Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

10.10.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить розділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON], право власності на: -Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою - Черкаська область м.Шпола, вул.Суворова, 57 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 644645, виданого на імя [PERSON] 31.01.2007 року (кадастровий номер земельної ділянки 7125710100:01:001:2114) вартістю 51 381 грн.68коп. -Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,0267 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою Черкаська область м. Шпола, вул. Суворова, 57 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 644646, виданого на імя [PERSON] 31.01.2007 року (кадастровий номер земельної ділянки 7125710100:01:001:2115) вартістю 1086 грн.27 коп. -майно: причіп на автомобіль [NUMBER] вартістю 7000 грн.; пральна машинка «Донбас» вартістю 300 грн.; 2 велосипеда на суму 1800 грн.; 1 мішок цукру на суму 700 грн.; ел.сушарка на суму 650 грн.; хлібопічка \~ \~ \~ \~на суму 600 грн.; холодильник LG на суму 5000 грн.; диван дитячий на суму 1000 грн.; компютерний стіл на суму 800 грн.; шкафи-купе на суму 3400 грн.; стілець вартістю 500 грн.; тумбочка під телевізор вартістю 400 грн.; пилосос скарлет вартістю 600 грн.; диван вартістю 2000 грн.; труба металева розм.40х40 2-х метрова - 22 шт. вартістю 1500 грн.; труба металева розм. 20x40 2-х метрова - 20 шт. вартістю 1500 грн. Всього на суму 30 450 грн.; - решту рухомого майна на суму 33\~280 грн., залишити відповідачу. Крім того, відповідачу залишити штори, карнизи, коври, постільна білизна, посуд. Свій позов\~позивач мотивує\~тим,\~що з\~відповідачем \~перебувала в\~зареєстрованому шлюбі\~з 16.06.2002.\~За рішенням\~Шполянського районного\~суду Черкаської\~області від\~26.01.2018,\~що вступило\~в законну\~силу 27.02.2018\~шлюб розірвано.\~В період\~шлюбу та\~спільного проживання,\~сторонами за\~спільні кошти\~був придбаний\~житловий будинок,\~розташований за\~адресою м.Шпола,\~вулиця Суворова,\~57\~Шполянського району\~Черкаської області,\~дві земельні\~ділянки та\~інше рухоме\~майно.\~Згідно рішення\~Шполянського районного\~суду Черкаської\~області від\~10.04.2018,\~що вступило\~в законну\~силу 15.05.2018\~(справа\~№ 710/1354/17),\~даний житловий\~будинок був\~поділений між\~подружжям та\~визнано право\~власності на Ѕ частину житлового будинку за позивачем та на Ѕ частину за відповідачем. В судовому провадженні не вирішувалось питання поділу двох земельних ділянок - одна площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та друга площею 0,0267 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою Черкаська область м.Шпола, вул.Суворова, 57. Крім того, в період шлюбу сторонами було придбано і інше майно: причіп на автомобіль [NUMBER] вартістю 7000 грн.; лист профільний розміром 1,20x1,14 -19 листів на суму 2000 грн.; лист профільний розміром 1,17x2,00 - 10 листів на суму 2300 грн.; пральна машинка «Донбас» вартістю 300 грн.; 5 мішків цементу х 40 грн. вартістю 280 грн.; газові конвектори на суму 2000 грн.; 3 велосипеди на суму 2700 грн.; 2 мішки цукру на суму 1400 грн.; упаковка каструль на суму 300 грн.; тачка на одному колесі на суму 500 грн.; кухонний уголок на суму 2000 грн.; телевізор «Самсунг» на суму 1000 грн.; ел.сушарка на суму 650 грн.; кухонна стінка на суму 2000 грн.; пральна машинка LG - варт. 2000 грн.; хлібопічка вартістю 600 грн.; холодильник LG - вартістю 5000 грн.; морозильна камера Лібертон вартістю 3400 грн.; пульвелізатор для городу вартістю 300 грн.; газова плита [PERSON] 4 камфорки вартістю 1000 грн.; диван дитячий вартістю 1000 грн.; комп'ютерний стіл 800 грн.; шкафи-купе - вартістю 3400 грн.; стільці 2 шт. вартістю 1000 грн.; тумбочка під телевізор вартістю 400 грн.; тюнер і супутникова антена вартістю 1450 грн.; пилосос зелвер вартістю 2000 грн.; пилосос скарлет вартістю 600 грн.; диван вартістю 2000 грн.; кровать 2-х спальна вартістю 2000 грн.; стінка меблева вартістю 1500 грн.; труба металева розміром 40х40 2-х метрова - 22 шт. вартістю 1500 грн.; труба металева розміром 20x40 2-х метрова - 20 шт. вартістю 1500 грн.; газовий котел вартістю 2500 грн.; ел.віси вартістю 350 грн.; ел.млин ДКУ вартістю 5000 грн. Всього на суму 63 730 грн. Загальна вартість спільного майна (з урахуванням земельних ділянок) складає 116\~197 грн. 95 коп., а отже частка позивачки складає 58\~098 грн. 97 коп. Оскільки за взаємною згодою розділити спільне майно подружжя відповідач не бажає, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом з вимогами, про розподіл спільного рухомого та нерухомого майна подружжя. 14.11.2018 позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просила суд виключити зі списку спільного майна подружжя дитяче майно, а саме: диван дитячий вартістю 1000 грн., шафа-купе вартістю 3400 грн., компютерний стіл вартістю 800 грн. та визнати за позивачем права власності на: Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1000 га; Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0267 га. Крім цього, позивач просила визнати право власності за позивачем на: причіп до автомобіля [NUMBER] вартістю 7000 грн., пральну машина «Донбас» вартістю 300 грн., 2 велосипеди 900 грн. кожний на суму 1800 грн., 1 мішок цукру на вартістю 700 грн., електрична сушарка вартістю 650 грн., хлібопічка вартістю 600 грн., холодильник «LG» вартістю 5000 грн., 1 стілець вартістю 500 грн., тумбочка під телевізор вартістю 400 грн., пилосос «Скарлет» вартістю 600 грн., диван вартістю 2000 грн., труба металева 22 шт. розміром 40x40 2-метрова на суму 1500 грн., труба металева 20 шт. розміром 20x40 на суму 1500 грн., всього на суму 22 550 грн. Решту рухомого майна на суму 33 280 грн. залишити відповідачеві [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь, [PERSON] 10 730 грн. грошової компенсації за більшу частину виділеного йому майна. 03.01.2019 позивач подала заяву, в якій позивач вказала, що підтримує першу позовну заяву (а.с.53). Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02.11.2018 позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 16.11.2018 було відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 29.12.2018 відповідачем було подано відзив на позовну заяву у справі, в якому відповідач вказав, що заперечує частково проти позову, так як на підставі рішення сесії Шполянської міської ради від 25.10.2006 відповідачу були передані у власність шляхом приватизації земельні ділянки: площею 0,1000 га з кадастровим номером 7125710100:01:001:2114 та площею 0,0267 га з кадастровим номером 7125710100:01:001:2115 (надалі - земельні ділянки), що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Отже, оскільки земельні ділянки є особистою власністю позивача, то не підлягають до задоволення позовні вимоги Позивача, щодо поділу цих об'єктів нерухомого майна. Відповідач вказав, що наразі деяке майно, яке було описане в акті опису майна подружжя від 10.11.2017 відсутнє, зокрема, 2 мішки цукру та 7 мішків цементу. Так, мішки з цукром на даний час відсутні, оскільки сторони добровільно розділили їх порівну відразу після опису майна подружжя та до цього часу відповідно використали їх шляхом вживання. Одночасно, відповідач звернув увагу на той факт, що цемент у мішках має термін придатності, пів року, якщо фактори для зберігання оптимальні, то рік - у випадках ідеального зберігання. Тому, оскільки опис майна відбувався один рік і три місяці тому, то спільне майно подружжя у виді 7-ми мішків цементу на даний час вийшло із вжитку. Крім цього, відповідач на весні 2018 року використав зазначений цемент на ремонт вимощення біля будинку сторін. Відповідач заперечує проти виключення із майна подружжя шафи-купе вартістю 3400 гривень та комп'ютерного столу вартістю 800 гривень, оскільки ці речі не відносяться до дитячих речей. Також відповідач заперечує щодо визнання за Позивачем права власності на причіп до автомобіля державний номер СА 9026ХР вартістю 7000 гривень (надалі - Причіп), оскільки остання не має автомобіля та водійських прав на керування транспортними засобами на відміну від відповідача, тому не зможе використовувати цей транспортний засіб. Водночас, відповідач не заперечує щодо запропонованого Позивачем розподілу майна, окрім причіпа до автомобіля, мішків із цукром та мішків із цементом, оскільки всі перелічені позивачем речі, які вона бажає отримати у власність та багато іншого майна, яке пропонується Позивачем залишити відповідачу у власність, зокрема 29 профільних листа, набір каструль та супутникова антена з тюнером, до цього часу і так знаходяться у власності лише Позивача, так як були перевезені останньою до будинку її батьків, що знаходиться у с. Мала Виска. В звязку з викладеним відповідач просив виділити у власність Позивача замість причепа вартістю у 7000 гривень - газові конвектори вартістю 2000 гривень, шафу-купе вартістю 3400 гривень, комп'ютерний стіл вартістю 800 гривень, набір каструль вартістю вартістю 300 гривень та супутникову антену з тюнером вартістю 1450 гривень. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 03.01.2019 було витребувано від Шполянського відділу поліції Смілянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, належним чином завірені копії матеріалів перевірки № 1/550 від 25.05.2018. 30.01.2019 позивач подав доповнення до позовних вимог та просив суд зобовязати відповідача повернути: газовий котел до будинку №57 по вул. Суворова в м.Шпола, лист профільний розміром 1,20х1,14 в кількості 19 штук ціною 2000,00 грн. (а.с. 75). Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.02.2019 доповнення до позовної заяви було залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.02.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21.03.2019 було доповнення до позовної заяви про поділ спільного майна подружжя за позовом [PERSON] до [PERSON] повернено позивачу У судове засідання позивач зявився, первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у первісній позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надав заяву про розгляд справи у його відсутність Суд заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 26.01.2018, яке вступило в законну силу 27.02.2018, було розірвано шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Венгеровська) [PERSON], який був зареєстрований 16.06.2002 виконавчим комітетом Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис №5. (а.с.10). Згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 10.04.2018, яке вступило в законну силу 15.05.2018, було визнано за [PERSON] та за [PERSON] право власності по 1/2 частині житлового будинку № 57, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Шпола, Черкаської області (а.с.11-12). Згідно акту опису майна подружжя від 10.11.2017, який був складений в присутності сторін та в за участі голови вуличного комітету, депутата та свідка: [PERSON], [PERSON], [PERSON], проведено опис майна подружжя в домоволодінні по вул. Суворова 57, в м. Шпола. При огляді виявлено наступне майно: причіп на автомобіль [NUMBER] вартістю 7000 гривень, автомобіль ВАЗ 2106 № [NUMBER] вартістю - 2,400 доларів, корморізка вартістю 1000 гривень, лист профільний 19 листів 1,20 х1,14, лист профільний 1,17 х2,0 вартістю 2300 гривень, пральна машина «Донбас» вартістю 300 гривень, 7 мішків цементу 1 мішок по 40 гривень, газовий конвектор 2 штуки, вартістю 2000 гривень, 3 велосипеди вартістю 2700 гривень, 2 мішки цукру вартістю 1400 гривень, упаковка каструль вартістю 300 гривень, тачка на одному колесі вартістю 500 гривень, кухонний куточок вартістю 2000 гривень, телевізор Самсунг вартістю 1000 гривень, електро - сушарка вартістю 650 гривень, кухонна стінка вартістю 2000 гривень, машинка автомат LG вартістю 2300 гривень, хлібопічка електрична вартістю 600 гривень, холодильник LG вартістю 5000 гривень, морозильна камера Лібертон вартістю 3400 гривень, пульвілізатор для городу вартістю 300 гривень, газова плита 1100 Д 4 конфорки, вартістю 1000 гривень, диван дитячий 2х1 м, вартістю 1000 гривень компютерний стіл вартістю 800 гривень, шафи купе вартістю 3400 гривень, 2 стільці вартістю 1000 гривень, тумбочка під телевізор вартістю 400 гривень, тюнер, ді-віді, супутникова антена вартістю 1450 гривень, пилосос «Зелвер» вартістю 2000 гривень, пилосос «Скарлет» вартістю 600 гривень, диван 2000 гривень, ліжко двоспальне вартістю 2000 гривень, стінка вартістю 1500 гривень, труба 40х40 2 м 22 шт. вартістю 3000 гривень, труба 20х40 2 м 20 штук, газовий котел вартістю 2500 гривень, електронні ваги вартістю 350 гривень, електро- млин ДКУ вартістю 5000 гривень. (а.с.13). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №644646 виданого 31.01.2007, [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,0267 га, розташована за адресою: Черкаська область, м. Шпола, вул. Суворова 57, кадастровий номер 7125710100:01:001:2115, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, виданий на підставі рішення сесії Шполянської міської ради від 25.10.2006 № 6.20.21/V, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01077990042.(а.с.14). Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.11.2017 року №31-502/0/243/-17, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 267 метрів квадратних, кадастровий номер 7125710100:01:001:2115 становить 1086,27 гривень. (а.с.15). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №644645 виданого 31.01.2007, [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташована за адресою: Черкаська область, м. Шпола, вул. Суворова 57, кадастровий номер 7125710100:01:001:2114, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий на підставі рішення сесії Шполянської міської ради від 25.10.2006 № 6.20.21/V, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01077990041.(а.с.16). Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.11.2017 року №31-481/0/243/-17, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1000 метрів квадратних, кадастровий номер 7125710100:01:001:2114, становить 51\~381,68 гривень. (а.с.17). Згідно рапорту від 19.04.2018 року старшого інспектора чергового СРПП Шполянське відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, [PERSON], 19.04.2018 року о 10.41 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.04.2018 по вул. Суворова буд.57 м. Шпола, колишній чоловік скоїв крадіжку особистого майна з житла шляхом відкритого доступу. Заявник була [PERSON]. (а.с.63). Відповідно до пояснень наданих [PERSON], 19.04.2018 вона виявила, що колишній чоловік в спільному будинку забрав морозильну камеру на 300 літрів, «Liberton», насосну станцію, котел Барський, насос для перекачки води, пральну машинку «LG» білого кольору. (а.с.64). В поясненнях [PERSON] зазначено, що 18.04.2018 з будинку забрав майно, яке на його думку, належало йому, а саме: котел опалення, який подарувала у 2010 році його мати, [PERSON], також забрав пральну машинку та водяний насос, який також подарувала його мати. Залишив холодильник, 2 газові плити, телевізор, диван та інші меблі кухня, туалет, бойлер. Свої дії вважає правильними. (а.с.65). 27.04.2018 за № 2070/64/02-2018 на адресу позивачки було направлено лист від Шполянського відділення Смілянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, в якому зазначалося, що її звернення щодо того, що колишній чоловік забрав частину меблів з спільного будинку, зареєстровано до Журналу єдиного обліку Шполянського відділення поліції Шполянського ВП ГУНП в Черкаській області за № 1494 від 19.04.2018 року. Під час перевірки інформації по Вашому зверненню встановлено, що в даній ситуації вбачаються цивільно - правові відносини. (а.с.66). Згідно заяви від 21.05.2018, поданої [PERSON] на імя начальника Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури, позивач просила прийняти міри до колишнього чоловіка [PERSON], який без неї вивіз встановленого газового котла та насосну станцію за місцем її проживання [INFO]. (а.с.69). Листом від 23.05.2018 № 4/127/18 Шполянський відділ Смілянської місцевої прокуратури, було направлено заяву [PERSON] щодо можливого кримінального правопорушення для проведення перевірки в порядку ст.214 КПК України. (а.с.68). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з\~ч.3 ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того відповідно до\~ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості між сторонами відсутні, не укладався і шлюбний договір. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, за взаємною згодою. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Як зазначив Верховий Суд України у постанові по справі № 6-399цс17 від 05.04.2017 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму ст. 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2002, який було розірвано за рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 10.04.2018, яке набрало законної сили 15.05.2018 . Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області справа №710/1354/17 від 10.04.2018, яке набрало законної сили 15.05.2018, між сторонами було поділено по Ѕ частині кожному житловий будинок №57, що знаходиться по вул. Суворова в місті Шпола, Черкаської області. Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частино 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано. Згідно частини 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. У відповідності до ст.179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч.2 ст. 181 ЦК України,\~рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Згідно ч.2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Судом встановлено, що 31.01.2007 [PERSON], отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,0267 га, яка знаходиться за адресою: вул. Сувора 57, м. Шпола, Черкаської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7125710100:01:001:2115 та земельну ділянку площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: вул. Сувора 57, м. Шпола, Черкаської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7125710100:01:001:2114. Підставою виникнення права власності на землю послугувало рішення сесії Шполянської міської ради № 6-20.21/V виданого 25.10.2006. Таким чином дана земельні ділянки були отримані [PERSON], в особисту приватну власність в порядку приватизації. У пункті 18-2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16.04.2004\~за №\~7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 за № 2) судам роз'яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗКУкраїни) окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Законом України\~від 17.05.2012\~за №\~4766-\~VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу\~України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13.06.2012, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, було змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57\~СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину п'яту статті 61\~СК України виключено. Отже, з урахуванням змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки неодноразово змінювався. Вирішуючи спір щодо спірної земельної ділянки, переданої особі у власність у порядку приватизації, суд має врахувати її правовим режимом, й посилатися на положення статті 57\~СК України з урахуванням того, що Закон України\~від 17.05.2012\~за №\~4766-\~VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу\~України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка » набрав чинності з 13.06.2012, тобто чи був чинний на момент виникнення права власності особи на спірну земельну ділянку. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12.09.2018 по справі № 752/4418/15-ц . Отже,\~на час\~виникнення права\~відповідача [PERSON]\~на земельні\~ділянки,\~тобто на\~31.01.2007,\~ ч.1\~ст.57\~СК України\~була наступного\~змісту: особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відтак суд критично оцінює твердження відповідача про те, що земельні ділянки, які отримані ним в процесі приватизації є його особистою приватною власністю. Позивач також в судовому засіданні підтвердив, що земельні ділянки набуті відповідачем в процесі приватизації земельного фонду та вказала, що оформленням земельних ділянок займалась вона. На даних земельних ділянках розташований житловий будинок, який рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 10.04.2018 року справа № 710/1354/17 було поділено в рівних частинах по Ѕ частині кожному, між позивачем та відповідачем. Згідно до ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи норми діючого законодавства, а також практику Верховного Суду, суд вважає, що позовні вимоги, щодо поділу земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок та поділений між сторонами, підлягає до задоволення. Згідно п.25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК (2947-) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК (435-15), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У відповідності до ч.2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 2 ст. 181 ЦК України, передбачено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. У відповідності до ч.2 ст. 182 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до абз 2 п. 30 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11 (далі - Постанова №11) у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до норм ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно \~ч.2\~ст.\~78\~ЦПК України,\~ обставини\~справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6, ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Щодо встановлення загального обсягу рухомого майна, що підлягає поділу, суд зазначає наступне. Позивачем на підтвердження переліку рухомого майна була надано акт опису спільного рухомого майна від 10.11.2017. Даний акт складено у період коли шлюб між сторонами ще тривав, також сторонами не заперечується наявність саме такого рухомого майна набутого за період перебування в шлюбі. Вартість майна, зазначеного в акті сторонами також погоджена. Відповідач погоджується\~із запропонованим\~поділом рухомого\~майна,\~окрім виділення\~у власність\~позивачки причепа\~до автомобіля.\~Замість нього\~просить виділити\~у власність\~позивача - газові конвектори вартістю 2000 гривень, шафу-купе вартістю 3400 гривень, комп'ютерний стіл вартістю 800 гривень, набір каструль вартістю 300 гривень та супутникову антену з тюнером вартістю 1450 гривень. Також не погоджується з поділом 2 мішків цукру оскільки вони були розподілені добровільно, одразу після опису майна, і до цього часу він використаний шляхом вживання. Цемент має термін придатності пів року рік, оскільки опис майна був рік тому, то цемент вийшов із вжитку. Щодо пропозиції відповідача про виділення позивачу взамін причепа інше майно, так як позивач не має водійського посвідчення та автомобіля, суд таке твердження відповідача оцінює критично, так як відсутність у особи водійського посвідчення та автомобіля не виключає можливості мати у власності причіп автомобільний, крім того, відповідачем зустрічний позов не заявлений, а відтак твердження у відзиві не є позовними вимогами, а оцінюється судом як не визнання позову відповідачем у цій частині позовних вимог. На підставі наданих до суду доказів суд визнає спільною сумісною власністю подружжя на ступне майно: причіп на автомобіль [NUMBER] вартістю 7000 гривень, автомобіль ВАЗ 2106 № [NUMBER] вартістю - 2,400 доларів, корморізка вартістю 1000 гривень, лист профільний 19 листів 1,20 х1,14, лист профільний 1,17 х2,0 вартістю 2300 гривень, пральна машина «Донбас» вартістю 300 гривень, 7 мішків цементу 1 мішок по 40 гривень, газовий конвектор 2 штуки, вартістю 2000 гривень, 3 велосипеди вартістю 2700 гривень, 2 мішки цукру вартістю 1400 гривень, упаковка каструль вартістю 300 гривень, тачка на одному колесі вартістю 500 гривень, кухонний куточок вартістю 2000 гривень, телевізор Самсунг вартістю 1000 гривень, електро - сушарка вартістю 650 гривень, кухонна стінка вартістю 2000 гривень, машинка автомат LG вартістю 2300 гривень, хлібопічка електрична вартістю 600 гривень, холодильник LG вартістю 5000 гривень, морозильна камера Лібертон вартістю 3400 гривень, пульвілізатор для городу вартістю 300 гривень, газова плита 1100 Д 4 конфорки, вартістю 1000 гривень, диван дитячий 2х1 м, вартістю 1000 гривень компютерний стіл вартістю 800 гривень, шафи купе вартістю 3400 гривень, 2 стільці вартістю 1000 гривень, тумбочка під телевізор вартістю 400 гривень, тюнер, ді-віді, супутникова антена вартістю 1450 гривень, пилосос «Зелвер» вартістю 2000 гривень, пилосос «Скарлет» вартістю 600 гривень, диван 2000 гривень, ліжко двоспальне вартістю 2000 гривень, стінка вартістю 1500 гривень, труба 40х40 2 м 22 шт. вартістю 3000 гривень, труба 20х40 2 м 20 штук, газовий котел вартістю 2500 гривень, електронні ваги вартістю 350 гривень, електро- млин ДКУ вартістю 5000 гривень. За таких обставин суд вважає за можливе поділити рухоме майно подружжя виділивши у власність позивача та визнавши за нею право власності на наступне рухоме майно: причіп на автомобіль [NUMBER] вартістю 7000 гривень, пральна машина «Донбас» вартістю 300 гривень, 2 велосипеди вартістю 1800 гривень, 1 мішок цукру на суму 700,00 грн., електро - сушарка вартістю 650 гривень, хлібопічка електрична вартістю 600 гривень, холодильник LG вартістю 5000 гривень, диван дитячий 2х1 м, вартістю 1000 гривень, компютерний стіл вартістю 800 гривень, шафи купе вартістю 3400 гривень, 1 стілець вартістю 500 гривень, тумбочка під телевізор вартістю 400 гривень, пилосос «Скарлет» вартістю 600 гривень, диван 2000 гривень, труба 40х40 2 м 22 штук вартістю 1500 гривень, труба 20х40 2 м 20 штук,- 1500 гривень. загальна сума 27750,00 грн. Щодо вимоги позивача «решту рухомого\~майна на\~суму 33\~280\~грн.\~залишити відповідачу.\~Крім того,\~відповідачу залишити\~штори,\~карнизи,\~коври,\~постільна білизна,\~посуд» суд\~вважає,\~що така\~вимога є\~не конкретною,\~а відтак\~не належить\~до задоволення\~оскільки всилу\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На підставі\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Отже, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково в частині визнання права власності на Ѕ частину земельних ділянок та на рухоме майно на суму 27750,00 грн. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Так як позов задовольняється\~частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Outcome: partial