overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

11 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його доходів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 01 вересня 2007 року між сторонами Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 768 (а.с. 7), неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

11 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №734 - розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 жовтня 2004 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

11 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 05 березня 2010 року, від якого мають [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

11 лютого 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 вересня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Незважаючи на те, що з відповідачем проживають за однією адресою спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Просила прізвище після розірвання шлюбу залишити «Тодощенко». Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №086865 (а.с.7). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 324812 (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2015 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

11 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2013 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, тому позивачка вважає, що їхня сім'я розпалась, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 07 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 195. Позивачка та відповідач у судове засідання не з'явилися, але до початку судового розгляду справи по суті подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка підтримала свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач визнав позовні вимоги повністю та просить розірвати шлюб між ним та позивачкою. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року (а.с.4). Від спільного життя неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 551, 20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

11 лютого 2016 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 26.05.2011 року. Посилався на те, що 26.05.2011 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 16 586 грн. 43 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7 981 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 6 388 грн. 77 коп., заборгованість за пенею та комісією 950 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 766 грн. 02 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 26.05.2011 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 16 586 грн. 43 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7 981 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 6 388 грн. 77 коп., заборгованість за пенею та комісією 950 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 766 грн. 02 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

11 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15 вересня 2005 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Чоловік постійно ображає її, погрожує фізичною розправою, несе загрозу для її життя, через що багато разів зверталася до поліції з заявами. Відповідач веде аморальний спосіб життя, немає постійного місця роботи, не забезпечує сім'ю, жорстко поводиться з дітьми. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 вересня 2005 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 вересня 2010 року. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 26 лютого2008 року, Серії [NUMBER] від 11 липня 2013 року та Серії [NUMBER] від 03 вересня 2014 року відповідно. Судом встановлено, під час шлюбу, відповідач проявляв неповагу до позивачки. Сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

11 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 19 жовтня 2002 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги одне до одного, сумісне життя є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище, що було взято під час реєстрації шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 жовтня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 069834 від 19 жовтня 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 141047 від 28 травня 2003 року. Судом встановлено, що причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, втрата взаємної поваги. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

11 лютого 2017 року помер брат заявниці [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії І ЖД № 473702, видане Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 14 лютого 2017 року, актовий запис № 52 ), який до дня своєї смерті постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку, площею 8,20 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, заявниця є спадкоємцем за законом, другої черги, після смерті брата. У встановлений законом шестимісячний строк після його смерті вона звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного округу Одеської області [PERSON], із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення, нотаріус, встановлюючи чергу спадкування та родинні відносини заявниці з братом [PERSON], запропонував надати йому документи з яких випливає що вона є його сестрою, в яких є розбіжності у написанні прізвища: прізвище заявниці в документах зазначено «Нечепорюк», а прізвище брата в документах ( державний акт, свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть ) «Нечепорук». Заявниця [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа представник Олексіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги заявниці підтримує, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. Встановити факт, що [PERSON], [INFO] є сестрою [PERSON], який помер 11 лютого 2017 року, оскільки даний факт підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 4 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 5 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 8 ), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку ( а.с. 9 ). Згідно статті 315 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Outcome: approved