Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

10 жовтня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: друга Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що 12 травня 2000 року помер їх чоловік та батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,15 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областіі призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 22 лютого 2015 року. Повідомленням державного нотаріуса другої Полтавської державної нотаріальної контори від 19.09.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, тому позивачі звернулися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник відповідача Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-47/133 від 23.03.2016 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Представник третьої особи другої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 583/01-16 від 21.03.2016 року про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Заслухавши сторони, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 029937, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 16.11.2000 року та зареєстрованого Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2, перебувала земельна ділянка площею 0,15 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областіі призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 152076, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому13.05.2000 року, [PERSON] помер 12 травня 2000 року (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-АБ № 060841 від 20.01.1968 року [PERSON] є чоловіком [PERSON](а.с. 94). В повідомленні державного нотаріуса другої Полтавської державної нотаріальної контори від 19.09.2015 року вказано, що після померлого 12.05.2000 року [PERSON] заведена спадкова справа № 775/2000 від 04.12.2000 року. Згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцями, які прийняли спадщину, є в рівних частках дружина [PERSON], дочка [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с. 17). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 292194, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції23.02.2015 року, [PERSON] померла 22 лютого 2015 року (а.с. 13). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином, за спадкоємцями може бути визнано право власності на земельну ділянку, в частині позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок позов задоволенню не підлягає, оскільки право власності на нього спадкодавцем оформлено не було та не прийнято його в експлуатацію, а тому до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали.

Outcome: partial