Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

12.08.2015 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), посилаючись на наступні обставини. 06 вересня 2007 року в селі Дивізія Татарбунарського району Одеської області помер [PERSON]. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.06.2015 року позивачку було визнано спадкоємцем четвертої черги за законом та встановлено факт сумісного проживання понад 5 років. Після його смерті на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилася земельна ділянка площею 5,0 умовних кадастрових га, відповідно до Сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0146402 виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією 21.12.1996 року на імя [PERSON]. Вищезазначену земельну ділянку позивачка має право успадкувати як спадкоємець четвертої черги за законом відповідно до ст.1264 ЦК України. Після смерті [PERSON] вона звернулась до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з відсутності (ненадання) правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який був втрачений. Про його втрату [PERSON] була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник. Тому вважає, що має право на звернення до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на вищезазначену земельну ділянку, надаючи суду докази того, що спадкова земельна ділянка дійсно належала померлому [PERSON], а вона не відмовилась від спадку в установлений законом строк. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.14). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №110858 від 07.09.2007 року (а.с.4) [PERSON] помер 06 вересня 2007 року в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146402 від 21.12.1996 року (а.с.5), виданого Татарбунарською райдержадміністрацією, право на земельну частку (пай) розміром 5,0 умовних кадастрових гектар, що перебував у колективній власності КСП «Україна», належить [PERSON]. Копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.06.2015 року (а.с.6) підтверджується встановлення факту постійного сумісного проживання [PERSON], як спадкоємиці четвертої черги по закону, з спадкоємцем [PERSON] понад пять років до часу відкриття спадщини, а саме 06.09.2007 року. З листа нотаріуса (а.с.7) видно, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник (а.с.19) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) серії №0146402 від 16.08.1996 року на імя [PERSON]. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №41608314 від 24.09.2015 року (а.с.17) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрита спадкова справа приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] за 183/2015 за заявою [PERSON], зареєстрованої 28.07.2015 року (а.с.27). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у четверту чергу, як передбачено ст.1264 ЦК України, право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги по закону після смерті [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину по закону в установленому законом порядку на земельну частку (пай) вона не має змоги в зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату, який був втрачений за життя спадкодавцем. Враховуючи, що спадкова земельна частка (пай) дійсно належала спадкодавцю [PERSON], про що свідчить наявність копії сертифікату (а.с.5) на руках у позивачки, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 5,0 умовних кадастрових га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що належала [PERSON], згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146402 від 21.12.1996 року.

Outcome: approved