Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

12.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Красноармійської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 04.06.2014 року по 28.05.2012 року та від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], на утримання якого рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 800,00грн. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі і оскільки відповідач ухиляється від виконанню своїх обов'язків по вихованню сина, вона просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач на позові наполягала. Представник третьої особи служби у справах дітей Красноармійської районної державної адміністрації позов підтримала, вважає, що він підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Відповідач про день і час слухання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника третьої особи, заслухавши думку прокурора, який вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньки, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 04.06.2005 року по 28.05.2012 року (а.с.7), від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно акту матеріально-побутових умов від 17.07.2014 року (а.с.9) позивача [PERSON] за адресою: Донецька область, [ADDRESS] комісія прийшла до висновку що дитина [PERSON], [INFO] забезпечена індивідуальним спальним місцем, шафою для одягу, робочим комп'ютерним столом, комп'ютером, шкільними приладами, особистим планшетом, мобільним телефоном, має достатню кількість одягу. В будинку дотримуються всі санітарно-гігієнічні норми. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 07.10.2014 року №02/26-816 (а.с.46) відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов'язки з утримання та виховання свого сина [PERSON],[INFO], тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання дитини - купівлю необхідних речей для навчання, оздоровлення дитини, не спілкується з дитиною, тому з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що [PERSON], який не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не виконує належним чином передбачених законом обов'язків по утриманню та вихованню неповнолітніх дітей, підлягає позбавленню батьківських прав стосовно сина [PERSON]. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved