Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

12.08.2021 року до суду звернувся представник позивача - Дерев`янко О.В. з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. В позовній заяві представник позивача посилалася на те, що до голови Гуляйпільської міської ради 20.02.2020 року надійшла заява від [PERSON] щодо внесення змін до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0062273 від 30.08.1997 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2020 р. № 46, виданого Дмитрієвою Н.П. державним нотаріусом. Виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради була надана відповідь листом від 25.02.2020 р. № 217/02-24, що внесення змін до сертифікату належить до компетенції органу, що видав відповідний сертифікат. 28.01.2021 р. до Виконавчого комітет Гуляйпільської міської ради надійшла ухвала про відкриття провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та виділення земельної ділянки. Відповідно до матеріалів вищевказаної цивільної справи, [INFO] помер батько відповідача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 26 грудня 2000 року. 12 лютого 2020 року [PERSON] було видано державним нотаріусом Н.П. Дмитрієвою свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , спадщина на яку видане свідоцтво складається з: права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Енгельса Гуляйпільської міської Ради Гуляйпільського району Запорізької області, розмір становить 7,86 в умовних кадастрових гектарах, яка належить спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0062273, виданого Гуляйпільською районною адміністрацією Запорізької області 30.08.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.12.1997 року за № 113. Рішенням № 46 від 03 липня 1995 року Виконавчим комітетом Гуляйпільської районної Ради було вирішено питання про передачу земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса в колективну власність. 13 червня 1996 року Розпорядженням голови Гуляйпільської районної державної адміністрації І.О. Бірюковим за № 228 було затверджено вартість земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колгоспу імені Енгельса. 30 серпня 1997 року померлому [PERSON] було видано Гуляйпільською районною адміністрацією Запорізької області Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0062273, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.12.1997 року за№ 113. Виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради було направлено лист від 16.03.2021 р. № 02-17/259 до Господарського суду Запорізької області для отримання копії рішення Арбітражного суду Запорізької області від 27.04.1998 року № 9/12. 27 квітня 1998 року Рішенням Арбітражного суду Запорізької області було визнано недійсним рішення виконкому Гуляйпільської районної ради від 16 травня 1995 року № 29 «Про затвердження проекту роздержавлення і приватизації земель колгоспу ім. Енгельса», рішення Гуляйпільського райвиконкому від 03 липня 1995 року № 46 «Про передачу земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса в колективну власність», розпорядження голови Гуляйпільської райдержадміністрації від 13 червня 1996 року № 228 «Про затвердження вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колгоспу імені Енгельса» і видані на його підставі сертифікати на право земельного пая, а також визнано вважати таким, шо втратив силу державний акт на право колективної власності на землю № 00265 від 04 липня 1995 року. Листом від 08.04.2021 р. 18-8-0.27-366/106-21 відділ у Гуляйпільському районі Держгеокадастру повідомив, що державний акт від 04.07.1995 року ЗП 00265 КСП ім. Енгельса скасовано. Тобто, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0062273 від 30 серпня 1997 року - недійсний. Такої ж думки дійшов і Гуляйпільський районний суд Запорізької області при винесенні рішення від 12 травня 2021 року у справі № 315/114/21. Незважаючи на рішення арбітражного суду від 27 квітня 1998 року, 12 лютого 2020 року державний нотаріус Шостої запорізької державної нотаріальної контори видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну частку та зазначив, що право на земельну частку (пай) належать спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0062273, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18 грудня 1997 року за № 113. Сертифікат ЗП № 0062273, який посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Енгельса, визнано недійсним рішенням арбітражного суду від 27 квітня 1998 року, і при повторній видачі Державного акту про право колективної власності на землю [PERSON] не був членом КСП ім. Енгельса, а тому і не набув право на земельну частку (пай), та відповідач, як спадкоємець першої черги, також не набула такого права. Отже, при видачі 12 лютого 2020 року [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] державний нотаріус Н.П. Дмитрієва не пересвідчилася в чинності державного акту, сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0062273 від 30 серпня 1997 року, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.12.1997 року за № 113, та чи зазначене ім`я [PERSON] в книзі реєстрації сертифікатів та ін. Тому представник позивача вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 20 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої запорізької обласної державної нотаріальної контори у спадковій справі № 6/2020 р., зареєстровано в реєстрі за № 46, на спадкове майно [PERSON] , 1972 року народження, який помер [INFO] , підлягає визнанню його недійсним, з огляду на відсутність у [PERSON] права на земельну частку (пай), і відповідно [PERSON] не мала такого права на спадкування. Ухвалою суду від 18.08.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання. 14.09.2021 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.05.2021 року у справі №315/114/21, яке набрало законної сили. Ухвалою суду від 14.09.2021 року було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, раніше від нього надходила заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату і місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення повісток про виклик до суду, а також шляхом розміщення відповідних оголошень на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua/sud0806, про що в матеріалах справи є підтвердження. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням № 46 від 03.07.1995 року Виконавчим комітетом Гуляйпільської районної Ради було вирішено питання про передачу земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса в колективну власність (а.с.16). 13.06.1996 року Розпорядженням голови Гуляйпільської районної державної адміністрації за № 228 було затверджено вартість земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колгоспу імені Енгельса (а.с.17). 30.08.1997 року на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0062273, згідно якого йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Енгельса на підставі рішення Гуляйпільської райдержадміністрації №228 від 13.06.1996 року (а.с.13). 12.02.2020 року [PERSON] було видано державним нотаріусом Н.П. Дмитрієвою свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , спадщина на яку видане свідоцтво складається з: права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Енгельса Гуляйпільської міської Ради Гуляйпільського району Запорізької області, розмір становить 7,86 в умовних кадастрових гектарах, яка належить спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0062273, виданого Гуляйпільською районною адміністрацією Запорізької області 30.08.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.12.1997 року за № 113 (а.с.14). 19.02.2020 року до голови Гуляйпільської міської ради Ярмака С.О. звернулася [PERSON] із заявою про внесення змін до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0062273 від 30.08.1997 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2020 р. № 46, виданого державним нотаріусом Дмитрієвою Н.П. (а.с.12-14). Листом виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради від 25.02.2020 року за №217/02-24 [PERSON] було рекомендовано звернутися з клопотанням щодо внесення змін до сертифікату на земельну частку (пай) до відповідних органів, оскільки дані сертифікати видавалися районною державною адміністрацією, і тому зміни в них вносяться органом, який здійснив їх видачу (а.с.15). Листом від 08.04.2021 р. 18-8-0.27-366/106-21 відділ у Гуляйпільському районі Держгеокадастру повідомив, що державний акт від 04.07.1995 року ЗП 00265 КСП ім. Енгельса скасовано (а.с.19). Виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради було направлено лист від 16.03.2021 р. за № 02-17/259 до Господарського суду Запорізької області для отримання копії рішення Арбітражного суду Запорізької області від 27.04.1998 року № 9/12 (а.с.20). Супровідним листом Господарського суду Запорізької області від 24.03.2021 року за №004232 на адресу виконавчого комітету Гуляйпільського міської ради було направлено належним чином завірену копію рішення Арбітражного суду Запорізької області від 27.04.1998 року у справі №9/12 (а.с.21). Зокрема, 27 квітня 1998 року Рішенням Арбітражного суду Запорізької області було визнано недійсним рішення виконкому Гуляйпільської районної ради від 16 травня 1995 року № 29 «Про затвердження проекту роздержавлення і приватизації земель колгоспу ім. Енгельса», рішення Гуляйпільського райвиконкому від 03 липня 1995 року № 46 «Про передачу земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Енгельса в колективну власність», розпорядження голови Гуляйпільської райдержадміністрації від 13 червня 1996 року № 228 «Про затвердження вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колгоспу імені Енгельса» і видані на його підставі сертифікати на право земельного пая, а також визнано вважати таким, шо втратив силу державний акт на право колективної власності на землю № 00265 від 04 липня 1995 року (а.с.22). Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12 травня 2021 року у справі № 315/114/21, яке було залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 03.08.2021 року і набрало законної сили, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та виділення земельної ділянки (а.с.39-41). Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути: визнання права. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадшина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За загальним правилом, яке визначене в ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У постанові від 11.12.2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд зазначив, що порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Отже, враховуючи те, що рішенням Арбітражного суду Запорізької області від 27 квітня 1998 року державний акт на право колективної власності на землю №00265 від 04 липня 1995 року був визнаний таким, що втратив силу, а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0062273 від 30 серпня 1997 року, який був включений до спадкового майна у свідоцтві про право на спадщину за законом, посвідчене 20 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої запорізької обласної державної нотаріальної контори Н.П. Дмитрієвою у спадковій справі №6/2020 р., - недійсним, то сул вважає, що наявні передбачені законом підстави для задоволення даного позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Outcome: approved