Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

11 листопада 2013 року ТОВ Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 04 листопада 2010 року близько 18 години на перехресті вул. Урицького з вул. Стадіонною в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулось зіткнення автомобіля марки «АУДІ», що належить товариству на праві власності, під керуванням водія [PERSON], з автомобілем марки «Шкода Октавія» під керуванням водія [PERSON] Постановою від 20 січня 2012 року слідчого СВ Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві Борисенка О.В. про закриття кримінальної справи № 09-20685 встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ПДР України водієм [PERSON], а саме: п. 1.3.-п. 1.5.; п. 2.3./б/; п. 10.1.; п. 10.4.;п. 16.6.; п.12.1.; п.12.3. Згідно висновку № 1560/11-18 автотехнічної експертизи Київського НДІ судових експертиз від 15 липня 2011 року: «Водій автомобіля Шкода Октавія д.з. № [NUMBER] [PERSON] повинна була у відповідності до вимог п. 16.6. Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, дати дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «АУДІ» отримав механічні ушкодження та згідно висновку № 1905/11-16 автотоварознавчої експертизи Київського НДІ судових експертиз від 20 травня 2011 року матеріальна шкода, завдана володільцеві автомобіля марки «АУДІ» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 208678 гривень 33 копійки. Неодноразові звернення до відповідача з вимогою добровільно відшкодувати суму матеріального збитку залишилися без реагування. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 208678 гривень 33 копійки. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснив суду, що матеріалами справи доводиться вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, тому вона має нести відповідальність за завдану шкоду. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Надав суду письмові заперечення (а.с. 51-52). Пояснив суду, що висновок авто-технічної експертизи не підтверджує наявність у діях водія автомобіля марки «Шкоди» [PERSON] вини у вчинення цієї дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження вини [PERSON] у вчиненні цієї пригоди, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 листопада 2010 року близько 18 години на перехресті вул. Урицького з вул. Стадіонною в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулось зіткнення автомобіля марки «АУДІ», що належить товариству на праві власності, під керуванням водія [PERSON], з автомобілем марки «Шкода Октавія» під керуванням водія [PERSON] ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» є власником автомобіля марки «АУДІ», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 31). Учасниками судового розгляду не оспорювалось, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначений автомобіль отримав механічні ушкодження та згідно висновку № 1905/11-16 судової автотоварознавчої експертизи від 20 травня 2011 року матеріальна шкода становить 208678 гривень 33 копійки (а.с. 22-27). Позивач посилається на те, що відшкодування завданої майнової шкоди має здійснюватись [PERSON], оскільки її вина підтверджується постановою від 20 січня 2012 року ст. слідчого СВ Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві Борисенка О.В. про закриття кримінальної справи № 09-20685 та висновком № 1560/11-18 автотехнічної експертизи від 15 липня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вбачається, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як обов'язкові складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, котра її завдала; причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що Постановою від 20 січня 2012 року ст. слідчого СВ Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві Борисенка О.В. про закриття кримінальної справи № 09-20685 встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ПДР України водієм [PERSON], а саме: п. 1.3.-п. 1.5.; п. 2.3./б/; п. 10.1.; п. 10.4.;п. 16.6.; п.12.1.; п.12.3. та закрито кримінальну справу на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в зв'язку з відсутністю складу злочину (а.с. 3-10). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року скасовано зазначену постанову від 20 січня 2012 року про закриття кримінальної справи і кримінальну справу направлено прокурору Солом'янського району м. Києва для проведення досудового слідства (а.с. 44, 53). Постановою від 29 травня 2014 року заступника начальника Слідчого відділу Солом'янського району м. Києва капітана міліції Соколовського В.Л. закрито кримінальне провадження № 12013110090012394 від 24 жовтня 2013 року в зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України (а.с. 72-77). У постанові встановлено, що проведеним досудовим розслідуванням встановити порушення правил дорожнього руху в діях учасників не представилося можливим. Враховуючи вищевикладене в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 86-96). Згідно висновку № 1560/11-18 автотехнічної експертизи від 15 липня 2011 року, на який посилається позивач як на підставу доведеності вини [PERSON]: Варіант 1. За показами водія автомобіля «Шкода» [PERSON] та свідків [PERSON] і [PERSON] у разі зміни зеленого сигналу світлофора на червоний згідно вимог п. 16.8. Правил дорожнього руху водій автомобіля «Шкода» [PERSON], яка виїхала на перехрещення проїзних частин згідно з сигналом світлофора, що дозволяв рух, повинна була виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Якщо під час виконання водієм автомобіля «Шкода» повороту ліворуч на перехресті для напрямку руху автомобіля «Ауді» вже загорівся червоний сигнал світлофора, водію [PERSON] вимогами п. 8.7.3.е) Правил дорожнього руху заборонявся рух через перехрестя. Дії водія «Ауді» не відповідали вимогам п. 8.7.3.е) Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля «Шкода» [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. 6.8. Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія автомобіля «Ауді» вимогам п. 8.7.3.е) Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв'язку з виникненням ДТП. Варіант 2. За показами водія автомобіля «Ауді» [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] водій автомобіля «Шкода Октавія» [PERSON] повинна була у відповідності до вимог п. 16.6. Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку. Водій автомобіля «Ауді» [PERSON] повинен був у відповідності до вимог п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу. Визначити відповідність або невідповідність дій водія автомобіля «Ауді» вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху і водія «Шкода» вимогам п. 16.8. Правил дорожнього руху не виявляється можливим. Встановити причинний зв'язок між діями водіїв автомобіля «Ауді» [PERSON] та автомобіля «Шкода» [PERSON] не виявляється можливим. Визначити величину швидкості руху автомобілів «Шкода Октавія» та «Ауді» в межах вихідних даних, які містяться в наданих матеріалах, не виявляється можливим (а.с. 12-21). Частиною 1 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що висновок № 1560/11-18 автотехнічної експертизи від 15 липня 2011 року не підтверджує наявність в діях водія «Шкоди» [PERSON] вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 листопада 2010 року. Згідно варіанту 1 у діях водія автомобіля «Шкода» [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. 6.8. Правил дорожнього руху, а у відповідності до варіанту 2 визначити відповідність або невідповідність дій водія автомобіля «Ауді» вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху і водія автомобіля «Шкода» вимогам п. 16.8. Правил дорожнього руху не виявляється можливим. Встановити причинний зв'язок між діями водіїв автомобіля «Ауді» - [PERSON] та автомобіля «Шкода» - [PERSON] не виявляється можливим. Також судом враховується, що предметом дослідження експерта були, як пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, покази їх як свідків так і покази свідків - очевидців дорожньо-транспортної пригоди, які вони навали в кримінальній справі. Свідок [PERSON] зазначив, що він знаходився за кермом свого автомобіля та стояв в крайній смузі по вул. Урицького в місті Києві, на перехресті з вул. Стадіонною. Бачив, як водій [PERSON] здійснювала на перехресті поворот ліворуч. На його думку, водій [PERSON] не бачити автомобіль «Ауді» не могла, а водій [PERSON] до завершення [PERSON] лівого повороту застосував екстрене гальмування, але з-за малої відстані не встиг зупинити свій автомобіль і відбулося зіткнення. Він залишив свої дані водію [PERSON] і поїхав з місця пригоди. Свідок [PERSON] показав, що він їхав в якості пасажира в автомобілі [PERSON] і бачив, що [PERSON] не пропустила їх автомобіль і відбулося зіткнення. Свідок [PERSON] показала, що водій [PERSON] на великій швидкості в»їхав в автомобіль [PERSON] яка здійснювала на перехресті лівий поворот. Свідок [PERSON] показав, що бачив лише факт зіткнення автомобілів. Проаналізувавши всі надані докази, експерт не встановив невідповідність дій відповідача Правилам дорожнього руху. У висновку автотехнічної експертизи від 15 липня 2011 року не зазначено, що саме дії відповідача спричинили дорожньо-транспортну пригоду, а постановою від 29 травня 2014 року заступника начальника слідчого відділу Солом'янського району м. Києва капітана міліції Соколовського В.Л. про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України встановлено, що проведеним досудовим розслідуванням встановити порушення правил дорожнього руху в діях учасників не представилося можливим. Вбачається, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що саме [PERSON] порушила Правила дорожнього руху, та що це порушення призвело до зіткнення автомобілів, як і не надано доказів, що водій [PERSON] виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed