Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

1.10.2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 500 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до повноліття дочки, а також аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дочкою трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 2.06.2018 року, під час спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . З відповідачем подружні відносини припинились і сторони проживають окремо. Дочка проживає і перебуває на утриманні матері. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Їй одній тяжко утримувати дочку. Працювати вона не має можливості, оскільки дочка не досягла трьох років Відповідач є приватним підприємцем, має не регулярні доходи, але розмір коштів які отримує відповідач, є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дочки та на її утримання. 16.10.2020 року відповідач подав відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки в межах розміру визначеному законом, тобто в розмірі 950 грн. а у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити за безпідставністю вимог. З 29.05.2020 року він не працює приватним підприємцем. Крім того, відповідач є інвалідом дитинства ІІ групи і отримує пенсію в розмірі 1712 грн., інших доходів немає, свого житла не має, проживає разом з батьками. 22.10.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та зазначила, що хоча відповідач і є особою з інвалідністю , але продовжує працювати на тій же фірмі, що і працював, але не офіційно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає частково, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 2.06.2018 року. Відповідно до свідоцтв про народження, сторони у справі - є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] . 3.01.2019 року народження (а.с.4). На момент розгляду справи подружні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо, неповнолітня дочка знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач знаходиться на обліку в Новоград-Волинське РУПСЗН та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства ІІ групи в розмірі 1712 грн. В судовому засіданні відповідач пояснив, що окрім вищевказаної державної соціальної допомоги, у нього відсутні будь-які інші доходи, а позивачем не надано належних доказів на спростування зазначених обставин. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У главі 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, аналізуючи положення статті 182 СК України слід дійти висновку, що під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. На момент ухвалення судом рішення малолітній дочці [PERSON] , [INFO] , виповнився 1 рік. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від до 6 років з 1 липня 2020 року становить 929,50 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дочки сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку та необхідністю позивача у матеріальному утриманні, як матері малолітньої дитини, яка перебуває у декретній відпустці, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 950 грн. щомісячно та аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серія [NUMBER] від 4.08.2017 року. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial