Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], 2006 року народження, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 22 липня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після народження дитини, [PERSON] став проживати окремо. 12 лютого 2009 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Дитина залишилася проживати разом з нею. Відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям та здоров'ям, не спілкується з ним та не надає матеріальної допомоги. Останній негативно характеризується за місцем проживання, веде аморальний спосіб життя. Посилаючись на викладені вище обставини [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Представник останньої за довіреністю, [PERSON], подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 41). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 38). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився. Селищний голова надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 40). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття освіти, готувати до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що з 22 липня 2006 року по 12 лютого 2009 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 8, 9). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER][PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], який народився в смт. Жовтневе, про що виконкомом Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №63 (а. с. 7). За даними Миколаївської селищної ради від 05 травня 2017 року до складу сім'ї позивачки [PERSON], мешканки [ADDRESS], входять її батьки: [PERSON], 1963 року народження та [PERSON], 1969 року народження, а також син - [PERSON], [INFO], учень 4 класу Миколаївської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів (а. с. 15-16). З довідки Миколаївської школи від 05 травня 2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] не займається вихованням сина [PERSON], який навчається в 4-Б класі, не з'являвся на жодні батьківські збори, не цікавиться шкільним життям дитини (а. с. 14). Згідно з інформацією Миколаївської селищної ради [PERSON] ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, разом із сином, [PERSON], [INFO] не проживає, з дитиною не спілкується, не цікавиться його життям та здоров'ям, не бере участі у вихованні, навчанні та лікуванні (а. с. 17, 49). Крім того, відповідач має не зняту і не погашену судимість за незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу - опію ацетильованого без мети збуту (а. с. 51-53). Відповідно до заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н. В. 09 серпня 2016 року, відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та надав згоду на його усиновлення (а. с. 13). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Миколаївської селищної ради від 28 березня 2017 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO] так як він не приділяє уваги вихованню дитини, не цікавиться його життям, ніде не працює, зловживає спиртними напоями (а. с. 12). Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач неналежним чином відносився та відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, всупереч інтересам та потребам дитини, без врахування її прав, згоден на позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина та не заперечує проти його усиновлення. За таких підстав позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Разом з тим, суд відмічає, що питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2006 року народження вирішене заочним рішенням Білопільського районного суду від 21 вересня 2010 року, яке набрало законної сили 04 жовтня 2010 року (а. с. 21), у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для повторного стягнення з [PERSON] аліментів на дитину. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved