Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

11.07.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 27098,63 долари США, з яких 3528,64 доларів США - сума основного боргу, 2501,37 доларів США - сума нарахованих відсотків за користування кредитом, 21068,62 доларів США - сума нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язання, та судових витрат у розмірі 3193,43 грн. В заяві позивач зазначив, що 07.04.2008 року між ВАТ (на даний час ПАТ) КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08/04/2008/840К-1024 строком до 06.03.2009 року на суму 12600 доларів США, зі сплатою 13,3 відсотків річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за зазначеним кредитним договором, 07.04.2008 року між ВАТ (на даний час ПАТ) КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки Б/н. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 07.07.2014 року заборгованість становить 27098,63 долари США, з яких 3528,64 доларів США - сума основного боргу, 2501,37 доларів США - сума нарахованих відсотків за користування кредитом, 21068,62 доларів США - сума нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язання, що за курсом НБУ еквівалентно 319343,95 грн. Посилаючись на викладені обставини, просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів вказану суму заборгованості. До судового засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила провести розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. До судового засідання відповідачі не з'явилися повторно, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. Суд, з відома представника позивача, постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом приймалось рішення за відсутності не з'явившихся сторін, на підставі наявних доказі по справі. Дослідивши письмові матеріали справи , суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №08/04/2008/840К-1024 (далі - Договір), згідно з яким відповідачці був наданий кредит в сумі 12600 доларів США на споживчі цілі, строком до 06.03.2009 року зі сплатою 13,3% річних. В забезпечення виконання зобов'язань по вищезазначеному договору 07.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки Свої зобов'язання перед [PERSON] банк виконав у повному обсязі шляхом видачі готівки через касу банку. Згідно п.4.1., 4.2. Договору [PERSON] повина була здійснювати погашення кредиту в кінці терміну дії Договору на рахунок [NUMBER] та сплатити відсотки за користування кредитом щомісячно до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані згідно з додатком №1 до Договору. Однак боржником було порушено умови договору, свої зобов'язання вона не виконала належним чином, погашення боргу та відсотків проводила не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 07.07.2014 року заборгованість становить 27098,63 долари США, з яких 3528,64 доларів США - сума основного боргу, 2501,37 доларів США - сума нарахованих відсотків за користування кредитом, 21068,62 доларів США - сума нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язання, що за курсом НБУ, станом на 07.07.2014 року - еквівалентно 319343,95 грн. У відповідності до умов договору та положень діючого законодавства [PERSON], за вихідним номером 2793 від 15.08.2013 року, за адресою зазначеною нею у кредитному договорі, заказною поштою було направлено досудову вимогу про погашення суми боргу. Однак заборгованість до теперішнього часу не погашена. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1054 - 1056 цього ж Кодексу регулюються правила виконання зобов'язань по кредитному договору, так - за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; - розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення з [PERSON] - 3528,64 доларів США - суми основного боргу та 2501,37 доларів США - суми нарахованих відсотків за користування кредитом обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення суми нарахованої пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, суд виходить з наступного. Згідно до положень ст.549 ч.3 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.п.6.1 Договору, сторони передбачили у разі порушення боржником зобов'язань, сплату пені у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку сума нарахованої пені за період з 07.07.2013 року по 07.07.2014 року складає 21068,62 доларів США Відповідно до положень ст..551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином положення ст.551 ч.3 ЦК України з урахуванням положень ст.. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ст.10 ч.3 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Вказана Правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові №6-100цс14 від 03.09.2014 року, прийнятій відповідно до положень ст..360-7 ЦПК України. З урахуванням викладено, приймаючи до уваги що розмір нарахованої пені значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що становить 6030,01 доларів США., суд приходить до висновку про доцільність зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з [PERSON] до 6000 доларів США. Стосовно заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON], суд виходить з наступного. Статтями 553, 554 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Підстави та обсяги відповідальності [PERSON] встановлені розділами 1-2 укладеного ним договору поруки Б/Н. Стаття 559 ч.4 ЦК України передбачає, що якщо договором не встановлено строку його закінчення, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Відповідно до ст..ст.251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Вищезазначеним договором поруки не передбачено строки закінчення його дії, а умова дії поруки до повного виконання позичальником всіх умов кредитного договору (п.5.3 договору), не може бути встановленням строку дії поруки та суперечить приписам ст..252 ЦК України. Відповідно до положень ст..ст.1054, 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно до роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у пункті 24 Постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, кредитор повинен був реалізувати своє право вимоги до поручителя, протягом шести місяців від настання встановленого кредитним договором, строку виконання основного зобов'язання [PERSON], тобто кінцевий строк пред'явлення такої вимоги 06.09.2009 року. Однак зазначеним правом Банк не скористався, а отже з 07.09.2009 року припинилися права Банку як кредитора стосовно [PERSON] так і їх обов'язок відносно Банку як поручителів. Вказана Правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові №6-53цс14 від 17.09.2014 року, прийнятій відповідно до положень ст..360-7 ЦПК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] слід відмовити. Згідно ст..88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1417,14 грн.

Outcome: partial