Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

10 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 11.04.2019 року він (позивач) передав відповідачу в позику 5000 грн., про що останній написав розписку та зобов`язався повернути суму до 20 травня 2019 року. В розписці відповідач зазначив, що в разі прострочення повернення коштів, він зобов`язувався повертати позивачу додатково 2000 грн. кожного 21 числа кожного місяця до повного повернення усієї суми позики. 27.07.2019 року відповідач повернув позивачу 1000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 4000 грн. та неустойку в сумі 20000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого, останній отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 грн., які зобов`язався повернути в строк до 20.05.2019 року. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується оригіналом письмової розписки від 11.04.2019 року (а.с.20). 27 липня 2019 року відповідач повернув позивачу грошові кошти в розмірі 1000 грн. Даний факт не заперечується сторонами. На теперішній час, незважаючи на закінчення строку повернення боргу за письмовою розпискою від 11.04.2019 року та після звернення до суду з позовом про стягнення коштів, відповідач кошти у розмірі 4000 грн. позивачу не повернув. Стаття 526\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір позики був вчинений відповідно до умов чинного законодавства та між сторонами виникли відносини позики. Дані обставини підтвердилися в судовому засіданні розпискою та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором в сумі 4000 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 20000 грн. За приписами ст.ст.\~549,\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Згідно договору позики від 11.04.2019 року за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити на користь позикодавця неустойку у розмірі 2000 грн. за кожний місяць прострочення. Отже, підлягають також задоволенню і позовні вимоги, в межах заявлених позовних вимог, про стягнення неустойки на час прострочення платежу основної суми боргу за кожен місяць не виконання зобов`язань. При цьому, суд бере до уваги розрахунок, який наданий позивачем, а саме 10 місяців за період з 21 травня 2019 року по 21 лютого 2019 року х 2000 грн. = 20000 грн. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved