overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

11.04.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами було укладено 21.10.2006 року, який зареєстрований виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 24. Сторони мають спільну неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім»ї стали різні погляди на життя, втрата почуття взаємоповаги один до одного, відсутність нормального морального клімату в родині, різні погляди на ведення домашнього господарства, фактичне припинення родинних відносин. Подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з»явився, надавши суду письмову заяву за якою позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідачка у судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала письмову заяву, за якою позовні вимоги позивача визнає, просить справу розглядати без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» . Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Таким чином в судовому засідання встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами не склалися, постійно між ними виникали непорозуміння та суперечки, вони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя. На даний час сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, сторони не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб між подружжям слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

11.04.2014 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 96, від шлюбу дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без здійснення фіксування судового процесу. У відповідності зі ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбні відносини з жовтня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сім'ю зберегти не бажає. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

11.04.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №008-14153-170511 від 17.05.2011 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], у розмірі 12580,18 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 17.05.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №008-14153-170511, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 100000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких передбачений умовами договору. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконувала, чим порушила терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 16.01.2014 року склала 12580,18 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 6507,96 грн., прострочене тіло кредиту - 1954,67 грн., заборгованість за комісіями - 4117,55 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

11.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки 12.03.2014 року при ухваленні рішення по даній справі не було ухвалено рішення щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди. Позивач у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення без його участі. Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Як передбачає п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, дослідивши позовну заяву, рішення суду від 12.03.2014 року по справі № 426/2452/13-ц, встановив, що судом дійсно не було ухвалено рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яку вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі, визначеному у мотивувальній частині рішення від 12.03.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

11.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26.08.2006 року він уклав шлюб, зареєстрований Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 168 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є агресивна поведінка відповідачки, наслідок чого у сім'ї виникають постійні сварки з незначних підстав, що негативно відображається на розвиток дитини, а тому позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON].. в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 26 серпня 2006 року зареєстрували шлюб Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 168 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2014 року через агресивну поведінку відповідачки, наслідок чого у сім'ї виникають постійні сварки з незначних підстав, що негативно відображається на розвиток дитини. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивач не бажає в подальшому жити разом з відповідачкою, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

11.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. При цьому позивач посилається на те, що 22.10.2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, на даний час вони проживають окремо, між ними подружні стосунки не склалися, немає спільних інтересів, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 22.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №986 /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 22.10.2010 року/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з жовтня 2012 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 21.12.2005 року, актовий запис №844, батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]./. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

11.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 07.11.2006року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 554. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2014 року, спільне життя не склалося через різні погляди на обов'язки подружжя у сім'ї, різні характери, зраду відповідача, зловживання відповідачем спиртними напоями, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07.11.2006 року (а.с.3), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2014 року, спільне життя не склалося через різні погляди на обов'язки подружжя у сім'ї, різні характери, зраду відповідача, зловживання відповідачем спиртними напоями, тому суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний між сторонами. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивував тим, що його батько , [PERSON] , який помер [INFO] року , мав спадкове майно -земельну ділянку (пай) , що розміщена на території Данилово-Балківської сільської ради №475 розміром 4,05 га , що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю IV-КР №002303від 21 лютого 2001 року , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №504 . За життя батько склав на нього заповіт , за яким дане майно заповів позивачеві. Однак він не може реалізувати право на спадщину на дане майно , оскільки заповіт був складений на сертифікат серії КР №0223969 , а оригінал державного акту на даний час втрачено. Просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно -земельну ділянку (пай) , що розміщена на території Данилово-Балківської сільської ради №475 розміром 4,05 га , що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю IV-КР №002303від 21 лютого 2001 року , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №504. Позивач в судове засідання не з»явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив в суд заяву в якій просить суд слухати справу за його відсутності . Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити його позов. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] року згідно з актовим записом №17 від 14.02.2005 року , мав спадкове майно -земельну ділянку (пай) , що розміщена на території Данилово-Балківської сільської ради №475 розміром 4,05 га , що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю IV-КР №002303від 21 лютого 2001 року , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №504 .За життя батько склав на нього заповіт , за яким дане майно заповів позивачеві. Однак він не може реалізувати право на спадщину на дане майно , оскільки заповіт був складений на сертифікат серії КР №0223969., що підтверджується копією заповіту . У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Інших спадкоємців у померлого не має , що підтверджується довідкою Д.Балківської сільської ради №810 від 16.11.2005 року. Власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі - [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі з 03.02.2007 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачкою не склалось, оскільки на протязі спільного проживання вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Останні роки вони подружні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що його шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судовому засіданні позивач [PERSON] на позові наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу з [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області 03.02.2007 року, актовий запис № 2 (а.с.4), сторони уклали шлюб 03.02.2007 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

11.04.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 07.02.1998 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі вони придбали будинок, який розташований в [ADDRESS]. Оскільки вищевказаний будинок придбано під час шлюбу, просить визнати його спільною сумісною власністю подружжя та визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частку будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач позов не визнала та пояснила, що спірний будинок дійсно було придбано під час перебування у шлюбі з позивачем на її ім.»я за згоди позивача, але на даний час спільне проживання з позивачем не можливе, тому заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони та представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] одружилися 07 листопада 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого відділом РАЦС Апостолівської РДА. 25.04.2000 року відповідачем придбано будинок, що розташований в [ADDRESS], Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку, посвідченого 25.04.2000 року приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] Згідно ст. 22 КпШС України «Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування, розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і втому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку». Згідно ст. 28 КпШС України «В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними». Ч.3 ст.368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Таким чином, судом встановлено, що вищезазначений будинок придбано [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі, тому вказаний будинок є їх спільною сумісною власністю і частки кожного з подружжя у відповідності до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України є рівними та складають по ? частині. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя і визнання за кожним з подружжя права власності на ? частину у спільній сумісній власності.

Outcome: approved