Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

11 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 1987 року. Останнім часом їхні відносини значно погіршилися, через різні погляди на сімейне життя та шлюбні обов`язки між ними виникають сварки, непорозуміння, подружні відносини між ними фактично припинилися, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім`єю, просила шлюб розірвати. Також зазначає, що має з відповідачем чотирьох спільних дітей : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з боку батька дитини. Не зважаючи на те, що відповідач не має постійного місця роботи, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому враховуючи передбачений законодавством прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який складає 2218 грн., просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1200 грн. до досягнення ним повноліття. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка подала заяву про підтримання позовних вимог, у якій також просила строк для примирення не надавати та розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 11 липня 1987 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Саївським с/ЗАГС Липоводолинського району Сумській області, актовий запис № 05 (а.с. 11). Сторони мають чотирьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-15). Позивачка разом із трьома синами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , чоловіком [PERSON] , та його тіткою [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України). Вбачається, що з моменту подання позовної заяви позивач не змінила свого рішення щодо необхідності розірвання шлюбу та щодо можливості подальшого спільного життя подружжя. Відповідач, достовірно знаючи про наявність у суді вказаного спору, у судове засідання не з`явився, відзиву до суду не надіслав, із клопотанням про зупинення провадження у справі для надання часу для примирення до суду не звертався, а тому з його сторони не вбачається наявності спроб зберегти сім`ю. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також, встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 180 СК України відповідач, як його батько, може і зобов`язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2218 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (відсутність відомостей про заробіток (дохід) платника аліментів, про наявність інших утриманців), та

Outcome: partial