Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

10.11.2020року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 17.04.2014 року, укладеного між ним та його батьком [PERSON] .. На час укладення даного договору у будинку була зареєстрована його сестра [PERSON] , яка фактично не проживала в будинку з 1993 року, вона виселилася з будинку після реєстрації шлюбу, переїхала для постійного проживання в м.Зеленодольськ, за місцем проживання чоловіка. Після одруження відповідачка забрала з будинку батька усі свої речі та перевезла їх до квартири чоловіка, де і проживає до цього часу. Із 1993 року до спірного будинку сестра не поверталася, у ньому не жила. З 2014 року у зазначеному житловому приміщенні позивач проживає разом зі своєю сім`єю, відповідачка хоча і є його сестрою, проте більше 17 років проживає окремо, до складу його сім`ї не входить, має власну сім`ю. Позивач пропонував відповідачці знятися із реєстрації в належному йому домоволодінні, вона обіцяла скасувати реєстрацію самостійно, в добровільному порядку, однак з часом відмовилася змінювати реєстрацію, заявила, що має право на частку у даному будинку, тому не вважає за потрібне скасовувати реєстрацію в ньому. Не будучи членом сім`ї позивача та будучи зареєстрованою в належному йому будинку, відповідачка створює йому перешкоди у реалізації права власності на власний будинок, у користуванні ним. Відповідачка комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, кореспонденцією за даною адресою не отримує, особистих речей в будинку не має і взагалі житловим приміщенням не користується і не цікавиться. Відповідачка не проживає в будинку протягом багатьох років за власним бажанням, оскільки має інше постійне місце проживання. Тому, на підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні ним належного йому житлового будинку, шляхом зняття відповідачки з реєстрації за даною адресою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, свої вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, однак не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 17.04.2014 року посвідченим приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В., зареєстрованим в реєстрі за №532 (а.с.9-10), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20628637 від 17.04.2014 року (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім`ї центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради №2146 від 19.08.2020 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: донька - [PERSON] , [INFO] ; дружина - [PERSON] , [INFO] ; сестра - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). З акту депутатського обстеження від 14.08.2020 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] прописані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак громадянка [PERSON] за даною адресою не проживає (а.с.13). Судом встановлено, що відповідачка за вищевказаною адресою не проживає, однак зареєстрована, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову з метою недопущення порушення права власності. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved