Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

10.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 04.10.2008 року позивач уклала шлюб з відповідачем, сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки, Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки позивач мешкає з дітьми окремо від відповідача, а відповідач матеріально не допомагає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі 2000 грн. з подальшою індексацією згідно закону, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі, судовий збір сплачений нею при подачі позову, просить залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність,позов визнав у повному обсязі. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 04.10.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1704, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). З копій свідоцтв про народження вбачається, що батьком дітей є [PERSON] (а.с.8.9). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання двох дітей. Суд також приймає до уваги, що відповідач визнав позов в повному обсязі. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що на даний час розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн. на двох дітей щомісячно є співрозмірним, і не порушуватиме права та інтереси дітей, відповідача та інших осіб. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 10.09.2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Судовий збір, понесений позивачкою при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу, суд залишає за позивачкою, згідно її заяви.

Outcome: approved