Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

12.07.2016р. заявлено позов, у якому позивачка зазначила, що з 16.11.2014\~р. вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , вона самостійно утримувати малолітнього сина не має можливості, відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] та отримує грошове забезпечення, однак добровільно свій обов`язок по утриманню свого малолітнього сина не виконує, а тому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3\~ всіх видів його доходів, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, письмово вимоги позову зменшила та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4\~ всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, справу просила розглядати без неї (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч.\~5 ст.\~74 ЦПК України він була повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином (а.с.\~ 10). З урахуванням письмової позиції представника позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою представника позивача на підставі ст.\~224 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , але добровільно законного обов`язку по утриманню свого малолітнього сина не виконує, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , отримує грошове забезпечення та може надавати кошти в розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання малолітнього сина. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов`язку по утриманню свого малолітнього сина, чим порушує його права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але неменше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду, крім доводів позивачки, підтверджуються ще й таким: -свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , згідно з яким 16.11.2014р. одружилися [PERSON] та [PERSON] , актовий запис 5 (а.с. 5); -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.4); -довідкою Краснопільської сільської ради №401 від 21.06.2016р., згідно з якою [PERSON] , 20.03.2015р. приживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 7);

Outcome: approved