overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

10.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 28.02.2014року знаходиться у шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 28.02.2014 знаходяться у шлюбі (а.с.5), від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає позивачу, хоча відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 487,20 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя. Позивач у поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач у поданій до суду заяві просила розглядати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.02.2000 року, від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів та взаємне непорозуміння. На час розгляду справи подружжя досягло взаємної згоди щодо розлучення . Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 16.05.2014 року було укладено кредитний договір № 500484858. Відповідно до умов зазначеного договору позивач зобовязується надати відповідачу кредит у сумі 45772,58 грн., а відповідач в свою чергу зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі62308,76 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача своєю заявою просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] 16.05.2014 року було укладено кредитний договір № 500484858, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 45772,58 грн., з процентною стакою за користування кредитом 17,99% з кінцевою датою повернення 19.05.2016 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позивач виконав взяті на себе зобовязання, надавши відповідачці кредит у сумі 45772,58 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За\~ст. 549 ЦК України, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). У порушення умов Договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 26.10.2015 року відповідно до розрахунку загальна заборгованість становить 62308,76 грн., що складається з: заборгованості за кредитом39140,32 грн.; заборгованості за відсотками 7477,44 грн.; по комісії 13091,00 грн., розмір неустойки (штраф) 2600,00 грн. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати в сумі 1218,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою одружилися 11 серпня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, на примирення позивач не згоден. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позивач у попереднє судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка у попереднє судове засідання не зявилася, але надала заяву до суду, що позов визнала в повному обсязі та просила справу слухати у її відсутність. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.08.2001 року у відділі РАГС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №580, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 30.11.2010 року в розмірі 15114 грн 10 коп., а також 1218 грн у відшкодування понесених судових витрат. Одночасно представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 30.11.2010 року сторони уклали кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2015 року складає 15114 грн 10 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 6394 грн 14 коп., заборгованість по сплаті відсотків 7524 грн 05 коп., штраф 1195 грн 91 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4, 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Отже, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної ради м.Дзержинська Донецької області, в якому ставить питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.10.2006 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй на праві приватної власності. До спадкового майна увійшов житловий будинок № 34, по вул. Миру, с. Щербинівка, м. Дзержинськ, єдиною спадкоємицею матері за заповітом є вона, але на теперішній час нею пропущено строк для звернення до нотаріальної контори, у звязку з тим, що вона тривалий час проживала та працювала за межами м. Дзержинська та не могла вчасно звернутись із відповідною заявою за оформлення спадщини. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Донецької області до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача, оскільки вони обґрунтовані та доведені матеріалами по справі, а саме: копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 5), копією свідоцтва проу кладення шлюбу, копією заповіту (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті \~матері [PERSON], у звязку із тим, що вона знаходилась за межами м. Дзержинська.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд, оцінивши зазначені позивачем обставини, вважає пропуск строку для прийняття спадщини поважним, позовні вимоги повністю доведеними, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 13). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його дочки (а.с. 14). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у цивільному шлюбі. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює, має постійний заробіток, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю - відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалася на те, що 17.04.1968 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх десяти років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що втратила до відповідача почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.04.1968 року. Від подружнього життя у сторін є двоє повнолітніх дітей. Сімейне життя в сторін не склалося, протягом останніх десяти років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину і встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 08.04.2003 року в справі № 2-249/2003 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 04.03.2003 року до повноліття дитини. На той час відповідач працював, а зараз він не працює і кошти на утримання дитини не сплачує. В звязку з цим позивач прохає винести рішення про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину і стягувати з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги і прохає розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач надіслав до суду телефонограму про визнання позову і прохає розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 08.04.2003 року в справі № 2-249/2003 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 04.03.2003 року до повноліття дитини. Позивач в позовній заяві вказала, що відповідач ніде не працює, аліменти не сплачує. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і суду пояснила, що від спільного шлюбу з відповідачем має малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Вислухав думку сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якої проживає дитина, має незалежно від того чи працює вона й незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, та потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу, оскільки працює. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання слід задовольнити, і з відповідача підлягають стягненню аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

10.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 04.07.2008 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції. У спільному шлюбі народилась донька: [PERSON], [INFO]. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-598/11 шлюб розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою. Усі обов'язки щодо утримання, виховання та забезпечення доньки позивачка несе самостійно. Відповідач ухиляється від обов'язку утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою дитину. З моменту розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не надає. На прохання допомогти матеріально відповідає відмовою. Просить позов задовольнити в повному обсязі стягнувши з відповідача аліменти на дитину. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Судом встановлено, що 04.07.2008 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-598/11, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с. 10-11). З свідоцтва про народження серії 1-КИ № 199611 від 28.10.2008 року встановлено, що 16.10.2008 року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON],\~у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved