Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

11.02.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуна. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що не перебуваючи у шлюбі відповідачка народила доньку - [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2016 року відповідачка фактично самоусунулась від виховання доньки. З її сторони відсутнє піклування про фізичний і духовний розвиток доньки, вона не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу останньої, своєю поведінкою негативно впливає на психологічний розвиток та моральний стан малолітньої дитини. Фактично вихованням та утриманням малолітньої дитини займається бабуся - позивач [PERSON] . Відповідачка залишила дитину, коли їй було дев`ять років. Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради, члени опікунської ради вважають доцільним позбавити батьківських прав відповідачку відносно малолітньої дитини [PERSON] . Вважає, що вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Для проживання дитини у позивача, є необхідні житлово-побутові умови для її повноцінного розвитку та проживання, будинок де проживає дитина має автономне опалення, дитина має окрему кімнату необхідні меблі та одяг. В матеріальному плані родина забезпечена. Стосунки між членами родини доброзичливі. Встановлення опіки та призначення позивача опікуном для онуки необхідно для повного соціального захисту останньої. Тому, на підставі викладеного, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно [PERSON] , призначити позивачку опікуном [PERSON] , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Представник районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі. Просила долучити до матеріалів справи висновок районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації №28-210/0/268-21 від 10.03.2021 року, згідно якого орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та не заперечує щодо призначення опіки над [PERSON] бабусю [PERSON] , [INFO] (а.с.30-32). Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 11.05.2007 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №00015539419 від 02.07.2015 року (а.с.9, 10). З акту депутатського обстеження від 01.07.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає та прописана за адресою: [ADDRESS] . З її слів її донька [PERSON] , [INFO] , яка проживала та прописана за адресою: [ADDRESS] . Зі слів свідків [PERSON] з жовтня 2016 року, до моменту складання акту, жодного разу за місцем своєї прописки та проживання не з`явилася. Квартира на сьогоднішній день ніким з членів її родини не використовується та знаходиться зачиненою (а.с.11). З акту депутатського обстеження від 01.07.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає та прописана за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] - пенсіонер за віком, яка проживає разом з родиною: чоловіком [PERSON] , [INFO] , та онукою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] у зв`язку із сімейними обставинами виховує та опікується життям, навчанням своєї онуки - [PERSON] , яка в цьому році закінчила 7-В клас Апостолівської ЗОШ №4. Матеріально-побутові умови проживання онуки комфортні: окрема кімната, стіл та комп`ютер для навчання, ліжко. Бабуся опікується онукою у зв`язку із тим, що її мати - [PERSON] виїхала в іншу країну та не цікавиться життям своєї доньки, всі функції з виховання, навчання, харчування, зі слів бабусі, покладені на неї (а.с.12). Відповідно до довідки «Лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №2» від 10.02.2021 року [PERSON] , 1952 року народження, за станом здоров`я може бути опікуном (а.с.13). З характеристики ученеці 7-В класу Апостолівської загальноосвітньої школи І-III ступенів №4 вбачається, що [PERSON] навчається в Апостолівській ЗШ І-ІІІ ступенів №4 з 1 ласу. За час навчання зарекомендувала себе як активна, комунікабельна, здібна, старанна учениця. Має достатні здібності для засвоєння навчального матеріалу. До уроків готується систематично, проявляє інтерес до навчання, уміє аналізувати, робити висновки, має здібності до малювання, відвідувала художню школу. Бере активну участь у громадському житті класу, у різноманітних конкурсах, шкільних заходах. Фізично добре розвинена, активна, цікавиться спортом. Мати [PERSON] з 2016 року навчанням та вихованням дитини не займається. Бабуся, у якої постійно проживає дівчинка, підтримує тісний зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори та шкільні заходи (а.с.14). Відповідно до висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради №106 від 15.12.2020 року встановлено, що опікунська рада виконавчого комітету Апостолівської міської ради вважає доцільним клопотати перед виконавчим комітетом Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Рішенням №106 від 15.12.2020 року затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 07.10.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав. Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Нормами ч.2,4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Враховуючи вищенаведені обставини та норми права, суд приходить до висновку щодо можливості призначення опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , в сім`ї якої на даний час проживає дитина. Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши вимоги статей 182,183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved