overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 вересня 1993 року у Костянтинівському міському відділі ЗАГС Донецької області, актовий запис № 628, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з травня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила залишити за нею прізвище Борщ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 вересня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Костянтинівському міському відділі ЗАГС Донецької області, актовий запис № 628, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-НО №592395, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. З травня 2014 року сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 14 серпня 2004 року зареєстрували шлюб у Макіївському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, який за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року було розірвано, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1750,00 грн. щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.9). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.28-29). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 14 серпня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року було розірвано (а.с.7). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 031382, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції (а.с.5). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 30.06.2012 року, зареєстрований у виконкомі Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 17. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2017 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 287776, 30.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Барабохіна) [PERSON] зареєстровано шлюб у виконкомі Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 17. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Луняка», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 червня 2016 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 170 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 25 червня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Строк на примирення не потрібен. Позивач у судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 24 червня 2016 року уклали шлюб. Від шлюбу у них дітей немає, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 25 червня 2016 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11 квітня 2017року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 12 листопада 2013року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 06.04.2014року народження. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки, ведення спільного господарства . Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2013року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №099889 виданим Ленінським ВДРАЦС РС Миколаївського МУЮ 12.11.2013року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 06.04.2014року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу так я к перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища «Приходько» підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким шлюб розірвала 30 серпня 2016 року та просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітніх дітей, а саме сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], оскільки матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. У судове засідання позивач не зявилася, однак від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення відповідно до ст.182 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами 07 липня 2006 року було укладено шлюб, однак 30 серпня 2016 року шлюб за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було розірвано (арк.с.3). Від зазначеного шлюбу народились діти, а саме син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (арк.с.4-6). Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться повністю на її утриманні, добровільно допомоги на їхнє утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 1997 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. У судове засідання позивач не зявився, позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем та просить справу розглядати у його відсутність. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 13.09.1997 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

11 квітня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, в звязку з чим просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходу. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 10) убачається, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходу. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

11 квітня 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дитини, а тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 888.50 грн. Позивачка до суду не з'явилась просить справу розглянути в її відсутності на позові наполягає. Відповідач фактично з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не працює, є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою [PERSON] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, який не має постійного доходу, а також думку сторін, з урахуванням середньо статичної заробітної плати по Овідіопольському районі Одеської області, яка складає 3826 грн. за 2017 рік, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 888.50 грн., але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

11 квітня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що вона є матір`ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], як проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча зобов'язаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття доньки. В судове засідання вона не з'явилася, надала заяву, якою просила розглянути справу без її участі, а позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. При цьому вона змінила свої позовні вимоги, та просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно і до повноліття доньки. Відповідач до суду не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Неповнолітня [PERSON], [INFO], є донькою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не приймає посилання позивачки про необхідність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн., оскільки необхідність стягнення аліментів в такому розмірі не було підтверджено нею належними доказами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial