Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

10 липня 2018 року, позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказав, що він та його дружина, [PERSON] є власниками будинку № 20 по провулку Будівельному в м. Кобеляки Полтавської області. В даному домоволодінні крім власників зареєстрована їх донька, [PERSON], яка з 2013 року в даному будинку не проживає. Оскільки відповідач добровільно відмовляється знятись з місця реєстрації, позивач прохає суд визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.\~ Ухвалою судді від 18 липня 2018 року відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.10.2018 року закрито підготовче провадження по справі. Відповідача викликано до суду через оголошення на офіційному\~ веб-сайті судової влади України. Текст оголошення опубліковано 24.10.2018 року. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що місце перебування доньки йому не відоме, а тому прохає суд позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 жовтня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Масич) [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с.14). В 1983 році [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по провулку Будівельному,20 в м. Ко- беляки Полтавської області (а.с.11-13). 2 лютого 1988 року житловий будинок за адресою: провулок Будівельний,20 м. Кобеляки Полтавської області зданий в експлуатацію (а.с.10). Нерухоме майно за адресою: м. Кобеляки, провулок Будівельний,20 Полтавської області зареєстроване за [PERSON] (а.с.9). В житловому будинку № 20 по провулку Будівельному в м. Кобеляки Полтавської області зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-19). Із акту обстеження домоволодіння вбачається, що [PERSON] з 2013 року за місцем реєстрації не проживає. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] є донькою позивача, [PERSON] У 2013 році [PERSON] зареєструвала шлюб та виїхала. З цього часу за місцем реєстрації не проживає. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач, без поважної причини, більше року не проживає в будинку по провулку Будівельному,20 в м. Кобеляки Полтавської області, який належить [PERSON], домовленості щодо його проживання сторонами не встановлено, то [PERSON] слід позбавити права користування вище вказаним житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень.\~

Outcome: approved