overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 02.03.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають дитину- [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи була інформований. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 63 (а.с.4). Від шлюбу мають дитину- [PERSON], [INFO] (а.с.5). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що для реалізації права на спадщину за законом, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті [PERSON], до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], йому необхідно встановити факт проживання однією сім'єю з померлою, посилався на те, що він проживав однією сім'єю із [PERSON] з 1985 року до дня її смерті [INFO] року; письмово вимоги заяви підтримав, просив розглянути справу без його участі (а.с.19). Представник Мітлинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області в поданій на ім'я суду заяві вимоги заяви визнав, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.18). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позиції осіб, які беруть участь у справі, та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити з таких міркувань. Довідкою Мітлинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 4 від 05.01.2015 року, про те, що [PERSON], яка померла [INFO] року з 1985 року постійно проживала однією сім'єю з [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.а.с.4). Внаслідок смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.1999 року, посвідчений Гайсинською державною нотаріальною конторою (а.с.а.с.5, 8, 9-12). Заявами [PERSON] та [PERSON] посвідченими виконкомом Мітлинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 05.01.2015 р., підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство з 1985 р. по [INFO] р. (а.с.а.с. 6, 7). За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім'єю більш як п'ять років до відкриття спадщини, то встановлення цього факту має юридичне значення для заявника так як дозволяє реалізувати право на спадщину після померлої [INFO] року [PERSON], тому з метою захисту його прав необхідно встановити цей юридичний факт. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 25.11.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради, актовий запис № 487. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з червня 2014 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, жодних доказів або заперечень суду не надав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 25.11.2000 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради 25.11.2000 року було видано Свідоцтво про одруження (актовий запис № 487). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога відсутня, то суд вважає за можливе її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 06 листопада 1983 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони втратили любов та повагу один до одного. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак до суду надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення у справі про отримання судової повістки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечує проти такого розгляду. Суд, врахувавши думку позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 06 листопада 1983 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб Районним відділом ЗАГСу м. Балаклія, актовий запис № 350( а.с. 5). Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося, вони не створили дружної, міцної сім»ї, втратили почуття поваги і взаєморозуміння. Примирення неможливе, збереження сім»ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В своїй заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Однак відповідач вихованням та матеріальним утримуванням дитини не займається. Тому позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки, але в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають в шлюбі (а.с.5) та мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, хоча має таку можливість. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] та прохала стягнути на свою користь заборгованість з орендної плати в розмірі 2400 грн., пеню 596,80 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. за користування відповідачем належною їй земельною ділянкою згідно умов договору оренди, укладеного між ними 07.08.2004 року. В свою чергу ПП [PERSON], заперечуючи проти задоволення позову [PERSON], подав зустрічний позов, в якому заявив вимогу про стягнення з останньої безпідставно набутого майна грошових коштів в сумі 4840 грн., зазначаючи, що саме цю суму він переплатив [PERSON] при виплаті орендної плати за вищевказаним договором оренди. Ухвалою суду від 03.04.2015 роки обидва позови спочатку були обєднані в одне провадження. Проте, 09.06.2015 року Вільнянський районний суд Запорізької області постановив ухвалу, відповідно до якої позов [PERSON] на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України був залишений без розгляду. Таким чином, предметом розгляду є позов ПП [PERSON] про стягнення з [PERSON] безпідставно набутого майна грошових коштів в сумі 4840 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ПП [PERSON] в своєму позові зазначає, що 07.08.2004 року між ним та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 73, строк дії якого сплинув в 2014 році. Згідно умов укладеного договору розмір орендної плати становив 2140 грн. за рік, і підлягала оплаті орендодавцю в натуральній формі на вказану суму (п.4.1 договору). Згідно номенклатури, яка є невідємною частиною договору, сторони передбачили, що за взаємною згодою орендар у рахунок орендної плати може виділяти орендодавцю іншу сільськогосподарську продукцію і робити інші послуги в межах загальної суми орендної плати. ПП [PERSON] в своїй заяві зазначає, що загальна сума виплат орендної плати, яку [PERSON] отримала за договором оренди за період 2010-2014 років, становить 15\~540 грн. А виходячи з умов договору, [PERSON] повинна була отримати орендну плату за той самий період у розмірі 10700 грн. (2140 грн. х 5 років). Тобто, різниця між вищезазначеними сумами у розмірі 4840 грн., за ствердженням ПП Антонова, була отримана [PERSON] поза межами умов договору та, відповідно, є безпідставно набутим майном. Отже, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, ПП Антонов прохає суд задовольнити його вимоги та стягнути з [PERSON] безпідставно набуте майно грошові кошти в сумі 4840 грн., В судове засідання ПП [PERSON] не зявився, його представник - адвокат [PERSON] подав суду заяву, в якій зазначив, що наполягає на заявлених вимогах, прохає суд позов задовольнити, справу розглянути без участі позивача та за своєю відсутністю. Відповідач\~\~[PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була попереджена судом належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи поштовими повідомленнями про вручення їй судових повісток. При цьому присутня в судовому засіданні 15.05.2015 року представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги, заявлені ПП [PERSON] не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Отже,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сім'єю з відповідачем, від спільного проживання у них народився син [PERSON], батьком якогоє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона з 09.01.1993 року перебуває шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. В теперішній час дитина перебуває лише на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча і має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований. Її прибутку не вистачає для забезпечення дитині належного рівня життя. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, що визначено позивачем, просить розглянути справу без його участі. Вимоги позивача підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про народження дитини, довідкою з місця проживання. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги повністю підтверджені документально, тому вважає їх законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 20.06.1981р., зареєстрованим у відділі ЗАГС Самарського району м. Дніпропетровська, актовий запис №281. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.06.1981р., шлюб зареєстровано у відділ ЗАГС Самарського району м. Дніпропетровська, актовий запис №281 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, т.ч. суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. В позовній заяві вказує, що 22 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 червня 2013 року, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №824. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved