overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

12 березня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 серпня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 6355,83 грн., заборгованність за кредитом - 1964,30 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 2132,98 грн, заборгованністьз пені та комісії за користування кредитом - 1479,70 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 278,85 грн., всього загальна сума забогованості склала 6355,83 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 березня 2012 року в розмірі 6355,83 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 12 березня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 серпня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 6355,83 грн., заборгованність за кредитом - 1964,30 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 2132,98 грн, заборгованність з пені та комісії за користування кредитом - 1479,70 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 278,85 грн., всього загальна сума забогованості склала 6355,83 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

12 березня 2014 р. [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду до Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], яка мешкала в у [ADDRESS] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 14,0242 га, яка розташована на території Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області (Державний акт Серія ХР №074131) . При зверненні до державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як остання не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично. Вважаючи, що встановлений термін пропущений з поважних причин, просив визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи убачається, що [INFO] померла [PERSON], яка мешкала в у [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до копії заповіту від 07 вересня 2005 р. [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала належну їй земельну ділянку площею 14,0242 га, яка розташована на території Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області (Державний акт Серія ХР №074131) в рівних долях [PERSON] та [PERSON].(а.с.9). У судовому засіданні позивач пояснив , що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки про наявність заповіту дізналась тільки у 2012 році. Крім того, вона з 2006 року постійно була зайнята доглядом за своїм чоловіком [PERSON], який страждає на тяжкі захворювання. Зазначені обставини підтверджується довідкою лікаря КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Барвінківського району» від 05 лютого 2014 року б/н, з якої убачається, що [PERSON], 1935 року народження, з 2006 року знаходиться на обліку в зазначенму медичному закладі з діагнозом: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба другого ступеня та інш. (а.с.10). Згідно зі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що [PERSON] не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємців фактично з поважних причин, а тому позовні вимоги останнього підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

12 березня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13.02.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRХ06990138, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 1 384,90 грн, з процентною ставкою 24,00 % річних. Відповідач зобов'язана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. Вказали, що боржник свої зобов'язання по договору не виконала. Станом на 26.02.2014 р. заборгованість за кредитним договором склала 22 912,53 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1054 ЦК України, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву про підтримання позову і його задоволення, а справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала частково, а справу просила розглядати за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRХ06990138, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 1 384,90 грн, з процентною ставкою 24 % на місяць на суму залишку кредиту, на строк 12 місяців, тобто з кінцевим терміном повернення до 13 лютого 2008 р. Відповідач зобов'язана була щомісячно у період з 15 по 20 число здійснювати погашення кредиту згідно графіку, а саме, не менш ніж 149,60грн. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Судом з'ясовано, що боржник свої зобов'язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 26 лютого 2014 р., з урахуванням суми стягненої за судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області в розмірі 2 705,79 грн, заборгованість склала - 22 912,53 грн, з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 208,69 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 16 374,67 грн; штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф (процентна складова) - 1 079,17 грн. За таких обставин, ураховуючи те, що відповідач не зазначила у заяві, в якій частині не визнає вимоги та не надала суду доказів щодо оспорення нарахованої боргової суми, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

12 березня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14.11.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 23.02.2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 22 540,37 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 23 лютого 2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 22 540,37 грн, з яких: - заборгованість за кредитом - 2 618,26 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 10 988,14 грн; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 7 384,43 грн; - штраф (процентна складова) - 1 049,54 грн; - штраф (фіксована сума) - 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

12 березня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON]. з позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи тим, що він з відповідачкою з 2012 р. не мешкає. У теперішній час він живе з іншою жінкою, з якою хоче зареєструвати шлюб. У судове засідання позивач з»явилися. Відповідачка про слухання справи була повідомлена належним чином, але до суду не з»явилася. Вона звернулася до суду з письмовою заявою з проханням розглянути справу за її відсутністю. На підставі викладеного і ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачки. Під час слухання справи позивач заявлені вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні позовній заяві. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 02 квітня 1977 р. позивач і відповідачка зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей у них немає. Сімейне життя у позивача і відповідки не склалося. З 2012 р. вони разом не мешкають. У теперішній час позивач живе з іншою жінкою, з якою хоче зареєструвати новий шлюб. Згідно ст.. 112 СК України суд розриває шлюб у разі якщо подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

12 березня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 20% від щомісячного заробітку відповідача кожного місяця, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього ст.180 СК України обов»язку утримувати дитину. Сторони у судове засідання з»явилися. Позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти виплати аліментів не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 січня 2014 р. шлюб між позивачкою і відповідачем було розірвано. Вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного і ст.182 СК України суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 20% його заробітку / доходу/ кожного місяця, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, що суд стягнув з відповідача аліменти, то у відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 гр. 60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

12 березня 2014 р. із вказаним позовом до суду першої інстанції звернулась позивачка. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з чим, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надавши до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень з приводу поданого позову не надав. В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено і підтверджується доданими до позовної заяви копіями свідоцтв про народження, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судові витрати. У зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] (далі позивачка) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі відповідач), мотивуючи тим, що 01 вересня 2011 року між нею та відповідачем у виконкомі Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1. За час шлюбу в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивачка вказала те, що на протязі двох з половиною років вони спільно не проживають Ніяких стосунків не підтримують. Їх сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу протирічить її інтересам та інтересам дитини. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному об'ємі. Просила шлюб розірвати. Малолітню дитину залишити на подальше проживання та виховання з нею. В судовому засіданні відповідач позов визнав не заперечував проти розірвання шлюбу по мотивах наведених в позовній заяві позивачкою. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що шлюб сторін слід розірвати з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 вересня 2011 року у виконкомі Ставищенської сільської ради Брусилівського Житомирської області, актовий запис № 1. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). Згідно з довідками виданими виконкомом Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області № 164 та № 165 та від 20 березня 2014 року [PERSON] проживає [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: дочка [PERSON] та чоловік [PERSON]. Дитина знаходиться на утриманні [PERSON]. (а.с. 11,12). Шлюбні відносини сторони фактично припинили, фактично після реєстрації шлюбу. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення вважає неможливим. Спору про розділ майна немає. При таких умовах, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, бо перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову останній зазначив, що 09 травня 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини розпалися близько чотирьох місяців тому, весь цей час проживають окремо. Причиною тому стала несумісність характерів. Дитина на даний час проживає разом з ним. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 09 травня 2008 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свій позов тим, що він є власником будинку [ADDRESS]. З 27.11.2007 року у вищевказаному будинку зареєстрована [PERSON]. Однак з грудня 2012 року в даному будинку не проживає і в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається. Просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позов підтримав, поклавшись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутність на адресу суду не надходило. Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області свого представника в судове засідання не направило, попередньо надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та просили відмовити в частині позовних вимог про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку (а.с.40-41). Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з'явилися. Суд, заслухавши представника позивача адвоката [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16800620 від 26.11.2007 року (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON] з 27.01.2007 року зареєстрована за вищевказаною адресою. Також було встановлено та підтверджено в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] з грудня 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Даний факт також підтверджується рішенням Київського районного суду м.Полтави від 03.06.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та актом про не проживання та відсутність майна від 20.01.2014 року (а.с.10-11), а також поясненнями свідками [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини,

Outcome: approved