Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

11.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON].04.10.2010 року вона склала заповіт, відповідно якого заповіла все своє майно своєму сину - [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею 2,9268 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 0,5844 га (кадастровий номер [NUMBER]) за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Позивач в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріусом було відмовлено, в зв»язку з тим, що вищевказані Держакти містять підчистку. Відділом Держкомзему у Радомишльському районі відмовлено позивачу у видачі нового держакту або його дублікату. Просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки після смерті матері у порядку спадкування за заповітом так як відсутні інші можливості отримати чи поновити правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що являється перешкодою для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, зазначили, що на право власності на земельні ділянки не претендують. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Так, за матеріалами справи судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Русанівка Радомишльського району Житомирської області (а.с.10), заповіла своєму сину [PERSON] належні їй земельні ділянки площею 0,5844 га та площею 2,9268 га згідно Державних актів [NUMBER], [NUMBER]. Заповіт було складено 30.07.2012 року, посвідчено секретарем Суховільської сільської ради Володарсько-Волинського району та зареєстровано в реєстрі за № 21 (а.с.11-12). Згідно матеріалів справи до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], входить : - право власності на земельну ділянку площею 2,9268 га кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 02 червня 2003 року (а.с.14,16-18); - право власності на земельну ділянку площею 0,5844 га кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 02 червня 2003 року (а.с. 15,19-21). За інформацією Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 01.03.2016 року, [PERSON] звертався із заявою № 481 від 12.02.2015 р. про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Спадкова справа щодо майна заведена за № 17/2015 (а.с.41). Згідно ст. 81 ЗК України однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорювані земельні ділянки, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved