Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

12.02.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що відповідно до договору дарування від 19.05.2006 року, укладеного між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М., він являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі по справі зареєстровані у належній йому на праві власності квартирі: [PERSON] з 24.10.2003 року, [PERSON] з 20.09.2007 року ( по отриманню паспорту), які не проживають у вказаній вище квартирі біля 10 років, фактично проживають за адресою: [ADDRESS], власником якого являється [PERSON] У квартирі, яка використовується особисто ним, якою він володіє та користується, відсутні особисті речі відповідачів, будь - які належні їм речі, предмети побуту та вжитку, ними не сплачуються комунальні послуги та вони не несуть ніяких витрат, пов'язаних з утриманням квартири. Так склалися обставини, що відповідачі у добровільному порядку не знімаються з реєстраційного обліку, тому він змушений звернутися до суду з позовом щодо захисту своїх порушених прав на володіння, користування як власника. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Крім того зазначила, що відносно стягнення з відповідачів сплаченого судового збору не наполягає. Представник відповідачів в судовому засіданні пояснила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], оскільки дійсно відповідачі у спірній квартирі не проживають з 2005 року, однак просить судові витрати не стягувати з відповідачів, так як у зв'язку з тим, що позивач не надає домову книгу на квартиру, відповідачі не можуть знятися з реєстраційного обліку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ленінського районного сектора Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 п. 7 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 19.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М., зареєстрованого в реєстрі за №2207 належить [PERSON] ( а.с.8, 9-10 ). З довідки КП «ЖЕО №2 КМР» від 30.01.2015 року за №114 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] з 24.10.2003 року та її син [PERSON], [INFO] з 20.09.2012 року ( а.с. 6 ). Згідно актів від 02.01.2012 року, 30 січня 2014 року, 04 березня 2013 року, 30 січня 2015 року, складених сусідами та завірених начальником КП «ЖЕО №2 КМР» вбачається, що гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають, їх особистих речей в квартирі немає ( а.с.7, 14, 15, 16 ). Враховуючи вищевикладене, а також те, що з 2005 року відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні, реєстрація відповідачів у вказаному вище житловому приміщенні порушує право власності позивача на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, він вимушений сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих у будинку осіб, в зв'язку з чим вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що представник позивача не заперечувала вважати судові витрати фактично понесеними, тому судові витрати слід віднести за рахунок позивача - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved