Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

10 лютого 2020 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовними вимогами до приватного підприємства «Техно - транс» м. Дунаївці про стягнення коштів в розмірі 64074грн. посилаючись на те, що 26 липня 2012 року між Фермерським господарством «Погребний» та ПП «Техно-транс» було укладено «Договір постачання товару» № 29/201 (далі договір), який є фактично договором-купівлі продажу товару. Підписання договору відбулося шляхом направлення кожною із сторін договору іншій стороні за допомогою засобів електронного зв`язку належним чином підписаного екземпляра договору з зазначенням юридичної адреси сторін, банківських реквізитів, завірених печаткою сторони договору. Продавець свої зобов`язання не виконав і в порушення п. 2.2 договору протягом 10 днів з моменту оплати авансу за даним Договором не поставив товар, і не виконав зобов`язання по поставці товару протягом трьох років. Згідно з договором уступки права вимоги від 27 липня 2015 року ФГ «Погребний» уступило право вимоги за Договором від 26 липня 2012 року фізичній особі [PERSON] .. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року стягнуто з ПП «Техно-транс» м. Дунаївці Хмельницької області на користь [PERSON] заборгованість за невиконання договірних зобов`язань за договором № 29/2012 від 26 липня 2012 року в розмірі 327 450 грн., з яких: 177 000 грн. - основного боргу, а також 15 930 грн. - 3 % річних, 134 520 грн.- борг з урахуванням індексу інфляції за період прострочення виконання зобов`язання з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2015року. Рішення набрало законної сили. Відповідачем зобов`язання не виконано і по теперішній час. Заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 4 травня 2017 року стягнуто кошти згідно ст. 625 ЦК України за період з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року. З врахуванням позиції Верховного суду позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів по ст. 625 ЦК України в межах трирічного строку за період з 1 березня 2017 року по 1 березня 2020 року. Договором розмір відсотків не встановлений і тому позивачем застосовується розмір відсотків встановлений відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки інший розмір відсотків не встановлений договором або іншим законом. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а при простроченні зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 1 березня 2017 року по 1 березня 2020 року включно, користування належними позивачеві грошовими коштами у сумі 177 000 грн. відповідач зобов`язаний сплатити 3% річних, що становить 15 930 грн. (177 000 грн./100*3(розмір відсотків)*3 роки). Позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат за період з 1 березня 2017 року по 31 грудня 2019 року з врахуванням індексу інфляції, який в зазначений період становив 111.3. Коефіцієнт інфляції за спірний період вираховується шляхом ділення індексу інфляції за кожен місяць на 100 та множення отриманих показників, який у цифровому виразі становить -1.272. Враховуючи суму боргу 177 000 грн та коефіцієнт інфляції 1.272 , розмір суми боргу з врахуванням коефіцієнту інфляції становить в розмірі 225 144 грн. Відповідно інфляційне збільшення боргу складе 48 144 грн (225 144- 177 000), які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1 березня 2017 року по 31 грудня 2019 року включно, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача приватного підприємства «Техно -транс» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через засоби поштового зв`язку, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Відзив на позов від представника відповідача не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належними чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з приписами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Техно -транс» м.Дунаївці, третя особа на стороні позивача: Фермерське господарство «Погребний», третя особа на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення коштів (ціна позову 327450 грн.) позов задоволено повністю та стягнуто з приватного підприємства «Техно-транс» м.Дунаївці вул.Д.Жлоби,73 Хмельницької області на користь [PERSON] заборгованість за невиконання договірних зобов`язань за договором № 29 /2012 від 26 липня 2012 року в розмірі 327450 (триста двадцять сім тисяч чотириста п`ятдесят) грн., що складається із: 177000 грн. - основний борг; 15930 грн. - 3 % річних; 134 520 грн. - борг з урахуванням індексу інфляції. Рішення набрало законної сили 23 серпня 2016 року та звернуте до виконання, на даний час не виконане.(а.с. 7-11). Заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 4 травня 2017 року стягнуто кошти згідно ст. 625 ЦК України за період з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року, яке набрало законної сили Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказані рішення набрали законної сили, проте представник відповідача обов`язок зі сплати грошової суми, покладений на нього в судовому порядку, належним чином не виконав ,що свідчить про прострочення ним виконання свого зобов`язання щодо виплати коштів по договору. Наявність судових рішень про задоволення вимог позивача, яке не виконано відповідачем, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позволяє кредитора права на отримання коштів, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України за період з 01.03.2017р. по 01.03.2020р.. Враховуючи те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання , а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Дана правова позиція Верховного Суду відображена в постанові від 08.11.2019р у справі № 127/15672/16-ц., Судом не встановлено, що відповідач виконав рішення суду і повернув борг позивачу згідно рішень суду і таких доказів суду не надав. Враховуючи дані рішення суду, період прострочення не виконання зобов`язання по договору від 26.07.2012р. буде становити з 01.03.2017 р. по 01.03.2020р. Виходячи з аналізу ч.2 ст.625 ЦК України три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування раніше стягнутих коштів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Тому , за період з 01.03.2017 р . по 01.03.2020 р. включно три проценти річних від простроченої суми основного боргу становить 15930 грн. ( 177000 грн. х 3:100х1095:365), які підлягають стягненню на користь позивача. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України відповідачу належить сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період з 01 березня 2017 року по 31 грудня 2019 року включно ( як просить позивач) в розмірі 48144 грн. (177 000 грн. х 1,272), оскільки загальний коефіцієнт інфляції становить 1.272, розрахунок коефіцієнта інфляції наведений в таблиці у позовній заяві. За таких обставин, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 48144 грн. та 3% річних в розмірі 15930 грн., а всього 64 074 грн.. Оскільки позивачка є інвалідом 2 групи, що підтверджується доданим пенсійним посвідченням серії [NUMBER] і звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved