Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

10 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення часу та місця зустрічей з дитиною [PERSON], [INFO]. 23 травня позивач уточнив свої позовні вимоги та просив зобов'язати [PERSON] надавати йому можливість спілкуватися з сином [PERSON] , [INFO]; визначити спосіб участі його , як батька у вихованні дитини , а саме надати йому систематичні побачення з малолітньою дитиною за місцем на його розсуд з можливістю відвідування дитиною його місця проживання кожної суботи та неділі, у період щорічної відпустки, яка складає 24 календарних дня , та у державні святкові дні. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11 вересня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] , про що було видано свідоцтво про шлюб сері я [NUMBER] Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , про що в книзі реєстрації шлюбів 11 вересня 2009 року зроблено відповідний запис №524. Від цього шлюбу у них є дитина , син [PERSON], [INFO], що на даний момент проживає із матір'ю . Після тривалого часу проживання з дружиною однією сім'єю, спільне життя у них не склалося та було фактично припинено. Тому 7 липня 2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова шлюб між ними було розірвано, та за взаємною згодою між ними їх дитина залишилася проживати з матір'ю. Після розірвання шлюбу відповідачка дозволяла йому бачитися з дитиною, але через деякий час заборонила , посилаючись на те, що дозволить бачити дитини тільки після рішення суду. Він неодноразово намагався вирішити питання щодо побачення з сином , але відповідачка перешкоджає йому усіма способами та не дозволяє йому спілкуватися з дитиною. Згідно діючого законодавства, він як батько виконую обов'язки щодо утримання дитини. У зв'язку з цим, він як батько дуже хвилюється за нормальний та духовний розвиток своєї дитини, так як дитина росте без спілкування з батьком. Він працює у приватному підприємстві «ХПТФ» помічником майстра чесального обладнання , та має , якщо треба , вільний графік та два вихідних дня на тиждень. Також він виходить у щорічну відпустку у літній період. Тому вважає , що має достатньо часу для того, щоб бачитися з дитиною. Тобто,він має можливість виходити у відпустку у літній період не менш як на 24 календарних дні, та має право також хоча б цей період провести з сином. Як йому стало відомо майже усі дошкільні навчальні заклади закриваються на літній період, тобто у його сина є дуже багато часу для того щоб проводити з ним час. Літній період, являється оздоровчим періодом, тому він з сином буде виїжджати до оздоровчих юнацьких таборів, до моря чи в інші місця для його відпочинку та розвитку. В країні є багато державних святкових днів , які є вихідними днями та згідно діючого законодавства інколи їхній період встановлюється більше чотирьох днів. Тому він вважає , що в ці дні він також має право проводити зі своїм сином. Згідно акту обстеження житлових умов за адресою де він проживає , для дитини є кімната , яка облаштована необхідними меблями. Взаємовідносини між членами родини теплі, доброзичливі. У зв'язку з чим службою у справах дітей було зроблено висновок, що для виховання , навчання та відпочинку дитини створені усі необхідні умови. Син переїхав з матір'ю з міста Харкова . Йому стало відомо, що вони неодноразово змінювали адреси для проживання, тому, він як батько дуже переживає у яких умовах живе його син, та чи є у нього усе необхідне, а саме те, що є у тій квартирі , в який він проживає та зареєстрований. У його сина є бабуся та дід яких він дуже любить , а вони дуже полюбляють його , але у зв'язку з тим, що син мешкає у іншому місті, та його матір перешкоджає йому бачитись з ним та привозити його до міста Харкова, страждає дитина та він як батько, тому що його син не бачить членів своєї сім'ї та родичів. У судовому засіданні позивач та його представник уточнений позов підтримали у повному обсязі та надали пояснення відповідні вищенаведеному. Відповідачка та її представник позов визнали частково , не заперечували проти спілкування дитини з позивачем , однак вважали, що це спілкування повинно бути таким , як вказано у висновку Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області. А саме надати дозвіл [PERSON] зустрічатися, брати для спільного відпочинку та спілкування малолітнього сина [PERSON], [INFO] в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні дні, в державні святкові дні, в період щорічної відпустки - 1 тиждень, а також відвідування дитину за місцем проживання у будь-який час. Оскільки їй необхідно буде привозити дитину до міста Харкова з Житомирської області , вартість білету на потяг у один кінець повинен оплачувати позивач. Також позивачка та її представник зазначили, що ніякої перешкоди у спілкуванні з сином, позивачу не чиниться, він сам не проявляю ніякої заінтересованості в спілкуванні з сином. Позивач звернувся з зазначеним позовом тільки тому, що бабуся /мати позивача/ дуже любить онука та бажає з ним спілкуватися. Позивачка не заперечує проти спілкування батька, бабусі та дідуся з дитиною. Представник третьої особи - Управління у справах дітей райдержадміністрації Житомирської області Коростишівського району у судове засідання не з'явився, надав суду висновок , в якому зазначив , що доцільним надати дозвіл [PERSON] зустрічатися, брати для спільного відпочинку та спілкування малолітнього сина [PERSON], [INFO] в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні дні, в державні святкові дні, в період щорічної відпустки - 1 тиждень, а також відвідування дитину за місцем проживання у будь-який час. Суд , вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 2 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків , хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків , з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків , хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків , з ким проживає дитина ,чинить перешкоди тому з батьків , хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини/періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо/, місце та час їхнього спілкування . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як встановлено судом та підтверджується документально сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2009 року , який було розірвано 27 лютого 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . /а.с.5/. Після розірвання шлюбу сторони дійшли до згоди, що малолітня дитина буде мешкати разом з матір'ю [PERSON], що підтвердили у зазначеному судовому засіданні . Суд не може погодитися з доводами представника відповідачки, що позивач порушив порядок звернення до суду з зазначеним позовом , оскільки дане питання повинне було бути вирішено спочатку службою у справах дітей. Якщо б позивач не погодився з рішенням служби у справах дітей , він вправі був оскаржити це рішення у суді. З цих підстав , на думку представника відповідачки , позов не може бути задоволений. Позивач проігнорував таку процедуру реалізації прав батьків, звернувся відразу до суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та 16 ЦК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів. За статтею 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування перестало бути обов'язковою досудовою процедурою. Як встановлено судом позивач вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом оскільки відповідачка змінювала місце мешкання та він не міг дізнатися де вона з дитиною мешкає. Зазначене підтвердилося у судовому засіданні . Так, відповідачка вказувала, що мешкає за адресою [ADDRESS], потім змінила місце мешкання та проживає по [ADDRESS]. Про дійсне місце мешкання відповідачки не повідомив і її представник , наполягав , що вона місце мешкання не змінювала. Проте, з листа Служби у справах дітей Коростишівської райдержадміністрації Житомирської області від 5 лютого 2014 року вбачається , що за результатами відвідування за адресою [ADDRESS] [PERSON] не проживає, більше року в даній квартирі проживають квартиранти. Зі слів сусідів громадянку [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] ніколи не бачили. Зазначена справа знаходилася провадженні суду з липня 2013 року , коли відповідачка вже не мешкала за адресою , на яку посилався її представник. За таких обставин , суд не міг отримати висновок служби у справах дітей. З початку 2013 року постійним місцем мешкання малолітньої дитини сторін [PERSON] є місце мешкання матері [ADDRESS]. У цьому місті відповідачка працевлаштована на ДП «Фушет Центр», дитина зарахована до дошкільного навчального закладу ясла-садок №13 «Ялинка» з 2.09.2013 року /а.с. 30,.73/. Батько дитини , позивач у справі постійно мешкає у місті Харкові . Для правильного виховання дітей важно , щоб в їх вихованні приймали участь обоє батьки - і батька, і мати. Усунення одного із батьків від виховання не тільки порушує право цього батька, але й порушує права самої дитини , роблячи його полусиротою при живих батьках. Лише у тих випадках, коли неправильна поведінка батька чи матері, які мешкають окремо при спілкуванні з дитиною може заважати нормальному його вихованню, суд вправі позбавити такого батька права спілкуватися з дитиною. Як вбачається з матеріалів справи ,ніяких доказів , які б стверджували , що негативна поведінка позивача , не дає йому право на спілкування з сином , суду відповідачкою не надана . Суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. При цьому суд враховує малолітній вік дитини , її інтереси, певний режим її дня та харчування, наявність тісного зв'язку з матір'ю та постійне з нею проживання , проживання у іншому місті, перерву у спілкуванні з батьком та вважає з метою недопущення її травмування, що спілкування з батьком повинно проходити відповідно до висновку Коростишівської районної державної адміністрації від 27.06.2014 року . У судовому засіданні позивачка запропонувала можливий варіант спілкування батька з сином, з урахуванням проживання у різних містах, а саме : надати дозвіл [PERSON] зустрічатися, брати для спільного відпочинку та спілкування малолітнього сина [PERSON], [INFO] в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні дні, в державні святкові дні, в період щорічної відпустки - 1 тиждень, а також відвідування дитину за місцем проживання у будь-який час. Оскільки їй необхідно буде привозити дитину до міста Харкова з Житомирської області , вартість білету на потяг у один кінець повинен оплачувати позивач. З такою пропозицією позивач погодився. Коростишівська районна державна адміністрації Житомирської області вважає доцільним надати дозвіл [PERSON] зустрічатися, брати для спільного відпочинку та спілкування малолітнього сина [PERSON], [INFO] в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні дні, в державні святкові дні, в період щорічної відпустки - 1 тиждень, а також відвідування дитину за місцем проживання у будь-який час, про що зазначила у висновку від 27 червня 2014 року. З таким висновком суд погоджується, навпаки заперечує проти запропонованого представником позивача порядку спілкування з сином. Так, позивач просить надати йому систематичні побачення з сином за місцем на його розсуд, з можливістю відвідування дитиною його місця мешкання кожної суботи та неділі, не враховуючи при цьому, що малолітню дитину необхідно буде кожну суботу та неділю привозити з Житомирської області до м. Харкова. У випадку задоволення позову позивача у цій частині , дитина повинна буде переносити часті , довгі /добу/ переїзди на потязі, що суперечить інтересам дитини, вливатиме на стан її здоров'я, визначений режим дня для малолітньої дитини. . Крім того відповідачка повинна буде тратити гроші на часті переїзди, при тому, що вона отримує від позивача щомісяця аліменти на утримання дитини у розмірі 253 грн. .

Outcome: partial