Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

10 травня 2017 року, заявою від 21.08.2017 року змінивши підставу позову, [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 28.07.2008 року він працював на Дочірньому підприємстві «Охтирський комбінат хлібопродуктів. З 01.03.2013 року займав посаду охоронника пожежника на даному підприємстві. 31.03.2017 року він був звільнений з роботи у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1, ст. 40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки порівняно з іншими охоронниками, які залишилися працювати на підприємстві, він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, а тому має переважне право на залишення на роботі. Відсутність порівняльного аналізу продуктивності праці та кваліфікації всіх охоронників пожежників призвело до незаконного звільнення його з посади. Насправді на підприємстві не відбулось ніяких змін у організації виробництва і праці, а проведеним скороченням було порушено трудові права працівників, які залишились на посадах та вимушені працювати понаднормово. Також зазначив, що з 22.11.2010 року по 18.12.2010 року він підвищував свою кваліфікацію з відривом від виробництва у Навчальному центрі Харківського національного технічного Університету сільського господарства ім. Петра Василенка Міністерства аграрної політики України та спеціальності «Старший майстер, майстер виробничої дільниці підприємства галузі хлібопродуктів» та показав високий рівень навчальних досягнень, на підтвердження чого отримав посвідчення. Крім того, на момент його звільнення на підприємстві була вакантною посада інженера з охорони праці, яку позивачу не було запропоновано. Також незадовго до його скорочення трьох охоронників-пожежників, які мали менший за нього досвід роботи та меншу кваліфікацію, перевели на посади водіїв пожежних машин і не запропонували її працівникові [PERSON], який має вищий аніж у нього стаж та при переведенні якого на цю посаду за ним би збереглось робоче місце (він би не потрапив під скорочення). В звязку з чим, просить скасувати наказ т.в.о. керівника підприємства ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» №18-к від 31.03.2017 року «Про припинення трудового договору (контракту)» щодо звільнення 31.03.2017 року [PERSON] з посади охоронник пожежний по ст. 40, п. 1 КЗпП України, у звязку із скороченням штату працівників; поновити [PERSON] на посаді охоронника - пожежного відомчої воєнізованої охорони ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України; стягнути з ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2017 року по день прийняття судом рішення; допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. [PERSON] також вказав на те, що внаслідок проведеного скорочення порушуються права працівників, які залишились на посадах та вимушені працювати понаднормово. Також звернув увагу на те, що охороннику-пожежному [PERSON] не було запропоновано перевестись на посаду водія пожежної машини у той час як ці посади запропонували охоронникам пожежним із меншим стажем роботи. Внаслідок цього саме він потрапив під скорочення. Крім того, такі дії адміністрації підприємства розцінює як помсту за його принципову позицію щодо відстоювання трудових прав, зокрема, на своєчасну оплату праці. Представник позивача також підтримав доводи викладені у позові. Пояснив, що позивач мав переважне право залишитись на роботі перед іншими працівниками з огляду на його кваліфікацію, стаж та досвід роботи. Позивачу не було запропоновано вакантної посади інженера з охорони праці. Підприємством не проведено аналізу та не враховано при проведенні скорочення продуктивності праці та кваліфікації працівників. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив наступне. Скорочення позивача підприємством було проведено правомірно та відповідно до визначеної законом процедури. Питання визначення чисельності (штату) працівників відноситься до виключної компетенції підприємства. Сам наказ про скорочення позивач не оскаржує. Доводи сторони позивача про відсутність змін у організації виробництва та праці на підприємстві не заслуговують на увагу, бо звільнення відповідача відбулось саме через скорочення штату. Щодо переважного права позивача на місце роботи, то кваліфікаційних класів у охоронника пожежника немає, крім позивача було проведене скорочення кваліфікованих пожежників, але вимоги до даної посади кваліфікації не застосовується. У пожежників охоронників немає ані категорій, ані рангів. Підвищення кваліфікації, на яке посилається позивач, стосується посади майстра. Але він на даній посаді не працював. Також раніше до позивача застосовувались дисциплінарні стягнення. На момент скорочення догани вже не діяли, але до позивача застосовувалась дисциплінарна відповідальність і зазначена ним у позові інформація з цього приводу не відповідає дійсності. Щодо посади інженера з охорони праці у позивача немає вищої освіти, він має середню спеціальну освіту, а тому йому надавали лише ту вакантну посаду, яка відповідала його рівню. Посади водіїв пожежних машин були вакантні до початку процедури скорочення штату, і адміністрація не порушуючи нічиїх прав, взяла людей на ці посади, і на той момент скорочення штату ще не було. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.07.2009 року на підставі наказу №23-к від 21.07.2009 року [PERSON] прийнятий апаратником обробки зерна 5 розряду ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» на елеватор на період декретної відпустки. На підставі наказу №54-к від 08.10.2010 року [PERSON] переведений на дільницю заготівлі зерна майстром зміни. 01 березня 2013 року [PERSON] на підставі наказу №9-к від 28.02.2013 року переведений в команду ВВО охоронником пожежним, що підтверджується записами в трудовій книжці серії БТ-ІІ №0087559 (а.с. 7). 24 листопада 2016 року директором ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України прийнято наказ №57-ОО «Про скорочення штату працівників», в тому числі, в частині скорочення шести штатних одиниць охоронник пожежний ВВО, що також підтверджується наказом №62-ОД «Про скорочення штату працівників» від 14.12.2016 року (а.с. 3, 16). Згідно повідомлення від 28.11.2016 року для всіх працівників відомчої воєнізованої охорони про скорочення штату працівників підприємства, [PERSON] 02.12.2016 року ознайомлений про те, що 28.02.2017 року планується скорочення штату працівників, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 17). 31 березня 2017 року прийнято наказ №18-к про припинення трудового договору (контракту), яким [PERSON] звільнений з посади охоронника пожежного відомчої воєнізованої охорони по ст. 40, п. 1 КЗпП України, у звязку із скороченням штату працівників (а.с. 36). Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У пункті 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1, ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що на підприємстві не відбувались зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання. Проте позивача було звільнено не у звязку із цим, а через скорочення штату працівників. Згідно п. 3, ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про те, що на підприємстві дійсно мало місце скорочення штату працівників, що підтверджується вищезазначеними доказами. Посилання позивача на відсутність підстав для скорочення штату суд не бере до уваги з огляду на вищенаведені норми закону. Право визначати чисельність і штат працівників належить власникові або уповноваженому ним органу і ніхто не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник має право на свій розсуд вносити зміни у штатний розпис. Згідно ч. 1, ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 19 грудня 2016 року директором підприємства прийнято наказ №64-ОД «Про попередження працівників підприємства про майбутнє звільнення у звязку із скороченням штату працівників», [PERSON] попереджено про те, що він буде звільнений 28.02.2017 року по ст. 40, п. 1 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників (а.с. 4). З актів № 1, 2 від 22.12.2016 року вбачається, що [PERSON] відмовився від відпису про отримання повідомлення про скорочення штату працівників та ознайомлення з наказом та ставити підпис про ознайомлення «Про попередження працівників підприємства про майбутнє звільнення у звязку із скороченням штату працівників» (а.с. 22, 23, 24). Згідно ч. 1, ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ч. 2, ст. 40 цього Кодексу звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Частиною 3, ст. 49-2 КЗпП України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Директором ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України голові профспілкового комітету 10.02.2017 року внесено подання про надання згоди на звільнення працівників у звязку із скороченням штату, яким водночас пропонувалося працевлаштування працівникам на період відсутності основного працівника посаду вантажника дільниці заготівлі зерна та кукурудзяного цеху та на вакантну посаду Інженера з охорони праці. Зокрема, [PERSON] планувалося запропонувати посаду вантажника дільниці заготівлі зерна та кукурудзяного цеху 13.02.2017 року (а.с. 26). Згідно відомості про попередження працівників про майбутнє звільнення, [PERSON] 16.02.2017 року не погодився на працевлаштування із запропонованою посадою, про що складено акт від 16.02.2017 року (а.с. 27, 28). На засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП «Охтирський КХП» ДАРУ Профспілки працівників системи держрезерву України прийнято рішення, яким надано згоду на звільнення охоронників пожежних ВВО, в тому числі [PERSON] з роботи за п. 1, ст. 40 КЗпП України (у звязку із скороченням штату), що підтверджується витягом з протоколу №4 від 17.02.2017 року (а.с. 31, 32). Зазначені обставини у судовому засіданні підтвердила також допитана як свідок [PERSON]. Остання, зокрема, спростувала доводи позивача про приховування від охоронника пожежного [PERSON] (перший у списку перед позивачем на посаді відповідно до стажу роботи) робочого місця водія пожежного автомобіля, вказавши на те, що останній не надавав інформації про наявність у нього водійського посвідчення і не виявляв бажання перейти на зазначену посаду. Охоронники-пожежні, які перейшли із меншим стажем роботи, аніж у позивача на ці посади перейшли ще до проведення скорочення штату працівників із власної ініціативи. Наявність цих вакантних посад на підприємстві ні від кого не приховувалась. Позивачеві пропонувалась вакантна посада вантажника, але він відмовився від неї. За клопотанням сторони позивача були допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] Допитаний як свідок [PERSON] який працює на посаді охоронника-пожежного ДП «Охтирський КХП», підтвердив той факт, що і його посада потрапила під скорочення, але він надав підтверджуючі документи про сімейний стан, що стало підставою для залишення його на роботі. Йому не пропонували посаду водія, на яку він би погодився, а взяли туди охоронників - пожежних із незначним стажем роботи. (Якби він перейшов на цю посаду, то посада позивача не потрапила б під скорочення). Також поскаржився на необхідність понаднормово працювати після проведеного скорочення. Допитаний як свідок [PERSON], який також працює на посаді охоронника-пожежного ДП «Охтирський КХП», пояснив, що після того, як було прийняте рішення про відсутність законних підстав для скорочення посади [PERSON], то під скорочення потрапила його посада, оскільки він вище у списку за стажем роботи. Проте йому запропонували вакантну на той час тимчасову посаду охоронника пожежного, на яку він погодився. Покази зазначених осіб будь-яким чином не доводять наявності фактів порушень прав позивача з боку підприємства при проведенні відносно нього процедури скорочення, адже, як було встановлено у судовому засіданні, переведення на вакантні посади водіїв відбувалось до проведення процедури скорочення. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2, ст. 40, ч. 3, ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 року по справі №6-1264цс17. Позивач в судовому засіданні зазначив, що на момент його звільнення не підприємстві була вакантна посада інженера з охорони праці, яку йому не було запропоновано, однак суд не погоджується з цим, виходячи з наступного. Так, як вбачається із посадової інструкції інженера з охорони праці, до даної посади встановлюються наступні кваліфікаційні вимоги: повна або базова вища освіта відповідного напрямку підготовки. Стаж роботи з охорони праці за професією не менше 3-х років (а.с. 60). Таким чином, в штаті ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» була наявна вакантна посада інженера з охорони праці, проте [PERSON] не відповідав кваліфікаційним вимогам. Також суд також прийшов до висновку відсутність переважного права позивача на залишення на роботі перед іншими працівниками, які не потрапили під скорочення з огляду на положення ст. 42 КЗпП України. При цьому, суд погоджується із доводами сторони відповідача про те, що посада охоронника пожежного не передбачає наявності кваліфікаційних класів, рангів, тому при вирішенні питання кваліфікації та продуктивності праці усі працівники на посадах охоронника пожежного перебували у рівних умовах. Надане позивачем посвідчення про підвищення кваліфікації за посадою «старший майстер, майстер виробничої дільниці підприємств у галузі хлібопродуктів» як доказ вищої кваліфікації позивача порівняно із іншими охоронниками, суд не приймає до уваги так як воно не стосується займаної ним посади на момент проведення скорочення. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про законність дій відповідача при проведенні процедури скорочення та звільненні позивача із займаної посади, тому вимоги останнього задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed