Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

12.06.2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 25.02.2017 року близько 18 години 10 хвилин водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «KIA CERANO», реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по проспекту Князя Володимира в м. Біла Церква, в напрямку центра міста, не врахував дорожню обстановку, невірно вибрав швидкість руху, залежно від швидкості руху не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2017 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП було спричинено майнову та моральну шкоду. Згідно висновку №105 експертного авто товарознавчого дослідження, про визначення матеріального збитку заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER], складеного 19 травня 2017 року, вартість матеріального збитку від пошкоджень отриманих в результаті ДТП, складає 102 914, 08 грн. На проведення експертного автотоварознавчого дослідження №105 були затрачені кошти в сумі 1 000 грн., що підтверджується доданими до позову копіями акта виконаних робіт та квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.05.2017 року. Крім того, внаслідок ДТП позивач зазнав тяжких моральних страждань, був позбавлений можливості вільно на власний розсуд користуватись своїм майном, на купівлю якого було витрачено накопичені поступово кошти за багато років, тривалий час і на даний час залишається обмеженим в можливостях щодо пересування, що в свою чергу призвело до значних незручностей і як результат, до нераціонального витрачання часу, було порушено звичайний уклад його життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн. В добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заподіяну майнову шкоду в розмірі 103 914, 08 грн. та стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.08.2017 року, в порядку ст. 35 ЦПК України, у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник позивача, згідно довіреності у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну майнову шкоду в розмірі 103 914, 08 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., вирішення питання щодо судових витрат відкласти до давання ним відповідних доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в частині матеріальних збитків з урахуванням виплати суми страховою компанією та моральну шкоду в розмірі до 3000,00 грн. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав письмові пояснення з яких вбачається, що 25.02.2017 року о 18 години 10 хвилин в м. Біла Церква, по проспекту Князя Володимира, відбулась дорожньо-транспортна пригода автомобіль «Шевроле», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіль «KIA», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], під його керуванням. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2017 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. 06.03.2017 року [PERSON] повідомив Страховика про подію, що може бути визнана страховою. 23.03.2017 року [PERSON] також повідомив Страховика про подію, що може бути визнана страховою. 27.03.2017 року представником Страховика, за участю позивача, проведено огляд транспортного засобу «Шевроле», державний номерний знак [NUMBER] та складено відповідний акт огляду. За результатами розгляду страхової справи, прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, складено наказ №712-9594 про виплату (перерахування) страхового відшкодування. 03.11.2017 року страховиком здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 45 737,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №22662. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, по справі встановлено, що 25.02.2017 року близько 18 години 10 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки «KIA CERANO», реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по проспекту Князя Володимира в м. Біла Церква, в напрямку центра міста, не врахував дорожню обстановку, невірно вибрав швидкість руху, залежно від швидкості руху не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.3 б, 12.2, 13.1 «Правил Дорожнього руху України». Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. (а.с.9). Згідно ч. 4,5.6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи з наведеного, вказана ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON] Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, саме [PERSON], з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену позивачу в результаті ДТП шкоду. Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в «Приватному акціонерному товариству «Київський страховий дім», що стверджується копією поліса №АЕ8954910 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 17.05.2016 року по 16.05.2017 року (а.с.34-35). За ст. 22 п.22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Як передбачено ст.28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з Висновку № 105 від 19.05.2017 року ( а.с. 10-19), матеріальний збиток спричинений власнику «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER],становить 102914,08 грн., згідно акту виконаних робіт за проведення експертизи позивачем сплачено 1000,00 грн. ( а.с. 20). Суд приймає до уваги висновок, оскільки його виконано з дотриманням вимог законодавства, всі розрахунки обґрунтовані, до того ж, інших доказів щодо розміру спричинених позивачу збитків в результаті пошкодження його автомобіля відповідачем до суду не надано, як і не надано доказів, які б спростовували розрахунки, проведені спеціалістом. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.05.2011 року, автомобіль [NUMBER]» зареєстровано на імя позивача [PERSON] Судом також встановлено, що позивачу було виплачено страховиком страхове відшкодування в сумі 45 737 грн. 30 коп., що вбачається з платіжного доручення №22662 від 03.11.2017 року (а.с.261). Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування// для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою /страховим відшкодуванням/. Тобто, в даному випадку ця різниця становить: 103 914 грн. 08 коп. /матеріальний збиток в результаті ДТП/- страхове відшкодування/ 45 737 грн. 30 коп., тобто відповідачу необхідно сплатити на користь позивача 58 176 грн. 78 коп. + витрати на проведення експертного дослідження. Позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн. посилаючись в обґрунтування вимог на те, що внаслідок пошкодження з вини відповідача належного йому транспортного засобу він не має можливості використовувати цей транспортний засіб за призначенням, що призвело до зміни звичного для нього та його сімї способу життя, транспортний засіб зазнав значних пошкоджень, для захисту своїх прав в суді він змушений був витрачати значний час та кошти, все це призвело до душевних страждань. За ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Приписами ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Отже, страховиком відшкодовується моральна шкода потерпілому тільки в разі, коли він зазнав ушкодження здоровя. Оскільки шкоди здоровю позивача в результаті ДТП не було спричинено, то його вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, повязаної з пошкодженням майна позивача, суд вважає обґрунтованими. В ст.23 ЦК України вказано на те, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» розмір відшкодування моральної /немайнової /шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках . Виходячи з наведеного суд вважає, що позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях внаслідок того, що саме з вини відповідача було пошкоджено належний йому автомобіль, позивач позбавлений можливості використовувати транспортний засіб за призначенням, що призвело до зміни звичного для нього та його сімї способу життя, для захисту своїх прав позивач змушений витрачати додатково час і кошти. Таким чином, суд вважає за можливе визначити розмір спричиненої позивачу моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди в розмірі 58 176,78 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000, 00 грн., всього 61 176,78 грн.

Outcome: partial