Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

12.08.2016 року позивачка [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімумуі малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, а також стягнення аліментів і на її утримання до досягнення дітьми трьох років у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що між нею та її чоловіком не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Самостійно вона не має можливості утримувати доньок, оскільки не працює, так як перебуває у декретній відпустці. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не погодившись з розміром аліментів, які просить позивачка стягувати з нього на її користь на утримання малолітніх доньок і на її утримання, пояснивши це тим, що він ніде не працює, є інвалідом 3 групи, а тому не має матеріальної змоги сплачувати позивачці [PERSON] аліменти в тому розмірі, якому вона просить. Вислухавши думку сторін, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2013 року. Від даного шлюбу сторони мають доньок: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дітей зазначений відповідач [PERSON] Діти проживають разом із позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Згідно вимог ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до пояснень, наданих в судовому засіданні відповідачем [PERSON], останній постійного місця роботи з визначеним доходом не має, крім того, він є інвалідом 3 групи, а томусуд приходить до висновку, що вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дітьми трьох років не підлягають задоволенню, оскільки відповідач не може надавати їй таку матеріальну допомогу. Щодо заявлених вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньок [PERSON] і [PERSON], суд дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Абзацами 3,4,5 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до прожиткового мінімуму встановленого з 01.05.2016 року-для дітей віком до 6 років становить 1228 грн. Частина 2 ст.182 Сімейного кодексу України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд роз'яснив сторонам вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України, в тому числі щодо наслідків ненадання доказів що підтверджують вимоги позивача та заперечення відповідача. Сторони заявили про відсутність доказів та наполягали на розгляді справи на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи. З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не має постійного місця роботи, є інвалідом 3 групи, суд вважає, що з нього на користь позивачки [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання малолітніх доньок у твердій грошовій сумі в розмірі 1 070 грн. на обох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З відповідача [PERSON] також належить стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial