Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.01.2014 з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач працює , інших утриманців він не має. Донька хворіє потребує кошти на, аліментів, які сплачує відповідач не вистачає. За викладених в позовній заяві обставин, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої суми на аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, оскільки внаслідок зміни способу стягнення аліментів також буде збільшений і їх розмір. Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання, повторно не зявився, відзив на позов не надав, будь-яких заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про причини своєї неявки не повідомив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в заочному порядку за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі . Від вищезазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 700 грн., щомісяця, починаючи стягнення з 27.11.2013 до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України аліменти на одну дитину можуть стягуватись в розмірі однієї\~\~чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що належним чином повідомлений про дату розгляду справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме суд вважає за можливе змінити спосіб аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду з 700 гривень на 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття, але, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі\~повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду. Отже, суд вважає за необхідне відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 700 грн., що буде підставою для закінчення виконавчого провадження. Оскільки в силу п.3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved