Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

10.07.2018 року заявник звернулась до суду з вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме прохала суд встановити факт належності їй - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) свідоцтва про право власності на житло, а саме квартири [ADDRESS], виданого органом приватизації 16 квітня 1993 року. В обґрунтування заяви вказувала, що 16.04.1993 року вона разом зі своєю рідною сестрою [PERSON], у звязку з приватизацією житла згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» отримала свідоцтво на право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS]. На теперішній час, в силу похилого віку, заявник вирішила розпорядитись належним їй майном, у звязку з чим звернулась до нотаріуса, яким були виявлені розбіжності в написанні її по батькові у свідоцтві про право власності на житло: невірно вказано «Хомична», замість вірного «Хомівна», як зазначено у паспорті. Таким чином, у свідоцтві на право власності на 1/2 частини вказаної після смерті сестри зазначено по-батькові заявника «Хомівна», а у свідоцтві на право власності на іншу 1/2 частину вказаної квартир невірно зазначено по-батькові «Хомична». Через наявність розбіжностей в правовстановлюючих документах заявник не має можливості розпорядитись належною їй квартирою. За результатом звернення заявника до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради з проханням виправити зазначену вище помилку у правовстановлюючому документі, заявнику було відмовлено, що і стало підставою звернення до суду з вказаною завою. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.07.2018 р. відкрито спрощене провадження по справі. Заявник 13.07.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. Від представника заінтересованої особи Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради 18.07.2018 року надійшов відзив на заяву, відповідно до якого представник вказува, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. У відзиві зазначено, що відсутня вина органу приватизації у виникненні розбіжностей між паспортними даними заявника та свідоцтвом про право власності на вказану квартиру, оскільки паспорт заявниці був виданий 23.02.1998 р., а свідоцтво про право власності на квартиру оформлено 16.04.1993 р. у відповідності до поданих документів. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази зібрані по справі, встановив наступне. Заявник у позові зазначає, що вона 16.04.1993 року у звязку з приватизацією житла згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» отримала свідоцтво на право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS]. Судом досліджено надану копію вказаного свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS], виданого органом приватизації 16 квітня 1993 року, відповідно до якого встановлено, що відділом приватизації житла посвідчено, що вказана квартира дійсно належить: «Павловій Ользі Хомичні» та [PERSON] на праві приватної власності; реєстровий номер 17007, записаний в реєстрову книгу № 126. Згідно з написом на вказаному свідоцтві, посвідченим у встановленому законом порядку, зазначено, що 31.08.2004 р. видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину вказаної квартири після [PERSON]. Згідно з копією технічного паспорту № 6967937 встановлено, що технічний паспорт виданий на імя власника [PERSON]. Згідно з Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 4852748 від 25.09.2004 р. власником квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON], згідно з свідоцтва про право на спадщину /ВВК/214959/ 31.08.2004р./4-та Полтавська держнотконтора № 1-2885, форма власності приватна спільна часткова , частка ?. Згідно з копією посвідчення № 320106, серії ВІ, виданого 14.04.1997 р. зазначено прізвище імя та по-батькові заявника [PERSON]. Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії АА № 412552, виданого 17.03.2016 р. прізвище імя та по-батькові заявника вказано [PERSON]. Згідно з паспортними даними заявника, прізвище імя та по-батькові заявника вказано [PERSON]; паспорт громадянина України серії КН № 590283 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 23.02.1998 р. Судом встановлено, що заявник зверталась до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради з проханням виправити зазначену вище помилку у правовстановлюючому документі, а саме, просила внести виправлення у свідоцтво про право власності і замість імені по-батькові «Хомична» вказати ім'я по батькові «Хомівна». У своїй відповіді № Пол-05/01.1-12/419 від 26.06.2018р. Управління майном комунальної власності міста повідомило, що відповідно до архівних приватизаційних документів, помилки в написанні імені по-батькові заявника не допущено, так як в поданих для приватизації квартири документах у 1993 р., тому Управління майном комунальної власності міста не має правових підстав для внесення обумовленого виправлення. Судом встановлено, що дані заявника у свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS], що видане у 1993 р., не збігаються з даними згідно з паспортом заявника, що виданий 23.02.1998, а саме встановлено невідповідність по-батькові. За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, і дозволить йому використувати своє право, як власника, на розпорядження належним майном. Під час розгляду справи по суті спір про право судом не виявлений. Заявником підтверджено, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі вищевикладеного , заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved