Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

11.01.2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з позовом до\~ [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490041191, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 16361,60 дол. США на купівлю транспортного засобу (далі ТЗ). На забезпечення виконання зобов'язання між сторонами був укладений договір застави, в якому предметом застави виступив ТЗ MITSUBISHI LANCER 1.6, 2007 р. в., державний номер [NUMBER]. У позові зазначено, що станом на 11.11.2015 року заборгованість відповідача перед банком складає: за кредитом 7523,55 дол. США (еквівалент 171246,04 грн.); за відмотками 1993,81 дол. США (еквівалент 45381,78 грн.), всього 216627,82 грн. Та, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договорів, просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на заставне майно ТЗ MITSUBISHI LANCER 1.6, 2007 р. в., державний номер [NUMBER]. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не зявився. Надав заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.37). Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Суду пояснили, що ПАТ «Альфа-Банк» у 2014 році вже зверталося до суду, в результаті чого Галицьким районним судом м. Львова було ухвалене рішення від 12.12.2014 року, яким з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитом, пенею та відсотками. Дане рішення суду виконане відповідачем у повному обсязі, у зв'язку з чим у вересні 2015 року було закрите виконавче провадження. Вважають кредитний договір виконаним у повному обсязі та просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Статтею 546 ЦК України\~передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом встановлено, що 11.06.2007 року між\~ позивачем та\~ відповідачем був укладений кредитний договір № 490041191 (з наступними доповненнями) за яким відповідач отримав кредит в розмірі 16361,60 дол. США на купівлю транспортного засобу (а.с.5-9). В цей же день, 11.06.2007 року між сторонами на виконання зобовязання за кредитним договором укладений договір застави, предметом якого визначений транспортний засіб MITSUBISHI LANCER 1.6, 2007 р. в., державний номер [NUMBER] заставною вартістю 97880,00 грн. (а.с.14-18). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, станом на 11.11.2015 р. борг [PERSON] становить 28793,54 дол. США та складається з боргу по кредиту 7523,55 дол. США, по відсотках 1993,81 дол. США, по пені 19222,18 дол. США (а.с.33). В той же час, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12.12.2014 року з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490041191 в розмірі 714,63 дол. США (еквівалент 6599,61 грн.), за відмотками 1752,97 грн. та по пені 6199,97 грн., всього 14552,55 грн. Рішення суду набрало законної сили, а його тексті встановлено, що станом на час розгляду справи (12.12.2014 року) заборгованість [PERSON] становить 714,63 дол. США (еквівалент 6599,61 грн.), за відсотками 1752,97 грн. та по пені 6199,97 грн., всього 14552,55 грн. (а.с.54). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з постановою державного виконавця Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 02.09.2015 року, ВП № 48412037 по виконанню рішення суду від 12.12.2014 року закінчене у зв'язку зі сплатою повністю заборгованості за виконавчим документом (а.с.56). Відтак, відповідно до встановлених судовим рішенням обставин, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» станом на 12.12.2014 року складала у загальному розмірі 14552,55 грн. Така заборгованість станом на 02.09.2015 року погашена у повному обсязі. Однак, в розрахунку, наданому суду представником позивача, дані обставини свого відображення не знайшли. На звернення суду від 17.03.2016 року (а.с.68) щодо надання розрахунку з урахування рішення суду від 12.12.2014 року, ПАТ «Альфа-Банк» не відреагував, доказів наявності дійсного боргу [PERSON] за даним кредитним договором не надав. На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Отже, суд вважає, що зобов'язання відповідача за кредитним договором № 490041191 припинене після його повного та належного виконання 02.09.2015 року, коли [PERSON] був погашений весь обсяг заборгованості, розмір якої встановлений рішенням суду та не оскаржувався сторонами в апеляційному порядку. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. \~Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою (п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України). З урахуванням викладеного, у зв'язку з припиненням зобов'язання за кредитним договором, право ПАТ «Альфа-Банк» на звернення стягнення на предмет застави припинене, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають розподілу судом.

Outcome: dismissed