Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

11 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що подружні стосунки у них не склалися через розбіжності в характерах Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач, будучі належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК) в судове засідання не з`явився. Представником відповідача адвокатом Вінніком В.М. подано заяву про проведення судового засідання у відсутність сторони відповідача та визнання позову в повному обсязі. Враховуючи неявку до суду учасників судового розгляду, розгляд справи проведено судом в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права інших осіб, є безумовним, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, 08 червня 2013 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Диканського РУЮ у Полтавській області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 червня 2013 року, актовий запис № 26 (а.с.8). Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 07 вересня 2013 року (а.с.9). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сім`ї неможливим. Визнавши позов відповідач підтвердив той факт, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Майнових претензій сторони один до одної не висловлювали. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини на даний час відсутній. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved