Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

11 червня 2015 року Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення одноразової адресної грошової допомоги. Представник позивача в особі [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином в установленому законом порядку, про місце, час розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. Судом встановлено, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізьким національним університетом» Криворізьким педагогічним інститутом, в особі проректора з науково - педагогічної роботи університету - директора інституту [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 108 від 09 вересня 2013 року про працевлаштування випускників Державного вищого навчального закладу «Криворізького національного університету» (а.с.5). За цим договором Відповідач повинен був відпрацювати протягом трьох років з дня укладання угоди про роботу у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, а також отримати одноразову адресну грошову допомогу у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати. 27.08.2013 року [PERSON] була прийнята на посаду практичного психолога Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 Криворізької міської ради Дніпропетровської області (а. с. 6). Відповідно до п.5 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 736 від 12.06.2013 року (а. с. 7), нарахування та виплата допомоги здійснювалася у вищому навчальному закладі на підставі наказу (а. с. 9- 15), який видавався після затвердження кількості випускників, яким надавалася допомога, та на підставі поданої випускником заяви про надання допомоги (а.с.16), копії трудової книжки (а.с.17) та копії договору. Виплата допомоги здійснювалася до кінця поточного року. На підставі наказу ректора від 21.11.2013 року № 297, поданої Відповідачем заяви про надання допомоги, копії трудової книжки, копії договору № 108 від 09.09.2013 року на імя (рахунок) [PERSON] в ПАТ «Приватбанк» Позивачем було покладено 4\~874, 75 гривень, призначеної для отримання Відповідачем. 22.01.2014 року [PERSON] було звільнено з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (а.с.18). Порушуючи п.2.3.1 договору № 108 від 09.09.2013 року, Відповідач не відпрацювала три роки у загальноосвітньому навчальному закладі. А відповідно до п.2.3.3 договору № 108 від 09.09.2013 року у разі звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, Відповідач зобовязаний відшкодувати до державного бюджету суму допомоги. Згідно із п. 7 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 736 від 12.06.2013 року, у разі відмови випускника без поважних причин приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому або професійно - технічному навчальному закладі, отримувач допомоги повинен повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, де була здійснена виплата. А вищий навчальний заклад повертає зазначені кошти до державного бюджету. Відповідачу було направлено претензію № 24 від 05.02.2015 року на суму 4\~874,75 гривень, про відшкодування суми допомоги на рахунок університету до 01.05.2015 року, на яку [PERSON] не було прореаговано належним чином (а.с.19). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved