Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

10 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,82 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з якої 1/6 частину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та 5/6 частин в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] , який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . Крім цього, вона є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , оскільки є її онукою, яка успадкувала ту частку спадщини, що належала б за законом її батьку [PERSON] . Спадкове майно складається з цілої частки житлового будинку [ADDRESS] та права на земельну частку (пай) площею 5,82 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Шевченківської сільської ради Миколаївської області, яка перебувала в колективній власності акціонерного товариства імені Т.Г. Шевченка. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, які в подальшому усунуті 02 лютого 2021 року шляхом подання позовної заяви в новій редакції. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року, постановленою в підготовчому судовому засіданні без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. 20 жовтня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року поновлено процесуальний строк для вчинення процесуальних дій, зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що позивач за зустрічним позовом є спадкоємцем за законом майна померлих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У встановлений законом час він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зустрічній позовній заяві позивач, не заперечуючи спадкових прав позивача за первісним позовом [PERSON] , указував, що між ними існувала домовленість про поділ спадкового майна в рівних частках, зокрема за ним залишається спадковий будинок, де він мешкає й на сьогодні, а [PERSON] переходить право на земельну частку (пай). Оскільки спадкове майно, яке він поділив з [PERSON] мають рівну вартість, уважав, задоволеними їх спадкові права в рівних частках. У судове засідання позивач за первісним (відповідач за зустрічним) позовом [PERSON] не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач за первісним (позивач за зустрічним) позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просив позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково, а позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю, справу просив розглянути за його відсутності. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 09 грудня 2021 року. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 квітня 2006 року, виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.73). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України). Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявивпро відмову від неї. Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 01 липня 2020 року №1339 на день відкриття спадщини [PERSON] , тобто на [INFO] разом з спадкодавцем [PERSON] за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання у [ADDRESS] : дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , онук [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Зі змісту спадкової справи №361/2006 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадщині на користь сина [PERSON] , зазначивши, що спадкове майно є особистою власністю спадкодавця (а.с.68, 69). Відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження,[PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми, а [PERSON] - дружиною померлого [PERSON] (а.с.13, 14, 226). Крім цього, матеріалами справи підтверджується факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як сина та матері. Отже, в силу частини першої статті 1261 та частини першої статті 1269 ЦК України, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого [PERSON] , та такими, що прийняли усю спадщину після його смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах: [PERSON] - 1/2 частини; [PERSON] - 1/4 частини; [PERSON] - 1/4 частини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 червня 2006 року, виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.11). Позивач за первісним позовом [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження від 05 січня 1998 року та свідоцтва про шлюб від 17 січня 2017 року є рідною дочкою померлого [PERSON] (а.с.15, 16). На момент смерті [PERSON] [PERSON] була малолітньою. Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 04 грудня 2020 року №2245 на день відкриття спадщини [PERSON] , тобто на [INFO] разом з спадкодавцем [PERSON] за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання у [ADDRESS] : мати [PERSON] , брат [PERSON] , племінник [PERSON] , бабуся [PERSON] (а.с.39). Згідно свідоцтва про народження померлого [PERSON] від 02 липня 1977 року, батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина перша статті 1266 ЦК України). Зі змісту спадкової справи №479/2006 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] в інтересах малолітньої доньки [PERSON] (а.с.132). Отже, в силу частини першої статті 1261, частини четвертої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, [PERSON] (за правом представлення), [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого [PERSON] , та такими, що прийняли усю спадщину після його смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах: [PERSON] - 1/2 частини; [PERSON] - 1/2 частини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 06 квітня 2021 року №00030238315 (а.с.117). Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 02 грудня 2021 року №1621 на день відкриття спадщини [PERSON] , тобто на [INFO] разом з спадкодавцем [PERSON] за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання у [ADDRESS] : невістка [PERSON] , онук [PERSON] , правнук [PERSON] (а.с.238). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с.160, 162). З урахуванням встановленого судом факту родинних відносин, права на спадкування за законом за правом представлення позивача за первісним позовом [PERSON] (після смерті її батька [PERSON] ) та права на спадкування за законом за правом представлення позивача за зустрічним позовом [PERSON] (після смерті його батька [PERSON] ), в силу частини першої статті 1261, частини четвертої статті 1268, частини першої статті 1266 ЦК України, сторони є спадкоємцями за законом майна померлої [PERSON] , та такими, що прийняли усю спадщину після її смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах: [PERSON] - 1/2 частини; [PERSON] - 1/2 частини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 січня 2020 року, виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.94). Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 06 липня 2020 року №1395 на день відкриття спадщини [PERSON] , тобто на [INFO] разом з спадкодавцем [PERSON] за однією адресою був зареєстрований за місцем проживання у [ADDRESS] син [PERSON] (а.с.19). Зі змісту спадкової справи №58/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с.93). Отже, в силу частини першої статті 1261, частини четвертої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, [PERSON] (за правом представлення), [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом майна померлої [PERSON] , та такими, що прийняли усю спадщину після її смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах: [PERSON] - 1/2 частини; [PERSON] - 1/2 частини. Ураховуючи викладене, частки сторін у спадковому майні є рівними, що спростовує позицію позивача щодо належності їй цілої частки у спадковому майні. Як передбачено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2030 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0170270, виданого 26 червня 1997 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 вересня 1997 року за №8860 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) площею 5,82 умовних кадастрових гектарів із земель АТ імені Шевченка (а.с.8). Факт отримання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0170270 та факт наявності такого права підтверджується листом відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18 червня 2021 року №285/139-21 (а.с.237). Вартість спірної земельної частки (пай), право на який зареєстровано за [PERSON] , становить 87300,00 грн (а.с.33). Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 липня 1993 року [PERSON] придбав у колгоспу імені Шевченка житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] (а.с.33). Право власності на указаний будинок не зареєстровано, вартість складає 97 891,00 грн (а.с.34). Згідно з випискою з погосподарської книги обліку (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] значиться головою домогосподарства по [ADDRESS] (а.с.239-242). Судом установлено, що спадкодавець [PERSON] за життя свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок на підставі запису в погосподарський книзі обліку не отримав, право власності на підставі договору купівлі-продажу не оформив. Разом з цим, виходячи з норм національного законодавства, а також законодавства, що діяло до проголошення незалежності України на її території (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який діяв до 22 лютого 1988 року; Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року; постанова Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» із змінами, внесеними згідно з Постановою Ради Міністрів Української РСР від 22 квітня 1989 року №115; Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69) суд констатує, що виникнення права власності на житлові будинки та споруди у сільській місцевості не пов`язувалося із проведенням його реєстрації, тобто не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах та виписки з них замінювали технічний паспорт у разі його відсутності та прирівнювалися до акта органів державної влади, що підтверджувало право власності. Отже, спірний житловий будинок, що належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 1993 року та відповідного запису в погосподарській книзі обліку Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, включається до складу спадщини. За життя спадкоємці [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право на земельну частку (пай) та право власності на спірний житловий будинок за собою не зареєстрували, однак указане, на думку суду, є похідною подією, що лише формалізує рішення про набуття особою тих чи інших прав і обов`язків. Виходячи з викладеного та системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд уважає що спадкодавці на момент смерті мали право на спірну земельну частку (пай) та житловий будинок, що також включається до складу їх спадщини. Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 червня 2021 року по справі №219/13376/17 дійшов правового висновку, що спадщина належить спадкоємцям, які її прийняли, на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються передбачені в Главі 26 ЦК України правила, що регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців. Виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливості виділу в натурі такої частки. Ураховуючи, що [PERSON] та [PERSON] мають рівні частки різних самостійних об`єктів спадкового майна, зокрема земельної частки (пай) та житлового будинку, досягнення між ними згоди щодо їх поділу в натурі, суд дійшов висновку про можливість поділу спадщини в натурі, що відповідає часткам спадкоємців у спадщині. Оформлення спадщини сторонами позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. від 10 грудня 2020 року №565/02-14/58/2020 (а.с.115). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. Судові витрати покласти на сторони.

Outcome: partial