overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

11 січня 2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 листопада 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 17487,11 грн., заборгованність за кредитом 10165,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 5313,20 грн, заборгованність за пенею та комісією 700,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 808,91 грн., всього загальна сума забогованості склала 17487,11 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 січня 2013 року в розмірі 17487,11 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, сповіщена у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 11 січня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 листопада 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 17487,11 грн., заборгованність за кредитом 10165,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 5313,20 грн, заборгованність за пенею та комісією 700,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 808,91 грн., всього загальна сума заборгованості склала 17487,11 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

11 січня 2014 року в Іллічівський міський суд Одеської області звернулась [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.2-3). Свій позов позивачка аргументує тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 6 березня 2010 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомоги свої не надає. Просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, 2000 гривень починаючи з дня подачі позову, тобто 11 січня 2014 року та до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. В заяві від 24.01.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ? з усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 11 січня 2014 року та до досягнення повноліття [PERSON] - до [INFO].(а.с.19) В судове засідання сторони не явились, про слухання справи сповіщенні належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач уточненні позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав (а.с.19,20). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] батьком приходиться [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.7). Нормою ст.180 СК України передбачається «що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». У відповідності зі ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дітей та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Згідно ч.1 ст.183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дітей. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у [PERSON] відсутні інші діти, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

11 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1635,00 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач порушила умови кредитного договору № 006-14983-070308, укладеного 07 березня 2008 року між банком та відповідачем, відповідно до якого, останній було надано картковий рахунок [NUMBER], шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 1000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 006-14983-070308, відповідно до якого, відповідачу відкрито картковий рахунок в національній валюті України. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 1000,00 грн. (а.с.5-6). Згідно умов вказаного договору, відповідач зобов'язалась щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитної лінії, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості. В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку заборгованості станом на 29 листопада 2013року, становить 1635,00 грн. (а.с.12,13). Відповідачу [PERSON], згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 01 квітня 2010 року після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON], яке вона в подальшому змінила на [PERSON], в зв'язку з реєстрацією шлюбу (а.с.27, 28 ). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

11 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 06.02.2013 року, від шлюбу народився син: [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року однією сім'єю з відповідачем не проживають. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, їй самій важко утримувати дитину, Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 части з усіх видів його заробітку, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06.02.2013 року позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.6). Позивачка мешкає разом із неповнолітнім сином - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 30.12.2013 року виданою КСН сел. Волонтерівка м. Маріуполя (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

11 січня 2014 року позивачка звернулая до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 26.07.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №196. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем з січня 2013 року однією сім'єю не проживають, відповідач покинув сім'ю, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння та постійні сварки, конфліктні ситуації. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти постанови рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

11 січня 2016р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб існує формально, його збереження суперечить її інтересам. Зазначила, що 12.08.2006р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та характери сторін. Позивач до судового засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», судові витрати покласти на неї, справу розглянути за своєї відсутності. Зазначила, що сумісне господарство не ведеться, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, розглянути справу за своєї відсутності. Зазначив, що сумісне господарство не ведеться, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір'ю. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного: Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2006р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1577 (а.с.4). Від цього шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть з листопада 2016р. З урахуванням викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що фактично сім'я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

11 січня 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.12.2012 р. між ним та [PERSON], укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 300 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.10.2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 18\~520,53 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вимоги визнала, але не має змоги погасити борг у звязку з відсутністю роботи та грошових коштів. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2012 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 300 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 18\~520,53 грн, з яких: -заборгованість за кредитом 2\~569,90 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 11 792,51 грн; -заборгованість за пенею та комісією 2 800 грн; -штраф (фіксована частина) 500 грн; -штраф (процентна складова) 858,12 грн. Виходячи з того, що відповідач у своїй заяві не оспорює нарахований борг, то суд вважає його безспірним, який підлягає стягненню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо. Він проживає із іншою жінкою і бажає узаконити із нею свої стосунки, у зв'язку із чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Вони мають двох неповнолітніх дітей, однак спільних поглядів на сімейне життя не мається, що також ускладнює їх відносини. Позивач та відповідачка у судове засідання з'явилися і наполягали на розгляді справи по суті та задоволенні позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 16.05.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Ставківською сільрадою Вінницької області; від шлюбу мають дітей. У судовому засіданні сторони підтвердили, що примирення не відбулось. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Шлюб розривають у перше. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо звільнення його з займаної посади техніка проектно вишукувального відділу № 2 та стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату, компенсацію витрат на відрядження та середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду завдану незаконним звільненням в розмірі 10000 грн. В позові позивач зазначив, що 22 січня 2013 року був прийнятий на посаду техніка землевпорядника у проектно вишукувальний відділ № 1 Державного підприємства Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою. Відповідно до наказу від 02 вересня 2013 року № 150-к- переведений на посаду техніка проектно вишукувального відділу Державного підприємства Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою. Так, 09 вересня 2015 року йому було вручено для ознайомлення повідомлення про наступне вивільнення техніка проектно-вишукувального відділу № 2, в якому зазначено, що ДП Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 11 квітня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька Донецької області, актовий запис № 94. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя з серпня 2012 року. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник позивача у судове засідання не з'явився надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 11 квітня 2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька Донецької області (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя з серпня 2012 року. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

11 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе через постійні суперечки та непорозуміння , понад шість місяців вони разом не проживають. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач також в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов визнала повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 29 травня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-БП №051367 (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося, понад шість місяців сторони разом не проживають. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сімї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved