Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

10 червня 2020 року позивач комунальне підприємство «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради (далі - КП «Володимир-Волинськтеплоенерго») звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пені за надані послуги з теплопостачання. Позов обґрунтований тим, що 10 січня 2013 року між Володимир-Волинським підприємством теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго», яке в подальшому перейменоване на комунальне підприємство «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради, та відповідачем [PERSON] було укладено договір № К-106-071 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно довідки про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги КП ІРЦ Володимир-Волинської міської ради від 26.05.2020 року № 2136 в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований власник квартири [PERSON] . Позивачем зобов`язання по теплопостачанню та постачанню гарячої води виконано, а відповідач своїх зобов`язань не виконує внаслідок чого за його особовим рахунком [NUMBER] утворилась заборгованість перед підприємством за період з 01 травня 2017 року по 01 квітня 2020 року включно в сумі, що становить 16065, 88 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги на всю суму боргу відповідача на підставі положень ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні нарахування в розмірі 513,90 грн., три відсотки річних в розмірі 365,61 грн. та пеня в розмірі 221 грн. 01 лютого 2019 року комунальним підприємством «Володимир-Волинськтеплоенерго» до Володимир-Волинського міського суду було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. 19 березня 2019 року Володимир-Волинським міським судом було видано судовий наказ у справі № 154/401/19 ( провадження 2-н-154/33/19) про стягнення [PERSON] заборгованості за централізоване опалення. 26 лютого 2020 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області заяву [PERSON] про скасування судового наказу задоволено. Судовий наказ № 154/401/19 (2-н/154/33/19) від 19.03.2019 року, виданий Володимир-Волинським міським судом Волинської області за заявою Володимир-Волинського підприємства теплових мереж «Володимир - Волинськтеплокомуненерго» про стягнення з [PERSON] на користь стягувача підприємства теплових мереж «Володимир - Волинськтеплокомуненерго» заборгованість за централізоване опалення в сумі 7560 грн. 71 коп.; суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів 0.37 коп., 3% річних -8 грн. 58 коп., пеню в розмірі -40 грн. 45 коп. та 192 грн. 10 коп. судового збору скасовано. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги по теплопостачанню та подачу гарячої води в розмірі 16065,88 грн., а також інфляційні нарахування у розмірі 513,90 грн., три відсотки річних 365,61 грн., пеню 221 грн. та судові витрати в справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву в якій вона позов підтримала повністю з наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Згідно з ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а укладання договору про надання послуг є обов`язком обох сторін. Статтею 68 ЖК України передбачено обов`язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, які, відповідно до вимог ст. 67 ЖК України, включають послуги по наданню теплової енергії. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що комунальне підприємство «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру [ADDRESS] у відповідності до договору № К-106-071 від 10 січня 2013 року укладеного із відповідачем [PERSON] . У відповідності до п. 17 договору № К-106-071 від 10 січня 2013 року, відповідач зобов`язався оплачувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у встановлений договором строк Згідно п. 9 вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. З наданого розрахунку вбачається, що за період з 01.05.2017 року по 01.04.2020 року у відповідача виникла заборгованість перед комунальним підприємством «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради за централізоване опалення та гарячу воду в розмірі 16065,88 гривень. а також інфляційні нарахування у розмірі 513,90 грн., три відсотки річних 365,61 грн., пеня 221 грн. 26 лютого 2020 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області відмовлено у видачі судового наказу за заявою ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення з [PERSON] з підстав передбачених ст. 171 ЦПК України. Згідно довідки про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги Комунального підприємства «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимир-Волинської міської ради № 2136 від 26.05.2020 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, однією з яких є договір. Стаття 52 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Суд погоджується з розрахунками сум трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, зробленими позивачем та долученими до позовної заяви, з яких вбачається, що станом на 01.04.2020 року загальна сума трьох відсотків річних від суми простроченої відповідачем заборгованості за весь період становить 365,61 грн., а загальна сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за весь період становить 513,90 грн. Загальна сума пені нарахованої за кожен день прострочення зобов`язання становить 221 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача щодо невиконання ним умов договору та наявність заборгованості за цим договором у розмірі 17166,39 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 2102 грн., котрі він поніс у даній справі та які документально підтвердженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved