Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

11.12.2018 року [PERSON] звернулась із позовом, в якому просила стягнути на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно і до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі. Позивач стверджувала, що син досяг повноліття, поряд із тим, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи, поважної причини його неявки судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . На час вирішення спору [PERSON] досяг повноліття. За довідкою №319 від 01.11.2018 року Одеського національного політехнічного університету Віктор є студентом другого курсу денного відділення, контрактної форми навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: Досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років. Продовження навчання Потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням Наявність можливості у батьків надавати допомогу На час розгляду справи [PERSON] проживає із матір`ю, що за ч. 3 вищезазначеної норми закону надає позивачу право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби [PERSON] не має. Доказів майнового стану відповідача позивачем в процесі розгляду справи не надано, поряд із тим і обставин, які б перешкоджали відповідачу виконанню обов`язку по утриманню сина судом не встановлено. Визначаючи розмір аліментів суд виходить із положень ст. 200 СК України, за розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина може бути визначений у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на навчання шляхом присудження з одного з батьків одноразово частини вартості навчання законом не передбачено. Вирішуючи спір суд враховує також положення ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», за яким таким мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи, що [PERSON] досяг повноліття до виниклих правовідносин має бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб. За аналогією закону аліменти можуть бути обраховані за положенням Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» як 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, що становить 963 грн. 50 коп. починаючи з набрання рішенням законної сили року до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення останнім 23 років. Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, за якою він неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі і роль суду полягає у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумніві з урахуванням змін у повсякденній практиці («Кантоні проти Франції» 11.11.1996 року, «Вєрєнцов проти України» 11.04.2013 року). Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial