Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

1. 29 листопада 2016 року позивачка звернулася до Верховного Суду України з позовом до громадянина Республіки Ірак [PERSON] про розірвання шлюбу та клопотанням про визначення підсудності справи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ст орони перебувають у шлюбі від березня 2012 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Взаємини з відповідачем розладилися. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо одне від одного (позивачка - на Російській Федерації, відповідач - у Республіці Ірак). Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 6, 7). 2. 16 грудня 2016 року ухвалою Верховного Суду України справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 5). 3. 08 лютого 2017 року суд своєю ухвалою зупинив провадження у справі, направивши на адресу компетентного суду або іншого компетентного органу Республіки Ірак за місцем проживання відповідача судове доручення про надання правової допомоги (вручення документів, отримання доказів, проведення окремих процесуальних дій). 4. 05 березня 2020 року на адресу суду від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) матеріали судового доручення про надання правової допомоги були повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю відповідача за зареєстрованим місцем проживання. 5. Позивачка до суду не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 18). 6. Відповідач до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 7. 03 квітня 2020 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 8. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 9. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. 10. Згідно зі статтею 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. 11. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 16.03.2012. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку (актовий запис - 81) (а.с. 17). 12. Від шлюбу сторони дітей не мають. 13. Від червня 2014 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. 14. Позивачка зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливе. 15. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не існує. 16. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. 17.

Outcome: approved