Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

10.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 10.06.2017 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З часом спільне життя з відповідачем погіршилось через відсутність поваги та взаєморозуміння один до одного. Кожен має власний погляд на сімейні цінності, в результаті чого шлюбні стосунки остаточно припиненні; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 10.12.2018 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивачка в підготовче судове засідання не зявилась; надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне «Іщенко». Відповідач в підготовче судове засідання не зявився; надав суду заяву, в якій повністю визнав позов; з наслідками визнання позову ознайомлений; просив розглянути справу в його відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому судовому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2017 року Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 175. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За наведених вище обставин встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до\~ст. 112 СК України\~є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.\~ За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід змінити прізвище на дошлюбне «Іщенко». Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування понесених і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved