overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 29.04.2011 року, який зареєстрували у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис № 15. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 29.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис № 15. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 01 жовтня 2011 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 01 жовтня 2011 року, актовий запис № 1905, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є працездатний, може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрованим 29 червня 2013 року відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 10. Через постійні сварки, що виникали внаслідок різниці у поглядах на життя, сімейне життя подружжя не склалося. Шлюбні стосунки припинені. Спільних дітей сторони не мають. Спору про поділ майна між ними немає В зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, вказавши у позовній заяві, що просить розглядати справу без її присутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином і не повідомив суд про причину своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводитьсь. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

10 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], до досягнення ним 23 років. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від подружнього життя у них народилась дитина, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечував. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 29.10.1996 року, актовий запис №591, [PERSON] народився [INFO], батьком дитини є [PERSON] На даний час дитина проживає разом із матір»ю - [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює і має для цього матеріальну можливість, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

10 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що донька проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позовні вимоги змінила, просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23 липня 2005 року сторони зареєстрували шлюб в Роменському відділі РАЦС (а.с.6) Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO](а.с. 7). Сторони разом не проживають, донька проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на її утримання не надає (а.с.8). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що донька знаходиться на утриманні позивачки, відповідач офіційно не працює і добровільно матеріальну допомогу на неї не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно . Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

10 вересня 2014 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 30.05.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, шлюб фактично розпався. Вважає, що примирення між ними не може бути досягнуто. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 30.05.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 16.07.2009 року, який проживає з матір'ю. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

10 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 22 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу народилася двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, тому подальше спільне життя стало суперечити її інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 22 грудня 2007 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 грудня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів у відділі реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис за № 87 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. - (а.с. - 3). Спільне життя подружжя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, між сторонами відсутня повага та взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникають сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. Позивач вказала на відсутність спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а також вказала на те, що діти проживають разом з нею, на їх утримання відповідач за рішенням суду сплачує аліменти. В судовому засіданні сторони не виявили бажання зберегти шлюб, розривають шлюб вперше. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

10 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 17 вересня 1983 року у відділі РАЦС м.Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 803, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і неспівпадіння поглядів на життя та характерів. Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 1992 року позивач та відповідач мешкають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] з'явилась в судове засідання, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 вересня 1983 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 803, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС м.Костянтинівки Донецької області (а.с.6 ). Сторони мешкають окремо з 1992 року, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і неспівпадіння поглядів на життя та характерів. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

10 вересня 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 550 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 07 вересня 2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час ат місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 07 вересня 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 550 грн. 00 коп. щомісячно, що приблизно відповідає встановленому розміру прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved