Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідача) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 14 грудня 2002 року Виконкомом Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 09. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Під час проживання спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо, у зв'язку з чим позивач прийшла до висновку, що збереження шлюбу неможливе, сім'я розпалась остаточно, тому звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 грудня 2002 року, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 грудня 2002 року Виконкомом Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 09. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Визнання відповідачем пред'явленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 352,40 грн., покладається на відповідача з урахуванням приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved