Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

12.11.2019\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~1200\~грн.,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, на кожну дитину. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Ізяславського районного суду від 26.01.2011 року. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалось, а тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питання про примусове стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду\~від 25.11.2019\~року вказану\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. Також, судом задоволено клопотання позивача та витребувано відомості про доходи [PERSON] . Ухвалою суду\~від 26.12.2019\~року задоволено\~клопотання представника\~позивача та\~витребувано копії\~актових записів\~про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та про шлюб позивача та відповідача. До початку\~розгляду справи\~по суті, позивачем подано заяви про уточнення позовних вимог, в яких просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Ухвалами суду від 11.01.2020 року та від 28.01.2020 року вказані заяви прийнято до розгляду. Крім того, 21.01.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечує своє батьківство щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а відповідно просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову. [PERSON] , заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії запису акта про одруження №9 від 14.08.2001 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано 26.01.2011 року на підставі рішення Ізяславського районного суду від 26.01.2011 року. З копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 25.09.2012 року та серії [NUMBER] від 22.10.2014 року відповідно, вбачається, що їх батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно довідки Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 13.11.2019 року №1048, на утриманні [PERSON] , [INFO] , перебувають діти: син - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки батьків і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Так, за ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. При дослідженні судом копії актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №14 від 25.09.2012 року, встановлено, що її батьком вказано [PERSON] , [INFO] . Підставою для запису відомостей про батька є заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 25.09.2012 року №1. Таким чином, відповідач у справі [PERSON] поданою заявою при реєстрації народження [PERSON] визнав своє батьківство щодо неї, в зв`язку із чим прийняв і обов`язок з приводу її утримання. Водночас, згідно копії актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №17 від 22.10.2014 року, встановлено, що її батьком вказано особу з прізвищем, ім`я та по батькові « [PERSON] ». Підставою для запису про батька є заява про державну реєстрацію народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України №3 від 22.10.2014 року, тобто за вказівкою матері [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.135 СК України,\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною 2 статті 122 СК України встановлено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Таким чином, враховуючи, що на момент народження [PERSON] сторони у справі не перебували у шлюбі, з дня розірвання їх шлюбу пройшло більше 10 місяців, відомості про ім`я та по батькові дитини внесені за вказівкою матері, а тому відсутні докази походження дитини від відповідача по справі [PERSON] , [INFO] . Тобто відсутні підстави для виникнення обов`язку у відповідача [PERSON] щодо утримання [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання [PERSON] слід відмовити. Що стосується позовних вимог з приводу стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] , то суд зазначає наступне. Згідно ст.18\~Конвенції ООН\~про права\~дитини від\~20\~листопада 1989\~року,\~яку ратифіковано\~Постановою ВР\~№ 789-XII\~від 27.02.1991\~р.\~та яка\~набула чинності\~в Україні\~з 27\~вересня 1991\~року,\~держава докладає\~всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ч.2 ст.182 цього ж Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Ізяславського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області від 02.12.2019 року №12608, відповідач працевлаштований та отримує доходи у виді заробітної плати. Тобто [PERSON] є працездатною особою, офіційно працевлаштованим та має постійне джерело доходів. На даний час за рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.09.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох спільних неповнолітніх дітей (третя спільна дитина досягла повноліття). Дана обставина підтверджена сторонами у справі в судовому засіданні. Відповідно до довідкирозрахунку заборгованості по аліментах, складеної станом на 18.11.2019 року та довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, від 13.01.2020 року №2825 за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Слід зауважити, що наявність у відповідача обов`язку по сплаті аліментів ще на двох неповнолітніх дітей, не звільняє його від обов`язку по утриманню його дитини [PERSON] , а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.11.2019 року і до повноліття дитини. При цьому, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, який є мінімальним гарантованим розміром, а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн. (768,40 : 2), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Outcome: partial