Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

10 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає хоча він є здоровим та працездатним, працює будівельником без належного оформлення та отримує високі доходи і здатен утримувати доньку. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 3000 грн., щомісячно і до її повноліття. Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 650 грн. Ухвалою суду від 18.08.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] 22.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1200 грн., оскільки він працює будівельником по найму, проте ці роботи носять тимчасовий характер, крім того знайти роботу стало важко, а тому вважає, що сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. для нього буде занадто обтяжливо. Також просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього 650 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги оскільки вони необґрунтовані. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає частково, відповідно до наданого ним відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 4). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Брідоцької сільської ради № 237 від 25.06.2020 (а.с. 7). Відповідач позовні вимоги визнає частково, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання доньки на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров`я, відповідач являючись батьком дитини, має нормальний стан здоров`я, інформації щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав, є працездатний, проте офіційно не працевлаштований та має непостійний та мінливий дохід, тому, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і стягнення аліментів на утримання дитини необхідно визначити у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) зазначенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем було подано до суду лише договір-квитанцію про сплату гонорару в сумі 650 грн. (а.с. 8). Таким чином, позивачем не доведено понесенні нею витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд вважає, що позов в даній частині задоволенню не підлягає. Судові витрати у вигляді судового збору, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача.

Outcome: partial