Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

11.01.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити приміщення [ADDRESS] від коробок з запчастинами та інструментами, старих, поламаних телевізорів та сміття, і не використовувати приміщення квартири під складське приміщення та приміщення майстерні з ремонту телевізійної та радіоапаратури, тим самим усунувши їй перешкоди в користуванні квартирою, стягнути понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач використовує квартиру під складське приміщення та майстерню з ремонту теле- та радіоапаратури, захламив приміщення кімнат та кухні коробками, старими телевізорами та іншим, провадить ремонт, здійснює пайку, зварку, при якій виділяються отруйні речовини, що робить неможливим проживання в квартирі. Ухвалою суду від 15.01.2018 року за вказаним позовом відкрито спрощене провадження та призначено судовий розгляд по суті. За клопотанням [PERSON] ухвалою суду від 05.02.2018 року було відкладено розгляд справи на 22.02.2018 р. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач не заперечував обставин викладених в позові, проте просив врахувати, що він в добровільному порядку почав звільняти приміщення від теле- та радіоапаратури. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Заводської ради народних депутатів від 26 квітня 1991 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб Відділом РАЦС м. Первомайськ Миколаївської області 14.12.1992 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Рассвет» від 10.01.2018, у зазначеній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до норм ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно зі ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до норм ст. 10 ЖК України, громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилим приміщенням, економно витрачати воду, газ, електричну теплову енергію. Також, згідно з нормами ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Власник житла повинен використовувати належне йому майно (квартиру, будинок) за цільовим призначенням, тобто для проживання, забезпечувати його схоронність, утримувати у належному санітарному та технічному стані, утримуватись від руйнування або псування, підвищувати благоустрій житла, вживаючи заходів щодо запобігання аваріям квартирного обладнання. Власник не має права використовувати його для будь-якого промислового виробництва (наприклад, перебудування квартири у майстерню, лабораторію, цех та ін. забороняється) або на шкоду інтересам суспільства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], створив умови, які унеможливлюють проживання у вищезазначеній квартирі. Став використовувати житлову площу квартири як складське приміщення теле- та радіозапчастин, повністю захаращив кімнати та кухню коробками з запчастинами та інструментами старих, поламаних телевізорів та сміттям, тобто використовує житлове приміщення не за його цільовим призначенням. Дані обставини підтверджуються показами свідка [PERSON], даними нею в судовому засіданні, оглянутими в судовому засіданні фотознімками, а також наданими сторонами копіями актів ОСББ «Рассвет» від 10.12.2017, 10.01.2018 р., 20.02.2018, копією відповіді Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на звернення [PERSON] від 27.12.2017 р., копією акту комісійного розгляду звернення громадян від 08.02.2018 р., протоколом про адміністративне правопорушення №156 та постановою від 26.12.2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП. Відтак, враховуючи вищенаведене в сукупності, факт порушення відповідачем як власником квартири обовязків по її використанню та утриманню, який\~ ним в установленому законом порядку\~\~не спростований, доводи позивача та обставини що вказують на неможливість позивачем вільно користуватися житловою площею та іншими приміщеннями за їх призначенням, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Крім того позивач зазначає, що всупереч ч. 1 ст. 383 ЦК України, [PERSON] використовує приміщення квартири для промислового виробництва, а саме як майстерню з ремонту телевізійної та радіоапаратури. Промислове виробництво є господарською діяльністю, та за своєю суттю, є процесом перероблення, який використовується для виготовлення нової продукції, оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг, та направлений на одержання прибутку. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували здійснення [PERSON] господарської діяльності та переобладнання квартири у майстерню, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial