Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

12.04.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду та після збільшення позовних вимог прохав визначити та продовжити додатковий строк для прийняття спадщини,а також визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського використання та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої 04.04.2003 року [PERSON] посилаючись на те, що після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки. Також, позивач в позові зазначив, що померла [PERSON] мала у власності земельну частку (пай) серії ПЛ № 0288190 реєстраційний № 450 від 23.05.2011 року площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі. Даний сертифікат за життя [PERSON] був втрачений, а отримати його дублікат не має можливості у звязку зі змінами у законодавстві. [PERSON] за життя був складений заповіт. Згідно заповіту вбачається, що все своє майно де б воно не було і з чого не складалось остання заповіла своїм онукам [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відмовився від спадщини у встановленому законом порядку. Далі, в позові позивач зазначив, що він звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку як спадкоємець за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи, які засвідчують право власності померлої. Також позивач повідомив, що не зміг у встановлений законом строк звернутись до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки постійно виїздив на заробітки до іншої країни Росії, а тому прохає надати додатковий строк на прийняття спадщини. Згідно ухвали суду від 13.04.2018 року за вищезазначеним позовом відкрито провадження за правилами позовного провадження. Справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 24.05.2018 року о 09 годині 00 хвилин. Згідно ухвали суду від 05.06.2018 року вбачається, що дана справа призначена до судового розгляду по суті на 15.06.2018 року о 10 годині 00 хвилин. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, але направили заяви в яких прохали розглянути цивільну справу без їх участі, позов підтримують. Відповідач [PERSON] сільська рада у судове засідання не зявилася, але направила до суду заяву про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Третя особа\~[PERSON]в судове засідання не зявився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності\~до ч.\~3\~та ч.\~4\~ст.\~12,\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~13\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла 04.04.2003 року, після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, що розташована на території [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Згідно довідки № 159/108-18 від 22.03.2018 року, яку видано відділом у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що на громадянку [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0288190 реєстраційний № 450 від 23.05.2001 року, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області площею 6,75 умовно кадастрових гектарів яка надана для ведення товарного сільськогосподарського використання. Вартість земельної частки (паю) по [PERSON] сільській раді Козельщинського району Полтавської області на 2018 рік складає 101\~537,82 грн. (з урахуванням коефіцієнта індексації 4,796 і 1,756). Із матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, покійна заповіла [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що належить йому після смерті бабусі [PERSON], в установленому законом порядку. Відповідно до\~постанови про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії від\~06.02.2018\~року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як останній пропустив строк на прийняття спадщини, а також у звязку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності померлої. Також судом встановлено, що в установлений законом строк відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини до органу нотаріату спадкоємці за заповітом не подали, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 548, 549, 550 ЦК УРСР /в ред. 1963 р./ часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. З матеріалів справи вбачається, що позивач не зміг у встановлений строк звернутись до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки постійно виїздив на заробітки до іншої країни - Росії. Довідкою [PERSON] сільської ради підтверджується, що [PERSON] [INFO], проживав без реєстрації та вів спільне господарство з померлою [PERSON] до її переїзду 08.03.2002 року до Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці в м. Полтава. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Суд, бере до уваги те, що причину пропуску строку для подання заяви позивачем до нотаріальної контори про прийняття спадщини, була визнана відповідачем, що в свою чергу не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Отже, суд вважає, що позов позивача в частині визначення додаткового строку підлягає задоволення, оскільки позивачем з поважної причини було пропущено строк на звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Також, суд вважає за можливим визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням законної сили, оскільки зазначений строк буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивача про визнання права власності у порядку спадкування підлягає задоволенню, оскільки визнання права власності не порушує права інших осіб і іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved