Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

10 лютого 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» (далі [PERSON]) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та пені. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно кредитного договору за №014/10-2/294 від 18 лютого 2008 року, укладеного між Банком та [PERSON], останньому був наданий кредит у сумі 257133 доларів США строком погашення до 18 лютого 2018 року зі сплатою 12,75% річних за користування кредитом. Згідно умов цього договору та додаткових угод №1 від 30 вересня 2009 року, №014/10-2/294/1 від 9 березня 2010 року, №014/10-2/294/2 від 17 червня 2010 року відповідач зобов'язався щомісяця погашати кредит та відсотки за користування кредитом згідно графіку. Зазначав, що станом на 26 січня 2015 року відповідач не виконав умови погашення кредиту і заборгованість перед позивачем становить 118020,63 доларів США, яку просив стягнути з відповідача, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи судом. Тому суд, під час вирішення справи, керується заперечення відповідача, наведеними у заяві про перегляд заочного рішення у цій справі від 20.03.2015 року, які стосуються недоведеності розміру заборгованості та нарахування штрафних санкцій всупереч вимогам законодавства (а.с.90-92). Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми та відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі\~\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору за №014/10-2/294 від 18 лютого 2008 року, укладеного між Банком та [PERSON], останньому був наданий кредит у сумі 257133 доларів США строком погашення до 18 лютого 2018 року зі сплатою 12,75% річних за користування кредитом. Згідно умов цього договору та додаткових угод №1 від 30 вересня 2009 року, №014/10-2/294/1 від 9 березня 2010 року, №014/10-2/294/2 від 17 червня 2010 року відповідач зобовязався щомісяця погашати кредит та відсотки за користування кредитом згідно графіку (а.с.5-20). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню в строк, встановлений у зобов'язанні. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] свої кредитні зобовязання за договором не виконує, в звязку з чим станом на 26 січня 2015 року має заборгованість у розмірі 117204,23 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 109104,73 долари США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 8099,5 доларів США, що підтверджуються розрахунком позивача, який відповідачем не спростований (а.с.21-22). Щодо нарахування пені за порушення строків погашення кредиту та відсотків в розмірі 816,4 доларів США, суд вважає неправомірним нарахування позивачем цієї неустойки, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Ватутіна, 51, тобто на тимчасово непідконтрольній території. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року №1053-р м. Макіївка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено місто Макіївка Донецької області. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору в сумі 3654,00 грн. (а.с.1).

Outcome: partial