Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

10 травня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 20.10.2007 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №690. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.10.2007р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №690. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], 04.11.2008р.н. Подружнє життя у сторін не склалося. Причиною цього стали ті обставини, що у сторін різні характери, протилежні погляди на життя, подружні стосунки та сімейні обовязки. Перші роки подружнього життя сторони намагалися не звертати уваги на несумісність характерів, але так і не змогли пристосуватися один до одного, з приводу чого почали виникали сварки з різних, під час незначних причин, тому сторони у липні 2012р. за взаємною згодою припиняли подружні стосунки і проживали окремо, а потім наприкінці вересня 2015р. помирилися ради дитини, але незважаючи на спробу сторін відновити сімейні стосунки, через деякий час відносини сторін становилися все складнішими, тому вони прийшли до взаємного висновку про те, що шлюб сторін не вдався і їм доцільніше його в подальшому не зберігати. У січні 2016р. сторони остаточно припинили подружні стосунки і з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Сім'я сторін розпалася і шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя не існує. Дитина проживає разом із позивачем і на її утримання відповідач добровільно сплачує матеріальну допомогу. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 20 жовтня 2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №690, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.11). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина донька [PERSON], 04 листопада 2008р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 2016 року, що підтверджується заявами сторін (а.с.17,18). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved