overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

11 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, вул. Рогальова, 9/155. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.11.2015р. о 20 год. 06 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.11.2015р. о 20 год. 06 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному контакту. Напружена, підозріла, на питання відповіді дає крайнє вибірково, після пауз, не завжди по суті, на деякі запитання відповідає з незадоволенням. До чогось прислуховується. Назвала своє імя, знає, де знаходиться. Негативістична свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Виказує маячні ідеї переслідування, фізичної дії на адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. Психічно хворою себе не вважає. Прирається огляду, бється. Інструкції практично не виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

11 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. С.Ковалевської, 81/48. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.11.2015р. о 15 год. 49 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.11.2015р. о 15 год. 49 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ „ДКПЛ ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, імпульсивна, афективно заряджена. Мислення дезорганізоване. висловлю маячні ідеї впливу, особистої значимості, відношення. Іспитує слухові і зримі обмани сприйняття. Не критична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

11 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул.. Червоноармійська, 2/53. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.11.2015р. о 10 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.11.2015р. о 10 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КНП «НМЦ ЛМСД». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована в мсті, часі. Вважає, що її сусіди „зійшли з розуму та хочуть мене отруїти. [PERSON] було поставлено попередній діагноз атеросклеротична деменція з психотичними синдромами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

11 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.11.2015 р. о 19 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 10.11.2015 р. о 19 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Синельниківська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, напружений, негативістичний, агресивний, підозрілий. Злобно висловлюється на адресу матері, погрожує фізичною расправою. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Є інвалідом 3 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

11 листопада 2015 року лікар 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що 10.11.2015 року о 12 год. 40 хв. в примусовому порядку була госпіталізована [PERSON], 10.08.1976 року, за направленням лікаря-психіатра ПОПНД [PERSON], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром з психомоторним збудженням, маячінням нігілістичного змісту. Висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф. Мальцева від 11.11.2015 року встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стадія загострення», та прийшла до висновку про наявність психіатричних підстав для оформлення хворій госпіталізації у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар [PERSON], прокурор Магда Р.О., підтримали вимоги заяви про примусову госпіталізацію хворої [PERSON], Хвора [PERSON] в судове засідання не доставлена, оскільки згідно висновку ЛКК від 13.11.2015 року пацієнтка [PERSON] за станом здоровя не може приймати участь в засіданні стосовно її примусової госпіталізації. Суд, заслухавши лікаря [PERSON], прокурора Магду В.О., та вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.11.2015 року о 12 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД [PERSON] в 5-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева була госпіталізована [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром з психомоторним збудженням, маячінням нігілістичного змісту, про що в матеріалах справи свідчить направлення на госпіталізацію (а.с.3). Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стадія загострення», про що в матеріалах справи мається висновок комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 11.11.2015 року. Крім того, згідно вищевказаного висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева [PERSON] підлягає госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

11 листопада 2015 року по вказаній цивільній справі було винесене рішення, яким позовні вимоги [PERSON]\~ до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння\~ без відповідної правової підстави задоволено частково. Разом з тим, суд при постановленні вказаного рішення не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. У судове засідання сторони по справі не з'явилися. У відповідності до ч.3 ст. 220 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. Встановлено, що 11 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння\~ без відповідної правової підстави ухвалено рішення. Однак, згідно ст. 88 ЦПК України не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме, стягнення судового збору. Згідно п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, оскільки дійсно в частині розподілення судових витрат не постановлено рішення суду, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення, в якому стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]\~судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1300 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

11 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 07 листопада 2009 року за актовим записом № 374. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов [PERSON] визнала повністю. Судом встановлено, що 07 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 374 (а.с. 3). З жовтня 2015 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину Дарю, [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом із матірю (а.с. 5). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

11 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 04.05.1991 року, який зареєстрований Андрійковецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 04.05.1991 року Андрійковецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.05.1991 року актовий запис № 31. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 143960. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

11 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що з відповідачем зареєструвала шлюб 21 червня 2003 року. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.06.2015 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач змінив своє ставлення до позивача, перебуваючи у нетверезому стані влаштовує сварки, бійки, скандали, що негативно впливає на здоров'я позивача, яка є інвалідом другої групи, а також здоров'я дитини. Відповідач у квартирі за адресою: [ADDRESS], не зареєстрований, проте має житло по [ADDRESS]. Притягнення відповідача до адміністративної відповідальності позитивних результатів не дало. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення у зв'язку з неможливістю спільного проживання. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

11 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 03 серпня 2005 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 18. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2005 року. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо з серпня 2015 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище, Козирева. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, судом встановлено наступне. 03 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Воскреснською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 18 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 010673, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 035279, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 142098 (а.с. 7-9). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved