Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

10 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, у якому просив зменшити розмір аліментів утримуваних з нього за судовим наказом винесеним Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 31 серпня 2010 року на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що 31 серпня 2010 року судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року з нього утримуються щомісячно аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до повноліття дітей. Також за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку. Таким чином, після першого рішення суду з нього стягуються аліменти у сукупності більш ніж 50% його заробітку, що свідчить про погіршення його матеріального становища. 15 червня 2017 року від відповідачки [PERSON] надійшло письмове заперечення на позов, в якому вона зазначила, що доводи викладенні у позовній заяві є безпідставними, тому позовні вимоги вона не визнає у повному обсязі. Зазначила, що судом при винесені рішення 22 лютого 2017 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, не було встановлено та не взято до уваги те, що при визначенні розміру аліментів, у відповідача ще на утриманні перебуває її син [PERSON], [INFO], а значить судом було не правильно встановлений розмір аліментів. Також зазначила, що син багато хворіє і дуже багато коштів йде на його лікування та багато грошей йде на комунальні послуги. Їхній спільний син [PERSON], окрім аліментів, ніякої іншої допомоги, включаючи фінансову від відповідача не отримує. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, та просила залишити аліменти у тому ж розмірі, так як позивач вихованням дитини не займається, а дитина добре навчається та закінчує девятий клас і має намір вступити до вищого навчального закладу, а вона не в змозі сама утримувати та навчати сина. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, проте від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі. У вирішенні справи покладається на розсуд суду. Неповнолітній - [PERSON], якому виповнилося повних 14 років, допитаний у присутності педагога [PERSON] зазначив, що хворіє він часто, але батько рідко дає додаткові кошти на його лікування, також зазначив, що коли він разом із мамою їздили на море для оздоровлення та відпочинку то батько давав гроші дуже рідко, за останні три місяці вони спілкували по телефону декілька разів. Крім того він зазначив, що батько має канал на YouTube де більше 7000 тисяч людей на його підписані, за що він має також додатковий дохід. Батько ні разу не ходив на батьківські збори до школи. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом цієї норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Зазначені обставини визначені у статтях 182-184 СК України. До таких обставин, законодавець зокрема відніс стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, а також інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2010 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2010 року та до повноліття дитини (арк.с.34). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), які не можуть бути меншими ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і до повноліття дітей (арк.с.32,33). Крім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку (арк.с.31). Позивач працює з 08 лютого 1995 року по теперішній час бригадиром в Публічному акціонерному товаристві «Українська залізниця «Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Структурний підрозділ» Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол, та має стабільний дохід (арк.с.7). Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з відповідачкою, яка працює та отримує стабільний дохід. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч.1 ст.155 СК України. Визначений загальний розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання чотирьох осіб, а саме трьох дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, який у сукупності становить більш ніж 50 % його заробітку. На підставі зазначеного, встановлено, що сукупний розмір відрахувань із заробітної плати по аліментах, які проводяться з позивача, у загальному розмірі складає більше половини його заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи те, що матеріальне становище позивача дійсно змінилося, тому позовні вимоги про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що матеріальний стан позивача погіршився у звязку з тим, що позивач сплачує аліменти на сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), також на двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), а також на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку, і це на думку суду ставить позивача у скрутне матеріальне становище. За таких обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, позивач не просив суд стягнути з відповідачки судові витрати, тому суд вважає, що витрати по сплаті судового збору (арк.с.1) необхідно покласти на позивача. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial