Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

12.02.2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду з означеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 18.06.1992 року був прийнятий робітником в радгосп «Таврічеський» та направлений на навчання до Сімферопольського автотранспортного технікуму. Досягнувши пенсійного віку він звернувся до ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області з метою нарахування пенсій. При перевірці документів виявилося, що у архівній довідці, виданій на підставі документів архівного фонду Сімферопольського автотранспортного технікуму, наявні помилки у написанні його прізвища та імені по - батькові. Так його прізвище подекуди вказано як [PERSON], по - батькові [PERSON] російською мовою, а згідно паспорту громадянина України він [PERSON]. Просить встановити факт, що архівна довідка, видана Державною бюджетною професійною освітньою установою Республіки Крим «Сімферопольський автотранспортний технікум» з помилками у написанні прізвища «[PERSON]» та імені по-батькові «[PERSON]» на російській мові належить [PERSON], [INFO]. Заявник в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З матеріалів справи вбачається, що архівна довідка, видана 26.12.2018 року Державною бюджетною професійною освітньою установою Республіки Крим «Сімферопольський автотранспортний технікум», в якій подекуди зазначено прізвище та ім»я по-батькові заявника [PERSON] з помилкою, а саме «[PERSON]», «[PERSON]» російською мовою. У зв»язку з зазначеними помилками в архівній довідці, заявнику не включають зазначений в них період трудової діяльності до стажу роботи для нарахування йому пенсії. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, до таких належать документи, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, документ про трудовий стаж. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у архівній довідці, допущено помилки у написанні прізвища та по-батькові, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved