Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

10.08.2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилається на те, що в період з грудня 2014 року по лютий 2015 року вона працювала перукарем в салоні краси « [INFO] », який бу розташований за адресою: [ADDRESS] . Власницею салону на той час була [PERSON] , яка займала приміщення на підставі договору оренди з власницею приміщення [PERSON] . Для роботи в салоні позивач принесла своє перукарське обладнання, в стому числі, крісло перукарське та табурет зі спинкою. За час роботи в салоні краси майстри салону прийняли участь у зйомках телепередачі Битва салонів, яка в 2015 році транслювалась на всеукраїнському телеканалі «1+1». Майстрів салону краси « [INFO] », на чолі з ого керівником [PERSON] показали у випуску № 23 від 23.04.2015 року, де позивач обслуговувала учасника проекту безпосередньо на своєму перукарському кріслі, що знято телекамерою та увійшло до телепередачі. В квітні 2015 року третя особа та відповідач розірвали договірні стосунки, але через те, що третя особа мала борг перед відповідачем, остання не дозволила вивозити речі, які знаходились в приміщенні салону, серед яких опинилось перукарське крісло та табурет, які належать позивачу. Позивач зазначає, що безпосередньо, не має відношення до договірних стосунків, які були укладені між третьою особою та відповідачем, не має боргових зобов`язань перед третьою особою та відповідачем, не укладала з третьою особою договору купівлі продажу перукарського крісла та табурета, не надавала повноважень третій особі розпоряджатись належним їй майном. Третя особа не мала правових підстав для передачі спірного майна відповідачу, а відповідач не мав підстав для володіння, користування та розпорядження спірним майном. На теперешній час за адресою: [ADDRESS] , розташований салон « [INFO] », майстри якого використовують в своїй роботі перукарське крісло та табурет позивача. Відповідачем надані заперечення, у яких вона зазначає, що є власником нежитлового приміщення № [NUMBER] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] . У період з грудня по лютий 2015 року позивачем з третьою особою був укладений договір оренди вказаного нежитлового приміщення. За час оренди приміщення відповідач не втручалась у діяльність [PERSON] та їй не відомо хто з нею працював, яке майно вона використовувала у своїй діяльності та кому це майно належало. Відповідачу не відомо яке майно було передано позивачем [PERSON] та куди вона його поділа після звільнення приміщення. На час звільнення приміщення [PERSON] забрала належні їй речі. Третя особа надала пояснення, у яких зазначила, що орендувала приміщення відповідача та використовувала його як салон краси. Позивач працювала у неї перукарем зі своїм стільцем та перукарським кріслом. Після відмови від оренди приміщення відповідач почала пред`являти необгрунтовані вимоги щодо сплати рахунків за оренду приміщення та комунальні платежі. Відповідач шантажувала погрожуючи не повернути власність яка належала третій особі та її майстрам. Після виконання частини грошових зобов`язань відповідач погодилась повернути майно, однак у день коли вивозили речі із приміщення позивача не було у місті, у зв`язку із чим вивезення її речей було перенесено на інший день. Наступного дня настрій відповідача змінився та вона знову почала вимагати кошти не дозволивши вивезти речі. Ухвалою суду від 30.12.2020 року справу прийнято цим складом суду до свого провадження та вирішено розглядати справу за правила спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що після розірвання договору оренди між відповідачем та третьою особою, остання вивезла речі з приміщення. Крісло та табурет які позивач просить витребувати не знаходять в приміщенні, що належить позивачу. Крім цього зазначила, що на даний час, приміщення передано в оренду, й у ньому здійснює господарську діяльність інша особа. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є власницею крісла перукарського, шкіряного білого, колір № 125, що підтверджується видатковою накладеною від 23.04.2012 року № 0010001320, а також табурету зі спинкою, що підтверджується накладною від 21.01.2015 року № 0711. 25.05.2015 року позивач звернулась до Бабушкінського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою щодо можливих протиправних дій [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді Бабушкінського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.06.2016 року № ЖЕО-16401, за даним фактом проведено перевірку, за результатами якої, ознак кримінального правопорушення не встановлено. Спірні правовідносини регулюються ст. 387 ЦК України, за якою власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. За п. 2 ч. 3 вказаної статті, положення цієї глави застосовуються до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Аналіз вказаних правових положень дозволяє зробити висновок, що предметом доказування при розгляді справ даної категорії є підтвердження права власності позивача на майно, щодо якого заявлені вимоги, підтвердження наявності спірного майна у відповідача, до якого заявлені вимоги; існування спірного майна на час розгляду справи. Крім того за змістом ст. 387 ЦК України віндикаційний позов може бути пред`явлений тільки на захист права власності на річ, яка визначена індивідуальними ознаками в розумінні ст. 184 ЦК України. В своїх поясненнях позивач посилається на те, що [PERSON] до квітня 2015 року орендувала приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке належить відповідачу. Представником відповідача вказана обставина не заперечується. Разом з цим, позивачем суду не надано належних доказів укладення між третьою особою та відповідачем договору оренди приміщення за адресою: [ADDRESS] , що позбавляє суд можливості встановити на яких умовах [PERSON] користувалась нерухомим майном, який був узгоджений порядок звільнення нерухомого майна. Окрім цього, позивач посилається на те, що рухомі речі, які вона просить витребувати у відповідача були принесені нею, оскільки вона працювала перукарем у салоні краси «Image Laboratory Spica», однак доказів на підтвердження вказаних обставин не надано. Так само, не надано будь-яких доказів передавання вказаного майна в користування [PERSON] чи будь-яким іншим особам. З оглянутого у судовому засіданні відеозапису телепередачі «Битва салонів», дійсно встановлено, що позивач під час зйомок використовувала перукарське крісло фото якого додано до матеріалів справи. Однак зйомки передачі відбувались 16.04.2015 року, тоді як за поясненнями позивача звільнення приміщення [PERSON] відбулось пізніше 26.04.2015 року. За вказаних обставин, суд позбавлений можливості встановити коли та кому зазначене у позовній заяві майно було передано позивачем, а також, коли та ким воно було вивезено з приміщення салону краси. При цьому суд враховує пояснення представника позивача про те, що вказані позивачем у позовній заяві речі не перебувають у володінні відповідача, чого позивачем належними та допустимими доказами не спростовано. Окрім цього суд зазначає, що позов пред`явлено до [PERSON] як власника нерухомого майна, тоді як згідно пояснень позивача належне їй майно використовувалось під час оренди приміщення [PERSON] до якої позовних вимог не пред`явлено. Обгрунтування позову в частині того, що майно, яке було принесено позивачем в салон краси «Image Laboratory Spica», залишилось у [PERSON] після звільнення приміщення третьою особою, базуються виключно на усних поясненнях третьої особи та жодними доказами не підтверджуються. У відповідності до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ст.ст.\~12\~та\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України\~передбачено,\~що належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування.\~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що вони не підтверджують факт заволодіння та утримання у себе відповідачем належного позивачу майна. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.

Outcome: dismissed