Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

11.04.2016 позивач ПАТ 'ВТБ БАНК' звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 355 430,30 грн. В обґрунтування своїх вимог вказав, що відповідно до Кредитного договору від 01.03.2012р. №R52120184689B [PERSON] отримав кредит в розмірі 103 598,00 грн. у вигляді безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок, який був вказаний у його письмовій заяві та за користування якого [PERSON] повинен сплатити відсотки у розмірі 17,00% на рік. Зобов'язання по наданню кредиту банком виконано в повному обсязі і своєчасно, однак відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконує, тому у нього утворилась заборгованість, розмір якої станом на 28.03.2016р. складає 355 430,30 грн., в тому числі:62 446,26 грн. - сума заборгованості за кредитом; 30 847,34 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;1 178,74 грн. - 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 10 288,61 грн. - інфляційні втрати (кредит); 1 177,64 грн. - поточна заборгованість за процентами; 49 075,06 грн. - прострочена заборгованість за процентами;1 827,00 грн. - 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення процентів; 16 313,51 грн. - інфляційні втрати (проценти); 182 276,13 грн. - пеня за Кредитним договором. Представник позивача - ПАТ 'ВТБ БАНК' в судове засідання не з'явився. Згідно із заявою, просив розглянути справу в його відсутність, згодний на розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України. Згідно положень ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд направляв відповідачу повідомлення про дату і час судового розгляду у даній справі, проте судові повідомлення повернулися без вручення їх адресатові з відміткою поштового відділення «за закінченням зберігання». При таких даних, враховуючи, що відповідачка судові повідомлення не отримує, згідно вимог закону вважається повідомленою належним чином, суд знаходить можливим з урахуванням вимог ст. 224 ЦПК України розглянути справу в даному судовому засіданні у її відсутності в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не встановлено положеннями про кредит параграфу 2 вказаної глави і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.1 ст. 207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 1049 ЦК, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі частини 2 статті 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК передбачено, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст.ст. 525, 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та сплата неустойки. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.03.2016 між ПАТ 'ВТБ БАНК' і [PERSON] укладено Кредитний договір №R52120184689B, згідно з яким останньому було надано кредит для здійснення розрахунків з метою придбання у власність в інтересах сім`ї нового автомобіля, який не буде використовуватися в комерційних цілях для отримання прибутку. Кредит надається у вигляді безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% на рік. Відповідач своїм підписом засвідчив, що ознайомлений з даним Договором, а саме строком, умовами та порядком кредитування, сплатою процентів за користування кредитом та його поверненням . Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути банку кредит у сумі та строки, згідно з умовами договору. У відповідності до пункту 1.1 Договору, Позичальник зобов'язаний прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки встановлені Кредитним договором №R52120184689B. Пунктом 3.4 Договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється щомісяця відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг . Відповідно до п. 3.2 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі 01.03.2019р. або достроково у випадках, передбачених цим Договором.. Згідно п. 3.3. Договору за користування кредитом банк нараховує відсотки за ставкою у розмірі 17.00%. У випадках невиконання зобов`язання розмір відсотків автоматично підвищується на 5%. Відповідно до п.3.7. Договору у день підписання цього Договору Позичальник зобов`язаний сплатити Банку комісійну винагороду за видачу кредиту у розмірі 2,99% від суми кредиту. У відповідності до пункту 7.1 Договору, Позичальник у разі прострочення зобов`язання з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору зобов`язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0, 5% від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочки. Відповідно до п.п. 9.3. Кредитного договору сторони домовилися про те, що будь-яке порушення Позичальником умов Кредитного договору повинно розглядатися як істотне порушення договору, яке надає право Банку в порядку, передбаченому Кредитним договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від Позичальника дострокового повернення заборгованості за Кредитним договором. Згідно п.п. 5.2.2. Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банка з вимогою дострокового повернення Кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору. В зв'язку з порушення умов Кредитного договору 04.12.2013 року на адресу Відповідача листом №3799/100-2 направлено вимогу про дострокове повернення всіє суми заборгованості з Кредитним договором. Зважаючи на зазначені порушення Відповідачем умов Кредитного договору, Позивач набув право вимоги до Відповідача, а у Відповідача згідно п. 5.2.1., 5.2.2., 5.3.9. Кредитного договору виникло зобов'язання достроково повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, виконати інші зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі. ПАТ 'ВТБ БАНК' свої зобов'язання за договором виконав належним чином, відповідача одноразово кредит у повному обсязі на суму 103,598,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 52833 від 01.03.2016р. Відповідач порушив умови договору, у визначені строки в рахунок погашення заборгованості платежі та проценти на користь позивача не сплатив. У результаті невнесення [PERSON] у встановлені строки платежів в рахунок погашення кредиту, станом на 28.03.2016 у нього перед банком утворилася заборгованість в загальному розмірі 355 430,30 грн., що підтверджується представленим суду розрахунком заборгованості. Відповідно до вказаного розрахунку до складу заборгованості входить: 62 446,26 грн. - сума заборгованості за кредитом; 30 847,34 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 178,74 грн.ь - 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 10 288,61 грн. - інфляційні втрати (кредит); 1 177,64 грн. - поточна заборгованість за процентами; 49 075,06 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 1 827,00 грн. - 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення процентів; 16 313,51грн. - інфляційні втрати (проценти);182 276,13 грн. - пеня за Кредитним договором. Розрахунок заборгованості за кредитним договором складений позивачем, перевірений судом, є вірним і складеним у відповідності з умовами договору. Доказів, які достовірно підтверджують оплату кредиту і іншу суму заборгованості, квитанцій по оплаті [PERSON] суду не надано. Разом з цим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість розмір штрафних санкцій за порушення зобов'язання складає 182 276,13 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК, суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За ст. 559 ЦК, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Надана суду можливість знижувати розмір неустойки в разі її надмірності в порівнянні з наслідками порушення зобов'язань є одним з правових способів, передбачених у законі, спрямованих на реалізацію вимог ч. 2, 3 ст. 13 ЦК, згідно з якими при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Зазначене право суду випливає з конституційних прерогатив правосуддя, яке за самою своєю суттю може визнаватися таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості (ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права). Отже, цивільне законодавство передбачає неустойку в якості способу забезпечення виконання зобов'язань і заходи майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а право зниження розміру неустойки надано суду з метою усунення явної її неспівмірності наслідкам порушення зобов'язання. При цьому, наявність підстав для зниження і визначення критеріїв співмірності визначаються судом у кожному конкретному випадку самостійно, виходячи з встановлених у справі обставин. В пункті 27 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Беручи до уваги викладене, зважаючи, що розмір неустойки в сумі 182 276,13 грн є явно неспіврозмірним збиткам, завданим порушенням зобов'язання, значно перевищує суму виданого кредиту, суд вважає вимогу про стягнення неустойки в зазначеному розмірі такою, що протирічить загальними засадами цивільного законодавства визначених в п. 6 ст. 3 ЦК України, та положенням ч. 2 ст. 15 ЦК України. З наведених міркувань, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 50 000 грн.. За таких обставин, враховуючи, що зобов'язання Договору від 01.03.2012р. №R52120184689B відповідачем належним чином не виконуються, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ 'ВТБ БАНК' і стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 223 154,17 грн. В силу вимог статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 5 331,46 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial