overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05.06.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 05 червня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що: 07 липня 2007 року уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя і шлюбно-сімейні відносини, які між ними припинені з 2010 року. Спору про розподіл сумісного майна та утримання дитини не виникає, донька буде жити з відповідачем. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить його інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від неї не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 07 липня 2007 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2010 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згоден і наполягає на розірванні шлюбу, пояснюючи, що на даний час шлюб суперечить його інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі № 456/4777/13-ц, покликаючись на те, що в резолютивній частині рішення Стрийського міськрайонного суду від 29.10.2014р. не зазначено про задоволення чи відмову в задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат з простроченої суми за час прострочення. Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з'явились. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З позовної заяви вбачається, що позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на корить позивача інфляційних втрат за весь час прострочення розрахунку та три відсотки річних від простроченої суми. Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача 3% річних в розмірі 529,52 доларів США. Стосовно іншої заявленої вимоги - стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення в розмірі 1769,96 доларів США суд в мотивувальній частині нічого не зазначив, що в розумінні суду означає відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Однак, позивач розцінив це як не ухвалення судом рішення щодо позовної вимоги, з приводу якої він подавав докази. Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду від 29.10.2014р. у справі № 456/4777/13-ц, суд вирішував вимогу позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за весь час прострочення в розмірі 1769,96 доларів США та дійшов висновку про те, що підстави для нарахування інфляційних втрат відсутні, однак, не зазначив про це в резолютивній частині. З огляду на зазначене та з метою запобігання двоякому тлумаченню рішення суду з боку позивача, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове про відмову позивачу у задоволенні решти позовних вимог, окрім тих, які задоволені рішенням суду від 29.10.2014р. у справі № 456/4777/13-ц.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку та на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та відповідача [PERSON]. Неповнолітня проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. [PERSON]. матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та дружини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Суд враховує обставини, які передбачені ст.. 180, 182 СК України визначаючи розмір аліментів та приходить до висновку про стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частки на місяць. Ст. 84 СК України передбачає право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка, який є батьком дитини, до досягнення дитини віку трьох років. Відповідно до ч. 1 ст.. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач добровільно кошти на утримання дружини не надає, з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку. Таким чином позивні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що 26.08.2006 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого в стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинені з 2014 року. При таких обставинах, на думку позивача, збереження сім'ї не можливе, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності сторін. Дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.08.2006 року, між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 26.08.2006 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 45.( а.с. 4) Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 81.(а.с.7) Як вбачається з позову, подальше сумісне подружнє життя з відповідачем не можливе та суперечить їх інтересам, оскільки сторони тривалий час мешкають окремо, тому не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При таких обставинах, суд вважає, що реєстрація шлюбу на даний час носить формальний характер і шлюб має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 20.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції в Чернігівській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 206. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не з'явилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, категорично заперечувала в наданні подружжю строку на примирення, проти винесення заочного рішення не заперечувала /а.с.18/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.14,15/. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 21.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 852. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено з лютого 2014 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не з'явилась, представником позивача завчасно подано до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги заявлені позивачем підтримав у повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, завчасно подав письмову заяву в якій висловив свою остаточну позицію, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував на розірванні шлюбу, укладеного з позивачем по справі. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 05 липня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 769. Від шлюбу шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останніх двох років між ними постійно виникають сварки, така поведінка травмувала психіку дитини, все це призвело до розпаду сім*ї. Основна причина розпаду сім*ї це різні характери, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довіри. З червня 2013 року шлюб став носити формальний характер. Спільне господарство разом не ведеться, подружні стосунки відсутні. Наміру зберігати шлюб не мають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Спору, щодо місця проживання дитини немає, дитина буде проживати з матір'ю. З даних підстав позивач просила суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та вказує, що проти позову не заперечую. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 05 липня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 769. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні відповідач позов визнав і просив суд розірвати шлюб із позивачем. Позивач не з'явилася. Вона надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила суд про підтримання позову. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 21.09.2006 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З лютого 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на їхню повнолітню доньку [PERSON] до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років,у розмірі 500 грн., щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є донька - [PERSON], [INFO]. Донька зараз навчається на денній формі навчання, а тому потребує значних коштів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей. Третя особа [PERSON] заперечила щодо задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.11.1995 року до 28.07.2000 рік перебували у шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 10). Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] навчається 1 курсі денної форми навчання Навчально-наукового інституту будівництва та архітектури Національного університету водного господарства природокористування (а.с. 11), та проживає у гуртожитку, що потребує значних коштів (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. Однак, суд вирішив позовні вимоги задовольнити частково, стягуючи із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на [PERSON], яка продовжує навчатись, розміром по 250 грн., щомісячно. До такого висновку суд дійшов на підставі того, що у відповідача на утриманні ще знаходяться двоє неповнолітніх дітей (а.с. 34). Окрім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

10.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини вказуючи, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини з [PERSON] не склалися, тому [PERSON] вимушена була звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, на момент подання даного позову справа про розірвання ще знаходилась в провадженні суду. На теперішній час позивач мешкає окремо разом з донькою, працює в ГУ ДСПС України у Запорізькій області м. Кам'янка-Дніпровська на посаді диспетчера, але її заробітної плати не вистачає на утримання доньки. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача за матеріаль ною допомогою, але це відбувається нерегулярно. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини усіх відів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подачі позову до суду та до досягнення нею повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 05.03.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.03.2011 р. (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 01.09.2011 року (а.с. 4). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України суд стягує і судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved