Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

12.06.2018 р. до Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03.08.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1409. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 03.08.2007 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час реєстрації шлюбу своє прізвище не змінювала. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось з причин втрати почуття поваги та любові один до одного, разом сторони не проживають з березня 2018 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Досудове врегулювання спорів щодо поділу майна, що є спільною власністю, та щодо утримання і місця проживання дитини здійснено сторонами самостійно в добровільному порядку та закріплено усною домовленістю. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.10.2018 р. позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 р. було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не з'явилась, 10.01.2019 р. до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.34). Відповідач в підготовче засідання не з'явився, 10.01.2019 р. до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, з причинами, наведеними у позовній заяві, згоден у повному обсязі, позов визнав, просив справу слухати за його відсутності (а.с.33). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 03 серпня 2007 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 03.08.2007 р. зроблено відповідний актовий запис за №1409, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Позивач та відповідач мають різні погляди на сім'ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені та не можуть бути поновлені. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо та враховуючи позицію відповідача про визнання позову. Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 704, 80 грн. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved