Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

11 вересня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] року 31 липня 2012 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), яка за згодою сторін складає Кредитний договір між сторонами. Згідно з Кредитним договором [PERSON] було видано строковий кредит у сумі 14854 грн. 28 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі строком на 36 місяців, а саме, по 31 липня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] порушила умови Кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 10 липня 2014 року сума заборгованості складає 16068 грн. 03 коп., де заборгованість за кредитом 11717 грн. 73 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2257 грн. 57 коп., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим пунктом 2.2.Генеральної угоди 2092 грн. 73 коп.. Відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ «Приватбанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Одночасно позивач прохав вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі довіреності [PERSON] у письмовій заяві, поданій до суду, вказав, що позивач позов підтримує у\~повному обсязіпо тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.45-46). Відповідач [PERSON] позов визнала, фактичні обставини у справі не оспорювала, про що судові була надана відповідна письмова заява. (а.с.47). Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.43,44), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.45,47).\~ Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 31 липня 2012 року укладено Генеральну угоду, яка за згодою сторін складає Кредитний договір між сторонами. Згідно з Кредитним договором [PERSON] було видано строковий кредит у сумі 14854 грн. 28 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі строком на 36 місяців, а саме, по 31 липня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-33). Відповідно до Генеральної угоди відповідач [PERSON] зобовязалась в період з 01 по 25 число кожного місяця надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 538 грн. 91 коп. з метою погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, а також з інших платежів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов). Разом з тим, при укладанні Генеральної угоди відповідач [PERSON] погодилась з Умовами, а також Тарифами банку, та своїм підписом на Генеральній угоді підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування в Приватбанку (а.с.5). [PERSON], як позичальник за договором, неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобовязання за вищезазначеним Кредитним договором, у звязку із чим \~станом на 10липня 2014 року має прострочену заборгованість в сумі 16068 грн. 03 коп., де заборгованість за кредитом 11717 грн. 73 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2257 грн. 57 коп., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим пунктом 2.2.Генеральної угоди 2092 грн. 73 коп. (а.с.4). Відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом (а.с.2-3). Положеннями\~ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до стст.526,530,546,1054 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається та позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).\~\~ Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення частини суми кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вищезазначена сума заборгованості за Кредитним договором [PERSON]М на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при предявленні позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved