Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

12.07.2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова Інновація», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 22.07.2021 року до суду звернувся [PERSON] з уточненою позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 23.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 19.10.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 15.11.2021 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.03.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинила виконавчий напис №2683 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованість в розмірі 13190,90 грн. Про вчинення виконавчого напису нотаріусом він дізналася від свого роботодавця у зв`язку з надходженням Постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Ознайомившись з постановою приватного виконавця йому стало відомо, що стягнення проводиться на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», однак ніяких договірних відносин з товариством він не мав, будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу не отримував. Він не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпосередньому порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з наведеним заборгованість має спірний характер. Прохає визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2683 від 30.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованість в розмірі 13190,90 грн., та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. 07.09.2021 року до суду звернувся представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» директор Картамишев С.О. з відзивом на позов, в якому посилався на те, що відповідно до укладеного договору №201007-24364-2 від 07.10.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] позивач отримав кредит у розмірі 2100 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Позивача на веб-сайті в мережі Інтернет http://monetka.ua, підписання Кредитного договору відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор 386253 направлявся Позивачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] 07.10.2020 року о 14:39:42, який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний Позивачем 07.10.2020 року о 14:40:17 шляхом введення одноразового ідентифікатора 386253 в особистому кабінеті на веб-сайті Відповідача в мережі Інтернет http://monetka.ua. Кредитні кошти були відправлені Позивачу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком №278896530 від 07.10.2020 року, крім цього, Позивачем було пролонговано договір №201007-24364-2 від 07.10.2020 року шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн., що підтверджується чеком №297729170 від 06.11.2020 року, тому вважають, що Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору Відповідач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3 Кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.п.2.4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3 Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п.3.3 Кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п.1.3 Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Слід зазначити, що процентна ставка за користуванням кредитними коштами вказана в п.1.2 та п.3.3 Кредитного договору не змінювалась Відповідачем в односторонньому порядку та застосовувалась відповідно до умов Кредитного договору. Позивач не повернув своєчасно Відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Станом на 31.08.2021 року заборгованість за Договором №201007-24364-2 від 07.10.2020 року становить 13190,90 грн. та складається з: 2100 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 10140,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн. - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Станом на 14.03.2021 року нарахування процентів Позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості. Таким чином, у Відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти Позивача шляхом вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі. Надані Відповідачем додатки до відзиву підтверджують безспірність суми заборгованості за Договором №201007-24364-2 від 07.10.2020 року та законність дій щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. від 30.03.2021 року №2683. Так, оскільки Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, вважають виконавчий напис таким, що підлягає виконанню. Прохали відмовити у задоволенні позову, справу розглянути у відсутність представника (а.с.101-103). 19.10.2021 року до суду звернувся [PERSON] з відповіддю на відзив, в якій посилався на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, шо випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною в силі Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-4 зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Оскільки, станом на час укладення кредитного договору, кредитні договори не входили до затвердженого КМУ переліку документів, на яких може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Прохав позов задовольнити в повному обсязі (а.с.129-131). В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 15.11.2021 року надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.135). В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 07.09.2021 року подали відзив на позов, прохали справу розглянути у відсутність представника та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.101-103). В судове засідання третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав, 28.08.2021 року на виконання ухвали суду надав копії матеріалів виконавчого провадження (а.с.25-98). Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився позивач - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий 03.03.2007 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.6). 16.07.2021 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №315/1079/21 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. від 30.03.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №2683 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 13190,90 грн., до вирішення справи по суті. 23.07.2021 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області витребувано: - у ТОВ «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація» копії усіх матеріалів та документів, які б свідчили про заборгованість позивача [PERSON] перед ТОВ «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація»; - у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. копії матеріалів виконавчого провадження №65129495. 28.08.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. на виконання ухвали суду надав копії матеріалів виконавчого провадження (а.с.25-98). 07.09.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на виконання ухвали суду надіслало копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис (а.с.100-120). З наданих суду документів вбачається наступне. 07.10.2020 року між відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та позивачем [PERSON] укладено договір №201007-24364-2, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 2100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Позивача на веб-сайті в мережі Інтернет http://monetka.ua, підписання Кредитного договору відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.104-105). Кредитні кошти були відправлені Позивачу, що підтверджується чеком №278896530 від 07.10.2020 року (а.с.106), крім цього, Позивачем було пролонговано договір №201007-24364-2 від 07.10.2020 року шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн., що підтверджується чеком №297729170 від 06.11.2020 року (а.с.107). Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.08.2021 року заборгованість за Договором №201007-24364-2 від 07.10.2020 року становить 13190,90 грн. та складається з: 2100 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 10140,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн. - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с.108). 30.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. був вчинений виконавчий напис №2683, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості за кредитним договором №201007-24364-2 від 07.10.2020 року за період з 13.11.2020 року по 25.03.2021 року в сумі 12240,90 грн., яка складається з: 2100 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10140,90 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; загальна заборгованість становить 13190,90 грн. (а.с.98). 13.04.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» звернулосядо Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. з заявою про примусове виконання рішення (а.с.93). 13.04.2021 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. відкрито виконавче провадження №65129495 з примусового виконання виконавчого напису №2683 від 30.03.2021 року (а.с.91-92). 13.04.2021 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1319 грн. (а.с.88-89). 13.04.2021 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. визначено для боржника [PERSON] мінімальний розмір витрат виконавчого провадження в сумі 494 грн. (а.с.85-86). 13.04.2021 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] в межах суми звернення стягнення 15003,9 грн. (а.с.81-82). 12.05.2021 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у виді заробітної плати у ПрАТ «Аграрний Дім» в розмірі 20% на загальну суму 15003,99 грн. (а.с.78-79). 17.08.2021 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні відповідно ухвали Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2021 року (а.с.59-60). При вирішенні справи суд керується наступним. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (в редакції на час виникнення правовідносин) та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та постанови від 15.01.2020 року № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, в основі вчинення нотаріальної дії лежить факт безспірності заборгованості. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 року, справа № 756/11960/15-ц). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року по справі № 308/11193/16-ц, провадження № 61-7410св18 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 року (провадження № 14-12559св18). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, так як не доведено, що позивач отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» вимогу щодо погашення заборгованості, крім того, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а тому, суд бере до уваги те, що позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не міг як оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», так само і виконати їх, що, в свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, яку [PERSON] не визнає та заперечує проти розміру заборгованості, що також може свідчити про відсутність безспірності вимог до боржника. Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії (позивача) первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком чи його правонаступником є безспірним. Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, а тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства. За таких обставин суд не приймає до уваги заперечення відповідача у відзиві на позов, оскільки останні не спростовують доводів позову, та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в розмірі 1362 грн., яка складається з судового збору в сумі 908 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, яку судом задоволено 16.07.2021 року.

Outcome: approved