Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~10 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 листопада 2004 року виконавчим комітетом Святогірської міської ради, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 16. Від шлюбу позивач та відповідач мають дитину [PERSON], [INFO]. Протягом певного часу сторони припинили спільне проживання та сімейні відносини через відсутність взаємопорозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, що поступово призвело до того, що подружжя стали зовсім чужими людьми та можливості зберегти сімю немає. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл спільного майна та місця проживання дитини немає, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Окрім того, позивач зазначає, що донька мешкає із нею та фактично знаходиться на утриманні матері, відповідач досить тривай час добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні та ніяким чином не сприяє духовному та фізичному розвитку ані матеріально, ані морально. [PERSON] окрім заробітної плати має також стабільні неофіційні доходи від таксування, у звязку із чим позивач вважає, що відповідач має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON], 05 листопада 2004 року виконавчим комітетом Святогірської міської ради, актовий запис за № 16 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 гривень до досягнення повноліття. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.38). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі (а.с.39). Також надав відзив, в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Вважає твердження позивача щодо того, що донька знаходиться на її утриманні безпідставними, оскільки він офіційно працевлаштований та сімя повністю знаходиться на його утриманні. Зазначає, що наразі він сплачує за власні кошти лікування доньки у стоматолога. Щодо стягнення аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 гривень вказав, що він офіційно працює в регіональному виробничому управлінні «Київгаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Навтогаз України» та його щомісячний дохід складає 4\~220 гривень. На теперішній час він потребує лікування, на що потрібні кошти, оскільки нещодавно хворів на виразку шлунку, у звязку із чим відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~055 гривень щомісячно до досягнення повноліття донькою (а.с.22-28). Позивач [PERSON] надала заяву, в якій вказала, що проти відзиву на позов не заперечує, вважає за можливе стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~055 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.38). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 05 листопада 2004 року виконавчим комітетом Святогірської міської ради був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 листопада 2004 року серії І-НО № 245738, видане виконавчим комітетом Святогірської міської ради, актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «Кругляк» (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 402439 від 05 листопада 2004 року, видане виконавчим комітетом Святогірської міської ради (а.с.11). Згідно довідки про склад сімї від 16 серпня 2018 року, за адресою Донецька область, м. Святогірськ, вул. Соборна, буд. 53 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують протягом певного часу, сімейні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, спору про розподіл майна подружжя та місця проживання доньки не мають. Сторони втратили повагу один до одного, спільне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі ст. 104 ч. 2 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на це, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «Кругляк». Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позовна вимога в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Згідно довідки регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 06 вересня 2018 року, [PERSON] працює в регіональному виробничому управлінні «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» машиністом компресорних установок 4 розряду АГНКС м. Словянськ з 01 листопада 2017 року по теперішній час. Оклад згідно штатного розпису складає 4\~220 гривень (а.с.25). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 липня - 1944 гривні. З матеріалів\~справи вбачається,\~що відповідач\~заперечує проти\~стягнення аліментів\~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~3\~000\~гривень,\~оскільки наразі\~хворіє та\~потребує грошей\~для лікування. Крім того, зазначає, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 3\~000 гривень у звязку із тим, що розмір його офіційної заробітної плати не дозволяє цього зробити та інших доходів він не має. Стверджує, що допомагає доньці грошима, сплачує її лікування у стоматолога, на підтвердження чого надав довідку лікаря від 05 вересня 2018 року (а.с.28). З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримання дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1\~055 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані із розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду із вимогою про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок (а.с.1). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яка передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 гривень 40 копійок.

Outcome: partial