Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

11.06.2015 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивачка в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.09.2009 року уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований 25.09.2009 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №412. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 червня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.10.2011 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.07.2011 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що на підставі виконавчого листа № 2-1954/11 про стягнення аліментів , виданого 17.11.2012 року, відкрито виконавче провадження . Аліменти від відповідача позивачка не отримувала з квітня 2014 року. Заборгованість по аліментам станом на 01.06.2015 року становить 15054,00 грн. Батько матеріальну допомогу на дитину не надає, у вихованні дитини участі не приймає, байдужий до здоров'я та розвитку сина, не цікавиться його життям, у зв'язку з чим позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини, при цьому просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи - начальник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Малько О.П. подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності та при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітнього [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 червня 2011 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7). В матеріалах справи міститься посвідчена нотаріусом заява [PERSON], в якій останній повідомив, що добровільно відмовляється від батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина [PERSON].( а.с.12). Батько неповнолітнього [PERSON] участі у вихованні і утриманні сина не приймає, що підтверджується довідкою Комунального закладу «Дошкільний заклад (ясла-садок) №85 Харківської міської ради» № 01-36/136 від 05.06.2015 року, листом Харківської міської дитячої поліклініки №7 Харківської міської ради № 472 від 08.06.2015 року ( а.с.10-11). В Жовтневому відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1954/11, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 15.06.2011 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку, станом на 01.06.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання неповнолітнього [PERSON], становить 15054,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Міньковою В.В. ( а.с.9). Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 411 від 13.08.2015 року, що міститься в матеріалах справи, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.24-25). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Вислухавши пояснення позивпача, аналізуючи вищенаведені обставини по справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи (а.с.2).

Outcome: approved