Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

10 липня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки земельної ділянки площею 4,57 га., кадастровий номер 5123181300:01:001:0188, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Довжанської сільської ради Окнянського району Одеської області і належала спадкодавцю згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом та у вигляді 1/2 частки земельної ділянки площею 5,05 га., кадастровий номер 5123181300:01:001:0314 серії ОД №090142, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Довжанської сільської ради Окнянського району Одеської області і належала спадкодавцю згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом. Заповіту [PERSON] не залишив. У встановлений законом термін вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого відкрито спадкову справу після смерті спадкодавця [PERSON] . Однак в квітні 2017 року від приватного нотаріуса вона отримала письмову відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно з рекомендацією звернутися до суду з метою визнання за нею права власності в порядку спадкування, оскільки спадкодавцем [PERSON] не внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.Тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом та просила визнати за нею право власності на зазначені частки земельних ділянок в порядку спадкування за законом. Ухвалою від 15 липня 2019 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі. 06 вересня 2019 року винесено ухвалу про заміну неналежного відповідача та відкладення підготовчого засідання, якою замінено неналежного відповідача Окнянську селищну раду Окнянського району Одеської області на належних відповідачів - Усатівську сільську раду Біляївського району Одеської області та [PERSON] . 11 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.60/. Тому судове засідання проведено у відсутність позивача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник відповідача Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому суд визнає причини його неявки неповажними і тому розгляд справи відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України проведено у відсутність представника відповідача Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Тому суд визнає причини її неявки неповажними і тому розгляд справи відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України проведено у відсутність відповідача [PERSON] /а.с.90, 92/. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є громадянкою України /а.с.6/. [PERSON] помер [INFO] /а.с.10/. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки земельної ділянки площею 5,05 га, кадастровий номер 5123181:300:01:001:0314, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Довжанської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, яка належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2010 року, серія ВММ №583351 та на 1/2 частки земельної ділянки площею 4,57 га, кадастровий номер: 5123181:300:01:001:0188, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Довжанської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2010 року, серія ВММ №583350 /а.с.14-15, 17-18/. Вартість земельної ділянки за кадастровим номером 5123181300:01:001:0314, площею 5,0545 становить 176827,15 грн. /а.с.16/. Вартість земельної ділянки за кадастровим номером 5123181300:01:001:0188, площею 4,5739 становить 175568,54 грн. /а.с.19/. Ст.ст.1217, 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Позивач є рідною донькою [PERSON] /а.с. 6-7, 11/ та відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. [PERSON] був зареєстрований та проживав на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , разом з ним за даною адресою були зареєстровані: жінка - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO], яка проживала із батьком до дня його смерті та проживає за зазначеною адресою на даний час/а.с. 8, 12-13/. Згідно наданої Одеським державним нотаріальним архівом копії спадкової справи №71/2006, відкритої приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Підгірняк О.А. до майна [PERSON] , померлого [INFO] , із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього зверталася лише позивач, яка звернулася у строк, передбачений ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини /а.с.33-34/. Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка на користь доньки, тобто позивача по справі /а.с.33-34/. Мати спадкодавця [PERSON] , [INFO] яка є непрацездатна та яка є також спадкоємцем першої черги за законом, відмови від прийняття спадщини не надавала, однак із заявою про прийняття спадщини також не зверталася, хоча про її відкриття нотаріусом була повідомлена /а.с.40/. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При цьому, відомості про наявність інших спадкоємців як за заповітом, так і за законом у спадковій справі відсутні /а.с.30-62/. Тобто, із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ніхто, крім позивача, не звертався. Відомості про наявність заповіту відсутні, таким чином, спадкоємці, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку, відсутні. При цьому слід зазначити, що відповідач [PERSON] , яка також є спадкоємцем першої черги повідомлялася не лише нотаріусом про наявність у неї права на спадкування за законом, а й судом, однак ні відзиву, ні будь-яких пояснень, зауважень тощо суду не надала, що свідчить про відсутність бажання реалізувати своє право на прийняття спадщини. Згідно із ст.1270 ЦК України строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] скінчився 26 грудня 2016 року. Таким чином, єдиним спадкоємцем, який вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно після смерті [PERSON] , є позивач. 13 квітня 2017 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Підгірняк О.А. [PERSON] було повідомлено про неможливість видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом, відкриту після смерті [PERSON] , у зв`язку із тим, що її батьком, тобто спадкодавцем, державна реєстрація права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,57 га, кадастровий номер земельної ділянки 5123181:300:01:001:0188, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Довжанської сільської ради Окнянського району Одеської області та на 1/2 частку земельної ділянки, площею 5,05 га, кадастровий номер земельної ділянки 5123181:300:01:001:0314, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Довжанської сільської ради Окнянського району Одеської області, не була здійснена. Оскільки право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації, позивачу роз`яснено право на звернення до суду з метою визнання за нею права власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування /а.с.61/. Відповідно до п.4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів П.4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Підгірняк О.А., державна реєстрація права власності на оспорювальні земельні ділянки після видачі йому свідоцтв про право на спадщину за законом спадкодавцем [PERSON] не здійснювалася /а.с.61/. При цьому, відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч.5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 15 липня 2010 року [PERSON] державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у вигляді 1/2 частки земельної ділянки площею 5,05 га, кадастровий номер 5123181:300:01:001:0314, що розташована на території Довжанської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, який успадкував дану земельну ділянку після смерті своєї матері [PERSON] та на 1/2 частки земельної ділянки площею 4,57 га, кадастровий номер: 5123181:300:01:001:0188, що розташоване на території Довжанської сільської ради Красноокнянського району Одеської області /а.с.56, 59/. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить спадщина після смерті [PERSON] з 04 жовтня 2009 року, однак видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] нотаріус не має можливості, у зв`язку із тим, що спадкоємцем не зареєстровано право власності на спадкове майно, яке складається із часток земельної ділянки. Ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Таким чином, судом встановлено, що позивач, згідно зі ст.ст.1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що право власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 часток на земельні ділянки спадкодавцем не було зареєстроване, хоча було успадковане, оскільки свідоцтва про право на спадщину за законом на дане майно на ім`я [PERSON] нотаріусом видано, що, у свою чергу, унеможливлює видачу нотаріусом позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно, а також враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на зазначене спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз`яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну ділянку/.

Outcome: approved