Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

12.10.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована її колишній власник - [PERSON] , яка з червня 2014 року не мешкає у спірній квартирі. Реєстрація відповідача в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, тому вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладання судового розгляду не надала. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін та, відповідно до вимог 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. З договору купівлі-продажу квартири № 5862 від 25.10.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 186302854 від 25.10.2019 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с. 8-9) З довідки № 2502 від 20.09.2021 року, виданої КП «Керуюча компанія № 4» м. Слов`янськ, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З акту № 260, виданого керівником комітету мікрорайону «Лісний» від 14.09.2021 року, вбачається, що [PERSON] не мешкає у вищевказаній квартирі з червня 2014 року (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Судом встановлено, що відповідач не мешкає у спірній квартирі більше ніж 6 років, самостійно покинула зазначену квартиру та перестала у ній мешкати. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки не мешкає у спірній квартирі понад встановлені законом строки та її право користування квартирою перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягнення з відповідача судового збору, який суд покладає на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved