Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

10 травня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 21 березня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витрати тами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконував належним чином, виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 24375,09 грн., з яких: 6371,98 грн. заборгованість за кредитом, 1852,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 14514,11 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1136,91 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. 16 серпня 2017 року ухвалено заочне рішення, яким вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 25 вересня 2017 року заочне рішення від 16 серпня 2017 року було скасовано згідно заяви про перегляд заочного рішення, справа призначена до розгляду в загальному порядку. 03 листопада 2017 року відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про зобовязання вчинити дії та свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем за зустрічним позовом було укладено кредитний договір від 21 березня 2011 року. [PERSON] вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» , починаючи з 01 вересня 2014 року в односторонньому порядку збільшив строкову та прострочену відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 27,6% до 32,4%, не направивши письмового повідомлення позивачу. Посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що позивач повинен був бути повідомлений протягом семи календарних днів письмово, що в даному випадку банком не було зроблено. Позивач за зустрічним позовом, посилаючись на положення ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України та зазначаючи, що про конкретні щомісячні нарахування та зміни процентної ставки дізнався у 2017 році та зазначає, що трирічний строк позовної давності ним не пропущено. Вказує, що кредитним договором не передбачено умову про те, що сплата заборгованості по відсоткам позичальником означає прийняття пропозиції на внесення змін до кредитного договору та відповідно зміну умов кредитного договору. Зміни щодо збільшення простроченої відсоткової ставки повинні бути здійснені в двосторонньому порядку, шляхом укладення додаткової угоди. Посилаючись на ч. 2 ст. 651 ЦК України вказує, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного погіршення умов договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Зазначає, що проценти на залишок заборгованості повинні нараховуватися на рівні облікової ставки НБУ. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, направив заяву, в якій первісний позов підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. У своїх запереченнях проти зустрічного позову представник зазначав, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» не містить обовязкової умови про направлення повідомлення зі зворотнім повідомлення про його вручення. Крім того, вказує, що положення зазначеного закону поширюється на споживчі кредити, що надаються на придбання продукції, а у даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту. Представник Банку зазначив, що після підвищення процентної ставки відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості. Посилаючись на п.1.7.11 Умов, відповідно до якого договір діє на протязі 12 місяців з його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично пролонгується на такий період. Відповідач за первісним позовом до цього часу не звертався до банку про припинення дії договору та з ініціативи банку договір не припинявся. Посилаючись на ст. 526 ЦК України, п.2.1.1.16.6 Умов та правил надання банківських послуг вказує, що проценти нараховуються за фактично використані в рахунок кредиту кошти щомісячно за кожен календарний день. Крім того, посилаючись на вимоги ст.ст. 256-257, 261 ЦК України вказує, що позивач за зустрічним позовом пропустив строк позовної давності щодо предявлення свого позову та вказує, що зміна відсоткової ставки за кредитним договором відбулася з 01 вересня 2014 року, повідомлення відповідачу було направлено завчасно. Крім того, з виписки по рахунку в період часу з 01 вересня 2014 року до 01 жовтня 2014 року відповідачем було знято кошти через банкомат, як наслідок відповідачу було додатково доведено інформація через банкомат. [PERSON] звернувся до суду 03 листопада 2017 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справ у його відсутність, зустрічний позов підтримав, проти задоволення первісного позову заперечував (а.с. 187). Судом задоволено клопотання відповідача за первісним позовом про витребування у позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором по відсотках за спірний період з лютого 2014 року по 19 квітня 2017 року на рівні облікової ставки НБУ, однак розрахунок Банком виконаний не був з посиланням на те, що надання вказаного розрахунку буде суперечити положенню ст. 1048 ЦК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 березня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується заявою (а.с.11-12) та не заперечується стороною відповідача за первісним позовом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с.13-46). Однак відповідачем умови договору не виконувались, в звязку з чим станом на 19 квітня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 24375,09 грн., з яких: 6371,98 грн. заборгованість за кредитом, 1852,099 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 14514,11 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1136,91 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-10). \~ \~ Відповідачем за первісним позовом оспорюється наданий стороною позивача розрахунок, а саме щодо розміру ставки нарахування процентів за користування кредитом, однак свого розрахунку відповідач суду не надав. Щодо зміни процентної ставки в односторонньому порядку, судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на у зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься: -п. 2.1.1.5.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції картрахункам; - п. 2.1.1.5.4 у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і по заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що ви протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів по картрахунку інформувати ( при необхідності письмово у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) банк про це протягом тридцяти пяти днів з моменту списання. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з наданих суду стороною позивача за первісним позовом письмового доказу: виписки з карткового рахунку [PERSON] в спірний період, тобто з 01 вересня 2014 року по 17 квітня 2017 року, [PERSON] здійснював операції зі свого карткового рахунку: як зняття готівки в банкоматах міста Суми, так і безготівкові операції між рахунками (а.с.164-166) Тому твердження позивача за зустрічним позовом, що йому стало відомо про зміну умов договору, а саме: про збільшення процентної ставки за користування кредитним лімітом дізнався лише у 2017 році при отриманні розрахунку заборгованості - не знайшло свого підтвердження в судовому засідання. З вказаних підстав, строк позовної давності за вимогою про визнання незаконними дій банку щодо одностороннього підвищення відсоткової ставки розпочав свій перебіг з 01 вересня 2014 року, а не з 2017 року, як зазначає у своєму позові [PERSON] Оскільки [PERSON] звернувся зі своєю вимогою 03 листопада 2017 року, на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконними дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо одностороннього підвищення відсоткової ставки з 01 вересня 2014 року з 27,6% до 32,4% річних за кредитним договором, зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити відповідний перерахунок задоволенню не підлягають. Щодо вимог Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 березня 2011 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Оскільки відповідач [PERSON], заявивши про свою незгоду із розрахунком заборгованості за кредитним договором від 21 березня 2011 року, не надав суду свого розрахунку, а також не скористався своїм правом, наданим йому ст.551 ЦК України щодо заяви про зменшення розміру пені, суд приймає наданий стороною позивача за первісним позовом розрахунок заборгованості від 19 квітня 2017 року, як належний в розумінні ст. 57-59 ЦПК України доказ. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній\~сумі 24375,09 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн.

Outcome: approved