Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

12.10.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 07.10.1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що упродовж останніх років відносини між ними суттєво погіршилися, почастішали конфлікти, зникло взаєморозуміння, через різні погляди на життя та подружні обов`язки, спроби налагодити відносини бажаних результатів не дали, шлюб носить формальний характер, тому просив його розірвати. 05.11.2020 року судом відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив шлюб розірвати та залишити за ним судові витрати. Відповідач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.10.1995 року у Городоцькому районному відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 140, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння та почуття любові один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач заявила клопотання, в якому просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.1) та заявив клопотання про залишення даних витрат за ним без відповідного відшкодування.

Outcome: approved