території Світличненської сільської ради, після смерті його батька [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надіслав заяву, вякій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача Світличненської сільської ради в судове засідання не зявився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи від сільського голови Світличненської сільської ради надійшла заява, про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд дослідивши матеріали справи, робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини. 31 серпня 2015 року помер [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Народного суду Варвинського району від 28.03.1979 року справа №2-64/1979 р. визнано, що батьком дитини сина [PERSON] у [PERSON], [INFO], являється [PERSON], [INFO], житель [INFO] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, зокрема земельна ділянка, площею 5,52 га, яка розташована на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН №013815 зареєстровано та видано власнику 28.03.2001 року. Нормативно грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 175884,11 грн. (а.с.9). 05 липня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку\~ (а.с.8). Про втрату державного акту на право власності на спірну ділянку позивачем було подано відповідне оголошення в газеті «Слово Варвинщини» (а.с. 10). У відповідності до довідки, виданої 19.07.2016 року виконавчим комітетом Світличненської сільської ради [PERSON] проживав на день смерті за адресою с. Світличне, вул. Лісова, 11, один (а.с. 28). Аналогічні відомості підтверджуються карткою по господарського обліку (а.с. 30). Згідно до копії спадкової справи інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались, чинні заповіти померлого відсутні. Із наведених обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір, щодо спадкування позивачем права на земельну ділянку після смерті його батька. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як це передбачено ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, про що зазначено у ч. ч. 1,2 ст. 1223 згадуваного Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.\~ Правовстановлюючий документ державний акт на право власності зокрема на земельну ділянку площею 5,52 га, яка розташована на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна [PERSON] втрачений, а видача дублікату державного акту не передбачена законом. Статтями 15, 16, 20\~ ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, що він [PERSON] є спадкоємцем померлого 31 серпня 2015 року спадкодавця [PERSON] Подав до нотаріальної контори у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини. Крім позивача інших осіб, які звертались з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] судом не встановлено, спадкодавець проживав один. Згодом, позивач подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Належність спадкодавцю відповідної земельної ділянки підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідного спадкування. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права вирішення спору щодо визнання права власності на земельну ділянку у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату відповідного державного акту, відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved