Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~11.06.2015р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 27 січня 1994 року її мати [PERSON] придбала житловий будинок загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м. розташований за адресою: м Маріуполь, пров. Зелінського, буд. 35. Договір купівлі-продажу житлового будинку був зареєстрований на [PERSON] універсальної товарної біржі і оформлений біржовим контрактом № 1762. 10 лютого 1994 року даний договір був зареєстрований за № 4385 в КП «[PERSON] БТІ» на її ім'я. Земельна ділянка, площею 0,09423 га з цільовим призначенням будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якому розташований вищезазначений будинок належить [PERSON] на підставі держвного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 0700018 за № 314 від 23.04.2004 року. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна, а саме житлового будинку становить 31198 грн. Житловий будинок належав [PERSON] на праві особистої власності (ст. 86 ЦК УРСР. 1963 року. Ст. 316 ЦК України). Після покупки житлового будинку в період з 2006 року по 2008 рік її мама за рахунок власних коштів, матеріалів і устаткування з метою поліпшення умов проживання для своєї родини з дозволу органів місцевого самоврядування провела реконструкцію цього будинку, збудувавши дві самовільні житлові прибудови (літера А1-1, А2-1), які за життя не ввела в експлуатацію в установленому законом порядку. 14.03.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м., розташований за адресою: м. Маріуполь, пров. Зелінського, 35 і земельну ділянку, розташовану по вищевказаній адресі. Не введені в експлуатацію житлові прибудови до складу спадщини через відсутність їх правового статусу, оформленого за життя спадкодавця, до складу спадщини не увійшли. Крім неї, дочки померлої спадкоємців першої черги після її смерті немає, як і немає спадкоємців за заповітом, які могли б позбавити її законних підстав прийняття спадщини. Таким чином, вона є спадкоємцем за законом на спадкове майно своєї матері, до складу якого входить майно перераховане вище. На даний момент у зв'язку з тим, що на момент смерті вона проживала зі спадкодавцем і нею фактично прийнято спадок після смерті матері, з метою видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, у встановлений законом термін вона згідно зі ст. 1269 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за результатами якого 26.05.2015 року за № 93 / 02-31 останньою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий буд. 35 по вул. Зелінського в м. Маріуполі через те, що біржовий контракт № 1762 від 27.01.1994 року не відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР, який діяв в момент його укладення. Проблем з оформленням спадщини на земельну ділянку у неї через відповідності державного акта на землю вимогам закону не виникло. Позивач зараз не може оформити свої спадкові права в установленому законом порядку на вище зазначене нерухоме майно, а саме житловий будинок, так як перешкодою цьому є форма оригіналу правовстановлюючого документа, певна або обрана спадкодавцем за життя. Нерухоме майно, що належить спадкодавцеві під заставою, арештом, предметом за договором найму не знаходиться, сервітут відсутній, судового спору по ньому немає, а також прав у третіх осіб немає, як участь, в статутний фонд юридичних осіб не внесений. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок 35, житловою площею 23,2 кв.м., загальною площею 47,3 кв.м., розташований по пров. Зелінського в м Маріуполі Донецької області, після смерті [PERSON], померлої 14.03.2014 року. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору, до відкритого судового засідання не зявилися, але надали суду заяви, згідно яких просять позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без їх участі. Представники відповідача [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреностей, до відкритого судового засідання не зявилися, просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням їх заперечень. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини та спадкоємець першої черги [PERSON] від мовився від прийняття спадщини. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія ІІ-УР №124662 виданого 02.11.1959 року, актовий запис № 1623, [PERSON] народилася 20.10.1959 року, в графі батьки зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.21). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серія ІІІ-НО № 283973, виданого Будинком одруження м.Жданова між [PERSON] та [PERSON] 14.04.1979 року уклали шлюб, актовий запис №1214. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], Дружині [PERSON] (а.с.22). Згідно біржового контракту за № 1762, укладеного 27.01.1994 року на [PERSON] універсальній товарній біржі, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку №35 по вул.Зелінського в м.Маріуполь (а.с.8-9). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №070018 виданого 23.04.2004 року Маірупольським міським управлінням земельних ресурсів, [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 21.01.2004 року за №21/1 є власником земельної ділянки площею 0,0423 га по пров.Зелінського, 35 в м.Маріуполь, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.18-19). Згідно рішення Колегії Жовтневої районної адміністрації від 26.07.2006 року №273/1, [PERSON] дозволено виконати реконструкцію житлового будинку та будування гаражу зі знесенням частини господарчих побудов за адресою: пров.Зелінського, 35 відповідно до технічної документації комунального підприємства «Міське архітектурне бюро» (а.с.25). Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №749541 виданого 15.03.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 14.03.2014 року, актовий запис № 552 (а.с.10). Згідно реєстраційного посвідчення [PERSON] БТІ від 10.02.1994 року, ціле домоволодіння по пров.Зелінського, 35 в м.Маріуполі зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі біржового контракту №1762 від 27.01.1994 року, записано в реєстраційну книгу за №4385 (а.с.20). Згідно заяви [PERSON] від 25.05.2015 року №47, спадкова справа №17-2015, остання прийняла спадкове майно, оскільки постійно мешкала зі спадкодавцем [PERSON] Крім неї спадкоємцем за законом є син спадкодавця [PERSON], який спадщину не прийняв (а.с.47). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40479947 виданого 25.05.2015 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано спадкову справу № у спадковому реєстрі 57487739, номер у нотаріуса 17-2015 на імя [PERSON], померлої 14.03.2014 року (а.с.23). Згідно свідоцтва про право на спадщину посвідченого 03.08.2015 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], померлої 14.03.2014 року, а саме: земельної ділянки №35, яка розташована по пров.Зелінського в м.Маріуполі, кадастровий номер 1412300000:04:001:0117, площею 0,0423 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (а.с.74). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 41645291 сформованого 03.08.2015 приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], земельна ділянка №35, яка розташована по пров.Зелінського в м.Маріуполі, кадастровий номер 1412300000:04:001:0117, площею 0,0423 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за реєстрована за [PERSON] (а.с.76). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 26.05.2015 р. №93/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності буд.35 по пров. Зелінського в м.Маріуполі. Отже, вивчивши зібрані по справі докази, аналізуючи вищевикладені норми права, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на будинок після смерті [PERSON], померлої 14.03.2014 року, за виключенням самовільно зведених жилих прибудов А1-І, А2-І.

Outcome: partial