Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

11.03.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Чернігівській області, в якій, просить визнати незаконним рішення Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Чернігівській області викладене у формі листа №03-28/12903 від 02.12.2013 про відмову в наданні йому дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою ведення фермерського господарства; надати йому в оренду терміном на 49 років орієнтовними площами 58,2 га, 44,4 га, 29,3 га, 28,5 га, 125,2 га, 14,5 га, 32,2 га, 43,5 га, 6,5 га, 4,4 га, 14,1 га, 22,2 га, 32,0 га, 123,6 га, які розташовані на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, з метою ведення фермерського господарства; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. Позов обґрунтований тим, що 12.03.2013 позивач звернувся до ГУ Держземагентства в Чернігівській області із заявами про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, терміном на 49 років орієнтовними площами 58,2 га, 44,4 га, 29,3 га, 28,5 га, 125,2 га, 14,5 га, 32,2 га, 43,5 га, 6,5 га, 4,4 га, 14,1 га, 22,2 га, 32,0 га, 123,6 га, які розташовані на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, з метою ведення фермерського господарства, додавши до них графічні матеріали та документи, що підтверджують наявність стажу роботи в сільському господарстві, однак, розгляд заяв відповідачем, в порушення вимог ст..ст.15, 20 Закону України «Про звернення громадян», відбувся лише 02.12.2013 та про відмову у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок повідомив листом №03-28/12903, посилаючись на те, що на п'ять земельних ділянок, на які претендує [PERSON] вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, а на інші 9 - проведені роботи по інвентаризації земель за рахунок державного бюджету. Зазначене рішення відповідача, позивач вважає незаконним, оскільки йому стало відомо, що на 5 земельних ділянок, про які йдеться у листі відповідача, було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою [PERSON], який не має досвіду роботи в сільському господарстві, що є порушенням положень статей 1, 5, 7 Закону України «Про фермерське господарство» та, який подав заяви про надання дозволу 25.04.2013, тобто на півтора місяці пізніше, ніж позивач. Крім того, відповідач, відмовляючи йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, порушив вимоги ч.3 ст.123 ЗК України, якою передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу. 15.04.2014 позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив визнати незаконним рішення Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Чернігівській області викладене у формі листа №03-28/12903 від 02.12.2013 про відмову в наданні йому дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою ведення фермерського господарства та зобов'язати Головне управління Держземагентства в Чернігівській області у межах своєї компетенції розглянути та вирішити відповідно до закону його заяви від 12 березня 2013 року та від 29 квітня 2013 року про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду терміном на 49 років орієнтовними площами 58,2 га, 44,4 га, 29,3 га, 28,5 га, 125,2 га, 14,5 га, 32,2 га, 43,5 га, 6,5 га, 4,4 га, 14,1 га, 22,2 га, 32,0 га, 123,6 га, які розташовані на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, з метою ведення фермерського господарства; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. В доповнення до обґрунтування своїх вимог зазначав, що він звертався до відповідача із заявою про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду 12.03.2013, проте, на дану заяву відповідачем йому не було дано відповідь. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував, що позивач дійсно 12.03.2013 звертався до Головного управління Держземагентства в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 452,6 га, однак йому було роз'яснено, що заява подана з порушенням порядку її подання, оскільки необхідно подавати окрему заяву на кожну земельну ділянку, про що його було повідомлено листом №03-28/Т-41/2240 від 19.04.2013, а на заяви, подані 29.04.2013 була дана оскаржувана позивачем відповідь у вигляді листа №03-28/12903 від 02.12.2013 про відмову в наданні йому дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою ведення фермерського господарства, яка дана з порушенням строків дачі відповіді, однак по суті є правомірною. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову, суть яких зводиться до того, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, згідно положень п.1 ч.1 ст.17 КАСУ, оскільки відповідачем по справі є суб'єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується позивачем. Також, на думку третьої особи, позивачем не дотримані правила підсудності, встановлені ч.2 ст.109 ЦПК України, згідно якої позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до п.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до Положення про державне земельне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445 Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. По справі встановлено, що позивач [PERSON] 12.03.2013 звернувся до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земель державної власності в оренду орієнтовною площею 452,6 га сільськогосподарських угідь земель запасу із них 322,0 га ріллі та 356,52 га сільськогосподарських угідь земель резерву із них 322,0 га ріллі на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області для ведення сільськогосподарської діяльності. В судовому засіданні представник Головного управління Держземагентства в Чернігівській області пояснив, що на зазначену заяву позивача [PERSON], йому було дано усне роз'яснення та направлено на його адресу лист №03-28/Т-41/2240 від 19.04.2013, яким було повідомлено про розгляд його заяви щодо надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та про необхідність подання окремих заяв на кожну земельну ділянку. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем, на підтвердження своїх заперечень на зазначені позовні вимоги позивача [PERSON] надано копію листа №03-28/Т-41/2240 від 19.04.2013, однак, оригінал листа суду надано не було, тому, з огляду на положення статей 57, 64 ЦПК України, копія листа Головного управління Держземагентства в Чернігівській області №03-28/Т-41/2240 від 19.04.2013, не може бути визнана судом доказом по справі, тому суд прийшов до висновку, що Головним управлінням Держземагенства в Чернігівській області заява [PERSON] від 12.03.2013 про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земель державної власності в оренду орієнтовною площею 452,6 га сільськогосподарських угідь земель запасу на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області для ведення сільськогосподарської діяльності не розглянута та не вирішена в межах компетенції відповідача, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним рішення ГУ Держземагентства у Чернігівській області викладене у формі листа №03-28/12903 від 02.12.2013 про відмову в наданні йому дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою ведення фермерського господарства та зобов'язання ГУ Держземагенства у Чернігівській області у межах своєї компетенції розглянути та вирішити відповідно до закону його заяву від 29 квітня 2013 року про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, слід зазначити таке. Частинами першою, другою статті 123 ЗК України(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Судом встановлено, що 29.04.2013 [PERSON] подав до ГУ Держземагенства у Чернігівській області заяви про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду терміном на 49 років орієнтовними площами 58,2 га, 44,4 га, 29,3 га, 28,5 га, 125,2 га, 14,5 га, 32,2 га, 43,5 га, 6,5 га, 4,4 га, 14,1 га, 22,2 га, 32,0 га, 123,6 га, які розташовані на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області. Згідно частини третьої статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Головне управління Держземагентства у Чернігівській області в своїй діяльності щодо реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування керується Методичними рекомендаціями щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, затвердженими наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 28.02.2013 N 72 Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб, відповідно до яких надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою оформляється наказом, а про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою заявник інформується листом із зазначенням конкретних причин відмови. Судом встановлено,що підставою для відмови у наданні позивачу [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, повідомленою йому листом №03-28/12903 від 02.12.2013, стало те, що такий дозвіл на п'ять земельних ділянок, розташованих на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області було дано іншій особі, а саме [PERSON], який подав до ГУ Держземагентства у Чернігівській області заяви про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 26.04.2013, в результаті розгляду та вирішення яких, 15.07.2013 Головним управлінням Держземагентства у Чернігівській області було видано накази про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а на інші дев'ять земельних ділянок проведені роботи по інвентаризації земель за рахунок державного бюджету(що не заперечується позивачем). Зважаючи на наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання незаконним рішення ГУ Держземагентства у Чернігівській області викладене у формі листа №03-28/12903 від 02.12.2013 про відмову в наданні йому дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою ведення фермерського господарства та зобов'язання ГУ Держземагенства у Чернігівській області у межах своєї компетенції розглянути та вирішити відповідно до закону його заяву від 29 квітня 2013 року про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду задоволенню не підлягають. Доводи третьої особи [PERSON], які підтримав представник відповідача щодо непідвідомчості даного спору Куликівському районному суду як суду загальної юрисдикції, не можуть бути взяті до уваги, з огляду на таке. У п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК). Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є право користування земельними ділянками, а тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також не заслуговують на увагу доводи про те, що позивачем не дотримані правила підсудності, встановлені ч.2 ст.109 ЦПК України, згідно якої позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню положення ч.1 ст.114 ЦПК України(виключна підсудність). На підставі викладеного,

Outcome: partial