Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

11 вересня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обстави- ни. 03 травня 2009 року вона зареєструвала з [PERSON] шлюб, який рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.02.2014 р. розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. У звязку з тим, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, просила стя- гувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання сина до його повноліття. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій зменшив позовні ви- моги у звязку з тим, що на утриманні відповідача знаходиться троє дітей, просив стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн., але не менше 50 відсотків прожитково- го мінімуму для дитини відповідного віку, справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожит- кового мінімуму. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити кло- потання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допо- могою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК Украї- ни, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Як слідує з копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 188859 (а.с.4), у сторін у справі під час перебування у шлюбі 31.07.2009 р. народилася дитина - син [PERSON]. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.02.2014 р., яке набрало чинності (копія на а.с.5), розірвано шлюб, зареєстрований 03.05.2009 р. виконавчим комітетом Бо- рисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Довідкою виконавчого комітету Борисівської сільської ради № 470 від 29.08.2017 р. (а.с.6) під- тверджується, що дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері [PERSON] Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навча- ння, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст.27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фі- зичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фі- нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до до- сягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) прису- джуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у тве- рдій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають сина [PERSON], 31.07.2009 р. на- родження, який знаходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році уста- новлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня в розмірі 1777 грн. Таким чином, в даному випадку, мінімальний розмір аліментів, який необхідно стягнути з від- повідача на утримання його сина [PERSON], [INFO], становить 888,50 грн. (50% від 1777 грн.). Однак, представник позивача - адвокат [PERSON] - просить стягнути з відповідача аліме- нти у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн., тобто в розмірі, меншому передбаченого чинним законодавством, що йде урозріз з вимогами закону та порушує права та законні інтереси позивача. Суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на ут- римання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 888,50 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 31.07.2027 р., з чим погодився відповідач. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 11.09.2017 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved