Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

10 лютого 2016 року позивачем [PERSON] подано до суду позовну заяву (т. 1, а.с. 2-6). З даної позовної заяви вбачається, що в 2009 році він придбав шляхом укладення договору купівлі-продажу нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008. 15 липня 2015 року Рівненським міським судом було винесено рішення по справі №569/14997/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (приміщення, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням) шляхом визнання права власності на нього. Позовні вимоги було задоволено й стягнуто звернення на предмет застави (приміщення, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням) шляхом визнання права власності на нього. В подальшому ним вищезгадане рішення було оскаржено в апеляційному порядку та рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27.10.2015 року по справі №22ц-787/2099/2015 вищезгадане рішення було скасовано та ухвалено нове рішення, яким рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.07.2015 року скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. 30 жовтня 2015 року державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції Рівненської області [PERSON] було проведено реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м. та земельну ділянку площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, що знаходиться за адресою: м.Рівне, пр-т Миру, 11а за [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду від 15.07.2015 року, яке на час реєстрації права власності вже було скасовано. Вказане рішення реєстратора про реєстрацію його-позивача власності за [PERSON] ним також було оскаржено до Рівненського окружного адміністративного суду. 28 січня 2016 року Рівненський окружний адміністративний суд виніс рішення, яким його - [PERSON], позов задовільнив частково, скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008. Рівненський окружний адміністративний суд у вищезгаданій постанові від 28 січня 2016 року встановив, що рішення на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення та на земельну ділянку, що розташовані за адресою: м.Рівне, проспект Миру, 11А, за суб'єктом: [PERSON] - скасоване рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27.10.2015 року, тому рішення про державну реєстрацію власності за [PERSON] також необхідно скасувати. Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Однак, за період судової тяганини [PERSON] зумів відчужити майно: нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, пр-т Миру, 11а шляхом укладення Договору купівлі- продажу нежитлового приміщення між [PERSON] (ПРОДАВЕЦЬ) та [PERSON] (ПОКУПЕЦЬ) від 06.11.2015 року посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2647, та земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008 шляхом укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] (ПРОДАВЕЦЬ) та [PERSON] (ПОКУПЕЦЬ) від 06.11.2015 року посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2648. Окрім того, додатково між [PERSON] (Іпотекодавець) та [PERSON] (Іпотекодержатель) було укладено Договір іпотеки від 06.11.2015 року посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого було накладено обтяження на вищезазначені приміщення (будівлю кафе) та земельну ділянку під ним. Відповідно до положень ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вищезгадані Договори купівлі-продажу вважає недійсними з покликанням на п. 1 ч.2 ст.11, п.2. ч.2 ст.16, ст. 202, ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ч. 1 ст.215, ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України. Позивач також покликається на те, що з огляду на зазначене та беручи до уваги, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за [PERSON] скасоване постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 року - договори купівлі-продажу є недійсними, а тому підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності [PERSON] на нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, яка вчинена на підставі вказаних договорів. Тому вважає, що оскільки позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації, заявлені у позові щодо нерухомого майна і не стосуються дотримання державним реєстратором процедури здійснення державної реєстрації, то їх належить розглядати у порядку цивільного законодавства. 22 лютого 2016 року через канцелярію Рівненського міського суду подано заяву про зміну предмета позову від 19.02.2016 року від імені представника позивача - [PERSON], в якій просить в порядку гл. 29 ЦК України здійснити захист права власності позивача шляхом: 1) - Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06.11.2015 року, загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а, укладений між [PERSON] (ПРОДАВЕЦЬ) та [PERSON] (ПОКУПЕЦЬ), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2647 - визнати недійсним. - Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.11.2015 року, площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а, укладений між [PERSON] (ПРОДАВЕЦЬ) та [PERSON] (ПОКУПЕЦЬ), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2648 - визнати недійсним. - Договір іпотеки від 06.11.2015 року, серія та номер: 2651, укладений між [PERSON] (Іпотекодавець) та [PERSON] (Іпотекодержатель), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] - визнати недійсним. - Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлове приміщення від 06.11.2015 року, загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а, проведену 06.11.2015 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно (номер запису про право власності №11940396) на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2015 року посвідченого нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2647. - Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку від 06.11.2015 року, площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а, проведену 06.11.2015 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно (номер запису про право власності №11940865) на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2015 року посвідченого нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2648. 2) В порядку ст. 387 ЦК України: - Витребувати від відповідачів 2,5,6 нежитлове приміщення - будівлю кафе-бару, загальною площею 373,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766832156101, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частині кожному. - Витребувати від відповідачів 2,5,6 земельну ділянку, площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766655556101 що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частині кожному. Стягнути з відповідачів судові витрати, повязані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] свою заяву про зміну предмета позову підтримав повністю і просить її задоволити в повному обємі. З даної заяви вбачається, що в 2009 році [PERSON] придбав шляхом укладення договору купівлі-продажу нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе. 15 липня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області було винесено рішення по справі №569/14997/14ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (приміщення, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням) шляхом визнання права власності на нього. Позовні вимоги було задоволено та звернено стягнення на предмет застави (приміщення, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а та земельну ділянку під приміщенням) шляхом визнання права власності на нього. В подальшому вказане рішення оскаржено та рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27.10.2015 року скасовано. 30 жовтня 2015 року державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції Рівненської області [PERSON] було проведено реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а за [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду від 15.07.2015 року, яке на час реєстрації права власності вже було скасовано судом апеляційної інстанції. Вказане рішення реєстратора про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м. та земельну ділянку площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а за [PERSON] оскаржено позивачем до Рівненського окружного адміністративного суду. 28 січня 2016 року Рівненським окружним адміністративним судом винесено постанову про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення (будівлю кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, пр-т Миру, 11а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766832156101 та земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га., кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, адреса: м.Рівне, пр-т Миру, 11а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766655556101. Однак, за період судової тяганини відповідач 1, на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки від 06 листопада 2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зумів відчужити на користь відповідача 2 нежитлове приміщення будівлю кафе (літ. «А-2»), що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а загальною площею 281,2 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766832156101, та земельну ділянку, на якій розташоване вказане приміщення, площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766655556101. Окрім того, 06 листопада 2015 року, додатково, між [PERSON] (Іпотекодавець) і [PERSON] (Іпотекодержатель) було укладено Договір іпотеки від 06 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого було накладено обтяження на вищезазначене майно, обтяжувач: [PERSON]. В подальшому, з відкритих джерел позивачу стало відомо, що 29 січня 2016 року державним реєстратором [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на нежитлове приміщення, будівлю кафе-бару, загальною площею 373,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766832156101 за відповідачами 2, 5, 6 по 1/3 частині за кожним, підстава виникнення права власності: декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: РВ 143160260380, виданий 26.01.2016, видавник: Управління ДАБІ у Рівненській області; договір про спільну діяльність, серія та номер: б/н, виданий 25.12.2015 року, видавник: укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 28.01.2016 року, видавник: укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; технічний паспорт, серія та номер: 277, виданий 28.01.2016 року, видавник: ФОП [PERSON] Реєстрація права спільної часткової власності на нежитлове приміщення, будівлю кафе-бару, загальною площею 373,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766832156101 за відповідачами 2, 5, 6 відбулась при державній реєстрації обтяжень, а також після зміни адреси та площі спірних приміщення і земельної ділянки. 09 лютого 2016 року, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] відповідачем 2- [PERSON] відчужено на користь відповідачів 5,6 [PERSON] та відповідача 6 [PERSON], 6 по 1/3 частці земельної ділянки площею 0,021 га., за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, з кадастровим номером 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766655556101. Реєстрація права спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, з кадастровим номером 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766655556101 за відповідачами: 2 [PERSON], відповідачем 5 [PERSON] та відповідачем 6 [PERSON] відбулась при державній реєстрації обтяжень, а також після зміни адреси земельної ділянки. Таким чином, нежитлове приміщення, будівля кафе-бару загальною площею 373,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766832156101 та земельна ділянка площею 0,021 га., за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, з кадастровим номером 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766655556101 є тими ж об'єктами що і нежитлове приміщення, будівля кафе (літ. «А-2») загальною площею 281,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766832156101 та земельна ділянка площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 766655556101, які вибули з власності позивача на підставі оспорюваних договорів. Ухвалами Рівненського міського суду від 14.03.2016 року (т. 1 , а.с. 102-107) за клопотанням позивача було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: [PERSON], [PERSON] та в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватних нотаріусів Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON], а також Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РМУЮ. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи на судове засідання 14.03.2016 року на 11 год. 30 хв., що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями суду з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення відповідачам з вмістом наступних документів: -з ухвалами Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2016 року про відкриття провадження у справі, з позовними заявами від 09 лютого 2016 року та доданими до них додатками з 12 (дванадцяти) документів, з повідомленням про судове засідання, призначене на 11 год. 30 хв. 14.03.2016 року; з заявою про зміну предмета позову від 19 лютого 2016 року з додатками для всіх відповідачів та копії позовної заяви від 09 лютого 2016 року для відповідачів 5, 6 (том 1 а.с. 2-30, 61-64); -з ухвалами Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2016 року про забезпечення позову надісланими всім відповідачам та іншим особам згідно супровідного листа (том 1 а.с. 44-48), не з»явились без поважних причин, будь-яких заяв чи заперечень на позов не надали. Також ними не було подано заяв про відкладення розгляду справи (том 1 а.с. 80-99). На наступне судове засідання, призначене на 19.04.2016 року об 11 год. 00 хв. належним чином повідомлені відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повторно не з»явились без поважних причин. Про час і місце розгляду справи 19.04.2016 року об 11 год. 00 хв. повідомлялися завчасно в передбачений вимогами ЦПК України спосіб шляхом надіслання на їх адреси, зазначені в позовній заяві і заяві про зміну предмета позову, що відповідають інформації адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Рівненській області (том 1 а.с. 95-99), що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями суду з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення відповідачам з вмістом наступних документів: - судові повістки-виклики в судове засідання на 19 квітня 2016року на 11 год. 00 хв. (том 1, а.с. 113-127); - двох ухвал Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2016 року про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів - [PERSON] та [PERSON], а також третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватних нотаріусів Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON], а також Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції (том 1 а.с. 102-107); - ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2016 року про витребування доказів від приватних нотаріусів Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON], Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області надісланими згідно супровідного листа (том 1 а.с. 108-112). Крім того, в судове засідання 19.04.2016 року на 11 год. 00 хв. виклик всіх учасників процесу здійснювався через розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 11 від 18 березня 2016 року, наявного в матеріалах справи (том 1 а.с. 133). За таких обставин, в зв»язку з повторною неявкою в судове засідання без поважних причин відповідачів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, суд рахує, що розгляд справи слід провести у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача 2 [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає свого довірителя [PERSON] добросовісним набувачем спірного майна. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень на позов не подала. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Відповідач-6 [PERSON] в судові засідання 14.03.2016 року на 11год. 30 хв. та 19.04.2016 року на 11 год. 00 хв. двічі не зявився, хоча був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Першу неявку відповідача - [PERSON] в судове засідання 14.03.2016 року суд рахує неповажною. Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення йому було надіслано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області про відкриття провадження у справі з позовною заявою від 09 лютого 2016 року та доданими до неї додатками з 12 (дванадцяти) документів; з повідомленням про дату судового засідання, призначеного на 11 год. 30 хв. 14.03.2016 року; з заявою про зміну предмета позову від 19 лютого 2016 року з додатками (том 1 а.с. 2-30, 61-64). Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, призначеної на 14.03.2016 року на 11 год. 00 хв. відповідачем [PERSON] подано не було. Будь-яких заяв чи заперечень на позов подано також не було. Крім того, його виклик в судове засідання на 19.04.2016 року, здійснювався шляхом надіслання на його адресу судової повістки-виклику з усіма необхідними документами, яку він отримав. Крім судової повістки-виклику його повідомлення про час і місце розгляду справи на 11 год. 00 хв. на 19.04.2016 року здійснювався також шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» №11 від 18.03.2016 року. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] 19.04.2016 року через канцелярію Рівненського міського суду було подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, до якого додано: копію ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 25.03.2016 року по справі №918/276/14; копію довіреності на представництво інтересів ТОВ «Агробуд-Рівне»; копію довіреності на представництво інтересів [PERSON] Вирішуючи питання по клопотанню представника [PERSON] [PERSON] про відкладення розгляду справи суд враховував думку учасників процесу, які з»явились в судове засідання, а також наступні нижчезазначені обставини. З матеріалів справи вбачається, що про судове засідання 14.03.2016 року відповідач - [PERSON] був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Також ним було отримано поштове відправлення з Рівненського міського суду Рівненської області, направлене з рекомендованим повідомленням про вручення, ухвалу про застосування заходів забезпечення позову і заяву про зміну предмета позову (т. 1, а.с. 83, 84, 86). Тобто на перше судове засідання по вказаній справі відповідачем [PERSON] було отримано первісну позовну заяву з додатками в кількості 12 документів, подану до суду 09.02.2016 року (т. 1, а.с. 2-6), а також ним було отримано ухвалу про відкриття провадження у даній справі від 15.02.2016 року, ухвалу про забезпечення позову від 15.02.2016 року (т. 1, а.с. 44-48) та заяву про зміну предмета позову від 19.02.2016 року, подану через канцелярію суду 22.02.2016 року. На друге судове засідання, яке було призначене на 19.04.2016 року, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений судовою повісткою-викликом, а також оголошенням в газеті «Вісті Рівненщини» № 11 від 18.03.2016 року (т. 1, а.с. 114, 123, 133) не з»явився повторно. Будь-яких заяв чи заперечень на позов не подав, що згідно вимог ст. 169 ЦПК України є повторною неявкою в судове засідання без поважних причин. А згідно вимог ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, суд розглядає справу у його відсутності. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] - [PERSON], викладені в клопотанні про відкладення розгляду справи, оскільки розгляд Рівненським апеляційним господарським судом справи, де представник [PERSON] - [PERSON] мав бути присутнім, був призначений на 19.04.2016 року о 10 год. 30 хв. (т. 1 а.с. 137-138). До клопотання про відкладення розгляду справи представником [PERSON] - [PERSON] було подано копію нотаріально посвідченої довіреності, згідно якої [PERSON] уповноважив представляти його інтереси в судах з правами сторони [PERSON] та [PERSON] Будь-яких заяв від [PERSON] про те, що він особисто чи його представник за довіреністю [PERSON] не зможуть зявитися в судове засідання 19.04.2016 року не надходило. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках, за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 ЦПК України, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. В судове засідання 14.03.2016 року жодний з відповідачів не з»явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв, клопотань, заперечень на позов не подали, а тому їх неявку в дане судове засідання суд визнав неповажною. Згідно ч. 2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. А тому, виходячи з вище викладеного, суд, враховуючи позицію сторін, які зявилися в судове засідання 19.04.2016 року, в тому числі категоричну позицію представника позивача з даного приводу, який вказав, що затягування розгляду справи може призвести до негативних наслідків втрати позивачем можливих прибутків від господарської діяльності в спірному обєкті, який незаконно вибув з власності [PERSON], прийшов до висновку, що клопотання про відкладення розгляду справи [PERSON] було подане з метою затягнути розгляд справи. Дане клопотання не підкріплене будь-якими належними доказами. Крім того, розгляд заявленого клопотання про відкладення розгляду справи відбувся в судовому засіданні з участю сторін, які в нього зявились 19.04.2016 року, і згідно журналу судових засідань розгляд вказаного клопотання розпочався з його оголошення в 13:11:57 год. (том 2 а.с. 150) та закінчився винесенням протокольної ухвали про відмову в його задоволенні лише о 14:39:31 год. (том 2 а.с. 151), і, на переконання представника позивача, з яким погоджується суд, якби представник [PERSON] мав бажання з»явитися в судове засідання Рівненського міського суду 19.04.2016 року, то йому нічого не заважало б це зробити, оскільки розгляд справи №918/276/14 Рівненським апеляційним господарським судом, в якому мав приймати участь [PERSON] закінчився 19.04.2016 року в 13 год. 30 хв., і при бажанні [PERSON] представляти інтереси відповідача [PERSON] в цивільній справі № 569/1651/16-ц, він мав об»єктивно можливість зявитися в судове засідання Рівненського міського суду Рівненської області для прийняття участі в розгляді даної справи, де судовий розгляд справи по суті розпочався з оголошення позовної зави лише о 15:42:26 год. (том 2 , а.с. 151). Відповідач 4 Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради в судове засідання не з»явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність (том 1, а.с. 75). Крім того, на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2016 року про витребування доказів від відповідача 4 (в особі начальника управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради [PERSON]І.) надійшло 25.03.2016 року до суду письмове пояснення за вх. № 432/01-26, з якого вбачається, що державну реєстрацію, стосовно якої позивач просить скасувати право власності, провів державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції Рівненської області (том 1 а.с. 129). Судом встановлено, що [PERSON] 10 лютого 2016 року звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу і скасування їх державної реєстрації.\~\~ Позивач зазначає, що 15 липня 2015 року Рівненським міським судом було винесено рішення по справі № 569/14997/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (приміщення, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а та земельну ділянку під приміщенням) шляхом визнання права власності на нього. В подальшому вищезгадане рішення було оскаржено в апеляційному порядку та рішенням апеляційного суду Рівненської області по справі № 22ц-787/2099/2015 від 27.10.2015 року було скасовано повністю. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.01.2016 року рішення апеляційного суду Рівненської області від 27.10.2015 року залишено без змін (том 2, а.с. 137-139). 04 листопада 2015 року державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції Рівненської області [PERSON] було проведено реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (будівлю, кафе) загальною площею 281,20 кв.м. та земельну ділянку площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а за [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду від 15.07.2015 року, яке на час реєстрації права власності вже було скасовано. Таким чином, державним реєстратором було протиправно винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25835213 та 25830082 від 04.11.2015 року. Вказане рішення реєстратора [PERSON] про реєстрацію права власності на спірні об»єкти за [PERSON] було оскаржено до Рівненського окружного адміністративного суду. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року скасовано два рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції Рівненської області [PERSON] від 04.11.2015 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення (будівлю, кафе) загальною площею 281,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а та земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008. Рівненський окружний адміністративний суд у вищезгаданій постанові від 28 січня 2016 року встановив, що рішення, на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення та на земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Рівне, пр-т Миру,11-а, за суб»єктом: [PERSON] скасоване рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27.10.2015 року, тому рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] також необхідно скасувати. Однак, під час судового розгляду вище зазначених справ [PERSON] зумів відчужити майно: -нежитлове приміщення (будівлю, кафе) загальною площею 281,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а шляхом укладення Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) від 06.11.2015 року посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2647; -земельну ділянку під приміщенням площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008 шляхом укладення Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) від 06.11.2015 року посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2648. В матеріалах справи наявні договір купівлі-продажу будівлі кафе та земельної ділянки, що знаходяться в місті Рівне, пр-т Миру, 11-а, витяг з Державного реєстру правочинів від 22.03.2011 року, згідно якого позивач є власником будівлі кафе, що за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а та земельної ділянки, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а. Крім того, додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 11.11.2015 року, отриману [PERSON], який представляв інтереси позивача за довіреністю при розгляді Рівненським міським судом Рівненської області цивільної справи № 569/14997/14-ц та адміністративної справи № 817/3309/15 в Рівненському окружному адміністративному суді. В зв»язку з тим, що долучена до позову від 09.02.2016 року інформаційна довідка була сформована 11.11.2015 року, а позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач [PERSON] може відчужити належне йому майно, судом 15.02.2016 року при вирішенні питання забезпечення позову за заявою позивача, було отримано відповідні інформаційні довідки, що стосуються спірного майна (том 1 а.с. 31-43, 49-56). З інформаційної довідки № 53286547 від 15.02.2016 року вбачається, що за позивачем [PERSON] 29.04.2009 року внесено запис, реєстраційний номер 14648563, що він є власником будівлі кафе, розташованого в м. Рівне, пр-т Миру, 11-а (том 1 а.с. 34-35). З інформаційної довідки № 47378945 від 11.11.2015 року, яку додано позивачем до позовної заяви вбачається, що за [PERSON] 06.11.2015 року зареєстровано право власності на будівлю кафе (літ. «А-2») загальною площею 281.2 кв.м., реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766832156101, за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а та на земельну ділянку, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, площею 0,021 га, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, що знаходиться в м. Рівне, пр-т Миру, 11-а, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766655556101, за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки від 06.11.2015 року, укладених [PERSON] (Покупцем) з Продавцем [PERSON], як зазначається позивачем в позовній заяві і які він оспорює (том 1 а.с. 17-18). З інформаційної довідки № 53286636 від 15.02.2016 року вбачається, що 29.01.2016 року державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції [PERSON] було зареєстровано право спільної часткової власності по 1/3 частині за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на нежитлове приміщення, будівлю кафе-бару, загальною площею 373,2 кв.м., реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766832156101, за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, де підставою виникнення права власності зазначено: «декларація про готовність об»єкта до експлуатації, серія та номер: РВ 143160260380, виданий 26.01.2016, видавник: Управління ДАБІ у Рівненській області; договір про спільну діяльність, серія та номер: б/н, виданий 25.12.2015 року, видавник: укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 28.01.2016 року, видавник: укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; технічний паспорт, серія та номер: 277, виданий 28.01.2016 року, видавник: ФОП ГРЕМЕНТА Л.І.» (том 1 а.с 36-40). В цьому ж витягу наявна інформація, що 09.02.2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено від імені [PERSON] на ім»я [PERSON] та [PERSON] договори купівлі-продажу земельної ділянки, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766655556101, за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11/1, згідно яких [PERSON] було відчужено [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині земельної ділянки, з кадастровим номером 5610100000:01:026:0008, який ідентичний кадастровому номеру земельної ділянки 5610100000:01:026:0008, яка знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а і перебувала у власності [PERSON] з 24.04.2009 року і яка разом з будівлею кафе, за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а вибула з його власності на підставі оспорюваних ним договорів (том 1 а.с. 36-40). Отже, з вище викладеного і інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 47378945 від 11.11.2015 року та № 53286636 від 15.02.2016 року безспірно вбачається, що будівля кафе (літ. «А-2»), загальною площею 281,2 кв.м., реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766832156101, що розташована в м. Рівне, пр-т Миру, 11-а та земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008 площею 0,021 га, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766655556101, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, що розташована в м. Рівне, пр-т Миру, 11-а, та нежитлове приміщення - будівля кафе-бару площею 373,2 кв.м., реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766655556101, що розташована в м. Рівне, пр-т Миру, 11/1 та земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, площею 0,021 га, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 766655556101, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, що розташована в м. Рівне, пр-т Миру, 11/1 є одними і тими ж об»єктами, де в будівлі змінена адреса і площа, а в земельній ділянці адреса. Відчуження спірних об»єктів нерухомого майна, яке належало позивачу, на інших осіб, які є відповідачами по справі, стало можливе завдяки ряду судових рішень, деякі з них скасовані судами вищих інстанцій, а саме, відчуження відбувалось наступним чином: 1. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 15.07.2015 року по справі № 569/14997/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (приміщення, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а та земельну ділянку під приміщенням) шляхом визнання права власності на нього. В подальшому вищезгадане рішення [PERSON] було оскаржено в апеляційному порядку та рішенням апеляційного суду Рівненської області по справі № 22ц-787/2099/2015 від 27.10.2015 року було скасовано повністю. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави відмовлено (том 1 а.с. 7-9). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.01.2016 року рішення апеляційного суду Рівненської області від 27.10.2015 року залишено без змін (том 2 а.с. 137-139). Завдяки рішенню Рівненського міського суду Рівненської області від 15.07.2015 року по справі № 569/14997/14-ц, на якому було проставлено відмітку і печатку про набрання ним законної сили, 04.11.2015 року (після скасування 27.10.2015 року апеляційним судом Рівненської області рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.07.2015 року по справі № 569/14997/14-ц, яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (спірні об»єкти нерухомого майна)), державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рівненського міського управління юстиції Рівненської області [PERSON] було проведено реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (будівлю, кафе) загальною площею 281,20 кв.м. та земельну ділянку площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пр-т Миру, 11-а за [PERSON], яка була проведена виключно на підставі рішення Рівненського міського суду від 15.07.2015 року, яке на час реєстрації права власності 04.11.2015 року було 27.10.2015 року скасовано рішенням апеляційного суду Рівненської області. Вказані обставини підтверджуються постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 року по справі № 817/3309/15. 2. Після реєстрації 04.11.2015 року за [PERSON] права власності на спірні об»єкти нерухомого майна, останній вже 06.11.2015 року провів відчуження їх на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення і земельної ділянки, посвідчених приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зокрема, на підставі: - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, будівлі кафе (літ. «А-2»), що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, проспект Миру, будинок № 11А (одинадцять А), загальною площею 281,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:026:0008, укладеного 06.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 06.11.2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2647; - договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, що розташована за адресою: Рівненська область, місто Рівне, проспект Миру, будинок 11А (одинадцять А), укладеного 06.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 06.11.2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2648. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. В даному випадку, на момент реєстрації права власності на спірні обєкти за [PERSON], тобто станом на 04.11.2015 року, рішення Рівненського міського суду від 15.07.2015 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 27.10.2015 року, тобто правова підстава для набуття [PERSON] права власності на спірні обєкти відпала ще 27.10.2015 року. Незважаючи на це, та враховуючи той факт, що станом на 06.11.2015 року [PERSON] не був та не міг бути власником (у звязку із відсутністю фактичних та юридичних підстав для набуття права власності), він укладає договори купівлі-продажу із [PERSON] Отже, суд приходить до висновку, що оскільки нежитлова будівля та земельна ділянка за адресою: м. Рівне, проспект Миру, 11А вибули з власності [PERSON] без його волі іншим шляхом, тобто за відсутності підстав для їх відчуження, позивач згідно ст. 387, 388 ЦК України має право на їх витребування у відповідачів, які на сьогоднішній день володіють таким майном, оскільки спірне майно вибуло з володіння власника (позивача) не з його волі. Таким чином, на думку суду, для забезпечення захисту прав та законних інтересів позивача, підлягають визнанню недійсними наступні договори: - договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, будівлі кафе (літ. «А-2»), що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, проспект Миру, будинок № 11А (одинадцять А), загальною площею 281,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:026:0008, укладений 06.11.2015 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), посвідчений 06.11.2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2647; - договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,021 га, кадастровий номер 5610100000:01:026:0008, цільове призначення: для реконструкції та обслуговування існуючого кіоска з літнім майданчиком під кафе, що розташована за адресою: Рівненська область, місто Рівне, проспект Миру, будинок 11А (одинадцять А), укладений 06.11.2015 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), посвідчений 06.11.2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2648. Крім того, судом встановлено, що приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] в цей же день - 06.11.2015 року посвідчила договір іпотеки щодо спірного майна, сторонами якого були відповідач 2 [PERSON] (Іпотекодавець) та відповідач 3 [PERSON] (Іпотекодержатель). Вказані особи 06.11.2015 року уклали між собою в простій письмовій формі договір позики на суму 3\~755\~000,00 грн. В п. 2 вказаного договору зазначено, що сума позики 3\~755\~000, 00 грн. отримана [PERSON] від [PERSON] до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не повязані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Частина 3 статті 1087 ЦК України передбачає, що граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб-підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України. Станом на момент укладення спірного договору іпотеки, тобто на 06.11.2015 року, діяла постанова Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року №210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.07.2013 року за №1109/23641. Відповідно до п. 1 вказаної постанови, установлено граничну суму розрахунків готівкою: підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень; фізичної особи з підприємством (підприємцем) протягом одного дня за товари (роботи, послуги) у розмірі 150 000 (ста п'ятдесяти тисяч) гривень; фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста п'ятдесяти тисяч) гривень. Згідно з п. 2 постанови Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року №210 Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 150 000 гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті). В матеріалах справи відсутні докази перерахування із розрахункового рахунку [PERSON] на розрахунковий рахунок [PERSON] суми позики в розмірі 3\~755\~000,00 грн. 3. Набувши право власності на спірні об»єкти відповідач [PERSON] 29.01.2016 року зумів відчужити їх, а саме по 1/3 частини земельної ділянки та по 1/3 частини нежитлового приміщення на відповідачів [PERSON] і [PERSON] завдяки рішенням судів, а саме: - ухвали апеляційного суду Рівненської області від 28.01.2016 року, постановленої за наслідками розгляду апеляційної скарги представника відповідача [PERSON] на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04.01.2016 року, якою було накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 281,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,021 га за адресою: м. Рівне, проспект Миру, 11 А, що належить [PERSON], по кримінальному провадженню № 12015180010007619. Вказаною ухвалою апеляційного суду було скасовано арешт на спірні об»єкти, що дало можливість в подальшому провести [PERSON] їх відчуження відповідачам [PERSON] і [PERSON] - ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 року по справі № 817/3309/15, якою було скасовано заходи забезпечення позову [PERSON], вжиті за його клопотанням від 06.11.2015 року, а саме було скасовано арешт на спірні об»єкти. Вказана ухвала про скасування заходів забезпечення позову була винесена після винесення судом постанови від 28.01.2016 року про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], яка на момент винесення ухвали не набрала законної сили. В резолютивній частині ухвали від 28.01.2016 року про скасування заходів забезпечення позову судом було зазначено: «Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно». Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У звязку з тим, що нежитлова будівля та земельна ділянка за адресою: м. Рівне, проспект Миру, 11А вибули з власності [PERSON] без його волі іншим шляхом, тобто за відсутності підстав для їх відчуження, позивач згідно ст. 387, 388 ЦК України має право на їх витребування у відповідачів, які на сьогоднішній день володіють таким майном, оскільки спірне майно вибуло з володіння власника (позивача) не з його волі. У звязку з тим, що нежитлова будівля кафе-бару, що за адресою: м. Рівне, проспект Миру, 11-а, загальною площею 281,2 кв.м. та земельна ділянка під цим кафе загальною площею 281, 2 кв.м. вибули з володіння позивача не з волі власника, яке у подальшому на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення і земельної ділянки відповідачем [PERSON] було відчужено відповідачу [PERSON] 06.11.2015 року, позивач має право на його витребування від відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно (в даному випадку позивач вказує на те, що такою особою був [PERSON], наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобовязальний спосіб захисту (зокрема й такий спосіб захисту як визнання недійсним договору купівлі продажу). У зобовязальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У випадку, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у звязку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом предявлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно (у випадку якщо таке майно фактично не вибуло з володіння). До такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 04.12.2012 року у справі № 3-55гс12. Правовий механізм захисту права власності шляхом визнання всіх наступних договорів купівлі-продажу недійсними не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки при цьому повністю нівелюється інститут захисту субєктивного цивільного права добросовісного набувача (майно у якого можливо витребувати тільки у передбачених законом випадках ст.\~388 ЦК України), так як наслідком визнання правочину недійним є застосування судом двосторонньої реституції, в тому числі і за власною ініціативою (повернення сторін в початкове положення) незалежно від того добросовісними набувачами, в даному випадку були відповідачі чи ні. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених\~пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту свого права, шляхом витребування нежитлового приміщення та земельної ділянки (спірних об»єктів) від відповідачів. Відповідно до принципу диспозитивності (стаття 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог (стаття 31 ЦПК України). Із суті позовних вимог вбачається, що позивач вимагає повернення майна відчуженого третіми особами за договором, учасником якого позивач не був, а тому належним способом захисту є витребування майна від нинішніх його володільців, а саме відповідачів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким спірне майно належить кожному по 1/3 частині, саме шляхом віндикації (статті 387, 388 ЦК України), за наявності встановлення обовязкових обставин. При цьому, саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Суд також приходить до висновку, що у разі скасування Апеляційним судом Рівненської області 27.10.2015 року незаконного судового рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.07.2015 року у справі № 569/14997/14-ц про звернення стягнення на предмет застави, на підставі якого до відповідного реєстру речових прав на нерухоме майно включено запис про реєстрацію права власності за [PERSON], дія запису про право власності за позивачем - [PERSON] підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису і внесення нового запису про реєстрацію права власності за новим власником [PERSON] Це означає, що власником спірних обєктів на момент відчуження спірного майна 06.11.2015 року був [PERSON], а не [PERSON] Тому ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет застави, яке згодом було скасоване, не спростовує наявності права власності у позивача на спірні обєкти нерухомого майна з моменту його первинного набуття, а права й обовязки позивача як власника залишаються чинними з моменту первинної реєстрації у відповідному реєстрі. Правові позиції з цього приводу, а саме, щодо відновлення прав попереднього власника у разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого права власності перейшли до іншої особи, з моменту первинного набуття (реєстрації) цих прав, а не з моменту скасування судового рішення чи внесення відповідного запису до реєстру, висловлені Верховним Судом України на засіданнях Судової палати у цивільних справах 13 травня 2015 року у постанові в справі №6-53цс15 та 03 лютого 2016 року у постанові в справі №6-2026цс15. З даних постанов Верховного Суду України вбачається, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Отже, в нашому випадку ухвалення Рівненським міським судом рішення від 15.07.2015 року про звернення стягнення на предмет застави, яке згодом було скасоване Апеляційним судом Рівненської області 27.10.2015 року, не спростовує наявності права власності у позивача на спірні обєкти нерухомого майна з моменту його первинного набуття, а права й обовязки позивача як власника залишаються чинними з моменту первинної реєстрації за ним права власності у відповідному Державному реєстрі правочинів, а саме з 24.04.2009 року (т. 1 а.с. 14-16 .) Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами, які не спростовані відповідачами. Що стосується договору іпотеки від 06.11.2015 року, укладеного між відповідачами [PERSON] і [PERSON], на підставі договору позики, від 06.11.2015 року на суму 3\~755\~000, 00 грн., укладеного між відповідачами [PERSON] і [PERSON] в простій письмовій формі, і заявлення позивачем вимоги про визнання його недійсним, враховуючи пояснення представника позивача щодо обставин справи і перевіривши їх доказами, оцінюючи також в сукупності всі докази по справі, зважаючи на те, що договір іпотеки є похідним від договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення і земельної ділянки від 06.11.2015 року, які були укладені між [PERSON] і [PERSON] 06.11.2015 року, суд приходить до висновку, що договір іпотеки від 06.11.2015 року, укладений між відповідачами [PERSON] і [PERSON], на підставі договору позики, від 06.11.2015 року на суму 3\~755\~000, 00 грн., який уклали між собою відповідачі [PERSON] і [PERSON] в простій письмовій формі, слід визнати недійсним. Такий висновок суд обґрунтовує тим, що оскільки договори купівлі-продажу спірного майна (нежитлового приміщення і земельної ділянки) від 06.11.2015 року, укладені між [PERSON] і [PERSON] визнані недійсними, то і договір іпотеки від 06.11.2015 року, укладений між відповідачем [PERSON] (Іпотекодавець) і відповідачем [PERSON] (Іпотекодержатель) є недійсним, оскільки [PERSON] не мав права відчужувати (передавати в іпотеку) майно, яке йому не належить. Враховуючи пояснення сторін, які з»явились в судове засідання, дослідивши в сукупності всі зібрані по справі докази, які повно і всебічно перевірені в судовому засіданні в контексті з діями відповідачів, спрямованими на відчуження третім особам спірного майна, дослідивши документи, що стосуються спірних об»єктів нерухомого майна, які були надані на виконання ухвали суду від 14.03.2016 року про витребування доказів і надійшли від: -приватних нотаріусів Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] і [PERSON]С, які залучені до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів; -управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради; -Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РМУЮ, дослідивши реєстраційну справу щодо спірних об»єктів нерухомого майна, надану в судове засідання державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РМУЮ [PERSON], яка була допитана судом в якості свідка щодо обставин справи, враховуючи наявність в матеріалах справи наказу № 74 від 08.02.2016 року «Про присвоєння поштової адреси», виданого Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради за заявою відповідача [PERSON] про зміну поштової адреси об»єкта спірного нежитлового приміщення, згідно якого було змінено поштову адресу спірного об»єкту з «м. Рівне, пр. Миру, 11-а на м. Рівне, пр. Миру, 11/1», а також беручи до уваги наявне в матеріалах справи Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 281481000 від 09.02.2016 року, проведене державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], який розглянув заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийняту 09.02.2016 року за реєстраційним номером 155544093, яку подали відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для внесення змін до запису про нерухоме майно відповідно до наказу № 74 від 08.02.2016 року, виданого Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про присвоєння поштової адреси», було змінено поштову адресу спірного об»єкту нерухомого майна (кафе-бару) з м. Рівне, пр. Миру, 11-а на м. Рівне, пр. Миру, 11/1, яким було вирішено: «Внести зміни до запису про нерухоме майно за номером розділу Державного реєстру речових правна нерухоме майно, відкритого на об»єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 766832156101 /спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», суд рахує, що всі вище перераховані дії відповідачів свідчать про те, що вони спрямовували свої дії на зміну адреси і площі спірних об»єктів, зміни власників спірних об»єктів, з метою утруднити для позивача, або ж зробити неможливим захист його права власності в судовому порядку і повернення йому спірного майна, яке вибуло з його володіння поза його волею. А тому, всі вище перераховані дії відповідачів повністю спростовують набуття ними права власності на спірні об»єкти добросовісно, в розумінні чинного законодавства, тобто вони не є добросовісними набувачами нежитлового приміщення і земельної ділянки розташованої в м. Рівне, пр. Миру, 11-а (адресу змінено на пр. Миру, 11/1), належних позивачу на праві власності, які вибули з його власності поза його волею. На підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Постанови Верховного Суду України від 07.11.2012 року по справі № 6-107цс12, Постанови Верховного Суду України від 04.12.2012 року по справі № 3-55гс12,

Outcome: approved