Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

11.06.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання між ним та [PERSON] , зареєстрованого 24.09.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис про шлюб №755, а також в позові просить здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за кожним із сторін право особистої приватної власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м. Позов мотивований тим, що 24.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, зареєстрований шлюб, актовий запис № 755. Від даного шлюбу у подружжя [INFO] народився син [PERSON] . Однак за час перебування у шлюбі, позивач зрозумів, що у нього з дружиною різні погляди на подружнє життя, шлюб та інші цінності, виявилась несумісність характерів, що зумовило припинення подружніх відносин та звернення до суду з позовним вимогами про розірвання шлюбу. Також позивач зазначає, що в період шлюбу, подружжям придбано майно, а саме квартира [ADDRESS] загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, яка підлягає розподілу між подружжям по Ѕ частині кожному з подружжя. Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. від 02.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачем [PERSON] до справи надано заяву, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі,п росить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю. З боку відповідача [PERSON] до судового засідання надано відзив на позов, в якому вона позовні вимоги визнала частково, не заперечує щодо розірвання шлюбу, в цій частині росить позов задовольнити, а частині позовних вимог щодо розподілу майна, позовні вимоги визнає частково, а саме просить визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки у спільному майні , а саме квартири , загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частики у спільному майні, а саме саме квартири , загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Враховуючи, що дії відповідача щодо часткового визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне прийняти часткове визнання позову відповідачем та ухвалити часткове рішення про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення позивач не згоден, оскільки сторін по справі нічого не об`єднує, а також беручи до уваги той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. У судовому засіданні встановлено, що сім`я між [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно, з боку сторін клопотань щодо надання строку на примирення не надходило, шлюб носить формальний характер. Тому суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує нате, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ст.114 ч.2 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . За обставин, суд дійшов висновку, що подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.

Outcome: approved