Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

11.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.07.2010 року відповідач позичила в неї гроші в сумі 18000,00 грн., які вона зобов'язана повернути до 18.07.2011 року. Протягом року [PERSON] повернула їй 8000,00 грн. Коли строк позики закінчився, вона звернулася до відповідача з проханням повернути залишок боргу в сумі 10000,00 грн., однак відповідач борг не повертає посилаючись на відсутність коштів. Вказані обставини змусили її звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені обставини. Просить позов задовольнити. Стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 10 000 грн. та три проценти річних. Відповідач позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено договір позики в письмовій формі, відповідно до якого відповідач [PERSON] позичила у позивача [PERSON] 13.07.2010 року гроші в сумі 18 000 грн., які зобов'язалася повернути до 18.07.2011 року, що підтверджується розпискою, даною [PERSON] про отримання грошей. (а.с.3). Також встановлено, що частину боргу в сумі 8000,00 грн. відповідач повернула. Решта боргу в сумі 10 000 грн. у встановлений строк позивачу не повернута, а тому підлягає примусовому стягненню з відповідача. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 10 000 грн. та три проценти річних за період з липня 2011 року по липень 2014 року, що складає 900 грн..(Розрахунок 3 % річних розраховується за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, а тому : 10000 х 3 х 1095 / 365 / 100 = 900 грн.) Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем належним чином підтверджені по справі судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved