Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

11 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням остаточно уточнених вимог, просить скасувати рішення Лиманівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 29 квітня 2014 року № 5 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки», просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності, видане [PERSON] 06 серпня 2014 року реєстраційною службою Жовтневого районного управління юстиції. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що рішенням Лиманівської сільської ради від 3 жовтня 2009 року № 2 «Про передачу у власність земельних ділянок» передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку [PERSON] площею 0,15 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: с.Лимани, вул.Фрунзе, 58 та рекомендовано землевпорядній організації розробити технічну документацію зі складання державного акта на право приватної власності на земельні ділянки. Посилається про прийняття такого рішення з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 151 ЗК України, які передбачають першочергово прийняти рішення лише про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, а не надання дозволу на розробку технічної документації зі складання державного акту. В 2014 році Лиманівська сільська рада приймає рішення № 5 від 29 квітня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки», яким затверджує технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), хоча спірна земельна ділянка не була сформована. Також позивач посилається на те, що рішенням Лиманівської сільської ради від 3 жовтня 2009 року № 2 «Про передачу у власність земельних ділянок» передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку [PERSON] площею 0,15 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: с.Лимани, вул..Фрунзе, 58. А в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки», що затверджена рішенням Лиманівської сільської ради № 5 від 29 квітня 2014 року вже зазначена площа 0,194 га. Таким чином, відповідачу - [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 га. А різниця між площею 0,194 га і 0,15 га, що становить 0,044 га з комунальної власності Лиманівської сільської ради взагалі не передавалась у приватну власність відповідачу. Також позивач посилається на те, що земельна ділянка та житловий будинок, який на ній розташований, що належить на праві власності відповідачу раніше належав [PERSON], яка в свою чергу придбала вказаний житловий будинок у батька позивачки [PERSON], що отриманий ним у спадщину від своєї матері [PERSON]І . У користування [PERSON] було виділено земельну ділянку рішенням правління колгоспу ім.Кагановича с.Свято-Троїцке Жовтневого району, Миколаївської області від 21 березня 1955 року № 3 в розмірі 0,14 га. За вказаного вважає, що передача та подальша реєстрація права власності відповідача на земельну ділянку загальною площею 0,194 га є незаконною та такою, що порушує її права на користування земельною ділянкою, яка перебуває у її користуванні, оскільки збільшення земельної ділянки відповідача відбулась саме за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у її фактичному користуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили про вище викладене. [PERSON] також пояснила, що при встановленні меж в натурі, місце їх розташування на місцевості не визначалося, акт підписала, розраховуючи на межі, що вказувались зі слів відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, послалась про відсутність порушень прав позивача, прийнятими рішеннями Лиманівської сільської ради та виданим на імя відповідача правовстановлюючим документом. Відповідач Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути за відсутності їх представника та вирішити спір на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 19 січня 1991 року, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] успадкувала житловий будинок № 64 по вул. Фрунзе в с. Лимани Вітовського району Миколаївської області (а.с. 5). За даними копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 травня 1999 року, позивач [PERSON] успадкувала вказаний житловий будинок після смерті матері [PERSON] (а.с. 6). Зі змісту копії рішення Лиманівської сільської ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області № 3 від 03 травня 2000 року було змінено нумерацію вказаного будинку з 64 на новий № 60 (а.с. 11). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку № 3721 від 18 березня 2002 року, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок № 58 по вул. Фрунзе в с. Лимани Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області, договір посвідчено товарною біржею (а.с. 12). Зі змісту витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.07.2012 року слідує, що вказаний договір рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області визнано дійсним, справа № 2-767 (а.с. 97). За заявою [PERSON], 19 лютого 2016 року було створено комісію Лиманівської сільської ради для обстеження земельної ділянки заявниці та зафіксовано, що частина земельної ділянки площею 11,5 м. х 21 м., на якій зростає виноград, відійшла згідно державного акту про право власності у власність [PERSON] Встановлено, що ділянкою до цього часу користувались і обробляли [PERSON] та члени її родини. Правовстановлюючі документи на всю земельну ділянку у [PERSON] відсутні. При виготовленні технічної документації [PERSON], акт про встановлення межових знаків [PERSON] підписала особисто (а.с. 14) . За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.02.2016 року, за [PERSON] зареєстровано право власності щодо земельної ділянки площею 0,194 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будов та споруд по вул. Фрунзе 58 в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 25215638, виданого 06.08.2014 року реєстраційною службою районного управління юстиції (а.с. 15). Також за [PERSON] за цією ж адресою зареєстровано право власності щодо житлового будинку (а.с. 15 зворотній бік). За даними технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, на підставі рішення Лиманівської сільської ради від 28 жовтня 2009 року № 2 розроблено технічну документацію щодо спірної земельної ділянки (а.с. 75 ). Зі змісту вказаного рішення, Лиманівська сільська рада вирішила про безкоштовне передання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 79, 115). З документів технічної документації слідує про підписання [PERSON] акту встановлення та узгодження меж спірної земельної ділянки (а.с. 88). Акт підписано нею без будь-яких застережень. Зі змісту акту слідує про встановлення меж щодо земельної ділянки саме площею 0,194 га. Згідно архівного витягу з рішення Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 29 квітня 2014 року, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер 4823382600:01:008:0024 для будівництва та обслуговування житлового будинку [PERSON], що розташований в с.Лимани по вул. Фрунзе, 58 (а.с. 116). Щодо посилання позивача про виділення рішенням правління колгоспу ім.Кагановича с.Свято-Троїцке Жовтневого району, Миколаївської області від 21 березня 1955 року № 3 для обслуговування житлового будинку № 58 по вул. Фрунзе в с. Лимани земельної ділянки в розмірі 0,14 га, то зі змісту архівного витягу вказаного рішення, така присадибна земельна ділянка виділялась [PERSON] В той же час доказів щодо отримання [PERSON] права власності стосовно вказаної земельної ділянки, суду не надано. За такого, посилання [PERSON] про право відповідача на земельну ділянку лише у такому розмірі (0,14га), є безпідставними. Як встановлено в ході судового розгляду, правовстановлюючий документ стосовно спірної земельної ділянки вперше видано на імя відповідача. Попередні власники своїм правом на передачу їм цієї ділянки у власність не скористались. Згідно з ч.1 ст 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Позивач наполягає на тому, що рішенням суб'єкта власних повноважень, в даному випадку Лиманівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, порушено її права як землекористувача суміжної із належною [PERSON] земельною ділянкою. Посилається, що Лиманівська сільська рада при передачі у власність відповідача земельної ділянки не врахувала розміри земельної ділянки, що перебуває у її користуванні, допустила порушення положень Земельного кодексу, внаслідок чого земельна ділянка відповідача належним чином не була сформована. Вказує, що підставою користування нею земельною ділянкою по вул.Фрунзе 60, є передача в користування її батькові [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га рішенням правління колгоспу ім.Кагановича Свято-Троїцької сільської ради від 29.03.1949 року № 7. Відповідно до Розділу VII Спадкове право ЦК 1963 року, ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В той же час, в судовому засіданні встановлено та не заперечується позивачем, що її батько [PERSON] правовстановлюючого документу щодо земельної ділянки за адресою: с. Лимани вул. Фрунзе 64 (нині 60) не отримував. Його спадкоємець [PERSON], а потім і її спадкоємець позивач [PERSON] також не вирішували питання про передачу земельної ділянки за вказаною адресою (вул. Фрунзе, 60 в с.Лимани) у їх користування чи володіння. За такого, посилання позивача про наявне її право на користування земельною ділянкою площею саме 0,25 га по вул. Фрунзе 60 в с. Лимани не відповідає встановленим обставинам справи. Положення ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України, не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що позивач вважає, що начебто певні обставини впливають на її правове становище. Доведення ж позову є процесуальним обов'язком позивача ( ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України).\~\~ Згідно з\~ст.152 ЗК України від 25.10.2001 року\~саме власник земельної ділянки або її землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно\~ст. 41 Конституції України, 11, 317\~ЦК України, ст. ст.\~81,\~120 ЗК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1\~ст.153 ЗК України\~власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до положень ст. 155 ЗК України, може бути визнано недійсним акт, виданий органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, лише якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. За вказаного, враховуючи, що позивачем не доведено порушення її прав саме як власника чи землекористувача земельної ділянки за адресою по вул.Фрунзе 60 в с. Лимани Вітовського району Миколаївської області, підстави для захисту її прав за заявленими вимогами та у визначений нею спосіб, відсутні. Враховуючи, що вимоги про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності є похідними від скасування рішення органу місцевого самоврядування, у задоволенні якого відмовлено, то підстави для задоволення цих вимог (визнання незаконним та скасування свідоцтва) також відсутні.

Outcome: dismissed