Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

11 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії МК № 028214, виданого 02.06.2003 року Веселинівською райдержадміністрацією та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 137, є власником земельної ділянки загальною площею 8,41 га, з яких земельна ділянка площею 8,20 га та земельна ділянка площею 0,21 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. При формуванні витягу з Державного земельного кадастру було здійснено уточнення площі земельних ділянок та зміну кадастрових номерів, а саме: площу земельної ділянки 8,20 га було уточнено на 8,2000 га, а кадастровий номер 4821785600:04:000:0137 на 4821785600:04:000:0703, а площу земельної ділянки 0,21 га уточнено на 0,2100 га, а кадастровий номер 4821785600:04:000:0134 на 4821785600:04:000:0704. Вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку позивач втратив і не може реалізувати свої права, повязані із цією земельною ділянкою. Діючим законодавством України не передбачено можливості отримання дубліката державного акту взамін втраченого, тому він просив суд визнати за ним право власності на вищезазначені земельні ділянки. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявились. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не зявився. Від сільського голови [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника [PERSON] сільської ради, позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправна позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 116 ЗК України (в редакції від 26.04.2003 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 125 та ст. 126 ЗК України (в тій же редакції) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Судом встановлено, що розпорядженням голови Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області від 10 квітня 2003 року № 229-р було затверджено проект організації земельних ділянок (паїв) по колишньому КСП ім. Калініна в межах території [PERSON] сільської ради та громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) передано у приватну власність земельні ділянки. Згідно додатку до розпорядження позивачу [PERSON] передану у приватну власність земельну ділянку загальною площею 8,41 га, з яких: земельна ділянка площею 8,20 га ріллі та земельна ділянка площею 0,21 га пасовищ. На підставі вказаного розпорядження на імя [PERSON] 02 червня 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 028214, який було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 137. Зазначені обставини підтверджуються копією державного акту, довідками відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та витягами з Державного земельного кадастру. Згідно довідок відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки при реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі уточнено площу земельних ділянок та змінено кадастрові номери, а саме: земельну ділянку площею 8,20 га на 8,2000 га, та кадастровий номер з 4821785600:04:000:0137 на 4821785600:04:000:0703 та земельну ділянку площею 0,21 га на 0,2100 га та кадастровий номер з 4821785600:04:000:0134 на 4821785600:04:000:0704. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4803948752017 від 10.10.2017 та НВ-4803948712017 від 10.10.2017 року право приватної власності на вищезазначені земельні ділянки зареєстровано за позивачем [PERSON] Судом також встановлено, що правовстановлюючий документ на вказані земельні ділянки, а саме, державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 028214 було втрачено, про що позивачем було зроблено повідомлення в місцевій газеті «Зоря» від 29 червня 2017 року. Згідно листа завідувача сектору з питань державної реєстрації Веселинівської райдержадміністрації від 29.11.2017 року № 03-10/24 у звязку з відсутністю оригіналу державного акту право власності на земельні ділянки не може бути зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, в звязку з набранням чинності з 01.01.2013\~року Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, змінено порядок реєстрації земельних ділянок та оформлення правовстановлюючих документів на них, а тому позивач не може отримати дублікат правовстановлюючого документу в органі, який на момент видачі правовстановлюючого документу здійснював повноваження з реєстрації права власності. Відповідно до\~ст. 126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється згідно із\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджено набуття позивачем права власності на вказані земельні ділянки відповідно до вимог чинного на той час законодавства, та у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, який може підтвердити право власності позивача на земельну ділянку та неможливістю отримання його дублікату, відсутності заперечень відповідача, суд вважає, за необхідне визнати право власності позивача на земельні ділянки та задовольнити позов. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved