Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

10 серпня 2017 року представник заявника звернувся до суду із зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОД № 059675 визнаний інвалідом ІІ групи з дитинства внаслідок психічного розладу безстроково. Він проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , оскільки потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з тим, що не може самостійно себе обслуговувати та контролювати свою поведінку. [PERSON] з дитинства відставав у психоречовому розвитку. З дошкільного віку обстежувався лікарями: невропатологом та психіатром. Спочатку ходив до звичайного дитячого садка, а у 4 роки був переведений до спеціалізованого дитячого садка. В школі, відповідно до рішення медико-педагогічної комісії, навчався за допоміжною полегшеною програмою. З 1992 року (у віці до 6 років) знаходився під наглядом лікарів Одеського обласного психо-неврологічного диспансера з діагнозом: «Затримка психічного розвитку резидуально органічного ґенезу». Внаслідок психічного розладу [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у зв`язку з цим може бути визнаний недієздатним. В ході судового розгляду представник заявниці підтримала заяву в повному обсязі. Зацікавлена особа до суду не з`явилась, при цьому надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю. Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав: Відповідно до ст. 39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Так, судом встановлено, що [PERSON] з раннього дитинства відставав в психічному розвитку від однолітків. З 15.06.1992 року знаходився на «Д» обліку у психіатра з діагнозом «Затримка мовного та інтелектуального розвитку на резидуально- органічній основі. Синдром психомоторної розгальмованості.» В 1993 році проходив стаціонарне обстеження та лікування в Обласному психоневрологічному диспансері встановлено діагноз: «затримка психічного розвитку на резидуально- органічній основі». В 1995 році медико-педагогічною комісією встановлений діагноз: «легка розумова відсталість». В 2005 році [PERSON] . в Обласному психоневрологічному диспансері встановлено діагноз: «помірна розумова відсталість з порушенням поведінки резидуально-органічного ґенезу, складний тип олігофреничного дефекту. Епілепсія симптоматична з генералізованими тоно-клонічними нападами зі схильністю до серій за анамнезом». В 2008 році знаходився на лікуванні у Обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом: «помірна розумова відсталість резидуально-органічного ґенезу з вираженими порушеннями поведінки, складний тип дефекту.» 29.04.2017 року виписаний з Обласного психоневрологічного диспансеру після госпіталізації з діагнозом: «Помірна розумова відсталість резидуально-органічного ґенезу з вираженими порушеннями поведінки, складний тип дефекту. Епілепсія симптоматична генералізована з рідкими тоно-клонічними нападами.» Захворювання [PERSON] спочатку проявлялося затримкою психічного розвитку, а в подальшому набуло клінічно окреслених ознак стійкого хронічного психічного розладу з виявленим прогресуючим зниженням пам`яті та інтелекту; повною відсутністю здатності набувати нового досвіду і користуватися вже наявним; значним зниженням емоційного контролю, що виявляється в агресивній поведінці; відсутності критики до свого хворобливого стану. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 381 від 2 від 01.10.2018 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді «Деменції внаслідок епілепсії у особи з легкою розумовою відсталістю» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F02.803; F70.1 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОД № 059675 визнаний інвалідом ІІ групи з дитинства внаслідок психічного розладу безстроково. Виходячи з пояснень, які були надані під час судового розгляду, матеріалів справи, з якої вбачається, що хронічний та стійкий психічний розлад фізичної особи [PERSON] , [INFO] , виник з дитинства, Все це в подальшому переросло в легку розумову відсталість та потягло за собою зниження пам`яті та інтелекту, повну відсутність набування нового досвіду та користування вже наявним. Дані обставини свідчать про повну нездатність особи усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином суд приходить до висновку, що заява в частині визнання недієздатною особи є обґрунтованою. Заявник просить встановити опіку над фізичною особою, [PERSON] , [INFO] . Суд прийшов до висновку, що фізична особа є недієздатною. В ході судового розгляду було встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , з яким спільно проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявниця до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Заперечень щодо опіки з боку органу місцевого самоврядування не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявниця, яка є зацікавленою особою в забезпеченні особистих майнових та немайнових прав фізичної особи [PERSON] , який за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та обов`язки, суд вважає, що опіка над вищевказаною фізичною особою відповідає правам та інтересам [PERSON] та не порушує його права та інтереси. Таким чином суд вважає можливим встановити опіку над вказаною особою. З урахуванням викладеного, та у зв`язку зі станом здоров`я [PERSON] , з якого видно, що він страждає стійким хронічним психічним розладом, суд приходить до висновку щодо необхідності визнати [PERSON] недієздатним, який потребує опіки над ним. Заявниця просить визнати юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] , мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення ним шестирічного віку. Виходячи з пояснень представника заявника, матеріалів цивільної справи, суд приходить до висновку, що критерії інвалідності, в тому числі медичні показники не входять до компетенції правового висновку суду, а є окремим предметом позову, який розглядається в іншому порядку та підлягає судовому захисту іншим шляхом, а тому, відповідно до ст.ст. 13, 263 ЦПК України, суд вважає, що в цій частині заява не знайшла свого обґрунтування та не підлягає задоволенню. При поданні заяви заявниця сплатила судовий збір в повному обсязі з урахуванням предмету заяви відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір розподілу не підлягає.

Outcome: partial