Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

11 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від 01.12.2014 року по 31.07.2015 року позивач працював у відповідача на посаді головного інженера проектів. 31.07.2015 року позивача було звільнено за власним бажанням. Між тим, під час звільнення відповідачем було порушено трудове законодавство, яке полягає у несплаті позивачу заборгованості по заробітній платі. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення такої заборгованості в сумі 25\~118,41 грн., середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період від 01.08.2015 року по 24.10.2016 року в сумі 58\~286,67 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 15\~000,00 грн. Позов неодноразово уточнювався (а.с.а.с. 1, 2, 53, 148 151). У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов. Представник відповідача до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач за наказом (розпорядженням) від 01.12.2014 року №85-к працював у відповідача на посаді головного інженера проектів відділу «Бюро ГІПів» з окладом у розмірі 2\~900,00 грн. (а.с.а.с. 4, 5, 32, 64). 31 липня 2015 року на підставі наказу №36-к позивача було звільнено за власним бажанням (а.с.а.с. 4, 5, 33). Під час звільнення відповідач не сплатив позивачеві усі належні останньому кошти (а.с. 3). 17 травня 2016 року відповідач сплатив позивачеві в рахунок заборгованості 13\~950,92 грн. (а.с. 38). Відповідно до частин 2 4 статті 97 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Згідно зі статтею 98 КЗпП оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. У відповідності з преамбулою статуту відповідача, затвердженого Міністерством сільського господарства і продовольства України 29.07.1993 року, він заснований на державній (59,55%) та кооперативній (40,45%) власності і входить до складу обєднання «УкрНДІагропроект», що підпорядковане Міністерству сільського господарства і продовольства України (а.с. 41). 20 грудня 2013 року між Міністерством аграрної політики та продовольства України, Всеукраїнським обєднанням організації роботодавців «Федерація роботодавців агропромислового комплексу та продовольства України» та Профспілками працівників агропромислового комплексу України було укладено галузеву угоду на 2014 2016 роки, зареєстровану Міністерством соціальної політики України 16.01.2014 року. Пунктом 1.4 галузевої угоди передбачено, що положення і норми угоди діють безпосередньо і є обовязковими для всіх субєктів, що перебувають у сфері діє сторін, які підписали угоду. Ця угода є основою для розроблення та укладання колективних договорів підприємств. Таким чином, дія вказаної галузевої угоди безумовно поширюється на діяльність відповідача, який при встановленні розмірів окладів своїм працівникам зобовязаний діяти відповідно до неї. Відповідно до пунктів 5.4, 5.7 галузевої угоди мінімальний посадовий оклад техніка всіх спеціальностей (без категорії) установлено на рівні тарифної ставки робітника третього розряду основного виробництва відповідної галузі в розрахунку на місяць (1,2). Установлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців госпрозрахункових, науково-дослідних, конструкторських, технологічних, проектних, вишукувальних та інших наукових організацій до посадового окладу техніка всіх спеціальностей (без категорії) згідно з додатком 5 (2,36). Ураховуючи викладене, мінімальний оклад головного інженеру проектів станом на грудень 2014 року складав 3\~449,38 грн. (менше за встановлений при прийнятті на роботу на 549,38 грн.) відповідно до наступного розрахунку: 1\~218,00 х 1,2 х 2,36 = 3\~449,38, де: -1\~218,00 розмір мінімальної заробітної плати; -1,2 коефіцієнт за додатком 1 до галузевої угоди; -2,36 коефіцієнт за додатком 5 галузевої угоди. Крім того, згідно з додатком 6 до галузевої угоди за нагородження працівника відзнакою Міністерства аграрної політики України «Знак пошани» йому сплачується доплата у розмірі 15% посадового окладу (тарифної ставки). Судом встановлено, що наказом Міністерства аграрної політики України від 15.06.2006 року №375-к позивача було нагороджено трудовою відзнакою «Знак пошани», про що свідчать данні особистої справи позивача та зміст його трудової книжки (а.с. 54). Відтак, в коло обовязків відповідача також входила сплата позивачеві 15% посадового окладу, яка дорівнює 517,41 грн., відповідно до наступного розрахунку: 3\~449,38 х 15% = 517,41, де 3\~449,38 посадовий оклад позивача за галузевою угодою. У відповідності з частиною 1 статті 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтями 2, 3 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Аналіз змісту приведених норм свідчить про те, що позов у частині, що стосується нарахування та правильності обрахунку компенсації за у зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати позивачеві в сумі 7\~285,55 грн. (а.с. 150-звор.), є обґрунтованим. Таким чином, заборгованість по заробітній платі позивача на день його звільнення, що підлягає стягненню, складає 25\~118,41 грн. , відповідно до наступного розрахунку: 31\~791,78 + 7\~285,55 13\~958,92 = 39 077,33, де: -31\~791,78 заборгованість по заробітній платі (а.с. 150); -7\~285,55 компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати; -13\~958,92 сума заробітної плати, сплаченої позивачеві 17.05.2016 року. Крім того, суд вважає, що за період затримки розрахунку при звільненні (від 01.08.2015 року по 24.10.2016 року) з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 58 286,67 грн. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Розрахунок середнього заробітку виконано згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП і за процедурою, визначеною Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі Порядок). Середньоденна заробітна плата позивача складає 188,63 грн., відповідно до наступного розрахунку: (3\~966,59 + 2\~069,52) ? 32 = 188,63, де: -3\~966,59 заробітна плата за червень 2015 року; -2\~069,52 заробітна плата за липень 2015 року; -32 кількість робочих днів у червні та липні 2015 року (а.с.а.с. 34, 35). Середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні обраховано наступним чином: 188,63 х 309 = 58\~286,67, де: -188,63 середньоденна заробітна плата; -309 кількість робочих днів у період від 01.08.2015 року по 24.10.2016 року. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 2371 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Ураховуючи положення цієї норми, співвідношуючи їх зі встановленими в засіданні обставинами й фактами, суд вважає, що вони свідчать про наявність у діях відповідача безперечної вини у порушенні права позивача на своєчасне одержання заробітної плати, одержання її у розмірі, встановленому галузевою угодою тощо. Між тим, ураховуючи те, що в суді знайшли своє підтвердження не всі факти, на які послався позивач, вимога про відшкодування моральної шкоди може бути задоволена лише в сумі 3\~000,00 грн. За правилами статті 367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 1 385,25 грн.

Outcome: partial