Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

11.05.2018 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, відповідно до якого просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття( а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні, а відповідач проживає окремо, жодної матеріальної допомоги не надає та ухиляється приймати участь в утриманні дитини, інших дітей та утриманців не має. У зв'язку з цим, вона вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом У судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, перевіривши повноваження представника позивача [PERSON], заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2009 року, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2015 року( а.с.7,8). Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER]( а.с.9). Та обставина, що малолітня дитина проживає з позивачем за вказаною в позовній заяві адресою місця проживання позивача [ADDRESS], підтверджується довідкою від 03.12.2004 р. № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи( а.с.10). Та обставина, що малолітній син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, за змістом ч. 1 та ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому суд враховує, що відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, а також, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить - 3723 гривні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, а також, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи рівний обов'язок позивача та відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідача, враховуючи працездатний вік відповідача, вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано завищеним, а також, що розмір аліментів слід визначити в твердій сумі в розмірі 1944 гривень, щомісячно. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial