overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

11 січня 2018 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом з проханням : розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 23 липня 2016 року у органі реєстрації актів цивільного стану в Бориспільському міському управлінні юстиції в Київській області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 липня 2016 року у органі реєстрації актів цивільного стану в Бориспільському міському управлінні юстиції в Київській області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне життя не склалось, у звязку з відсутністю взаєморозуміння та розходженням поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам та інтересам дитини, унеможливлює примирення з відповідачем. Спір про визначення місця проживання дитини та поділ майна відсутній. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату , час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяви, якими позовні вимоги визнали і підтримали, а розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2016 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 299. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ОК № 199311 виданого 23.07.2016 року Бориспіль-ським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.6). У сторін це перший шлюб, від якого народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 339469 виданого 06.09.2016 року Бориспільським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.7). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дитини відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільної дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

11 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати свого сина [PERSON] недієздатним та призначити заявника опікуном недієздатної особи. В обґрунтування заяви зазначає, що її син [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення у м. Новодністровськ як інвалід з дитинства II-ої групи. За останні роки його стан здоровя її сина не покращився, [PERSON] не може працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки і не може орієнтуватися у простих життєвих ситуаціях. При цьому, останній має діагноз - наслідки органічного ураження центральної нервової системи на стадії ембецильності синдромом рухливості з розладами особистості, а тому потребує постійного стороннього контролю і догляду. Також заявник зазначає, що 10.10.2017 року помер батько [PERSON] [PERSON], а вона станом на сьогоднішній день являється пенсіонером. Просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном. Заявник, її представник та представник виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області як органу опіки та піклування, у судове засідання не зявились, однак подали заяви, в яких підтримали повністю заявлені раніше вимоги та просили їх задовольнити, а заінтересована особа також не заперечувала проти задоволення заяви. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

11 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач згідно уточнень до позовної заяви просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються рішенням про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

11 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась але подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду невідомі, заперечень відносно позову не надав. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280-281 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 18.10.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються свідоцтвом шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

11 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 грудня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2009 року. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та сторонами не заперечуються. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2015 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

11 січня 2018 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 24.06.2016р. Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 31, через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, оскільки тривалий час проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, малолітня дитина проживатиме з нею, спільного майна не мають. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. (а.с. 18) Відповідач в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні у його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. (а.с. 19) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна та місця проживання сина [PERSON],біля матері - немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

11 січня 2018 року завідуючий 2-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» Калачников О.В. звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації без усвідомленої згоди пацієнтці [PERSON], мотивуючи свої вимоги наявністю у неї ознак психічного розладу у вигляді: «Шизофренія, інший тип, безперервний тип перебігу», в зв'язку з чим вона обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. У судовому лікар-психіатр Калачников О.В. підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву підтримав. Захисник не заперечувала проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам пацієнтки. Пацієнтка висловлювалася незрозуміло. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 05.01.2018 року пацієнтка [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Шизофренія, інший тип, безперервний тип перебігу», внаслідок чого виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу собі та оточуючим, не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність; потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу без усвідомленої згоди (а.с.3). З довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/183 від 10.01.2018 року вбачається, що пацієнтка [PERSON] хворіє психічними захворюваннями з дитинства; є інвалідом ІІ групи безтерміново по психічному захворюванню; багаторазово і тривалий час знаходиться на лікуванні в 1-й ОСЛ; останні госпіталізації з 08.12.2015 року по теперішній час (а.с. 9). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.06.2005 року [PERSON] визнано недієздатною та згідно витягу з рішення виконкому Роменської міської ради Сумської області від 18.08.2004 року № 252 виконання обов'язків опікуна покладено на Першу обласну спецлікарню (а.с. 5, 6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 липня 2017 року продовжено госпіталізацію [PERSON] в психіатричному закладі без її усвідомленої згоди на строк до 6 місяців (а.с.7). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність продовження [PERSON] госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

11 січня 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 02.08.2011 року у розмірі 26985 грн. 40 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 02.08.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 800 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 листопада 2017 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 26985 грн. 40 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 237 грн. 64 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 20897 грн. 75 коп.; пені та комісії за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4088 грн. 80 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу 1261 грн. 21 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

11 січня 2018 року позивач [PERSON]В, звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 22 січня 1992\~ року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований\~\~Полтавським міським палацом реєстрації шлюбів . Від спільного шлюбу мають повнолітнього сина\~. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, що призвело до втрати поваги та любові один до одного, відповідач зловживає спиртними напоями, шлюбні відносини припинені з 1998 року, разом не проживають тривалий час, кожен з них живе своїм окремим життям.. Тому, просить шлюб між ними розірвати. У судове засідання позивач,не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити . Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~ що 22 січня 1992 року\~ між [PERSON] (дошлюбне прізвище Глушаченко), [INFO] та [PERSON] , [INFO], укладено шлюб, який був зареєстрований Полтавським міським палацом реєстрації шлюбів, актовий запис № 108, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії II-КЕ № 323335 від 22 січня 1992 року\~\~(а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина. Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили з листопада 1998 року та до цього часу не підтримують. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки\~\~та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України\~ та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~ Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе,\~ суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сімя розпалась остаточно,\~\~ подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

11 січня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з 25 листопада 2016 року сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Також у своїй заяві вона просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 червня 2010 року, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 25 листопада 2016 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved