Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

12.03.2018 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача коштів в сумі 6 836,53 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 26.07.2013 року за № 430 о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ. 10.08.2013 року між ЛьвДУВС ГУМВС України у Львівській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. За умовами договору, відповідач був зобовязаний, у разі відрахування його з навчального закладу відшкодувати витрати повязані з його утриманням. Так, наказом ЛьвДУВС від 27.11.2015 року № 856 о/с [PERSON] було відраховано з навчального закладу за власним бажанням. Згідно проведеного розрахунку, сума фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON] становить 6 836,53 грн. Відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобовязання передбачені договором, ухиляється від виконання зобовязань, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду. Справу просить слухати без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився , хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 26.07.2013 року за № 430 о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ. 10.08.2013 року між ЛьвДУВС ГУМВС України у Львівській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ЛьвДУВС від 27.11.2015 року № 856 о/с [PERSON] було відраховано з навчального закладу згідно з п.1 п.2.1 Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів МВС, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2009 року №381 за власним бажанням. Пунктом 2.3.6 та 3.1 вищевказаного договору передбачено обовязок [PERSON], уразі відрахування з навчального закладу, відшкодувати витрати, повязані з його утриманням в даному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до постанови КМУ від 01 березня 2007 року №313 затверджено порядок відшкодування особам витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, яким передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або Управлінням МВС та особою. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством. Як вбачається з проведеного розрахунку (довідка-розрахунок № 71 від 29.05.2017 року) сума фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON] за період з серпня 2013 року по листопад 2015 року становить 6836,53грн. Згідно п.2.3.6, 3.1 Договору, п. 1 ст.1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», наказу про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства Внутрішніх справ України, наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства Внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, Адміністрації Державної прикордонної Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» та відповідно до ч.6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» витрати на утримання курсантів у вищому навчальному закладі МВС України, підлягають відшкодуванню у судовому порядку. Відповідач [PERSON], будучи відрахованим з навчального закладу ЛДУВС згідно наказу від 27.11.2015 року, станом на день звернення до суду, не вніс кошти на погашення заборгованості перед позивачем. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 6 836,53 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 1762 грн. судового збору.

Outcome: approved