Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

12.09.2016 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить спонукати [PERSON] та [PERSON] виконати мирову угоду, що була увкладена між сторонами та визнана ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22.05.2013 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не виконував належним чином свої зобовязання за кредитним договором від 15.10.2007 року, в результаті чого виникла заборгованість, з метою стягнення якої банк звернувся до суду із позовом до позичальника [PERSON] та його поручителя [PERSON] Під час розгляду справи було укладено мирову угоду, за умовами якої відповідачі взяли на себе зобовязання сплачувати заборгованість згідно визначеного за домовленністю сторін графіку. Боржники свої зобовязання не виконують. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі не виконують взяті на себе за умовами мирової угоди зобовязання. При цьому представник позивача висловила згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідачів, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачам на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.10.2007 року між ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № KF 45030, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 27500 доларів США з терміном користування кредитом до 15.10.2027 року. Позичальник зобовязується сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 11,5% річних щомісяця, а в разі порушення зобовязань нараховується процентна ставка в розмірі 14,5% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15.10.2007 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки, на підставі якого остання взяла на себе зобовязання відповідати перед банком разом з позичальником як солідарні боржники. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11.10.2010 року задоволено позов ПАТ «Фольксбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказане рішення вступило в законну силу. 19.04.2013 року в.о. начальника Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції скеровано до суду мирову угоду від 31.08.2012 року, укладену між сторонами по справі, для її визнання.\~\~ За умовами вказаної мирової угоди сторони підтвердили, що заборгованість боржника перед стягувачем, що виникла відповідно до кредитного договору № KF 45030 від 15.10.2007 року, станом на дату визнання судом цієї мирової угоди становить 236\~335 грн. 32 коп. Сторони також довомились, що погашення заборгованості, вказаної в п. 1 цієї угоди, буде здійснено в строк не пізніше липня 2016 року в повному обсязі за погодженим графіком, а саме: кожен місяць рівними частками по 5000 грн., починаючи з серпня 2012 року. Сторони також домовились, що в разі невиконання або неналежного виконання умов цієї мирової угоди з боку відповідача, у тому числі при порушенні будь-яких строків розрахунків, зазначених у п. 2 угоди, всі домовленості між сторонами, визначені у пункті 2, 4, 5 цієї угоди, скасовуються, а виконання ухвали суду, якою затверджено цю мирову угоду, проводиться в примусовому порядку органами Державної виконавчої служби згідно чинного законодавства України. Крім того, в разі настання подій, передбачених в п. 8 цієї мирової угоди, стягненню в примусовому порядку з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість,\~\~яка становить:\~\~236\~335 грн. 32 коп. та заборгованість за процентами за користування кредитом, пенею, штрафними санкціями, що буде донарахована у звязку з порушення умов цієї мирової угоди. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22.05.2013 року вказана мирова угода визнана судом. Позивач посилається на те, що відповідачі не виконують зобовязання, взяті на себе за умовами мирової угоди. Вирішуючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 4, 5 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, визнана судом, може бути підставою для примусового виконання. Згідно п. 5 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) мирові угоди, затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Положення п. 5 ст. 3 цього Закону виключено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який набрав чинності 01.01.2004 року. На час постановлення судом ухвали про визнання мирової угоди (22.05.2013 року) зазначена мирова угода не відносилася до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Таким чином, ухвалу про визнання мирової угоди виключено із переліку виконавчих документів, передбачених ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження». Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи поняття «мирова угода», порядку її визнання судом з постановленням відповідної ухвали, між сторонами виникають визначені ними у мировій угоді зобовязання, а тому діючим цивільним процесуальним законодавством в основу мирової угоди покладено принцип добровільності як на її укладення, так і виконання. У випадку ж ухилення однією із сторін мирової угоди від добровільного виконання її умов, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди і у разі ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог, лише після цього можуть вирішуватися всі процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, які передбачені розділом VШ ЦПК України, в тому числі і питання звернення до виконання (ст. 368 ЦПК України). Тому у разі невиконання стороною умов мирової угоди у добровільному порядку, заінтересована особа вправі звернутися до суду з позовом про спонукання виконання мирової угоди, що відповідає вимогам п. 8 ст. 16 ЦК України (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди). Правовідносини в цій справі є похідними від правовідносин у справі, в якій постановлено ухвалу про визнання мирової угоди та регулюються ст. 526 ЦК України, оскільки підставою позову є невиконання стороною однієї з умов мирової угоди в частині зобовязання відповідача сплатити кошти позивачеві. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Позивач вказує на те, що станом на день звернення з вказаним позовом заборгованість складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 13879,31 доларів США; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3014,50 доларів США; - пені за несвоєчасність виконання зобовязань в розмірі 6265,64 доларів США; - комісії в розмірі 1390 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідачі доказів належного виконання умов мирової угоди не надали, а також не надали доказів того, що невиконання зобовязань за мировою угодою сталося не з їх вини. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.08.2016 року. Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved