Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

10.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади міста Вознесенськ в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому вказав, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлових будинків та земельної ділянки площею 0,0767 га, яка розташована в [ADDRESS] та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий на підставі рішення Вознесенської міської ради від 17.06.1998 р. №117. Заповіт [PERSON] не робила, спадкоємцем першої черги за законом є позивач, син померлої. Але при зверненні до нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, який було втрачено. За життя спадкодавця не отримала дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, на адресу суду надала заяву в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, при цьому не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в м. Вознесенськ померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 27.12.2011 року). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, як син спадкодавця (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], видане 04.04.1948 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,0767 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, розташована та території Вознесенської міської ради Миколаївської області. Зазначена земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий на підставі рішення Вознесенської міської ради від 17.06.1998 р. №117. Але оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не зберігся. Крім того у вказаному правовстановлюючому документі прізвище власника зазначено «[PERSON]». За життя власниця не отримала дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянку та не внесла виправлення в написанні свого прізвища. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої у приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу заведено спадкову справу № 7/2011 від [INFO] року. Однак при зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про визнання права власності, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку. В зв'язку з набуттям чинності ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та з 01.01.2013 року ЗУ «Про державний земельний кадастр» - державні акти на право приватної власності на землю вже не видаються (ст..30п.9 розділу 7 Прикінцеві та перехідні положення). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, а саме визнання за ним права власності на земельну ділянку є вірним і може бути застосований судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивача своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved