Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

11.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, вказуючи, що він народився 25 березня 1974 року в с. Єлизаветівка Тарутинського району, Одеської області. Його батьками є: [PERSON] та [PERSON], бабусею по материнській лінії є [PERSON], дядьком по материнській лінії є [PERSON]. За період своєї трудової діяльності батьки його матері придбали будинок по вулиці Миру, 26 в с. Молодове Саратського району, Одеської області. Крім того, його дідусь [PERSON] отримав земельну ділянку на території Надеждинської сільської ради, розміром 6,3 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельний пай, без серії № 0553251; його бабуся [PERSON] отримала земельну ділянку на території Надеждинської сільської ради, розміром 6,3 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельний пай, серії ОД № 0166301. 27 червня 1995 року дідусь позивача [PERSON] помер. Після смерті дідуся, 18 квітня 2000 року бабуся позивача [PERSON] прийняла у спадщину належну [PERSON] земельну ділянку на території Надеждинської сільської ради, розміром 6,3 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельний пай, без серії № 0553251. 14 серпня 2001 року бабуся позивача [PERSON] склала заповіт, яким заповідала дядьку позивача [PERSON] сертифікат на право на земельний пай, без серії № 0553251. 01 квітня 2003 року бабуся позивача склала заповіт, яким заповідала матері позивача [PERSON] будинок по вулиці Миру, 26 в с. Молодове Саратського району, а позивачу сертифікат на право на земельний пай, серії ОД № 0166301. 15 липня 2015 року бабуся позивача [PERSON] померла. 15 квітня 2004 року, на підставі сертифікату на право на земельний пай, без серії №0553251, та серії ОД №0166301 на імя бабусі [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЖД № 039268, на підставі якого бабуся придбала право власності на земельну ділянку розміром 9,446 га, на території Надеждинської сільської ради масив № 26, ділянка № 20, вартістю 250434 гривні 20 копійок. Згідно заповіту бабусі, доля позивача складає 1/2 частини земельної ділянки. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини за заповітом, але в оформленні спадщини йому було відмовлено так, як у заповіті вказаний сертифікат, а не земельна ділянка. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки, розміром 9,446 га, розташовану на території Надеждинської сільської ради, масив № 26, ділянка № 20, вартістю 250434 гривні 20 копійок, належну на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЖД №039268, його бабусі [PERSON], померлої 15 липня 2015 року. 19.04.2016 року від позивача надійшла уточнююча позовна заява, в якій він залучив до участі у справі в якості третіх осіб: [PERSON] та [PERSON]. У дане судове засідання позивач, представник позивача, діюча на підставі довіреності [PERSON], будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, не зявилися. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити (а.с. 57). Представник Надеждинської сільської ради Саратського району, та треті особи: [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, також до суду не зявилися, просили розглянути справу у їх відсутності, позов визнали, не заперечували проти його задоволення, про що свідчать заяви (а.с.53,54.55). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини між сторонами виникли після набрання чинності ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) та пов'язані з визнанням права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, тому при розв'язанні даного спору слід керуватись ст.ст. 1217, 1225, 1261, 1268-1270 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1217, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи навипадок своєї смерті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач народився 25 березня 1974 року в с. Єлизаветівка Тарутинського району, Одеської області, його батьками записані: [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія паспорту та копія свідоцтва про народження (а.с. 5, 6). Згідно копій актових записів про народження, укладення шлюбу матері позивача [PERSON], її батьками є : [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7,8). З копії свідоцтва про смерть, серії 1-ЖД № 051790, видно, що [PERSON] помер 27 червня 1995 року, (а.с. 10). Як видно із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.2000 року, виданного державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] отримала у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] право на земельну частку (пай) в колективному сільгоспідприємстві «Надежда» с. Надежда Саратського району, розміром 6,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість вказаної земельної частки становит сімнадцять тисяч пятсот сімдесят пять гривень. Вказане право на земельну частку належало [PERSON], на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0553251, виданого 17 лютого 2000 року Саратською райдержадміністрацією Одеської області, згідно рішення від 30 серпня 1996 року № 271, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 866 (а.с. 11). Відповідно до копії заповіту від 14 серпня 2001 року [PERSON] заповідала належний їй сертифікат № 0553251 на право на земельну долю (пай), виданий Саратською райдержадміністрацією, на підставі рішення № 271 від 30.08.2000 року, зареєстрованого за № 866 в книзі реєстрації сертифікатів доля якого знаходиться у складі земель сільськогосподарського кооперативу «Надежда», розміром 6,3 кадастрових гектарах, своєму синові [PERSON] (а.с. 12). Згідно до копії заповіту від 01 квітня 2003 року [PERSON] заповідала будинок № 26 по вулиці Миру в с. Молодове, який належить їй на праві власності [PERSON], сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ОД № 0166301, виданий СВК «Надежда», на підставі рішення Саратської РДА № 271 від 30.08.1996 року, земля якого знаходиться у складі земель СВК «Надежда» та майновий сертифікат, майно якого знаходиться у складі майна СВК «Надежда» заповідала онукові [PERSON] (а.с.13). З копії свідоцтва про смерть, серії I ЖД № 421493, видно, що [PERSON] померла 15 липня 2015 року ( а.с. 15). На день смерті вона проживала на території Надеждинської сільської ради в с. Молодове вулиця Миру, 26 Саратського раойну, Одеської області, про що свідчить довідка голови Надеждинської сільської ради Саратського району (а.с. 21). Позивач є онуком померлої. На день смерті [PERSON] належало: ділянки: № 20, № 29, масив № 26, площею 9,446 га, на території Надеждинської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ ОД № 039268, відповідно до розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 15 травня 2003 року № 286/Н-03 (а.с. 16). Із інформації в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Саратському районі, Одеської області видно, що даний акт був виданий замість сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0553251 та ОД № 0166301, вартість земельної ділянки складає 250434 (двісті п'ятдесят тисяч чотириста тридцять чотири) гривні 20 копійок (а.с. 19,20). Нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини за заповітом у зв'язку з тим, що неможливо встановити склад спадщини, а саме заповідається сертифікат, а не земельна ділянка (а.с. 23). У судовому засіданні встановлено, що позивач, не відмовлявся від прийняття спадщини; своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, не прийняв спадщину у нотаріальній конторі на земельну ділянку з поважних причин, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке належало його бабусі [PERSON], на 1/2 частку вказаних земельних ділянок.

Outcome: approved