overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

10 серпня 2016 року позивач звернулася до Краснокутського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 29 вересня 1980 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають двох дітей, які вже повнолітні та проживають окремо. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сімю сторони не мають, в звязку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву де просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання в судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином та в установлений законом строк відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

10 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що вона разом з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29.06.2016 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо, участі в житті дитини, його вихованні не приймає. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами шлюб розірвано рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29.06.2016 року (а.с.5). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-НО № 549147 (а.с.4). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, не приймає ніякої участі в його житті та вихованні. Дитина мешкає разом з матірю та повністю знаходиться на її утриманні. Суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

10 серпня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказала, що 25 липня 2008року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] народження, яка проживає разом з позивачем та утримується за її рахунок. В даний час відповідач проживає окремо, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача. Посилаючись на викладене позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 25 липня 2008року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], цей шлюб було розірвано 17 грудня 2013року, що підтверджується копією рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області №482/2360/13-ц. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] народження (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 13.03.2009 року). Малолітня [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Новоодеської міської ради №18321 від 04.08.2016року У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог - 10.08.2016року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

10 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, направила до суду заяву відповідно до якої позов підтримала повністю, просить провести розгляд справи без її участі. Зазначила, що 22 грудня 2011 року виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу народилася дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Просить при розірванні шлюбу дитину залишити проживати з нею та залишити їй прізвище набуте у шлюбі - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, в заяві, яку направив до суду позов визнав повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 22.12.2011 року перебувають у шлюбі. ( а.с.5). У сторін є дитина [PERSON] [INFO]. ( а.с. 5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

10 серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 березня 1997 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Тузлівською сільською радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області, актовий запис зроблено за №1. Від подружнього життя сторони мають двох дітей, які досягли повноліття. Позивачка вказує, що протягом року вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Причиною розпаду сімї стали постійні непорозуміння між сторонами по справі з різних причин, які негативно позначилися на їх взаємовідносинах, а врешті призвели до розриву сімейних відносин. Позивачка вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, адже сторони по справі фактично стали чужими один для одного, тому вона впевнена, що такий сімейний союз не принесе нікому щастя, а навпаки лише травмуватиме обох, суперечитиме їхнім інтересам. Примирення між сторонами неможливе, а тому позивачка звертається до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.5). Відповідач, [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.12). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №039002 від 08.03.1997 року (а.с.4), видно, що 08 березня 1997 року Тузлівською сільською радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №1. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «Коломієць». Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 08 березня 1997 року сторони по справі уклали шлюб, який було зареєстровано Тузлівською сільською радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області, актовий запис зроблено за №1. Від подружнього життя сторони мають двох дітей, що досягли повноліття. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, сторони по справі мешкають окремо протягом року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного бюджету не мають. Позивачка у збереженні шлюбу сенсу не бачить. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, відносини між сторонами зіпсувалися, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

10 серпня 2016 року територіальна громада с. Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області звернулась до суду з заявою про визнання спадщини померлої [PERSON] відумерлою, мотивуючи тим, що після смерті [PERSON], яка померла 28 лютого 2005 року, залишилася спадщина у вигляді земельної ділянкі площею № 115, площею 1,4786 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв. Просили визнати спадщину, а саме земельну ділянку, відумерлою та передати її територіальній громаді с. Привороття. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив заявлені вимоги задовольнити. Суд,вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка проживала в [INFO], померла 28 лютого 2005 року у віці 75 років, місце смерті с. Привороття Брусилівського району Житомирської області( а.с.21-22). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась( а.с.7). Згідно копії державного акта на право приватної власності на земельну ділянку № 115, площею 1,4786 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, померла [PERSON] була власником вказаної земельної ділянки( а.с.5).. Згідно зі ст.1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.10 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що суд приходить до висновку, що є достатні дані для визнання спадщини померлої [PERSON] відумерлою. На підставі ст.1277 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

10 серпня 2016 року у суд з позовною заявою звернувся [PERSON]. Просить визнати за ним право власності у порядку успадкування на нерухоме майно, що знаходиться по [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] після смерті мами - [PERSON] -- залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушений звернутись до суду. На призначену дату попереднього судового засідання позивач не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. У матеріалах цивільної справи наявні заяви відповідачів про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 26 вересня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення справ та побуту. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення справ та побуту. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

10 серпня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 26 серпня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї, ведення господарства, утримання та виховання доньки. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, однак у прохальній частині позову просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2011 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії 1-ЖС № 092091 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], 20 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ЖС № 177452 (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї, ведення господарства, утримання та виховання доньки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved