Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

12.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Луганська з дійсним позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму борг в розмірі 101000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачка на підставі договору позики від 08.02.2011 року взяла у нього грошові кошти в сумі 101000,00 грн. в строк до 28.02.2011 року, про що було також складено письмову розписку. Однак відповідач не виконав прийняті на себе зобов'язання у порядку та у строк, зазначений у розписці та борг не повернув. У зв'язку з чим, він був змушений звернутися до суду з дійсним позовом. 23.01.2014 року справа була передана до Станично-Луганського районного суду Луганської області за правилами підсудності, оскільки місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано в [ADDRESS] 06.03.2014 року позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги та зменшив суму боргу до 45700,00 грн., оскільки він отримав від [PERSON] частину боргу в сумі 55300,00 грн., про що подав до суду відповідну заяву з розпискою. В судовому засіданні позивач уточнений позов на суму 45700,00 грн. підтримав та наполягає на його задоволенні в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що подав відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, але в зазначений час він також не з'явився в судове засідання. Суд застосував всі заходи щодо виклику відповідача в судове засідання і вважає можливим розглянути справу за його відсутністю за існуючими доказами у справі. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] на суму 45700,00 грн., оскільки вони обґрунтовані, законні й знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Боргова розписка [PERSON] та договір позики від 08.02.2011 року свідчить про те, що вона взяла у борг, тобто позичила у [PERSON] 101000,00 грн. до 28.02.2011 року (арк. справи 6, 7-8). З матеріалів справи також вбачається, що позивач 28.02.2011 р. отримав від відповідача 55300,00 грн. (а.с. 36). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Крім того, вимоги ст. 526 цього Кодексу вказують на те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що передбачено ст. 530 ЦК України. Стаття 625 ЦК України, вказує на те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. До того ж боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наведені докази переконали суд в тому, що позов позивачем заявлений обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 509, 526, 530, 625, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved