Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Геліос» (далі - ТОВ «Форт Геліос»). Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1992 році мале підприємство «Роксолана», де він був засновником, придбало у рибколгоспу «Чорноморець» гараж з підсобними приміщеннями, розташований по [ADDRESS], в м. Очакові Миколаївської області, який у 1993 році перейшов у його постійне користування, у зв'язку з ліквідацією МП «Роксолана». У 2006 році ТОВ «Форт Геліос» зверталося до суду з позовом про його виселення з гаражу, посилаючись на те, що воно придбало нерухоме майно рибколгоспу «Чорноморець», надавши суду на підтвердження своїх вимог договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 березня 2006 року, акт прийому - передачі нерухомого майна від 01 березня 2006 року та рішення третейського суду від 14 березня 2006 року про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Як в позовній заяві, так і в доданих документах було зазначено склад придбаного майна: установа А-1, прибудови а, а-1, склад Б-1, склад В-1, вбиральня Г-1, льох Д-1, огорожа №1-4, ворота №2, басейн №3, замощення V, тобто гараж у переліку майна не був зазначений. Згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2007 року в задоволенні позову ТОВ «Форт Геліос» було відмовлено з посиланням на недоведеність позивачем факту належності йому спірного гаражу. У червні 2014 році, в судовому засіданні по іншій цивільній справі, йому стало відомо, що маються договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 березня 2006 року, укладений між рибколгоспом «Чорноморець» та ТОВ «Форт Геліос», акт прийому - передачі нерухомого майна від 01 березня 2006 року та рішення третейського суду від 14 березня 2006 року, в яких зазначено інший склад проданого нерухомого майна, а саме: магазин А-1, майстерня Б-1, гараж И-1, сарай Е, сарай Ж, вбиральня З, Л, сарай К, огорожа №1, №4, ворота №2, замощення №1. На підставі останніх документів, які він вважає підробленими, 13 вересня 2013 року було проведено реєстрацію права власності ТОВ «Форт Геліос» на вказане в них майно, в тому числі і на гараж, який перебував у його користуванні. Посилаючись на викладені обставини, просить визнати недійсними договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 березня 2006 року, акт прийому - передачі нерухомого майна від 01 березня 2006 року та рішення постійно діючого третейського суду Миколаївської товарної біржі агропромислового комплексу від 14 березня 2006 року в другій редакції, в яких зазначено, що продавець - колективне риболовецьке господарство «Чорноморець», від імені якого діяла ліквідатор Ратинська С.В., продав, а покупець - ТОВ «Форт «Геліос» купив нерухоме майно, яке складається з наступних об'єктів: магазину А-1, майстерні Б-1, гаражу И-1, сараю Е, сараю Ж, вбиралень З,Л, сараю К, огорож №1, №4, воріт №2, замощення №1, та які були надані до Державної реєстраційної служби для реєстрації права власності на нерухоме майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також вважає, що строк позовної давності для звернення до суду ним не пропущений, оскільки про наявність оспорюваних документів йому стало відомо у червні 2014 року. Представник відповідача - ТОВ «Форт Геліос» Черепенко Р.В. в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що згідно договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року ТОВ «Форт Геліос» придбало у рибколгоспу «Чорноморець нерухоме майно - будівлі і споруди, а саме: магазин А-1, майстерню Б-1, гараж И-1, сарай Е, сарай Ж, вбиральні З,Л, сарай К, огорожі №1, №4, ворота №2, замощення №1, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, [ADDRESS]. Рішенням постійно діючого третейського суду Чорноморської товарної біржі від 14 березня 2006 року вказаний договір визнано дійсним та визнано право власності за ТОВ «Форт Геліос» на вказане вище майно. Право власності ТОВ «Форт Геліос» на вказані будівлі і споруди було зареєстровано в Очаківській міській філії Миколаївського ММБТІ 02 травня 2006 року. Про існування зазначених документів в іншій редакції йому нічого не відомо. Також посилається на те, що [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження наявності у нього права користування спірним гаражем. Крім того, наполягає на застосуванні судом строку позовної давності, який пропущено позивачем без поважних причин, оскільки починаючи з 2006 року, [PERSON] неодноразово направлялись вимоги про звільнення приміщення гаражу, належного ТОВ «Форт Геліос» і з цього часу йому було відомо про існування оскаржуваних документів. Третя особа Ратинська С.В. в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, що є у справі, оглянувши матеріали інвентарної справи № 833, суд дійшов наступного. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2007 року було скасовано рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 травня 2007 року у справі за позовом ТОВ «Форт Геліос» до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом покладення обов'язку на відповідача звільнити нежитлові будівлі і споруди, розташовані у м. Очакові по [ADDRESS], до складу яких входить гараж з підсобними приміщеннями, та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не довів, що є власником спірного гаражу з підсобними приміщеннями та що його право власності на це майно порушено і підлягає захисту. Вказаним рішенням встановлено, що на підставі письмового договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року ТОВ «Форт Геліос» придбало у колективного риболовецького господарства «Чорноморець» (далі - рибколгосп «Чорноморець» )нерухоме майно, яке знаходиться у м. Очакові , [ADDRESS], і складається з наступних об'єктів: установи А-1, прибудови а, а-1, складу Б-1, сараю В-1, вбиральні Г-1, льоху Д-1, огорожі №1-4, воріт №2, басейну №3, замощення №V, загальною площею 718 кв. метрів, в тому числі під двором 418 кв. метрів, під будівлями - 300 кв. метрів. Рішенням постійно діючого третейського суду Чорноморської товарної біржі агропромислового комплексу від 14 березня 2006 року вказаний договір визнано дійсним. Перераховане нерухоме майно на підставі зазначеного договору та рішення третейського суду зареєстровано Очаківською міською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації на право власності за позивачем. Вказані споруди зазначені в плані земельної ділянки, складеному 10 березня 1956 року. Також цим рішенням встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30 березня 1992 року риболовецький колгосп «Чорноморець» продав малому підприємству «Роксолана» гараж із всіма підсобними приміщеннями вартістю 486000крб. Після ліквідації МП «Роксолана» гараж знаходиться в користуванні [PERSON], який був засновником МП «Роксолана» (а.с.25-26). В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України вищевказані обставини, встановлені рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2007 року, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, оскільки в ній беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Крім того, зазначені вище обставини також підтверджуються матеріалами оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи № 833, заведеної щодо об'єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, [ADDRESS]. Так, з матеріалів вказаної інвентарної справи вбачається, що згідно заяви ТОВ «Форт Геліос» від 28 квітня 2006 року, Очаківською міською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 02 травня 2006 року проведено реєстрацію права власності ТОВ «Форт Геліос» на нежитлові будівлі та споруди за вищевказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року, акту приймання передачі від 01 березня 2006 року та рішення постійно діючого Третейського суду Чорноморської товарної біржі агропромислового комплексу (далі - третейського суду) від 14 березня 2006 року. При цьому, до заяви було додано копію вказаного рішення третейського суду, відповідність якої оригіналу засвідчена 25 квітня 2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. З копії вказаного рішення слідує, що третейський суд задовольнив позовну заяву ТОВ «Форт Геліос» у повному обсязі, визнав дійсним договір купівлі-продажу майна від 01 березня 2006 року, укладений з рибколгоспом «Чорноморець», та визнав за ТОВ «Форт Геліос» право власності на будівлі і споруди, які складаються з наступних об'єктів: установи А-1, прибудови а, а-1, складу Б-1, сараю В-1, вбиральні Г-1, льоху Д-1, огорожі №1-4, воріт №2, басейну №3, замощення №V, загальною площею 718 кв. метрів, в тому числі під двором 418 кв. метрів, під будівлями - 300 кв. метрів (житлові - 198, нежитлові - 102 кв.метри), і знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, [ADDRESS]. Також в матеріалах інвентарної справи наявні копії договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року, укладеного між ТОВ «Форт Геліос» та рибколгоспом «Чорноморець» та акту прийому - передачі майна від 01 березня 2006 року, в яких зазначено такі ж об'єкти нерухомого майна, як і у вищевказаній копії рішення третейського суду. Реєстрація права власності на нежитлові будівлі і споруди, розташовані [ADDRESS] в м. Очакові за ТОВ «Форт Гелоіс» проведена Очаківською філією МБТІ 02 травня 2006 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 травня 2006 року №10527972 (а.с № 51). Про проведення Очаківською філією МБТІ реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за ТОВ «Форт Геліос» саме на підставі вищевказаних документів свідчить також той факт, що на їх копіях, завірених керівниками підприємств та скріплених мокрими печатками, мається штамп Очаківської філії МБТІ про проведення реєстрації в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 02 травня 2006 року (а.с.113-119). В подальшому, Очаківські філії МБТІ були надані копії договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року, акт прийому-передачі від 01 березня 2006 року та рішення третейського суду від 14 березня 2006 року, в яких зазначено інший перелік об'єктів, придбаних ТОВ «Форт Геліос» у рибколгоспу «Чорноморець», а саме: магазин (А-1), майстерня (Б-1), гараж (И-1), сарай (Е), сарай (Ж), вбиральня (З,Л), сарай (К), огорожа (№1, №4), ворота (№2), замощення (№1) (а.с.47-50). Вищевказані обставини також підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка начальник Очаківської філії ММБТІ [PERSON]., а також пояснила, що згідно архівних даних, первинна інвентаризація нерухомого майна за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, [ADDRESS], проводилася 23 жовтня 1951 року. Поточні інвентаризації проводилися 10 липня 1956 року, 31 жовтня 2005 року, 20 грудня 2006 року. Гараж (И-1) обміряний та внесений в генплан земельної ділянки 20 грудня 2006 року. До грудня 2006 року в описі інвентарної справи гараж И-1 відсутній. З викладеного вбачається, що при укладенні договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року, акту прийому - передачі від 01 березня 2006 року, при ухваленні рішення третейського суду від 14 березня 2006 року та при проведенні Очаківською міською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 02 травня 2006 року реєстрації права власності ТОВ «Форт Геліос» на будівлі та споруди, розташовані за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, [ADDRESS], гараж И-1 не значився в переліку цих об'єктів та маються розбіжності щодо іншого складу майна. Таким чином, спірний гараж И-1 не міг бути включений як об'єкт нерухомого майна до договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року та акту прийому-передачі нерухомого майна від 01 березня 2006 року. Разом з тим, на запит суду під час розгляду цієї справи Третейським судом Чорноморської товарної біржі агропромислового комплексу м. Миколаїв надано копії рішення третейського суду від 14 березня 2006 року, договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року, акту прийому-передачі від 01 березня 2006 року, відповідно до яких за ТОВ «Форт Геліос» визнано право власності на магазин А-1, майстерню Б-1, гараж И-1, сарай Е, сарай Ж, вбиральню З, Л, сарай К, огорожу №1, №4, ворота №2, замощення №1, тобто на майно, яке було визначене при інвентаризації, проведеній вже після укладення договору купівлі-продажу та ухвалення рішення третейського суду, а саме 20 грудня 2006 року. Викладені обставини вказують на те, що договір купівлі-продажу від 01 березня 2006 року, акт прийому-передачі нерухомого майна від 01 березня 2006 року та рішення третейського суду від 14 березня 2006 року, були надані в БТІ на заміну первинних вказаних документів, із зазначенням іншого складу майна. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 березня 2006 року у другій редакції, з включенням до об'єктів нерухомого майна гаражу літ. И-1, фактично не укладався, оскільки вказаний гараж на момент укладення угоди, як встановлено вище, не значився в переліку цих об'єктів. А тому посилання позивача на підміну документів суд вважає обґрунтованими. Твердження представника позивача про пропуск [PERSON] строку позовної давності для звернення до суду, суд вважає безпідставними, оскільки за твердженням позивача, йому стало відомо про існування оспорюваних документів в новій редакції у червні 2014 року. Доказів того, що позивач був ознайомлений з цими документами раніше, суду не надано. Посилання представника відповідача на направлення [PERSON], починаючи з 2006 року, листів з вимогами про звільнення приміщення гаражу, суд не може вважати доказами обізнаності останнього з існуванням оспорюваних документів. Разом з тим, спосіб захисту порушених прав, обраний позивачем, суд вважає невірним, і підробка, на яку він вказує, не є правовою підставою для визнання недійсним цього правочину та акту прийому-передачі нерухомого майна, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має учинятися в формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) зазначених вище вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Крім того, рішення третейського суду не є правочином та діючим законодавством не передбачено можливість визнання його недійсним. Таке рішення, у відповідності зі ст. 389-1 ЦПК України може бути скасоване з підстав, передбачених ст.389-5 цього Кодексу за заявою сторони, третьої особи, а також осіб, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обов'язки. При цьому, заява подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за обраним ним способом захисту та в межах заявленого позову до ТОВ «Форт Геліос» задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed