Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

12.06.2020 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. Позов обґрунтований тим, що Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 03.06.2008 року уклали кредитний договір № DNТ0GK00000971. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 36 157.50 доларів США строком до 03.06.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 03.06.2008 року уклали договір іпотеки № DNТ0GK00000971. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 72.40 кв. м., житловою площею 41,30 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Відповідно до п. 18.12 договору іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Даний обов`язок було порушено відповідачем, а саме, відповідно довідки від 26.02.2020 року в предметі іпотеки, а саме квартирі загальною площею 72.40 кв. м., житловою площею 41,30 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] (вже після підписання договору іпотеки), тим самим порушуючи норми договору іпотеки. Таким чином, відповідач та усі інші мешканці, що були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства та не мають права користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, виселити [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресо: [ADDRESS] . Зняти з реєстрації [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресо: [ADDRESS] . Виселити [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресо: [ADDRESS] . Зняти з реєстрації [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресо: [ADDRESS] . В наданій суду письмовій заяві представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради в особі її представника Сітало Н.М. попередньо надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не підтримує. Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. З копії кредитного договору № DNТ0GK00000971 від 03.06.2008 року вбачається, що між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 03.06.2008 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 36 157.50 доларів США строком до 03.06.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором ( а.с. 3-8). Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] 03.06.2008 року було укладено договір іпотеки № DNТ0GK00000971, відповідно до якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до п. 18.12 договору іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. З довідки виданої міським головою виконавчого комітету Синельниківської міської ради Зражевським Д.І. вбачається, що в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] з 20.06.2018 року зареєстрована неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, яке належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, однак в порушення вимог Договору іпотеки, зареєструвала в квартирі [PERSON] , [INFO] без отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Також, представником позивача надано суду графік погашення кредиту № DNТ0GK00000971 від 03.06.2008 року, з якого вбачається що [PERSON] зобов`язання покладенні відповідно до кредитного договору не виконує та має заборгованість, яка документально підтверджена. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу, ВКК № 745322р.№1275, 03.06.2008 року [PERSON] є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Нерухоме майно придбане на підставі договору купівлі-продажу, ВКК № 745322р.№1275, 03.06.2008р. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки р. 1281,03.06.2008. Тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 7311389, іпотекодержатель: ПРИВАТБАНК. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, зазначено, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців підлягають застосуванню положення ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК УРСР. За змістом цих норм права особам, яких виселяють із жилого будинку - предмета іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. У даному випадку предмет іпотеки був придбаний за рахунок кредиту, забезпеченого вказаною іпотекою, що підтверджується наявністю кредитного договору № DNТ0GK00000971 від 03.06.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] відповідно до п. 8.1. якого кредитні кошти були надані на цілі придбання нерухомості. Отже, виселення відповідачів з такого житла має відбуватись без надання їм іншого постійного житла, що відповідатиме вимогам ч. 2ст.109 ЖК УРСР. Зазначений правовий висновок відображено в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 р. у справі №753/12729/15-ц. Судове рішення про виселення, яке набрало законної сили, на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогабо заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що предмет іпотеки був придбаний за рахунок кредиту, забезпеченого вказаною іпотекою, що стверджується наявністю кредитного договору № DNТ0GK00000971 від 03.06.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , відповідно до п. 8.1. якого кредитні кошти були надані на цілі придбання нерухомості, зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконано, остання всупереч вимогам п. 18.12 договору іпотеки зареєструвала в квартирі [PERSON] , [INFO] без отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки останні є обґрунтованими та документально підтвердженими. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved