Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

12.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітної плати та усіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у шлюбних відносинах з 16.06.2006 року, фактично шлюб розпався восени 2014 року, з того часу сторони мешкають окремо. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити дитину, відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин від виконання свого обовязку по утриманню дитини ухиляється. На момент звернення до суду згоди між сторонами по справі щодо способу виконання відповідачем свого обовязку з утримання дітей не досягнуто. Оскільки, як відомо позивачу, відповідач працює, має постійну заробітну плату, то вона бажає стягувати з нього аліменти у частці від заробітної плати. У звязку з тим, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], ухвалою суду від 14.09.2016 року, до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, була залучена її мати [PERSON] (а.с.18-19). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву від 28.09.2016 року, в якій змінила свої позовні вимоги з урахуванням наявності у відповідача іншої дитини та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини його доходу та просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.24). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 14.09.2016 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав саме у розмірі 1/6 частини його щомісячного доходу (а.с.16). Третя особа по справі [PERSON], у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.23), причини неявки суду не повідомила. Її неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 16.06.2006 року був укладений шлюб між позивачкою та відповідачем по справі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №83) (а.с.5). Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.01.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №299) (а.с.6). Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з позивачем по справі, що підтверджується довідкою №1116 від 11.07.2016 року про склад сім`ї, виданої КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області (а.с.7). Відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини на момент пред`явлення позову не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що позивачка визначила розмір аліментів, враховуючи її уточнену заяву від 28.09.2016 року, у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, а також той факт, що у відповідача є інша дитина, [INFO], кошти на яку у примусовому порядку з нього не стягуються, з метою однакового підходу для забезпечення прав дітей, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини відповідача від шлюбу з позивачем повинен скласти саме 1/6 частину його щомісячного доходу та задовольняє позов саме у такому розмірі. В порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути розмір судового збору в сумі 551,20 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі вказаної позовної заяви. Стосовно витрат на правову допомогу у сумі 200,00 грн. за складання позовної заяви, то тут суд вважає, незважаючи на згоду відповідача з позовними вимогами, що позивачу слід відмовити відповідно до норм ч.4 ст. 174 ЦПК України, виходячи з наступного. Згідно з п.47 та п.48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу компенсуються стороною відповідача у випадку надання належних доказів, що такі витрати стороні по справі (позивачу) надавалися. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач, окрім квитанції (а.с. 11), яка не відповідає нормам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (не містить печатки відповідного субєкту, який надавав таку допомогу, а в разі, якщо така особа, працює без печатки, не містить даних про її реєстраційний номер облікової картки платника податків для звірки, організаційно-правову форму здійснення діяльності (наприклад, фізична особа-підприємець, самозайнята особа, тощо) та фразу «працюю без печатки»), інших доказів надання правової допомоги суду не надав, зокрема і щодо розрахунку, в якому саме процентному відношенні від мінімальної заробітної плати особа, яка складала позовну заяву, встановила розмір винагороди (5, 10, 40 або іншій процент від мінімальної заробітної плати, відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах) та за який час позовна заява була складена і які відповідні дії проведені (вивчення документів, безпосереднє складання заяви, тощо), тому вказана вимога підлягає відхиленню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved