Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

10.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання угоди купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування вимог посилається на те, що 18.05.2000 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] уклали з відповідачами договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . На даний час позивачі вирішили розпорядитися спірною квартирою, але нотаріус пояснила, що вона не може продати квартиру, оскільки договір нотаріально не посвідчений, у зв`язку вимушена звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. 13.11.2020 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А. Ухвалою від 13.11.2020 року прийнято до провадження справу за вищевказаним позовом та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачів - адвокат Репешко П.І. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом через оголошення на офіційному сайті суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~18.05.2020 року [PERSON] та [PERSON] , від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] купили квартиру в [ADDRESS] , яка належала відповідачам на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1995 року. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном» за №1231, зареєстрованого в ММБТІ 22.05.2000 р. за реєстровим №17929, у реєстровій книзі № 93, про що вчинено на договорі відповідний реєстраційний напис. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а в даний момент відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення угоди, суд з метою захисту інтересів добросовісних учасників цивільних правовідносин, та дотримання принципу правової визначеності, регламентованого Європейською конвенцією про захист прав і основоположних свобод, вважає можливим визнати дійсним договір, укладений між сторонами. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved