Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь суми матеріальних збитків у розмірі 16 736,00 грн., моральної шкоди - 3000,00 грн. та 800,00 грн. судових витрат пов»язаних із наданням правової допомоги. Мотивуючи вимоги тим, що 21.09.2015 року вона уклала договір № М-83 із фізичною особою-підприємцем [PERSON] та придбала кухню із матеріалу - МДФ, фабрики VIP- Master, колір: В-клен, Ф- Карпатська ель; Н - горіх, Ф - дуб.Антик. за індивідуальним замовленням, яку було доставлено зібрано та встановлено з 13 по 15 листопада 2015 року за адресою: [ADDRESS], сплативши за товар 16 736,00 грн. згідно договору. Оскільки товар виявився неякісним вона 22.11.2015 року звернулася із письмовою заявою про усунення недоліків товару і заміну пошкоджених елементів фурнітури. 25.12.2015 року відповідач надав письмову відповідь у якій відмовився усувати недоліки товару та повертати грошові кошти. У зв»язку із чим позивач звернулась до Держспоживінспекція України Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві із заявою про порушення її прав споживача, а також за правовою допомогою до адвоката [PERSON] для вирішення даного спору у досудовому порядку, вартість послуг якого становить 800,00 грн. Проте, досудове врегулювання спору виявилось неможливим, що змушує позивача звернутись з позовом до суду. Крім того, позивач вказує, що оскільки вона не могла користуватись вбудованою кухнею, то кожного разу переживала емоційні страждання та незручності протягом тривалого часу з вини відповідача, чим їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 3000,00 грн. та просить стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у розумінні ст. 174 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Із заявами про розгляд справи у його відсутність до суду також не звертався. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, а позовні вимоги вирішити відповідно до вимог діючого законодавства. Представник третьої особи Держспоживінспекції України Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, у судове засідання також не з'явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Затаких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224,225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач-фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Статтею 2 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. №1023-XII встановлено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Права та обов'язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. №1023-XII у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. За правилами ч.3 ст.8 даного Закону споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Відповідно до ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 21.09.2015 року між [PERSON] (надалі Замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі Виконавець) укладено договір М-83. Відповідно до умов якого за замовленням позивача, відповідач взяв на себе зобов»язання виконати роботи по виготовленню і доставці кухні із матеріалу - МДФ, фабрики VIP- Master, колір: В-клен, Ф- Карпатська ель; н - горіх, Ф - дуб.Антик. за індивідуальним замовленням в кількісному складі 16 конструктивних елементів, вартістю 16 736,00 грн. На вказаний товар фізичною особою-підприємцем [PERSON] встановлено гарантійний строк 1 рік відповідно до п. 8.1 укладеного між сторонами договору. (а.с.11). На підставі Акту приймання - передачі від 12.11.2015 року позивачу було доставлено товар. 22.11.2015 року позивач звернулась до відповідача зі скаргою на неякісну фурнітуру доставленого відповідачем замовлення та недолікитовару при збиранні. 25.11.2015 року відповідач відмовив в гарантійному обслуговуванні у зв'язку із тим, що зборка кухні не входить до його обов»язку за умовами укладеного між сторонами договору, а вузли механізмів доставленого замовлення справні і відповідають якості, обумовленій у договорі. (а.с.16) Позивач повторно зверталась до відповідача із заявами щодо безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, а саме заміни елементів фурнітури на аналогічні , проте відповідач 25.12.2015 року письмово відмовив відповідачу. ( а.с. 13,14). 19.01.2016 року позивач звернулась зі скаргою до Держспоживінспекції України Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, якою було здійснено перевірку ФОП [PERSON] В ході проведення якої відібрано письмові пояснення в тому числі щодо проведення робіт з гарантійного обслуговування меблів та запропоновано звернутись до суду за захистом порушених прав. (а.с.15). Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» , вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Відповідно до ч.6 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред'явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1,3,4, 5 частини першої цієї статті. Положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Таким чином, право покупця відмовитися від товару та вимагати повернення сплачених за товар коштів виникає виключно при встановленні наявності істотних недоліків товару в розумінні наведених вище норм. Статтею 708 ЦК України передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного строку або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару, покупець має право, крім іншого, викладеного у даній статті, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Оскільки відповідачем були порушені права позивача, гарантовані йому положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи положення ст. 60 ЦПК України, вимоги позивача є доведеними, так як нею у даної фізичної особи-підприємця був придбаний товар неналежної якості і недоліки товару, які проявилися є істотними, і не були усунуті у визначені законом строки. Доводи позивача щодо завдання їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає недоведеними та приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню. Крім того, як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Враховуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати повернення коштів в сумі 16 736,00 гривень, сплачених позивачем на користь відповідача за придбаний товар. Вирішуючи питання компенсації понесених позивачем судових витрат по оплаті витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 грн., суд приходить до висновку, що вони не підтверджені належними та допустимим доказами в порушення ст.ст. 10,60 ЦПК України, а тому не підлягають відшкодуванню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial