Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

11.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ТОВ - фірма «Атман» про визнання припиненою поруку [PERSON] по Договору поруки №185-08/6 від 24.10.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою «Атман» та [PERSON] (з врахуванням заяви від 06.11.2015 року про зміну предмету позову). В обгрунтування позовних вимог вказує, що 24.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою «Атман» (Боржник) та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки №185-08/6. Згідно даного Договору поруки, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань, в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за Кредитним договором №185-08 від 16.04.2008 року, укладеним між Боржником та Кредитором (далі за текстом - Кредитний договір). Як зазначив представник позивача, відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Останній платіж на погашення кредиту ТОВ - фірма «Атман» здійснено у лютому 2013 року, а сплата відсотків - у жовтні 2013 року, тому, на думку позивача, зобов'язання позивача як поручителя ТОВ - фірми «Атман» за Кредитним договором припинилися щодо погашення кредиту 28.08.2013 року, а щодо сплати відсотків - 30.04.2014 року. Саме до спливу цих строків відповідач мав право звернутися з позовною вимогою до майнового поручителя про виконання ним зобов'язання за Кредитними договорами. Оскільки цього зроблено не було, тому, як зазначає позивач, поруку [PERSON] по Договору поруки №185-08/6 від 24.10.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою «Атман» та [PERSON] слід визнати припиненою. Представник третьої особи в судовому засіданні висловила позицію про необхідність задоволення позову повністю. Представник відповідача - ПАТ «Кредобанк» проти позову заперечив, подавши письмові заперечення, згідно яких, посилаючись на п.4.7 Договору поруки, вважає, що дія Договору поруки припиняється 15.12.2017 року, тому посилання позивача на ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України вважає безпідставним. Заслухавши представників сторін в судовому засіданні, дослідивши надані ними письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою «Атман» (Боржник) та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки №185-08/6. Згідно п.1.1. даного Договору поруки, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань, в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за Кредитним договором №185-08 від 16.04.2008 року, укладеним між Боржником та Кредитором (далі за текстом - Кредитний договір). Кредит відповідно до вищевказаного Кредитного договору надається Позичальнику Кредитором на наступних умовах: Сума кредиту - 157 320,00 євро (сто п'ятдесят сім тисяч триста двадцять євро 00 євроцентів). Строк повернення кредит у - до 15.12.2014 року. Розмір відсоткової ставки втрачається Кредитним договором в розмірі - 12 (дванадцять) % річних. Як встановлено судом, Договором №3 від 24.10.2012 року про внесення змін до Кредитного договору №185-08 від 16.04.2008 року сторони змінили порядок повернення кредиту. Так, пунктом 4 Договору №3 від 24.10.2012 року про внесення змін викладено у новій редакції пункт 5.1. Кредитного договору №185-08 від 16.04.2008 року, а саме: «5.1.Позичальник зобов'язаний повернути відповідачу Кредит у повному обсязі, в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється відповідно до графіку повернення Кредиту: з жовтня 2012 року по квітень 2014 року, щомісячна сума погашення - 2 500,00 євро (19 траншів); з травня 2014 року по червень 2014 року щомісячна сума погашення - 3 500,00 євро (2 транші); з липня 2014 року по вересень 2014 року, щомісячна сума погашення - 6 000,00 євро (3 транші); з жовтня 2014 року по листопад 2014 року, щомісячна сума погашення - 7 000,00 євро (2 транші); грудень 2014 року, сума погашення - залишок заборгованості (1 транш)». Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору №185-08 від 16.04.2008 року з урахуванням змін, внесених Договором №3 від 24.10.2012 року про внесення змін, дата остаточного повернення кредиту - 15 грудня 2014 року. Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд враховує наступне. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ч.1 ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими. З аналізу Договору поруки №185-08/6 від 24.10.2012 року вбачається, що в ньому не вказано строк дії поруки у той спосіб, який передбачений нормами Цивільного кодексу України. Таким чином, умови Договору поруки №185-08/6 від 24.10.2012 року про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, аналіз ч.4 ст.559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії майнової поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Таким чином, аналізуючи ч.4 ст.559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічна позиція зазначена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.09.2014 року (номер в ЄДР судових рішень 40731232), Верховного суду України в постанові від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14 (номер в ЄДР судових рішень 37908433) та постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі 6-263цс15 (номер в ЄДР судових рішень 53068702). Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Пунктом 4 Договору №3 від 24.10.2012 року про внесення змін викладено у новій редакції пункт 5.1. Кредитного договору №185-08 від 16.04.2008 року, а саме: «5.1.Позичальник зобов'язаний повернути відповідачу Кредит у повному обсязі, в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється відповідно до графіку повернення Кредиту: з жовтня 2012 року по квітень 2014 року, щомісячна сума погашення - 2 500,00 євро (19 траншів); з травня 2014 року по червень 2014 року щомісячна сума погашення - 3 500,00 євро (2 транші); з липня 2014 року по вересень 2014 року, щомісячна сума погашення - 6 000,00 євро (3 транші); з жовтня 2014 року по листопад 2014 року, щомісячна сума погашення - 7 000,00 євро (2 транші); грудень 2014 року, сума погашення - залишок заборгованості (1 транш)». Відповідно до п.2.2. Кредитного договору №185-08 від 16.04.2008 року з урахуванням змін, внесених Договором №3 від 24.10.2012 року про внесення змін, дата остаточного повернення кредиту - 15 грудня 2014 року. У даній справі судом встановлено, що згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки, умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як вбачається із заперечень на позов та встановлено судом, ПАТ «Кредобанк» звернувся з позовом до ТОВ-фірми «Атман» та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором 12.02.2015 року. Щодо щомісячних зобов'язань повернення грошових коштів, які не були повернуті ТОВ-фірмою «Атман» до 12.08.2014 року, то порука [PERSON] в цій частині є припиненою в силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку частково задовольнити позов, відповідно суд, не погоджується з позицією представника відповідача, висловлену в судовому засіданні та в поданих запереченнях, щодо відмови в позові в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial