Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

11 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом з позивачем та дитиною не проживає, спільне господарство не веде. Матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, в сумі, яку визначає сам і якої недостатньо для забезпечення сина всім необхідним. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 4-х років, своїх доходів не має, в зв`язку з чим вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 26 липня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, до суду не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини від його доходу. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому, у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 17 жовтня 2015 року між сторонами Жовтневим відділом державної РАЦС Криворзького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюб, актовий запис № 850, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.2015 (а.с. 4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 287 від 17 березня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2016 року (а.с. 5). Позивач [PERSON] , разом із сином [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом мешканців будинку [ADDRESS] від 10.07.2019, затверджений головою ЖБК «Веселка-3» (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення сином повноліття з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 11.07.2019 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved