Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

12.11.2013 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, вселення у житловий будинок [ADDRESS], посилаючись на те, що житлове домоволодіння належить на праві власності позивачці - 1/8 частина, відповідачу [PERSON] - 3/8 частини, 1/2 частина належить [PERSON] Частки співвласників в натурі не виділені. Оскільки відповідачі чинять перешкоди у здійсненні права власності, зокрема праву користування спірним будинком, позивачка вимушена звертатися до суду. Ухвалою суду від 08.04.2014 р. було закрито провадження по справі за позовом позивачки до [PERSON] на підставі ст. 206 ч. 1 п. 6 ЦПК України, в зв'язку зі смертю відповідачки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що не зважаючи на її численні звернення до відповідачів, їй перешкоджають користуватися житловим будинком та земельною ділянкою, не надають ключі від будинку. Представник відповідача, будучи допитаним в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував, посилався на неможливість вселення позивачки в спірний будинок до вирішення питання щодо реального поділу житлового будинку. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Житлове домоволодіння з надвірними будівлями, яке розташоване [ADDRESS] належить на праві власності: позивачу [PERSON] на підставі рішення Харківського обласного суду від 16.11.1994 р.- 1/8 частина його частина; (а.с.5-17), відповідачу [PERSON] на підставі рішення Харківського обласного суду від 16.11.1994 р. належить 3/8 частин; [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 8-ю ХДНК 12.11.1980 р. за реєстровим № 5-8245, належить 1/2 частина вищевказаного домоволодіння. Частки співвласників в натурі не виділені. [INFO] [PERSON] померла (а.с.55). Відповідно до ст.10 ч.3, 60 ч.1,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК України. Отже, за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі чинили перешкоди позивачці у користуванні своєю власністю, [PERSON] не має можливості самостійно туди вселитися, суд дійшов до висновку про доведеність позовних вимог позивачки й наявність передбачених законом підстав для їх задоволення. Таким чином, заперечення представника відповідача проти задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном, проти вселення співвласника та відсутність виділа в натурі реалізувати свої права при відсутності вільного доступу до належного йому майна (відсутність ключів від приміщення, вчинення скандалів, заміна замків, дверей тощо) є підставою вважати, що співвласники чинили та чинять перешкоди у користуванні належною позивачу власністю. Крім того, відповідач [PERSON] звертався до суду з позовом до позивачки про анулювання спільної дольової власності та припинення її права власності на 1/8 частину в зазначеному житловому будинку, у задоволенні яких рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2013 р. було відмовлено (а.с.25-29). Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР може захистити своє порушене право шляхом вселення, що відповідає ст. 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому порушенню. Оскільки, відповідач позбавляє позивача права користуватись та розпоряджатися спірним домоволодінням, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у спірний будинок та зобов'язати відповідача не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні домоволодінням. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved