Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

11.07.2018 до Печерського районного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі - позивача ПрАТ «ПРОСТО-Страхування») до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), в якій просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6 087,20 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що 02.09.2015 ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» та [PERSON] уклали договір страхування майнових інтересів власника автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак [NUMBER] № PKS 1501053 . 01.12.2015 по вул. Столичне шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вище вказаного транспортного засобу та автомобіля «Toyota», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2016 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до рахунку-фактури № 24/12/15 від 24.12.2015 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак [NUMBER] становить 38 444,00 грн. Зазначена сума була виплачена позивачем за ремонт вказаного транспортного засобу на підставі договору № PKS 1501053. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго-Україна», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 32 356,80 грн. Тому, виходячи з того, що позивачем було сплачено суму страхованого відшкодування у розмірі 38 444,00 грн., а страхова компанія відповідача сплатила 32 356,80 грн., ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» звернулось до суду щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.ч.3,4 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвала про закриття підготовчого провадження у справі постановлена 18.03.2019. 23.04.2020 до суду надійшов відзив позивача, що в силу процесуальних норм є порушенням строку на його подачу. Однак, суд, зважаючи, що в матеріалах справи було відсутнє належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, що стверджує його обмеженість у можливості подання відзиву у строк визначений ухвалою суду про відкриття провадження. Відтак, суд приходить до висновку, що не зважаючи на пропущення відповідачем строку на подання відзиву, причини такого пропуску є поважними, тому суд приймає його до уваги. У відзиві до позову відповідач зазначає, що без будь-яких доказів, виплату належної суми відшкодування в момент розрахунків ПрАТ «АСК «Інго-Україна» зменшено на суму франшизи, що передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак на час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі договору, в якому була нульова франшиза. Тому враховуючи норми цивільного законодавства та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума матеріальних збитків підлягає до відшкодування саме з ПрАТ «Інго-Страхування», а не нього. Відтак підстав для задоволення позову не вбачається. Ухвалою від 23.10.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 18.03.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою від 16.03.2020 до участі у вказаній справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору - Приватне акціонерне товариство «Інго-страхування». Позивач до судового засідання не прибув. У заяві поданій до суду представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутність представника на підставі наявних документів. Відповідач про день, час та місце повідомлений належним чином. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. 223 ЦПК України не вбачається. Відзив відповідачем поданий. Відтак, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів. Третя особа - ПрАТ «Інго-України» про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.09.2015 ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» та [PERSON] уклали договір страхування № PKS 1501053 майнових інтересів власника автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 01.12.2015 по вул. Столичне шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу Toyota», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . На підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винною у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Згідно страхового акту № 111216 від 04.01.2016 розмір матеріального збитку завданого внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди становить 38 444,00 грн. Відповідно до рахунку-фактури № 24/12/15 від 24.12.2015 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , становить суму коштів у розмірі 38 444,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 98 від 05.01.2019 позивач виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 38 444,00 грн. Цивільно-право відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго-Україна» відповідно до полісу № АЕ/3140657. ПрАТ «АСК «Інго-Україна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 32 356,80 грн. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з приписами частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки з наведених вище норм та обставин, вбачається, що відповідач має відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної вимоги, в розмірі 6 087,20 грн., тобто різницю між вартістю відновлюваного ремонту, виплаченою позивачем та виплатою страхового відшкодування страховою компанією, в якій була застрахована цивільна-правова відповідальність відповідача. Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що сума матеріальних збитків підлягає відшкодуванню позивачу ПрАТ «Інго-Страхування», оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Інго-Страхування» сплатило суму страхового відшкодування, однак ця сума недостатня для повного відшкодування завданої шкоди, що в силу положень ст. 1194 ЦК України є підставою для стягнення цієї різниці (повного відшкодування) з винної особи у завдані такої шкоди. Крім того, суд відхиляє доводи відповідача про безпідставність стягнення з нього франшизи, яка була не сплачена при виплаті страхового відшкодування ПрАТ «Інго-Страхування» ПрАТ «ПРОСТО-страхування», оскільки, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Тому суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, не спростовані відповідачем і ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved