Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

11.09.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.06.1974 року, актовий запис № 737. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинили своє існування з 1978 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження сім`ї позивач вважає не доцільним. Відповідач не відмовляється розірвати шлюб за взаємною згодою, але через значну віддаленість від місця проживання, похилий вік та стан здоров`я, розірвати шлюб через відділ ДРАЦС не мають змоги. Строк на примирення просить не надавати. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Строку для примирення не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 21.06.1974 укладений шлюб, який зареєстрований міським відділом ЗАГС м. Чернігова, УРСР, актовий запис № 737. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с. 8). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім`ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved