Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

12 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 22.12.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. 27.03.2015 року позивач уточнила свої позовні вимоги та вказала, що 23.03.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та вона з сином проживає окремо від відповідача. Оскільки між ним виникли суперечки щодо місця проживання дитини позивач просила суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітнього разом з матірю [PERSON] в м. Дніпропетровську по вул. Мостобудівників, 17-а, та стягнути з відповідача на ї користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму з дня подачі позову та до повноліття дитини. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримували позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити на підставі обставин викладених у заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково: не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом з позивачкою та заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки він не має можливості їх сплачувати. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 05.03.2015 року (а.с. 43-44). Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Виконкому Самарської районної в м. Дніпропетровську ради вважається за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання матері, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мостобудівельників, 17-а (а.с. 61-62). Статтями 160 та 161 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи положення зазначених норм Закону та викладені обставини, а також той факт, що відповідач не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом з позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 80 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітнього [PERSON], вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що дозволяли б визначити розмір доходів відповідача, а тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає за необхідне стягнути аліменти не в твердій грошовій сумі, як того вимагає позивач, а в частці від доходу відповідача, а саме у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів відповідача щомісячно, починаючи з 12.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial