Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

12.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі 3 000 грн. з моменту подачі позову до суду до повноліття дитини, а також відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що шлюб, укладений 12 липня 1996 року між нею та відповідачем було розірвано за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 554/7181/17. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох спільних дітей. Неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем і повністю перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що на її неодноразові прохання про надання коштів на утримання неповнолітнього сина відповідач допомоги не надає, повідомив останню, що відмовляється надавати кошти. Позивач самостійно утримує неповнолітнього сина, забезпечує його навчання у навчальному закладі № 31 та відвідування гуртків, що сприяють його повноцінному та гармонійному розвитку. Також, позивачем повідомлено суд, що син часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «Атопічний дерматит», тому потребує постійного вартісного лікування та догляду, а також має інші діагнози, що потребують надання кваліфікованої лікарської допомоги. Позивач в своєму позові також зазначає, що має невисоку заробітну плату, з якої сплачує комунальні послуги, про що надала підтверджуючі документи. Також, позивачем зазначено, що відповідач працездатний, не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, офіційно не працевлаштований, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. Належної допомоги дітям не надає, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивач на до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом рекомендованим листом з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов та жодних клопотань до суду не подавав. Від відповідача до суду повернулось повідомлення про отримання ним судової повістки-виклику. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановлена ухвала. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З письмових пояснень позивача встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави суду; від шлюбу вони мають двох дітей. Згідно з наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 046100 (а.с. 8) сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 475. Неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за адресою 36040, [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї від 24.11.2017 року № 3784 (а.с. 9). В матеріалах справи (а.с. 14) наявна довідка про доходи позивача від 24.11.2017 р., про те, що вона працює в ДП «Полтавський дослідний механічний завод» на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту та отримує дохід, що з травня 2017 р. по жовтень 2017 р. становив в загальному розмірі 19200,00 грн (3200,00 грн. на місяць). Згідно з медичною довідкою (а.с. 15) встановлено, що неповнолітній син [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «Атопічний дерматит». Позивачем в підтвердження факту здійснених нею витрат на лікування та розвиток дитини надано відповідні квитанції про сплату, а також інші документи отримання відповідних послуг та про придбання майна в кредит (а.с.16-28); надано квитанції про здійснені позивачем оплати в рахунок комунальних послуг (а.с. 29-44). Позивач вказувала, що відповідач не виконує свого обовязку про утриманню неповнолітнього сина. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову та призначення аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідача, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, на користь\~держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00\~\~грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~

Outcome: approved