Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

12.02.2015 р. та 17.08.2015р. уточнено в останній редакції, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах своїх та малолітньої доньки [PERSON] яким просить усунути для [PERSON], [INFO] перешкоди в користуванні квартирою № 4, будинку № 112 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі, шляхом позбавлення [PERSON] та [PERSON] права користування спірною квартирою, виселення відповідачів зі спірної квартири та вселення малолітнього власника [PERSON] у квартиру [ADDRESS] разом із батьком [PERSON]. В обґрунтування вказує, що згідно договору дарування від 29.12.2014 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS], яку їй подарувала мати [PERSON]. Відповідно п.9 Договору, право власності на відчужувану квартиру виникло у Обдаровуваної відповідно до ст.722 ЦК України з моменту прийняття дарунка. Відповідачі до теперішнього часу зареєстровані та мешкають у квартирі, у звязку з чим [PERSON] позбавлена права вселитися у квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] надали письмові заперечення на позов, які підтримали в судовому засіданні, вказують, що відповідач та її донька дійсно мешкали та мешкають у спірній квартирі, однак позивачі не зверталися до неї з вимогою про виселення, відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, тому вважають, що мають право на проживання в ній, просять відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Виконкому Тернівської районної у місті ради в судове зсідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надали листа про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника виконкому. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутністю. Вислухавши відповідача, представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 29.12.2014 року, а.с.8-8зв., позивачу [PERSON], 2009р.народження належить квартира [ADDRESS], яку [PERSON] отримала у дар від матері [PERSON]. Згідно довідки КП «ЖЕО №14» від 23.06.2015 року, відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, а.с.86. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами відповідача, відповідач мешкає в квартирі протягом тривалого часу, про те, чи намагався хтось вселитися до спірної квартири їм не відомо. Відповідачі мешкають у спірній квартирі та не мають наміру її звільняти, оскільки не мають іншого місця мешкання, відповідач [PERSON] вважає себе повноправним власником, хоча документи, які підтверджують її право власності на спірне майно в неї відсутні, що визнано відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 116 ч.3 ЖК України осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Згідно ст.156 ЖК України, члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Таким чином судом встановлено, що відповідачі займають житлове приміщення без відповідних на те правових підстав, що порушує право власника, відповідачі не є членами сімї власника житла, при укладанні договору дарування не було укладено ніякого договору стосовно надання відповідачам можливості користування спірною квартирою, після укладання договору дарування позивач [PERSON] набула право власності на нерухоме майно, тому право позивача підлягає захисту шляхом вселення в спірну квартиру, виселення відповідачів зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення та позбавлення [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням. При задоволенні позову та відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь позивача [PERSON], сплачений позивачем при зверненні до суду відповідно квитанції, а.с. 1. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні». Таким чином, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи - 1378 грн., а також з урахуванням розрахунку вартості послуг адвоката за складання позовної заяви, надання консультації, ознайомлення з матеріалами справи, складання запиту та участь в судових засіданнях, а.с.113, суд вважає, що оплата послуг представника позивача [PERSON], яка надавала правову допомогу позивачу, має складати 1 000 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 84,88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 116,150,156 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України,

Outcome: approved