Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

10.12.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Велико- Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа, - управління держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати за нею, [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 0,1498га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222281601:01:302:0014. яка знаходиться біля успадкованого мною будинку по [ADDRESS] та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯК №398547. зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094601690. В всудове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, з»явився її представник. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, - В. Пріцьківскьої сільської ради Кагарлицького району не з»явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Представник третьої особи, - управління держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області в судове засідання не з»явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно, представник відповідача належним чином повідомлявся судом про день, час та місце слухання справи. Згідно ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста новленими цією главою. Згідно ст. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. [INFO] року померла мати позивачки, - [PERSON], яка проживала у власному будинку по [ADDRESS]. 10.04.1990 року вона склала заповіт, який був посвідчений того ж дня секретарем В.Пріцьківської сільської ради Київської області та зареєстрований в реєстрі за №23. Відповідно до даного заповіту вона, - [PERSON], що проживала у [ADDRESS], на випадок смерті заповіла позивачці [PERSON], - своїй дочці все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде маги право. Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина, до якої увійшов житловий будинок по [ADDRESS] та земельні ділянки біля цього будинку, а також земельний пай. У строки, встановлені законодавством України, позивачка звернулася до Ржищівської державної нотаріальної контори, де з»ясувалось, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що біля будинку, оскільки державні акти виготовлені після смерті [PERSON], а саме 20 вересня 2010 року. Разом з тим, позивачці було роз»яснено, що необхідно звергатися до суду для визнання права власності на зазначені земельні ділянки та було надано копії виготовлених державних актів, а саме: державний акт серії ЯК №398548 на право власності на земельну ділянку площею 0„2097 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222281601:01:301:0008 та державний акт серії ЯК №398546 на право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222281601:01:302:0015, які знаходяться у [ADDRESS], які не встигла отримати [PERSON], та які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №№011094601689.011094601691. Позивачка звернулася з відповідним позовом до Кагарлицького районного суду, який 15 січня повністю задовольнив мій позов та визнав за позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 0,2097 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222281601:01:301:0008 та право власності на земельну ділянку площею 0.2500га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222281601:01:302:0015, які належали [PERSON], та знаходяться біля будинку по [ADDRESS]. Однак, під час державної реєстрації зазначених прав, з»ясувалось, що спадкодавець володіла правом власності ще на одну земельну ділянку, яка також знаходиться біля спадкового будинку [ADDRESS], має площу 0,1498 га. кадастровий номер3222281601:01:302:0014 та цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, на яку також було виготовлено державний акт серії ЯК №398547, але після смерті матері. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України встановлює, що «до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин моє право на отримання спадщини за заповітом порушено, а тому повинно бути поновлено, і з цих підстав я змушена звертатися до суду для визнання за мною права власності на земельну ділянку площею 0,1498га, кадастровий номер3222281601:01:302:0014. цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належала моїй мамі [PERSON] та знаходиться біля успадкованого мною будинку по [ADDRESS], на яку було виготовлено державний акт на право власності на землю серії ЯК №398547 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094601690, але вже після її смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved