Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

10 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 175 від 15 листопада 2014 року, від якого є дитина, мотивуючи його тим, що за час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння з причини різних поглядів на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вересня 2015 року та неможливості збереження шлюбу. У судовому засіданні позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав і просив розірвати шлюб. Згідно правила ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON], який народився 18 червня 1995 року в м. Славутичі Київської області, громадянин України і [PERSON], яка народилася 16 жовтня 1991 року в м. Славутичі Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 15 листопада 2014 року, про що складено відповідний актовий запис за № 175. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]; дружини - [PERSON]. Місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено наданою копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Як зясовано судом, сімейні відносини між подружжям через відсутність взаєморозуміння фактично повністю припинені і подружжя не бажає їх відновити. Спору про місце проживання дитини не виникає, вона залишається проживати з матірю. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сімейні відносини сторін фактично припинені, взаємовідносини, які склалися між подружжям не притаманні сімї і не відповідають її інтересам. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу немає. За цих обставин справи суд вважає, що позов достатньо обгрунтований, а його визнання відповідачем не порушує права інших осіб, у звязку з чим позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Підстав для зміни прізвища дружини після розірвання шлюбу немає. Судові витрати по оплаті судового збору за подання позивачем позовної заяви на суму 551 грн. 20 коп. за правилами ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved