Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

10 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Зірка» (далі - КП «ШКЗ «Зірка») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення по день ухвалення рішення по суті, виходячі із його середньоденної заробітної плати в розмірі 134 гривні 40 копійок. В обґрунтування позову зазначив, що Наказом №206-К від 23.04.2018 був звільнений 23 квітня 2018 року за власним бажанням з роботи на КП «ШКЗ «Зірка»», у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (ст.38 ч.3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). При звільненні відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, яка становила 14420 грн 90 коп., у зв`язку з чим був вимушений звернутись до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. 08 серпня 2019 судом був виданий судовий наказ, яким постановлено стягнути з КП ШКЗ «Зірка» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 14420 грн 90 коп. На даний час вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Шосткинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції. Розрахунок відповідач не провів і на теперішній час, тому позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення по день ухвалення рішення по суті. 07 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. (а.с.29) Станом на 08 січня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача КП «ШКЗ «Зірка» до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією трудової книжки серія [NUMBER] позивач [PERSON] 23 квітня 2018 року на підставі наказу КП «ШКЗ «Зірка» від 23 квітня 2018 року за №206-к був звільнений за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. (а.с.9) З судового наказу виданого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 04 червня 2019 року у справі №589/2411/19 вбачається, що з КП «ШКЗ «Зірка» стягнуто на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 14420 грн 90 коп. (а.с.11) З постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №59820986) Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 16.08.2019 вбачається, що за розглянутою заявою стягувача про примусове виконання судового наказу №589/2411/19 виданого 08 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з КП «ШКЗ «Зірка» заборгованості по заробітній платі в сумі 14420 грн 90 коп. на користь [PERSON] (а.с.12,13) Згідно з довідки виданої КП «ШКЗ «Зірка»» за №117-ВІБ від 13 травня 2019 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 134 грн 40 коп. (а.с.14) Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи або організації чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним органом і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, відповідно до п. 21 вищезазначеної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Як вбачається із довідки КП «ШКЗ «Зірка»» за №117-ВІБ від 13 травня 2019 року розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 134 грн 40 коп. (а.с.14) Таким чином, суд вважає задовільнити позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з відповідача на користь позивача 57254 грн 40 коп. із розрахунку затримки виплати заробітної плати за 426 робочих днів за період з 24 квітня 2018 року по 08 січня 2020 року (день винесення судом рішення) та середньоденної заробітної плати у розмірі 134 грн 40 коп. (426 х 134,40 грн). Беручи до уваги, що при звільненні позивача відповідач не здійснив йому виплату заробітної плати у сумі 14420 грн 90 коп., а також ця виплата не виплачена і по теперішній час, а також враховуючи, що від відповідача до суду не надійшли відзив на позовну заяву та заперечення, тому суд вважає задовільнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та стягнути з КП «ШКЗ «Зірка»» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.04.2018 по 08.01.2020 (день винесення рішення) в сумі 57254 грн 40 коп. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №5 від 07.11.2019 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1) З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved