Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

10 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову зазначила, що з 09 червня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилась малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у той час як відповідач працює в Місії Європейського союзу по прикордонній допомозі Молдові й України на посаді асистента відділу інституційного розвитку та має можливість надавати допомогу як на утримання дитини, так і на її утримання, проте, її чоловік не виконує обов'язку по її утриманню, що ставить її у вкрай важке матеріальне становище. На підставі викладеного, позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути на її користь з [PERSON], 1982 року народження, який працює в Місії Європейського союзу по прикордонній допомозі Молдові й України на посаді асистента відділу інституційного розвитку аліменти на її користь на її утримання, як дружини в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнав, проти його задоволення заперечував, просив розгляд справи провести у його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2012р року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №684, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. на даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою №755 об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Наталі» від 09.12.2013р. (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження відповідач є рідним батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, але згоден сплачувати на утримання доньки аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Зазначене встановлено судом із рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2014 року у справі №521/20652/13-ц, яке яке ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.06.2014 року залишено без змін. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п. 27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Згідно з вимогами ч.2 статті 84 СК України за рішенням суду кошти на утримання матері дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Проте, відповідач не працює, постійного доходу не має, крім того з нього на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 700 гривень. Згідно відповіді Місії Європейського союзу по прикордонній допомозі Молдові й України від 31 травня 2014 року, [PERSON], 1982 року народження, звільнений за угодою сторін, та з 21 травня 2014 року не працює в Місії. Відповідно до відповіді Управління Пенсіного фонду України в Приморському районі м. Одеси №5585/02 від 10.07.2014 року, [PERSON] (ідент.номер [NUMBER]) в 2013 році перебував на обліку в управлінні ПФУ в Приморському районі як фізична особа - підприємець та звітував за себе без нарахування доходів. Інформація щодо нарахування застрахованій особі в 2013р. заробітної плати іншими суб'єктами господарювання в базі даних персоніфікованого обліку відсутня. Відповідно до ст.10 ч.2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв'язку з викладеним позовні вимоги, суд вважає не обґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed