Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

11 травня 2018 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 33340,51 грн. у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором. 17 травня 2018 року судом отримані відомості, щодо місця проживання відповідача та 18 травня 2018 року відкрито провадження по справі. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач відповідно до договору № б/н від 21.02.2012 року отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість - 33340,51 грн., яка складається з наступного: 282,47 грн. - заборгованість за кредитом; 26694,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина); 1563,83 грн. (процента складова). Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 3). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог п.п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України до суду повторно не з'явилась та не повідомила суд про поважні причини неявки, відзив на позовну заяву не подала (а.с. 58, 60-61, 68-71). У зв'язку з повторною неявкою відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, який не подав відзив на позовну заяву, суд відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи (а.с. 3). Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2012 року відповідач уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, що складається із Заяви позичальника, витягом з тарифів по картам та витягом з Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 7-32). Базова ставка процентів на місяць становить 2,5 %. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг (далі Умов) за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленими тарифами банку, з розрахунку 360 календарних діб на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. За вимогами п. 2.1.1.5.6 Умов, у разі не виконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Пункт 2.1.1.7.6 Умов передбачає, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов, у випадку виникнення прострочених зобов'язань клієнт сплачує банку пеню. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.02.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] станом на 28.02.2018 рік: заборгованість за кредитом становить - 282,47 грн.; заборгованість за процентами - 26694,21 грн.; нарахована комісія та пеня - 4300 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 2063,83 грн. Разом - 33340,51 грн. (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені відповідачем в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Дослідженні докази, їх взаємозв'язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 33340,51 грн. за кредитним договором № б/н від 21.02.2012 року, підлягають задоволенню частково. Позов містить вимоги про стягнення загальної грошової суми, що є предметом позовних вимог і яка складається з 282,47 грн. - заборгованості за кредитом; 26694,21 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4300,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; а також штраф: 2063,83 грн. Суд розглянувши вимоги позивача про стягнення 282,47 грн. - заборгованості за кредитом; 26694,21 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, вважає що ці позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком та не спростовані відповідачем у судовому засіданні та шляхом подання відзиву на позовну заяву. Розглянувши вимоги позивача про стягнення: 2063,83 грн. - штрафу, 4300,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, суд дійшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню. Селище Олександрівка Олександрівського району Донецької області, де зареєстрована відповідач (а.с. 47), внесене до Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Позивач надав суду розрахунок без урахування вимог Закону України № 1669 та Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні штрафів та пені нарахованої після 14.04.2014 року. Пеня до 14.04.2014 року не нараховувалась. Цього висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі за № 6-2879цс16 від 13 березня 2017 року. Судові витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1425,68 грн.. На підставі зазначеного, ст. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та

Outcome: partial