Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

11.06.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким розірвати Основний договір № 00227/11 від 06.09.2011 року та договір позики №03/09/11 від 13.10.2011 року з відповідними додатками до них. Стягнути солідарно з Відповідачів на користь позивача заборгованість: за договором позики - 7 666,82 грн., адмінвитрати за Основним договором - 499,95 грн., штрафні санкції за невиконання відповідачем 1 зобов'язань за договором позики - 1000 грн., штрафні санкції за невиконання Відповідачем 1 зобов'язань за Основним договором, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 06 вересня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Економкомфорт» був укладений договір про надання послуг, спрямованих на придбання товару за № 00227/11 з відповідними додатками до нього. Відповідно до умов договору позивач, діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок [PERSON], здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару чи надання йому відповідної суми у позику на умовах та в порядку, визначених додатком № 2 до цього договору, а відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати Адміністратору відповідні Чисті платежі, за рахунок яких здійснюється оплата товару чи надається відповідна сума у позику та Адміністративні витрати, що є платою за послуги Адміністратора з організації діяльності програми (п.п. 2.1.1 Основного договору). Позивач також зазначає, що 13 жовтня 2011 року між [PERSON] то ТОВ «Економкомфорт» був укладений додаток № 3 до Основного договору та відповідний договір позики № 03/09/11 з додатком № 1. Згідно умов якого [PERSON] отримав грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності у сумі 10 000 гривень. Крім того, позивач зазначає, що в забезпечення виконання своїх договірних зобов'язань [PERSON] по укладених договорам, між ТОВ «Економкомфорт», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 13.10.2011 року, відповідно до якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] та солідарно відповідає перед ТОВ «Економкомфорт» за його зобов'язаннями щодо повернення суми позики. Позивач вказує на те, що з березня 2012 року [PERSON] почав порушувати графік погашення позики, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладання не заявляли. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що 06 вересня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Економкомфорт» був укладений договір про надання послуг, спрямованих на придбання товару за № 00227/11 з відповідними додатками до нього. Відповідно до умов договору позивач, діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок [PERSON], здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару чи надання йому відповідної суми у позику на умовах та в порядку, визначених додатком № 2 до цього договору, а відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати Адміністратору відповідні Чисті платежі, за рахунок яких здійснюється оплата товару чи надається відповідна сума у позику та Адміністративні витрати, що є платою за послуги Адміністратора з організації діяльності програми (п.п. 2.1.1 Основного договору). 13 жовтня 2011 року між [PERSON] то ТОВ «Економкомфорт» був укладений додаток № 3 до Основного договору та відповідний договір позики № 03/09/11 з додатком № 1. Згідно п. 1.1 зазначеного договору позики та додатку № 3 до Основного договору [PERSON] отримав грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності у сумі 10 000 гривень. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до підпунктів «а» та «б» пункту 6.2 додатку № 2 Основного договору та надісланої заявки на участь у Розподілі Свідоцтв відповідач [PERSON] зобов'язаний був сплатити 4 запропонованих основних платежів у розмірі 800 гривень та Товарний платіж у розмірі 350 гривень. Оскільки відповідач [PERSON] не мав змоги оплатити вищезгадані платежі, то на підставі заяв Відповідача вони були вирахувані із суми позики. Таким чином 24.10.2011 року відповідачу [PERSON] було перераховано грошові кошти у розмірі 8850 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 24.10.2011 року. Згідно графіку платежів за договором позики, що містяться в Додатку № 2 а також згідно п. 4.1 додатку до основного договору відповідач [PERSON] починаючи з 15.10.2011 року і до 15.09.2016 року зобов'язаний погашати йому позику рівними частинами по 166,67 гривень щомісячно, та сплачувати адміністративні витрати у розмірі 33,33 гривень до повного погашення наданої позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Однак, з березня 2012 року відповідач [PERSON] почав порушувати графік погашення позики і станом на 31.05.2013 року у нього виникла заборгованість по сплаті щомісячних платежів за договором позики в сумі 2500,05 гривень, а також виникла заборгованість по сплаті адміністративних витрат в сумі 499, 95 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Так, згідно п. 4.2.2. Договору позики у разі порушення позичальником графіку погашення заборгованості позикодавець має право вимагати від нього дострокового погашення всієї суми позики. Станом на 31.05.2013 року залишок неповерненої позики становить 7 666, 82 гривень. Також відповідно до п. 5.3.2 Договору позики у разі прострочення позичальником строків повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю за несвоєчасне повернення грошових коштів штраф у розмірі 10% від суми боргового зобов'язання, зафіксованого в додатку № 1 до цього договору, що становить 10 000 х 10% = 1 000 гривень. Крім цього, згідно п. 10.3 Додатку № 2 до основного договору, якщо учасник не задовольнить платіжну вимогу Адміністратора у встановлений строк, він сплачує штраф у розмірі 20% від суми боргового зобов'язання. Відповідно до додатку № 3 до Основного договору Учаснику була перерахована позика в сумі 8 850 грн, отже штрафні санкції становлять 8 850 грн х 20% = 1 770 гривень. Таким чином, станом на 31.05.2013 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить: - За договором позики - 7 666, 82 гривень; - Адмінвитрати за основним договором - 499, 95 гривень; - Штрафні санкції за невиконання Відповідачем [PERSON] зобов'язань за договором позики - 1000 гривень; - Штрафні санкції за невиконання Відповідачем [PERSON] зобов'язань за Основним договором - 1740 гривень. Також в забезпечення виконання своїх договірних зобов'язань [PERSON] по укладених договорам, між ТОВ «Економкомфорт», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 13.10.2011 року, відповідно до якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] та солідарно відповідає перед ТОВ «Економкомфорт» за його зобов'язаннями щодо повернення суми позики, виконання зобов'язань за Основним договором, договором позики, а також сплати можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором позики та Основним договором. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (договір позики) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним вважається таке порушення стороною Договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала про укладанні договору. Суд звертає увагу на те, що позивачем ТОВ «Економкомфорт» було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved