overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 7 серпня 1993 року він уклав шлюб із відповідачем, який зареєстрований Липоводолинським районним відділом запису актів громадянського стану в Сумській області. Мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, міцної сім'ї створити не змогли через різні погяди на сімейне життя та обов'язки. В сім'ї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. На даний час спільно не проживають вже протягом 2-х років, ніяких стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Надання строку для примирення та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 7 серпня 1993 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано Липоводолинським районним відділом запису актів громадянського стану в Сумській області, актовий запис № 38 (а.с. 7). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14 січня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя не склалось через різні погляд на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд розірвати шлюб. Відповідач подала до суду ідентичну заяву, в якій позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. . Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2017 року. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та сторонами не заперечуються. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 6 травня 2018 року, спільного господарства не ведуть, наміру та бажання спільно проживати не мають, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.03.2004 року вони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 36. Від проживання у шлюбі у них є донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення та збереження сімї неможливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою позивача, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 16.03.2004 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 36. У позивача і відповідача є донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї неможливе. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 097921 від 16.03.2004р., свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 178360 від 01.10.2004р. За таких обставин, відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною заявою в якій зазначила, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2013 року її батька [PERSON] визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено її опікуном над ним. З 2013 року вона сумлінно виконувала обовязки опікуна. Однак, в звязку із зміною сімейних обставин позивач на даний час і в подальшому не має можливості виконувати обовязки опікуна, у звязку з чим просить: «Постановити рішення, яким звільнити мене [PERSON] від виконання обовязків опікуна відносно недієздатного [PERSON], 16.04.1951 р. н.». У судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала із зазначених підстав. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти заяви, посилаючись на те, що заявниця повинна влаштувати підопічного до медичного закладу. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про обґрунтованість заяви виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2013 року [PERSON] визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено його опікуном дочку [PERSON] (а. с. 5-6). Відповідно до ч.1 ст.75 Цивільного кодексу України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. 11.07.2018 [PERSON] звернулась із заявою про звільнення від повноважень опікуна, у звязку з сімейними обставинами і неможливістю подальшого виконання обовязків опікуна. Відповідно до ст.63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її згодою. Тому продовження опіки (піклування) проти волі опікуна чи піклувальника є недоцільним. В звязку з викладеним, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] і тому задовольняє її в повному обсязі. Суд не приймає до уваги посилання представника зацікавленої особи на те, що [PERSON] повинна влаштувати підопічного до закладу охорони здоровя, оскільки такого обовязку чинним законодавством не передбачено. Натомість, відповідно до ст.65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, у звязку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що з дня вступу рішення в законну силу і до призначення опікуна, опіку над [PERSON], [INFO], здійснює орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 12 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис №132. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав якими обгрунтовується позовна заява. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що він позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 березня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис №132 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають трьох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 12, 13, 14). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2012 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно. На даний час вона не має постійної роботи, витрачає чимало коштів на оздоровлення та розвиток сина, у той час як матеріальне становище відповідача поліпшилось і як їй стало відомо, він придбав автомобіль. Посилаючись на викладені обставини, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь, до 2 000 грн щомісячно. Позивачка до суду не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який вказала позивачка, але він погоджується сплачувати аліменти в сумі 1 100 грн щомісячно. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2012 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON],\~[INFO],\~щомісячно до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~500\~грн(а. с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, згідно зі ст. 182 СК України є: стан здоровя та матеріальне положення дитини; стан здоровя та матеріальне положення платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини та інші обставини, які мають суттєве значення. Суд не бере до уваги посилання позивачки на поліпшення майнового стану відповідача, оскільки нею не наведено достатніх доказів на підтвердження даного факту. Виходячи із встановлених обставин та вимог закону, суд дійшов висновку, що сума 2000 грн, заявлена позивачкою, є надто завищеною, та стягнення аліментів в цьому розмірі порушуватиме інтереси відповідача. Суд вважає, що з останнього слід стягувати аліменти на утримання дитини щомісячно в сумі по 1 100 грн, з якою він погодився. Це відповідатиме засадам справедливості та розумності. Сторонам суд розяснює, що згідно із ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 10 березня 2017 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований Липоводолинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя. Проживають окремо, ніяких стосунків не підтримують. Примирення та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Збереженя шлюбу суперечить її інтересам та інтересам родини. Позивач в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 10 березня 2017 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано Липоводолинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 11 (а.с. 4). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьками якого записані сторони по справі (а.с. 5). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України за клопотанням позивача після розірвання шлюбу їй необхідно залишити дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 квітня 2015 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що сімейне життя не склалось, сторони мають різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, сторони однією сімєю не проживають, мають різний бюджет, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просить судові витрати залишити за нею. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 15 квітня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 20, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Сторони спільних дітей не мають. На час розгляду справи майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved