Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

11.07.2017 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовом до ПАТ «Укртрансгаз» про визнання наказу від 30.12.2013 року № 474 таким, що є підставою для звільнення. Вказаний позов 15.05.2018 року було отримано Зміївським районним судом Харківської області на підставі розпорядження Голови Балаклійського районного суду Харківської області про передачу справи у зв'язку із задоволенням заявлених відводів (самовідводів). 17.05.2018 року суддею Зміївського районного суду Харківської області Шаховою В.В. вказаний позов було прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. 12.06.2018 року [PERSON] уточнив свої позовні вимоги та просив визнати накази від 30.12.2013 року № 474, від 27.11.2013 року № 415 такими, що не є підставою для звільнення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з березня 2002 року він працював на посаді водія автотранспортних засобів 1 класу Червонодонецького вузла зв'язку Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок» Управління «Укргазтехзв'язок» ПАТ «Укртрансгаз». Наказом по Управлінню «Укргазтехзв'язок» ПАТ «Укртрансгаз» від 26.03.2014 року № 130-к [PERSON] було звільнено з роботи із зазначеної посади 26.03.2014 року у зв'язку зі скороченням штатів працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом голови правління ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON] від 27.11.2013 року № 415 «Про затвердження штатних розписів» затверджено штатні розписи працівників філії Управління «Укргазтехзв'язок» ПАТ «Укртрансгаз», затверджено їх в дію з 01.12.2013 року. В додатку 14 до цього наказу, в розділі 4.2 «Робітники» наведено штатний розпис робітників по Шебелинському цеху технологічного зв'язку Харківського РЦ «Газтехзв'язок». Даний штатний розпис підписаний директором департаменту організації праці ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON] Згідно з п. 13.17.11. Статуту ПАТ «Укртрансгаз» від 25.12.2012 року саме голова правління, а не будь-яка інша особа, від імені товариства затверджує штатний розпис Товариства, штатні розписи філій, представництв, інших відокремлених підрозділів Товариства та положення про них. В п. 6.5 Положення про філію Управління «Укргазтехзв'язок» зазначено, що організаційну структуру, штатну чисельність працівників Управління затверджує Голова Управління Товариства. У Наказі № 291 «Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру» не міститься посилань на будь-який наказ або лист ПАТ «Укртрансгаз» про затвердження штатного розпису, що підтверджує скорочення посад. На думку позивача, а ні філія, а ні її директор не в праві самостійно скорочувати штат працівників філії, це виключна компетенція Голови правління ПАТ «Укртрансгаз». Наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 30.12.2013 року № 474 затверджено зміни до штатного розпису працівників філії «Управління «Укргазтехзв'язок» та введено їх в дію з 01.01.2014 року. Директорів філії зобов'язано вжити заходів щодо приведення чисельності та штату працівників філії у відповідність до затверджених змін до штатних розписів, з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством. Наказом від 26.03.2014 року № 130-к [PERSON] був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу посаду. У наказі зазначено, що підставою для його видання є протокол засідання профкому від 24.03.2014 року № 04, колективний договір на 2013-2015 роки п. 2.3.б, зміни до штатного розпису, Кодекс законів про працю України. Крім того, Наказом № 474 від 30.12.2013 року внесено зміни до наказу від 31.10.2013 року № 381, а саме останній втратив чинність, при цьому, його назва зазначена неправильно. На підставі викладеного, [PERSON] просив визнати, що не один з наказів від 30.12.2013 року № 474 та від 27.11.2013 року № 415 не є підставою для його звільнення. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечувала, вказуючи на те, що питання щодо законності звільнення [PERSON] із займаною посади було предметом розгляду численних позовів [PERSON], у задоволенні яких останньому було відмовлено. Вказані рішення пройшли апеляційну та касаційну інстанції та мають преюдиціальне значення. Порушення прав [PERSON] судами не було встановлено, натомість було підтверджено законність дій відповідача. Позивач зловживає своїми процесуальними правами. Заявлені позовні вимоги не є належним способом судового захисту прав, позов є безпідставним у зв'язку з чим задоволенню не підлягає. Крім того, [PERSON] просила застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено та не заперечувалося сторонами той факт, що з березня 2002 року [PERSON] було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів 1 класу Червонодонецького вузла зв'язку Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок» Управління «Укргазтехзв'язок», яке на правах філії входить до складу юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз». Наказом № 291 «Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру» від 25.12.2013 року, у зв'язку з проведеним аналізом використання автомобільного транспорту для виробничо-експлуатаційних потреб по обслуговуванню кабельних ліній зв'язку та інших автомобільних перевезень Харківського регіонального центру та недоцільність утримання водіїв автотранспортних засобів Шебелинського ЦТЗ, Харківського ЦТЗ, Миколаївського ЦТЗ, у зв'язку з їх не завантаженістю, раціональним використанням трудових ресурсів та з метою оптимізації штатних працівників, було прийнято рішення скоротити з 26.03.2014 року штатні посади, пунктом 1 якого передбачено скорочення з 26.03.2014 року штатних посад водія автотранспортних засобів вузла зв'язку Червоний Донець Шебелинського ЦТЗ (т. 2 а.с. 48). Згідно наказу ПАТ «Укртрансгаз» № 474 від 30.12.2013 року «Щодо затвердження змін до штатних розписів» були введені зміни до штатного розпису Харківського регіонального центра філії «Управління «Укргазтехзв'язок» з 01.01.2014 року, зокрема, виведено посаду водія автотранспортних засобів вузла зв'язку Червоний Донець Шебелинського ЦТЗ. Даний наказ видано В.о. Голови Правління ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON], на якого наказом ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 27.12.2013 року № 526-к було покладено виконання обов'язків Голови Правління з 30 по 31.12.2013 року (т. 2 а.с. 44). За наказом філії «Управління «Укргазтехзв'язок» ПАТ «Укртрансгаз» № 130-к від 26.03.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи з посади водія автотранспортних засобів 1 класу вузла зв'язку Червоний Донець Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок», на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників (т. 1 а.с. 9). Питання щодо законності звільнення [PERSON] з роботи було предметом численних судових розглядів. Так, рішеннями Балаклійського районного суду Харківської області, залишеними в силі судами вищих інстанцій, було відмовлено у задоволенні позовів [PERSON] про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди; про визнання незаконним наказу № 474 від 30.12.2013 року та його скасування; про визнання незаконним наказу № 291 від 25.12.2013 року; про визнання незаконним і скасування частини протоколу № 04 від 24.03.2014 року засідання профспілкового комітету «Управління «Укргазтехзв'язок» та частини листа голови Центральної Ради профспілки працівників нафтової і газової промисловості України від 03.04.2014 року № 71/05; про визнання незаконним та скасування попередження працівника про звільнення; про визнання незаконним наказу № 381 від 31.10.2013 року; про визнання наказу № 15-к від 14.01.2014 року незаконним; про визнання незаконним і скасування листа-подання, листа, визнання наказу № 526-к від 27.12.2013 року недійсним, визнання незаконним виконання обов'язків керівника (т. 1 а.с. 38-92). Вказаними рішеннями було встановлено, що позивача було звільнено з підприємства з 26.03.2014 року у зв'язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України із дотриманням вимог трудового законодавства, а тому підстави для поновлення його на роботі на посаді водія 1 класу вузла зв'язку Червоний Донець Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок» відсутні. Крім того, встановлено законність оскаржуваних наказів від 30.12.2013 року № 474 та від 27.11.2013 року № 415. Також, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що наказом Голови Правління ПАТ «Укртрансгаз» № 415 від 27.11.2013 року «Про затвердження штатних розписів» з 01.12.2013 року були введені в дію нові штатні розписи. Пунктом 2 даного наказу було встановлено, що наказ Голови Правління ПАТ «Укртрансгаз» № 381 від 31.10.2013 року «Про затвердження змін до штатних розписів» втратив чинність в частині змін, затверджених п. 1 цього наказу. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13.10.2015 року по справі № 610/2693/15-ц встановлено, що у наказі № 130-к від 26.03.2014 року прямо зазначено, що однією з підстав для звільнення є зміни до штатного розпису, які були затверджені наказом № 474 від 30.12.2013 року, а наказ № 291 від 25.12.2013 року підставою для звільнення не був. Із тексту наказу № 291 від 25.12.2013 року вбачається, що ним штатний розпис управління не затверджувався, зміни до штатного розпису не вносились, натомість у цьому наказі постановлено до 01.01.2014 року підготувати та надати на затвердження ПАТ «Укртрансгаз» зміни до штатної чисельності філії «Управління «Укргазтехзв'язок», що в результаті й стало підставою для затвердження змін до штатного розпису управління наказом № 474 від 30.12.2013 року, який і став однією з підстав звільнення [PERSON] з роботи. Більш того, сам факт винесення ПАТ «Укртрансгаз» наказу № 474 від 30.12.2013 року свідчить про те, що товариство схвалило винесення філією наказу № 291 від 25.12.2013 року, адже товариство затвердило саме такі зміни до штатного розпису, як це було запропоновано філією. У разі якщо б ПАТ «Укртрансгаз» наказом № 474 від 30.12.2013 року не затвердило б запропонованих змін до штатного розпису, наказ філії № 291 від 25.12.2013 року не мав би правових наслідків, адже він не був би схвалений товариством, а відтак зміни до штатного розпису не були б затверджені (т. 1 а.с. 59-62). Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 78, 81 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, вище перелічені рішення Балаклійського районного суду Харківської області мають преюдиціальне значення. Зокрема, не підлягає доведенню той факт, що підставою для звільнення [PERSON] були зміни до штатного розпису, які були затверджені наказом № 474 від 30.12.2013 року. У разі задоволення даного позову [PERSON] цим рішенням було б встановлено протилежний висновок, що суперечить вимогам чинного процесуального законодавства. Також, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів, при цьому, основною підставою для звернення до суду з даним позовом є визнання звільнення [PERSON] незаконним, що вже було предметом розгляду численних справ за позовними заявами [PERSON] На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні даного позову, у зв'язку з його безпідставністю та неналежним способом захисту начебто порушених прав. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», викладених у п. 11 Постанови, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, враховуючи, що у задоволенні даного позову [PERSON] відмовлено у зв'язку з його безпідставністю, заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed