overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

10 березня 2015 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 13 березня 2015 року судом за позовом [PERSON] відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. 31 березня 2015 року провадження у справі зупинено у звязку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи. 02 жовтня 2015 року у звязку з виконанням призначеної судом експертизи провадження у справі відновлено. 02 листопада 2015 року у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено [PERSON] та [PERSON], а провадження у справі зупинено у звязку з призначенням судової автотехнічної експертизи. 09 листопада 2015 року у звязку з виконанням призначеної судом автотехнічної експертизи провадження у справі відновлено та призначено судовий розгляд. 13 листопада 2015 року позивачкою у справі заявлено про збільшення позовних вимог у звязку з чим в судовому засіданні оголошено перерву. Зважаючи на проведення судових експертиз та збільшення позивачкою позовних вимог представником відповідача подано заяву про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів. Відповідно до частини другої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на пятнадцять днів. Враховуючи, що призначення експертиз у справі та збільшення позивачкою позовних вимог зумовило затягування розгляду справи, що слід розцінювати як виняткові обставини, при цьому визначений процесуальним законодавством двомісячний строк судового розгляду закінчується 21 листопада 2015 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника відповідача та продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів, до 06 грудня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 березня 2015 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про забезпечення доказів шляхом витребування з Київської міської лікарні № 8 та з Олександрівської клінічної лікарні м. Києва відомостей щодо стаціонарного лікування та стану здоровя [PERSON] у період з листопада по грудень 2007 року, витребувати з Державної міграційної служби України інформацію щодо громадянства [PERSON]. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до пред'явлення нею позову. Згідно ст. 134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити. Разом з тим, у заяві про забезпечення доказів відсутні посилання на обставини, що вказують на те, що в подальшому подання таких доказів може стати неможливим або ускладненим. За таких підстав, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів з огляду на відсутність необхідності забезпечувати вищенаведені докази в порядку, передбаченому ст. 133 ЦПК України, оскільки такі можуть бути витребуванні у позивача шляхом заявлення позивачем у ході судового розгляду справи відповідних клопотань про витребування доказів та заяв про допит свідків на підставі ст.ст 136,137 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

10 березня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.3) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що відносини у них зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя в наслідок чого спільне життя, і збереження шлюбу є неможливе. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції 29.06.2002 року під актовим записом №573 між нею і відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.12). Відповідач у судове засідання не прибула, позовні вимоги визнала повністю, надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с.13). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.4) виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції 29.06.2002 року під актовим записом №573 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, яким на сьогоднішній день більше року (а.с.5,6). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1954 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.03.2015р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.03.2015 р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Ахременко Т.В. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора продуктивному мовному контакту недоступна. Установлену дистанцію не підтримує. Постійно намагається кудись вийти. Емоційно неадекватна. На питання переважно не відповідає. Мислення дезорганізоване. Інструкції не виконує. Постійно намагається щось схватити. Вірно називає ім'я, може указати поточне число, рік, місце знаходження. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічне враження головного мозку, виражений псих органічний синдром, змішаний варіант з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1973 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.03.2015р. о 09 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 109.03.2015р. о 09 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, висловлює маячні ідеї відношення, дії в адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1973 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.03.2015р. о 22 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.03.2015р. о 22 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, збуджений, вважає себе Богом. Поведінкою виявляє наявність галюцінаторної симптоматики. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1986 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.03.2015р. о 14 год. 01 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.03.2015р. о 14 год. 01 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Білогуб А.І. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дурашлив, гіпоманіакальний, кричить, падає, безпричинно сміється. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів. Психічні розлади з маніакальними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1995 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.03.2015р. о 22 год. 56 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.03.2015р. о 22 год. 56 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради без направлення. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора каже, що може рубати людей, що «вночі бігла до церкви рятуватись». Вважає, що в неї «вселились бісики». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 14/124. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.03.2015р. о 03 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.03.2015р. о 03 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні ГЛ №14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, за спиною чує «голос мужика», тривожний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

10 березня 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ), звернулося в суд із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 13.11.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Фольксваген» д.н. [NUMBER] була скоєна ДТП. В результаті вищезазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ВАЗ Д.Н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] який належить йому на праві власності. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На час скоєння відповідач не мав чинного договору обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Тому потерпілий звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з настанням страхової події та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

10 березня 2015 року ПАТ «Київенерго» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 23 800,99 грн., 3 % річних у сумі 604,13 грн. та інфляційну складову боргу в розмірі 3 648,77 грн. Свої вимоги мотивує тим, що на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок одержувача електричної енергії [NUMBER]. Зазначає, що станом на 01 лютого 2015 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 23 800,99 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 28 053,89 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву (а.с. 28), в якій просить розглядати справу у відсутність представника товариства. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок одержувача електричної енергії [NUMBER]. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» електропостачання віднесено до комунальних послуг. Статтею 32 цього Закону визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 5), з якого вбачається, що заборгованість складає 28 053 гривень 89 копійок. З огляду на наведене, позов ПАТ «Київенерго» підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 243 гривень 60 копійки судового збору.

Outcome: approved