Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

12.12.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Миколаївської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання недійсним та скасування п.п. 2.3 рішення Миколаївської міської ради від 15.09.2015 року №49/33 про надання [PERSON], [PERSON] у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 316 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку за адресою: м.Миколаїв вул. 8 Березня 105-б. В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником 15/100 житлового будинку № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 02.07.2014 р. Згідно п. 1.4. даного договору земельна ділянка, на якій розташований предмет договору (15/100 частин домоволодіння) не приватизована . Крім того, їй належить 10/100 житлового будинку № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу № 3431 від 26.12.2001 року та 5/100 житлового будинку №100 по вул. Шосейна в м.Миколаєві на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.02.2014 року. Загальний розмір частки житлового будинку № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві, яка їй належить складає 30/100. Житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шосейна (Фрунзе), 100 (Літ. В-1 заг. площ. 47.5 кв.м, літ О, Ю, Ц, №№ 7, І), який їй належить було надано нову адресу: вул. Шосейна, 100/1, на підставі рішення ВК Миколаївської міської ради № 876 від 26.10.2016 р. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці за адресою м. Миколаїв, вул. Шосейна (Фрунзе) 100, Земельна ділянка за адресою м. Миколаїв, вул. Шоссейній (Фрунзе), 100 перебуває у спільному користуванні. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 100 по вул. Шоссейна (Фрунзе) в м. Миколаєві. [PERSON] належить 30/100 частки домоволодіння № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 23.12.2011 р. [PERSON] належить 2/100 частки домоволодіння № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 23.12.2011 р. Згідно п.1. даного договору дарування в цілому домоволодіння за адресою Шоссейна (Фрунзе) 100 в м. Миколаєві розташоване на неприватизованій земельній ділянці. Порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Миколаїв, вул. Шоссейна (Фрунзе) 100 між землекористувачами визначено не було. Розподілу земельної ділянки проведено не було. В серпні 2017 року, під час проведення виконавчих дій за ВП № 51867131, за яким вона є стягувачем, а відповідач [PERSON] є боржником, вона дізналась, що відповідачами [PERSON] та [PERSON], без її згоди було приватизовано земельну ділянку на якій розташовано 32/100 домоволодіння № 100 по вул. Шосейна (Фрунзе) в м. Миколаєві. Проте, дана приватизована відповідачами земельна ділянка, на якій розташовано 32/100 домоволодіння № 100 по вул. Шосейна (Фрунзе) в м. Миколаєві була приватизована за адресою: м. Миколаїв, вул. 8-го Березня, 105-6 в м. Миколаєві. Згідно з рішенням Миколаївської міської ради від 15.09.2015 року за № 49/33, пункту 2.3. даного рішення [PERSON] та [PERSON] було надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 316 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. 8 Березня. 105-6. Тобто, на підставі пункту 2.3. рішення Миколаївської міської ради від 15.09.2015 року за № 49/33, [PERSON] та [PERSON] було надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 316 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. 8 Березня, 105-6, без жодного правовстановлюючого документа на житловий будинок за адресою: м.Миколаїв вул.. 8 Березня 105-б, без її згоди, як землекористувача, та без визначення порядку користування земельною ділянкою між землекористувачами. Посилаючись на викладене просила про задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 14.12.2017 року провадження по справі було відкрито. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення судом. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник Миколаївської міської ради не зявились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. [PERSON] є власником 15/100 житлового будинку № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 02.07.2014 р. Згідно п. 1.4. даного договору земельна ділянка, на якій розташований предмет договору (15/100 частин домоволодіння) не приватизована . Крім того, позивачу належить 10/100 житлового будинку № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу № 3431 від 26.12.2001 року та 5/100 житлового будинку №100 по вул.. Шосейна в м.Миколаєві на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.02.2014 року. Загальний розмір частки житлового будинку № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві, яка належить позивачу, складає 30/100. Житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шосейна (Фрунзе), 100 (Літ. В-1 заг. площ. 47.5 кв.м, літ О, Ю, Ц, №№ 7, І), який належить позивачу було надано нову адресу: вул. Шосейна, 100/1, на підставі рішення ВК Миколаївської міської ради № 876 від 26.10.2016 р. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці за адресою м. Миколаїв, вул. Шосейна (Фрунзе)100, Земельна ділянка за адресою м. Миколаїв, вул. Шоссейній (Фрунзе), 100 перебуває у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 100 по вул. Шоссейна (Фрунзе) в м. Миколаєві. [PERSON] належить 30/100 частки домоволодіння № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 23.12.2011 р. [PERSON] належить 2/100 частки домоволодіння № 100 по вул. Шосейній (Фрунзе) в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 23.12.2011 р. Згідно п.1. даного договору дарування в цілому домоволодіння за адресою Шоссейна (Фрунзе) 100 в м. Миколаєві розташоване на неприватизованій земельній ділянці. Порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Миколаїв, вул. Шоссейна (Фрунзе) 100 між землекористувачами визначено не було. Розподілу земельної ділянки проведено не було. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.11.2013 р. за № 1102 об'єкту нерухомого майна, який утворився в результаті виділення зі складу об'єктів у житловий будинок по вул. Фрунзе. 100 (літ. Б. Г, ЦІ), що належить [PERSON] та [PERSON] було надано нову адресу: вул. 8 Березня. 105 б (згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 105-6 відсутні). Присвоєння нової адреси: вул. 8 Березня, 105 б не припиняло між сторонами спільного користування земельною ділянкою за адресою по вул. Шоссейна, 100, порядок користування якою визначено не було. Згідно нотаріально засвідченої заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 19.10.2013 р, згідно якої заявники надали згоду та визначили порядок користування домоволодінням № 100 по вул. Шосейна (Фрунзе) в м. Миколаєві з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, порядок користування земельною ділянкою визначено не було. Також не було надано згоди на визначення порядку користування домоволодінням № 100 по вул. Шосейна (Фрунзе) в м. Миколаєві позивачем та [PERSON], яка на день засвідчення-заяви також була співвласником домоволодіння, а в подальшому на підставі договору дарування подарувала свою частку позивачу. Згідно документів, наявних в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва та подальшого обслуговування індивідуального жилого будинку та господарських будівель і споруд за адресою: вул. 8 Березня, 105-6 в м. Миколаєві, відповідачами було надано у якості підтвердження права власності на житловий будинок - договір дарування 32/100 часток домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Шоссейна (Фрунзе), 100. В серпні 2017 року, під час проведення виконавчих дій за ВП № 51867131, позивач дізналась, що відповідачами [PERSON] та [PERSON], без її згоди було приватизовано земельну ділянку на якій розташовано 32/100 домоволодіння № 100 по вул. Шосейна (Фрунзе) в м. Миколаєві. Проте, дана приватизована відповідачами земельна ділянка, на якій розташовано 32/100 домоволодіння № 100 по вул. Шосейна (Фрунзе) в м. Миколаєві була приватизована за адресою: м. Миколаїв, вул. 8-го Березня, 105-6 в м. Миколаєві. Згідно з рішенням Миколаївської міської ради від 15.09.2015 року за № 49/33, пункту 2.3. даного рішення. [PERSON] та [PERSON] було надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 316 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. 8 Березня. 105-6. Згідно відповіді , заступника міського голови [PERSON] від 06.09.2017 p:. згідно інформації наданої КП «ММБТІ», з матеріалів архіву БТІ станом на 28.12.2012 р. право власності за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня 105-6 не реєструвалось. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: м.Миколаїв вул. 8 Березня 105-б відсутні. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією . Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс 13 норма ст. 358 ЦК регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників Відповідно до приписів ст. 116 ЗК України громадяни га юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1, 2, 6 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництву та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків. Таким чином на підставі пункту 2.3. рішення Миколаївської міської ради від 15.09.2015 року за № 49/33, [PERSON] та [PERSON] було надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 316 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. 8 Березня, 105-6, без жодного правовстановлюючого документа на житловий будинок за адресою: м.Миколаїв вул.. 8 Березня 105-б, без згоди позивача, як землекористувача, та без визначення порядку користування земельною ділянкою між землекористувачами. Суд приходить до висновку, що п. 2.3 Рішення від 15.09.2015 року №49/33 прийнято Миколаївською міською радою з порушенням вимог ЗК України, а тому підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. В зв'язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved