Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

12.10.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення та розстрочення заборгованості по аліментах. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за рішенням Великоновосілківського районного суду від 17.10.2005 р. з нього, стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно до її повноліття. В зв`язку зі змінами обставин та умов життя позивача з моменту винесення рішення щодо утримання дитини, [PERSON] звернувся до суду з заявою про зменшення розміру аліментів і 19 березня 2020 р. Великоновосілківським районним судом Донецької області було винесено рішення у справі № 220/208/20, згідно якого розмір аліментів, які позивач сплачує на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , було зменшено з 1/4 частки до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 14 вересня 2020 року у позивача виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 54705,89 грн. Проте заборгованість виникла не з вини позивача, що на думку позивача підтверджується Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 за № 4- с/223/5/2019 року. За змістом позову з моменту винесення рішення Великоновосілківським районним судом від 17.10.2005 р. відбулось багато змін, які поважними та суттєвими. Як зазначає позивач, змінився стан його здоров`я. З 13.06.2016 року [PERSON] є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, відносно чого Пенсійним Фондом України видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] . На даний час на утриманні позивача, окрім старшої доньки, на яку він за рішенням суду сплачує аліменти, перебувають ще двоє малолітніх дітей від другого шлюбу, сім`я позивача має статус багатодітної родини та дружина [PERSON] не працює. Тому позивач просить суд частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у сумі 30705,89 грн. та розстрочити сплату решти заборгованості за аліментами строком на один рік. В судовому засіданні позивач вимоги своєї заяви підтримав, підтвердив існування обставин для задоволення його вимог. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Дурач А.О. проти заявлених [PERSON] вимог заперечив, вважав, що у задоволенні позову слід відмовити. До матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву, згідно якого представник зазначив, що посилання позивача на зміну життєвих обставин, як то погіршення стану здоров`я та утримання інших неповнолітніх дітей, [PERSON] було вже викладено у позовній заяві про зменшення розміру аліментів на дитину, яку було задоволено рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19.03.2020 року справа № 220/208/20. Тобто, ті самі підстави для зменшення розміру аліментів зазначені позивачем як і підстави для зменшення та розстрочення заборгованості за аліментними платежами, що можна розцінювати як свідоме ухиляння позивача від утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] . Посилання позивача на те, що в сім`ї працює лише він один, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки дружина позивача є працездатною (доказів непрацездатності суду надано не було), обом дітям позивача вже виповнилось більше 6 років, тобто перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в даному випадку унеможливлюється, а отже, з огляду на вищезазначене, відсутні будь-які об`єктивні причини, які могли б заважати працювати дружині [PERSON] . Посилання позивача на те, що його родина є багатодітною теж підлягають сумніву, оскільки згідно посвідчення № [NUMBER] від 06.09.2013 року, [PERSON] є батьком трьох дітей, проте старшій донці [PERSON] , згідно даних, зазначених в посвідченні, вже виповнилось 19 років, тобто вона є повнолітньою та має можливість заробляти на життя самостійно. Також представник звертає увагу суду на те, що з моменту винесення рішення судом про стягнення з [PERSON]. аліментів на утримання доньки [PERSON] та по вересень 2018 року позивач здійснював виплату аліментів не зважаючи на те, що в 2011 та 2012 роках у нього народились дві доньки. Станом на 14.09.2020 року згідно розрахунку, за позивачем значиться заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 54705 гривень 89 копійок, жодних дій стосовно погашення заборгованості позивачем не приймається, позивач продовжує сплачувати аліменти не у повному розмірі. Заборгованість з виплати аліментів виникла у зв`язку з протиправним небажанням [PERSON]. виплачувати аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] , даний факт підтверджується його особистою заявою до ТУДСА в Донецькій області від 24.09.2018 року, про що зазначено у відповіді ТУДСА від 11.12.2018 року на адвокатський запит. В вищезазначеній заяві, [PERSON] просив припинити стягнення з нього аліментів у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. В подальшому, ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 24.06.2019 року дії державного виконавця стосовно припинення виконавчого провадження були визнані неправомірними. Всі вищезазначені дії позивача [PERSON]. дають привід вважати, що він умисно ухиляється від погашення заборгованості за аліментами та їх погашення у повному обсязі, підтвердженням цьому також є факт подачі позовної заяви про розстрочення та зменшення заборгованості за аліментами. Аналіз правових норм, які стосуються утримання батьками дітей до їх повноліття дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Виходячи з розрахунку заборгованості за аліментами станом на 14.09.2020 року, заборгованість з аліментів у [PERSON]. виникла за період часу, починаючи з вересня 2018 року та по квітень 2020 року. Також, з розрахунку заборгованості вбачається певна сума доходу боржника, з якого останній повинен був сплачувати суму аліментних платежів. Проте, знаючи про необхідність сплати аліментів, отримуючи кожного місяця відповідний дохід, боржник фактично з власної ініціативи не сплачував аліменти на утримання дитини та розпоряджався своїми доходами на власний розсуд. Отже, представник відповідача вважає, що в даному випадку відсутні докази того, що заборгованість з аліментних платежів виникла у зв`язку з тяжкою хворобою платника аліментів або іншою обставиною, та за таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи судом встановлено: Рішенням Великоновосілківського районного суду від 17.10.2005 р. з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно до її повноліття (а.с. 17-18). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2011 року позивач [PERSON] 29.12.2007 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 14). Від шлюбу з [PERSON] позивач [PERSON] має дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать відповідні свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.07.2011 року та серії [NUMBER] від 17.09.2012 року (а.с. 15,16). Пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 13.06.2019 року підтверджується факт настання інвалідності 2 гр. загального захворювання у [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). На адвокатський запит відповідача, ТУДСА в Донецькій області надало відповідь від 11.12.2018 року про те, що [PERSON] , перебуваючи на посаді помічника судді Великоновосілківського районного суду Донецької області, надіслав до управління заяву від 24.09.2018 року, згідно якої просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] у зв`язку з закінченням виконавчого провадження, при цьому надав витяг з реєстру виконавчих проваджень з зазначенням про закриття провадження (а.с. 49). Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 24.06.2019 року, за скаргою [PERSON] на рішення державного виконавцяВеликоновосілківського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) щодо неправомірного закриття виконавчого провадження № 1439767 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно до її повноліття, дії державного виконавця стосовно припинення виконавчого провадження були визнані неправомірними (а.с. 46-48). Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та пояснень учасників процесу даних в судовому засіданні, заборгованість [PERSON] по аліментах виникла у період з вересня 2018 року тобто після його звернення про припинення відрахування до органу, який проводив відрахування із заробітної за основним місцем роботи від 24 вересня 2018 року. 12.12.2018 року [PERSON] звернувся до ТУ ДСА в Донецькій області із заявою про необхідність утримання з його заробітної плати аліментів на користь [PERSON] у встановленому судовим рішенням розмірі, а також просив утримувати з нього додатково одну тисячу гривень в рахунок погашення заборгованості по аліментах за вересень-листопад 2018 року Однак, заборгованість за вказаний період у розмірі 14852,94 грн. була погашена лише частково, і в подальшому збільшувалась у зв`язку з відрахуванням поточних платежів не в повному обсязі. Сплата аліментів в сумі, меншій ніж це передбачено судовим рішенням тривало до квітня 2020 року, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 57593,58 грн. Зокрема, окрім вже зазначених жовтня-листопада 2018 року, сплата боржником аліментів у квітні-травні 2019 року становила 0 грн., з червня по листопад 2019 грн. сплачувалось по 1000 грн. замість визначених 3021,03 грн. Позивач в судовому засіданні пояснив, що більша частина боргу виникла у зв`язку з виплатою йому допомоги на розвиток підприємницької діяльності, використання якої є цільовим та підзвітним, тому сплата з цієї суми аліментів в розмірі 21576,42 грн., є використанням допомоги не за цільовим призначенням, та тягне за собою накладення санкцій, передбачених законом. Лише з травня 2020 року позивач почав сплачувати поточні платежі у повному обсязі та погашати заборгованість, яка виникла за попередній період. На час розгляду справи в суді заборгованість [PERSON] по аліментах становить 48285,71 грн. Визначені органом ДВС в розрахунку належні до сплати суми учасники справи не оспорювали. Згідно наданих суду копій виписних епікризів у січні 2018 року, квітні-травні 2018 року, липні-серпні 2018 року, грудні 2018-січні 2019 року, [PERSON] будучи інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, за змістом анамнезу хворіє шість років, перебував на стаціонарному лікуванні у Великоновосілківській ЦРЛ (а.с.23-35). 19 березня 2020 року за рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області, справа № 220/208/20, розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , було зменшено з 1/4 частки до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Підставами для зменшення розміру аліментів є зміни у стані здоров`я позивача, зокрема наявності інвалідності 2 групи за загальним захворюванням, утримання позивачем, крім першої дитини, на яку він за рішенням суду сплачує аліменти, двох малолітніх дітей від другого шлюбу, та статусом сім`ї позивача як багатодітної родини і не отриманням дружиною [PERSON] доходів (а.с. 19-22). Відповідно до ч. 1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Відповідно ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до зазначеного платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Як зазначалось вище, заборгованість [PERSON] за аліментами виникла з вересня 2018 року після подання ним відповідної заяви про припинення відрахування аліментних платежів. В цей період [PERSON] , знаючи про необхідність виконання судового рішення, отримуючи кожного місяця відповідний дохід, з власної ініціативи не сплачував, або сплачувавне повністю аліменти на утримання дитини. При цьому, суд критично оцінює посилання позивача на виникнення заборгованості через погіршення стану здоров`я, наявність на утриманні дружини та неповнолітніх дітей, оскільки ці обставини виникли задовго до звернення позивача до суду і до подання ним заяви про припинення відрахування аліментів та не перешкоджали їх сплаті в повному обсязі, а також були враховані судом при постановленні рішення від 19 березня 2020 року у справі №220/208/20 про зменшення розміру аліментів. Отже, заборгованість з аліментних платежів виникла не у зв`язку з тяжкою хворобою платника або іншою обставиною, що має істотне значення. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки в судовому засіданні не доведено наявність вагомих та беззаперечних обставин для зменшення та розстрочення заборгованості по аліментах. Відносно вимог щодо стягнення з позивача суми за надання адвокатських послуг, згідно ст. 141 ЦПК України слід зазначити, що відповідно до постанов КЦС ВС від 09.06.2020 по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі № 199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу, які мають бути документально підтверджені та доведені. Так на підтвердження витрат сторони судового процесу до суду повинні бути надані, серед іншого, оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Тобто для належного підтвердження понесених стороною витрат на правову допомогу до справи мають бути долучені банківські документи. В даному випадку представник відповідача посилається на акт прийому - передачі наданих послуг, як доказ сплати позивачем за ці послуги. Даний акт банківським документом вважати немає підстав, а тому у стягненні з позивача суми за надану правову допомогу слід відмовити. Судові витрати у справі не відшкодовуються.

Outcome: dismissed