Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

11 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на наступні обставини. З 05 березня 2003 року він почав проживати у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO]. В період сумісного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. При реєстрації народження дитини, відомості про батька було внесено до актового запису зі слів матері, згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу (далі СК) України, оскільки шлюб з матірю дитини не був зареєстрований. 10 жовтня 2013 року у них народилась друга донька [PERSON], по відношенню до якої він встановив батьківство та у її свідоцтві про народження дитини записаний її батьком. 03 жовтня 2017 року [PERSON] від хвороби померла. На теперішній час Службою у справах дітей Татарбунарської РДА вирішується питання щодо передачі старшої доньки - [PERSON] до інтернату, як дитини, що залишилась без батьків, тобто - сироти. Позивач, як батько, піклується про дівчинку з моменту народження і по теперішній час, бажає нести відповідальність за її фізичний, духовний та моральний розвиток в подальшому й реалізувати свої батьківські права та виконувати обовязки батька по відношенню до доньки [PERSON]. Посилаючись на те, що він є рідним батьком [PERSON], який з народження проживав та проживає з нею, неможливості, після смерті матері дитини, внесення змін до актового запису про народження дитини в графу відомості про батька в органі РАЦС без судового рішення, позивач вважає, що є підстави для визнання батьківства в судовому порядку, що й стало підставою звернення його до суду з вказаним позовом. Представник позивача адвокат [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі (а с. 17 ). Відповідач - представник Служби у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовним вимог [PERSON] не заперечує (а.с.28 ). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є громадянином України, що підтверджується паспортом серії КЕ №469830, виданим Приморським РВ УМВС України в Одеській області 04.12.1996 року (а.с.3). З копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №499084 від 06.10.2017 року (а.с.4) слідує, що [PERSON], [INFO] померла 03 жовтня 2017 року в м. Татарбунари Одеської області. Із повторного свідоцтва про народження серії 1-ЖД №245917, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 12.01.2011 року та копії актового запису №96 від 04.03.2004 року на [PERSON], слідує, що прізвище дитини зазначено за прізвищем матері «Городніченко»; по батькові дитину вказано за імям позивача «Миколаївна»; відомості про батька внесено за вказівкою заявниці (а.с.а.с.5, 26 ). Копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №368971, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 21 жовтня 2013 року підтверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.6). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК). За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст.128 СК). Підставою для визнання батьківства, згідно з ч.2 ст.128 СК України, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. З урахуванням того, що при народженні дитини [PERSON] запис про батька вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при відсутності можливості подання на теперішній час, після смерті матері дитини, спільної заяви батьків до органу ДРАЦС щодо походження дитини та, беручи до уваги те, що матеріалами справи підтверджується походження дитини саме від позивача [PERSON], зокрема, ідентичні відомості по-батькові дитини з іменем позивача (а.с.5), при необхідності забезпечення права дитини на сім'ю, що необхідно для повного і гармонійного її розвитку, суд вважає, що є достатні підстави для визнання батьківства за позивачем із внесенням відповідних змін до актового запису №96 про народження дитини [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене,

Outcome: approved