overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

11.03.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила суд стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Заявлені вимоги мотивувала тим, що з 08.11.2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29.12.2012 року. На її утриманні перебуває двоє дітей, так як відповідач ухиляється від добровільної сплати аліментів, аргументуючи таке відсутністю працевлаштування. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, вказавши в такій, що даний позов визнає. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 08.11.2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 13.12.2012 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ніде офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та наявними у справі письмовими доказами:копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2003 року; копіями свідоцтв про народження дитини серії [NUMBER] від 12.05.2004 року та серії [NUMBER] від 16.07.2008 року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13.12.2012 року; довідкою виконкому Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області № 118 від 10.03.2016 року, а також іншими матеріалами справи. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи стан здоров'я й матеріальне становище дітей та відповідача, беручи до уваги, що дохід відповідача, носить нерегулярний мінливий характер, так як такий ніде офіційно не працевлаштований, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатною особою молодого віку, який спроможний сплачувати аліменти на утримання власних дітей, а тому вважає можливим призначити відповідачу аліменти на утримання його синів в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. (тобто по 300 грн. на кожну дитину) щомісячно до досягнення ними повноліття. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

11.03.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення в цивільній справі за позовом[PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, яким позов задоволено. Як вбачається з тексту рішення, судом першої інстанції при ухваленні рішення не було вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Разом з тим, оскільки відповідно до ч.2 ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обов'язковою, суд вважає за можливе розглянути питання розподілу судових витрат у їх відсутність. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову позивачем в дохід держави було сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, оскільки при ухваленні рішення, суд першої інстанції не вирішив питання стягнення на користь позивача судових витрат пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, а саме стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп., а саме по 60 грн. 90 коп. з кожного, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

11.03.2019 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що відповідач добровільно покинув квартиру і тривалий час постійно не проживає в ній, при цьому не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить його в скрутне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Будучи допитаним судом в якості свідка показав, що відповідач добровільно покинув квартиру в 2010 році та з цього часу не проживає в ній без поважних причин і не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. \~ \~ \~ \~Допитана судом в якості свідка [PERSON] (сусідка позивача) підтвердила факт постійного непроживання відповідача в спірній квартирі з 2010 року. Відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. 07.06.2019 судом, за згодою позивача, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Позивач проживає як наймач у квартирі [ADDRESS] (далі Квартира); за вказаною адресою зареєстровано й місце проживання відповідача (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Приєднаними до справи актами (а.с. 36-38) та показаннями допитаних судом свідків, які повністю узгоджуються між собою, підтверджується факт непроживання відповідача в Квартирі з 2010 року та його ухилення від оплати жилого-комунальних послуг, що свідчить про втрату відповідачем інтересу до вказаного жилого приміщення. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~ \~ \~ \~Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 Кодексу). \~ \~ \~ \~У зв`язку з доведенням позивачем факту непроживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад шість місяців, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою з підстав, встановлених статтями 71, 72 Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

11.03.2019 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2004 року народження, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову послався на ухилення відповідача від матеріального утримання сина [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; відповідач не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2014, при цьому мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 23-25). Позивач вказує, що натепер відповідач проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який залишився проживати разом із ним. Суд констатує, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2014 (цивільна справа № 750/13060/13-ц) з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття; на підставі цього рішення судом, за заявою відповідача, 20.02.2018 видано виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів № 750/13060/13-ц, який до примусового виконання не пред`явлено (а.с. 20, 23-26). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У суді представник позивача стверджував, що з кінця 2018 року відповідач проживає окремо від позивача та дитини, при цьому вона не бере участі в матеріальному утриманні спільного сина. Вказане може свідчити про суттєву зміну обставин, які, за умови їх доведення належними та допустимими доказами, впливають на припинення обов`язку позивача сплачувати аліменти на користь відповідача за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2014 (цивільна справа № 750/13060/13-ц). Втім, позивач не виконав приписи частини четвертої статті 273 ЦПК України і не звернувся до суду з позовом про його звільнення від обов`язку сплачувати аліменти на користь відповідача за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2014 (цивільна справа № 750/13060/13-ц), а одразу подав позов про стягнення аліментів з відповідача на його користь. З огляду на вищевикладене, пред`явлений позов є передчасними і не підлягає задоволенню, через наявність у позивача перед відповідачем аліментних зобов`язань з утримання сина [PERSON] , від яких він не звільнений судом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

11.03.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за договором позики в сумі 41500 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися, при цьому позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 34). Відповідач про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.10.2018 позивач надав відповідачу та [PERSON] (далі - позичальники) позику в сумі 41000 грн, яку позичальники зобов`язалися повернути в строк до 01.02.2019. На підтвердження факту отримання позики позичальники видали позивачеві письмову розписку, оригінал якої приєднано до справи. Розпискою передбачено сплату позичальниками штрафу в сумі 500 грн у разі порушення терміну розрахунку (а.с. 36). Відповідно до частини другої статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) розписка позичальника, яка посвідчує факт передання позикодавцем визначеної грошової суми, є підтвердженням укладення договору позики. Згідно зі статтями 526, 530 Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Оскільки відповідачі умови договору позики не виконали та в установлений ним строк суму позики позивачеві не повернули, зазначене є підставою для стягнення з відповідача Ѕ частки суми позики та штрафу в розмірі 20750 грн [(41000 + 500) : 2], оскільки сплата решти суми боргу є обов`язком другого позичальника - [PERSON] . Таким чином, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. За приписом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи ту обставину, що судом задоволено вимоги позивача на 50%, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 384 грн 20 коп. [768.4 х 0.5].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

11.03.2019 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання свого сина. Виходячи з малозначності справи, ухвалою судді від 18.03.2019 відкрито провадження в цивільній справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, при цьому відповідачу надано пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу пятиденний строк для подання відповіді на відзив. У встановлений судом строк сторони процесуальні заяви по справі (відзив на позов і відповідь на відзив) суду не надіслали, в звязку з цим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Як убачається з позовної заяви сторони проживають окремо; дитина проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні, водночас, відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Отже, предявлений позов ґрунтується на законі, але підлягає частковому задоволенню в частині мінімального розміру аліментів не 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

11.03.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 37523 грн 24 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 13.03.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 28.03.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі в розмірі 37523 грн 24 коп. Одночасно повідомив, що 04.03.2019 позивачу було виплачено 2920 грн заборгованості по заробітній платі. Отже, станом на 01.03.2019 заборгованість перед позивачем по заробітній платі складає 34603 грн 24 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача на посаді майстра. Відповідно до положень статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.03.2019 становить 37523 грн 24 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 26.03.2019 № 466/110. Одночасно відповідач зазначає, що оскільки 04.03.2019 позивачу було виплачено 2920 грн заборгованості по заробітній платі, то залишилась заборгованість в розмірі 34603 грн 24 коп. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на вимогах закону, проте підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

11.03.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 4). Позивач [PERSON] в судове засідання не зFявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 8, 22, 24). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справу, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розлянути без її участі (а.с. 23). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.09.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку, відповідний актовий запис F 346 (а.с. 7). Від сумісного життя сторони дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини у червні 2014 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини та однією сімFєю не мешкають. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім'ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розлученні, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звFязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

11.03.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через регулярні сварки по різним побутовим причинам та непорозуміння. Ухвалою від 14.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 10.04.2019 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви до суду про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, просили задовольнити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 вересня 2016 року, який був зареєстрований в Київському районному у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 146. Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що фактично сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає відшкодуванню їй за рахунок відповідача.

Outcome: approved