Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

\~ 10 квітня 2015 року до суду надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] сільської ради Березівського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що 25 липня 2014 року помер [PERSON]. За свого життя [PERSON] склав 16 травня 2014 року заповіт на імя [PERSON] В заповіті [PERSON] заповідав йому належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером 3, що розташований по вул. Шкільна в селі Анатолівка Березівського району Одеської області, а також земельну ділянку, цільове призначення якої обслуговування зазначеного житлового будинку. 11.03.2015 року позивач звернулась до завідувача Березівської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак отримала відмову у звязку з пропуском терміну прийняття спадщини. Посилаючись на обґрунтованість пропуску строку прийняття спадщини, позивач зазначила, що вона працює з 26.10.2001 року на посаді акушерки акушерко-обсервативного відділення в «Пологовий будинок №1» м. Одеси з ненормованим графіком роботи і через це було пропущено термін. У судовому засіданні 10.06.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві. Крім того зазначив, що позивач не має можливості відлучатись від роботи, оскільки може бути викликана у будь-який час на роботу. Відстань від м.Одеси до м. Березівки Одеської області є значною, оскільки їхати в одну сторону на маршрутному автобусі близько 1,5 години, на електричному поїзді 2,5 години. Крім того, ще необхідно витрати значний час у нотаріальній конторі для оформлення спадщини, а тому вона не може відлучатись на такий довгий час від роботи, у звязку з цим [PERSON] пропустила термін термін для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] сільська рада Березівського району Одеської області у судові засідання 23.04.2015 року, 06.05.2015 року,28.05.2015 року та 10.06.2015 року не зявилась, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма за №27 від 15.04.2015 року(а.с.29) та №56 від 28.04.2015 року (а.с.41). Разом з цим, 22.04.2015 року від відповідача надійшла заява про розгляд вищевказаної справи за відсутності представника сільської ради. [PERSON] задоволення позовної заяви не заперечували. З позовними вимогами згодні (а.с.32). Аналогічна заява подана відповідачем також 05.05.2015 року (а.с.43). \~\~ Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку відповідача, викладену в його письмовій заяві, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)». У ч.ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Судом встановлено: 25 липня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №320 (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером 3, що розташований по вул. Шкільна в селі Анатолівка Березівського району Одеської області, а також земельна ділянка, цільове призначення якої обслуговування зазначеного житлового будинку (а.с.14-21), про що також зазначено у заповіті від 16 травня 2014 року (а.с.6). Вказане належне майно [PERSON] заповідав [PERSON]. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Березівського району Одеської області №75/02-23 від 11 березня 2015 року (а.с.12) [PERSON] з 31.10.2005 року по день смерті був зареєстрований в [INFO], однак по вул. Шкільна №5, за вказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст.1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом». Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. З урахуванням частини 1, 2\~ст. 1269 ЦК України: «Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто». Судом встановлено, що позивач звернувся до Березівської державної нотаріальної контори Одеської області, однак їй надано лист-розяснення від 11.03.2015 року щодо пропущення строку на прийняття спадщини (а.с.13). Відповідно до частини 1\~ст. 1270 ЦК України\~: «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Статтею 1272 ЦК України\~передбачено: «Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». В п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Статтею 10 Цивільно-процесуального кодексу України від 18.03.2004 зі змінами та доповненнями (далі ЦПК України) України\~передбачено: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом». У\~статті 60 ЦПК України\~визначено: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». З урахуванням проаналізованих правових норм та рекомендацій Верховного суду України в розрізі встановлених обставин у справі суд доходить до наступних висновків. Позивач та її представник всупереч вимогам ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~не надала жодного допустимого та належного доказу того, що причини, у зв'язку з якими вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], є поважними, тобто такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріал справи, а саме з трудової книжки: позивач працює з 26.10.2001 року на посаді акушер акушерсько-обсерваторного відділення полового будинку №1 м. Одеси (а.с.7-9). Крім того, підтвердженням того, що вона працює акушеркою у пологовому будинку №1 свідчить посвідчення №1355 (а.с.10) та довідка від 11.03.2015 року (а.с.10). Суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання представника позивача на те, що відстань від м. Одеси до м. Березівки Одеської області є значною, оскільки їхати в одну сторону на маршрутному автобусі близько 1,5 години, на електричному поїзді 2,5 години. Крім того, ще необхідно витрати значний час у нотаріальній конторі для оформлення спадщини, а тому вона не може відлучатись на такий довгий час від роботи. Під час судового засідання, представник позивача зазначив, що [PERSON] дізналась про смерть [PERSON] у кінці липня 2014 року, тобто практично одразу після його смерті Суд зазначає, що м. Березівка Одеської області та м. Одеса знаходиться у межах однієї територіально-адміністративної одиниці Одеської області та відстань між містами складає приблизно 90 км, а тому вона не є значною відстанню. В постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року по справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3\~ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані ,якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Ця позиція Верховного Суду України є обов'язковою для всіх судів у відповідності зі\~ст.360-7 ЦПК України. Приймаючи рішення по конкретним цивільним справам №6-42237св11 від 03.10.2012 року, №6-39385ск11 від 11.04.2012 року,№6-23107 св12 від 24.10.2012 року, №6-25263св14 від 09.10.2014 року, №6-39354ск14 від 17.10.2014 року Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду кримінальних і цивільних і цивільних справ дійшов висновків про те, що необізнаність позивачів (спадкоємців) про смерть спадкодавця, проживання в різних населених пунктах зі спадкодавцем, в тому числі за кордоном, неповідомлення іншими спадкоємцями про смерть спадкодавця, не свідчать про наявність об'єктиви, непереборних, істотних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Отже, перебування позивача у іншому населеному пункті однієї області не є об'єктивними, непереборними, істотними перешкодами для звернення із заявою про прийняття спадщини, а відтак не є поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини у відповідності до ч.3\~ст.1272 ЦК України. Разом з тим, пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, в окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, передбачено можливість надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Таким чином, чинне законодавство України передбачає декілька варіантів порядку реалізації громадянами права подання заяви про прийняття спадщини. У випадку, якщо фізична особа за станом свого здоров'я або іншими причинами (в даному випадку перебування позивача на роботі) не має можливості\~\~прийти до нотаріальної контори, то така особа може запросити нотаріуса додому або у лікарню для особистого написання заяви у присутності нотаріуса або ж направити таку заяву поштою з обов'язковим засвідченням справжності підпису заявника. Доказів графіку (табелю) відпрацьованого робочого часу [PERSON] за період з липня 2014 року по березень 2015 року представником позивача не надано. Згідно Довідки №348 від 25.05.2015 року [PERSON] з 01.07.2014 року по 01.02.2015 року на лікарняному не знаходилась (а.с.56). Тобто, переважну більшість часу, який надається спадкоємцю для прийняття спадщини, позивач мала можливість реалізувати своє право, але\~\~не зробила цього та не надала жодного доказу неможливості звернення її до нотаріуса. Позивач\~\~не скористалась жодним з зазначених способів реалізації свого права та окрім того, без поважних причин пропустила встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини. Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права. Так у пункті 50 по справ\~FABRIS\~[PERSON] (Заява №\~16574/08) зазначено: «\~Стаття\~1\~Протоколу№\~1\~ не гарантує право набуття майна\~…,\~зокрема, шляхом успадкування ab\~intestat\~ або дарування. [PERSON],\~поняття\~«майна»\~може включати як\~«дійсне\~майно», так і\~майнові цінності, включно з правом вимоги, на підставі чого заявник може стверджувати, що має принаймні\~«законне очікування»\~отримати у дійсне володіння право власності\~… Законне очікування повинно мати\~«достатню внутрішньо-правову базу»… Натомість,\~очікування на визнання задавненого права власності, яке протягом достатньо довгого часу немає можливості ефективно здійснювати, не можна вважати\~«майном»\~у розумінні\~статті\~1\~Протоколу №\~1,\~те ж стосується і надання послуги під умовою, яка не була здійснена через невиконання умови\~…». Хоча пропуск строку на прийняття спадщини є не значним, однак позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень\~ст.213,215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed