Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

11 травня 2016 року ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24 квітня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №Р23.193.71596, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 25 000 грн., зі сплатою 18% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідачка порушила свої зобовязання щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року у неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 24 129 грн. 17 коп. 31 грудня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-1, згідно з яким клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, позивачу), а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Останній платіж [PERSON] здійснено 24 березня 2015 року. Станом на 30 березня 2016 року заборгованість відповідачки за кредитним договором №Р23.193.71596 від 24 квітня 2014 року становить 23 488 грн. 52 коп. Вказана сума складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 16 860 грн. 48 коп. та заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками та комісією у сумі 6 628 грн. 04 коп. Посилаючись на викладені вище обставини, ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» просить стягнути з [PERSON] зазначену суму боргу. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» у судове засідання не зявився, одночасно з позовом надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 4). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а. с. 38). У відповідності до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості (ст. 627 ЦК України). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір №Р23.193.71596. Відповідно до п. п. 1.1 ч. 1 вказаного договору банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 25 000 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), в обмін на зобовязання останньої одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами договору. За змістом п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 ч. 1 означеного вище кредитного договору Банк надає кредит у день підписання договору строком на 30 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 18,0000% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,9000% від початкової суми кредиту. Ставки процентів, передбачені цим договором, є стабільними і не можуть змінюватись банком без попереднього повідомлення та погодження позичальника. Плати за обслуговування кредитної заборгованості, передбачені цим договором, є стабільними і не можуть змінюватися. Пунктами 2.1, 2.3 ч. 2 кредитного договору визначено, що позичальник повертає кредит разом із процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 30 місячних внесках включно до 24 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених цим договором. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів позичальника за цим договором в разі сум погашення кредиту, процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості є невідємною частиною цього договору. Згідно з п. п. 4.2.3, 4.2.6 ч. 4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобовязаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобовязання у випадку порушення термінів сплати поточних місячних внесків більш ніж на 1 (один) календарний місяць. З графіку платежів, який викладений у ч. 6 кредитного договору і є невідємною його частиною, з яким відповідачка ознайомлена під розпис, вбачається, що в строк до 24 числа кожного місяця, починаючи з 24 травня 2014 року, [PERSON] А. повинна була сплачувати банку кредит рівними платежами у розмірі 1 515 грн. 98 коп. на місяць, який складається із тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії (а. с. 19- 20). Факт виконання банком зобовязань по кредитному договору в частині надання [PERSON] кредитних коштів підтверджується матеріалами справи (а. с. 21-22). Підписуючи договір, [PERSON] погодилася з його умовами у повному обсязі, дійсність кредитного договору не оспорювала, а навпаки, вносила платежі на його виконання. Таким чином, суд вважає, що сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, а тому ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що відповідачка неналежним чином виконувала свої зобовязання за кредитним договором №Р23.193.71596 від 24 квітня 2014 року, внаслідок чого станом на 30 березня 2016 року у неї утворилася заборгованість у загальній сумі 23 488 грн. 52 коп., з них: 16 860 грн. 48 коп. заборгованість за тілом кредиту та 6 628 грн. 04 коп. заборгованість за нарахованими і несплаченими відсотками та комісією (а. с. 24-26). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що у добровільному порядку відповідачка не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів, процентів та комісії, тобто, не виконує свої зобовязання за договором. Крім того судом встановлено, що 31 грудня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-1, згідно з яким ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) факторові - ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє», а ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства набуло право грошової вимоги за кредитним договором №Р23.193.71596, укладеним 24 квітня 2014 року між ПАТ «ІдеяБанк» та [PERSON] у сумі 24 129 грн. 17 коп. (а. с. 12-18 ). Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» набула права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Р23.193.71596 від 24 квітня 2014 року, яка була відступлена позивачу згідно з договором факторингу. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» у повному обсязі і стягнення з відповідачки на користь позивача 23 488 грн. 52 коп. заборгованості за кредитним договором. Згідно з наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №812 від 26 квітня 2016 року при зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» сплатило судовий збір у розмірі 1 378 грн. (а. с. 1). На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Всього стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» підлягають кошти в сумі 24 866 грн. 52 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved