Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

12.09.2019 р [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , про визнання їх такими що втратили право на користування житловим будинок [ADDRESS] . В позовній заяві позивачка вказала, що після смерті батька, який помер [INFO] , вона успадкувала житловий будинок [ADDRESS] , але не може здійснювати своє право власності, так як в будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] , та її діти: повнолітні [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , які не є членами її сім`ї. Відповідачка з дітьми не проживають в будинку та відмовляються добровільно знятися з реєстрації. [PERSON] має у власності інший будинок, де фактично мешкає з дітьми. Просить позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 31.10.2019 р позовні вимоги визнала повністю, просила надати строк для добровільного усунення порушень прав власника будинку в [ADDRESS] - позивачки [PERSON] . Судом задоволене клопотання відповідачки та надано їй строк для зняття з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] разом з дітьми. Проте, станом на 28.11.2019 р відповідачка та її діти не знялись з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Сторони в судове засідання 28.11.2019 р не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. В заяві до суду позивачка просить розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності на підставі наданих суду письмових доказів. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Дослідивши докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані, як члени сім`ї уповноваженого власника, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані особи зареєстровані, але за цією адресою не проживають, що стверджується довідкою Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 6/773 від 30 серпня 2019 року (а.с.10). Після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 березня 2016 року (а.с.6), і з 06.03.2016 р є одноосібним власником вказаного будинку, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Ресєтру парв власності на нерухоме майно № 54660089 від 06 березня 2016 року (а.с.7-8). Проте, у будинку залишились зареєстрованими та проживають брат позивачки [PERSON] та його колишня дружина з дітьми, а саме - відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і неповнолітні [PERSON] , [PERSON] . Факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] стверджується рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2015 р. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на П`явка (а.с.53). Як вбачається з акта, складеного 30.08.2019 р уповноваженими особами Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в будинку по [ADDRESS] не проживають з 2010 року (а.с.12). Окрім того, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , згідно записів у погосподарській книзі за 2016-2020 роки, з 20 січня 2017 року є власником будинку [ADDRESS] (а.с.9). З довідки Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 6/774 від 30 серпня 2019 року вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] - власниці житлового будинку [ADDRESS] , входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] , які проживають у вказаному будинку без реєстрації (а.с.11). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Нормами статті 321 Цивільного кодексу України гарантовано непорушність права власності. Одночасно як засіб відновлення свого права власнику майна надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18). Положення глави 32 ЦК України визначають поняття сервітута як права обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язаного з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. У даній справі відповідач [PERSON] вселилась у спірний будинок в якості члена сім`ї сина власника житлового будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спільним побутом із позивачкою відповідачі не пов`язані, тим більше після розірвання шлюбу з братом позивачки. Тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі№ 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Будь-які договори щодо порядку користування належним позивачці будинком між сторонами відсутні. Враховуючи наведене, суд знаходить позовні вимоги підставними, законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved