Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

10.09.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], яка належить їй на праві власності, шляхом виселення відповідача зі спірного житла. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності їй та її сину [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 09.04.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №1378. 17.12.2010 вона уклала шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.09.2014. У серпні 2013 року за її згодою відповідач [PERSON] вселився в спірну квартиру і був зареєстрований за даною адресою як член сім`ї власника. З того часу відповідач проживає в спірній квартирі. Позивачка вказує, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та порушує громадський порядок і умови нормального співжиття, систематичне порушення правил співжиття робить неможливим для неї проживання з відповідачем в одній квартирі, а тому, посилаючись на статті 116, 157 ЖК України, просить виселити останнього із займаного житлового приміщення. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог до ст.ст. 74, 75 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Солом'янський РВ ГУ ДМС України в м. Києві подала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. З урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, а також третіх осіб, проти чого не заперечувала позивачка в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивачки, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON] та третій особі [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 09.04.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №1378. З 2010 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.09.2014. У серпні 2013 року за згодою позивачки відповідач [PERSON] вселився в спірну квартиру і був зареєстрований за даною адресою як член сім`ї власника, що вбачається з довідки форми №3 виданої Центром обслуговування споживачів №1 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 29.08.2014 №2509. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати в спірній квартирі, де проживає і до цього часу. Позивачка у судовому засіданні зазначила, що відповідач на сьогоднішній день не є членом сім'ї позивача і фактично є сторонньою для неї людиною, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок і умови нормального співжиття, угоди про користування жилим приміщенням з ним не укладалося, проживає в квартирі позивача без будь-яких правових підстав. Виходячи з цього позивач просить задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що її права порушуються відповідачем. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Стаття 157 ЖК України встановлює, що членів сім`ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частина 1 статті 116 ЖК України визначає, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно роз'яснень пленуму Верховного Суду УРСР у п. 17 постанови від 12 квітня 1985 р., заходами запобігання і громадського впливу, зокрема, є попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за час проживання у квартирі [ADDRESS] неодноразово порушував правила соціального співжиття, у зв'язку з чим позивачка змушена звертатись до правоохоронних органів. Як вбачається з листа Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 17.12.2014 №50 в період часу з 2010 по листопад 2014 в Солом'янському РУ ГУМВС України в м. Києві зареєстровано чотири матеріали відносно [PERSON]: ЖРЗПЗ №16264 від 06.09.2014, ЄО №21504 від 25.05.2014, ЄО №773 від 08.01.2014, ЄО 24836 від 06.07.2013. Факт систематичного порушення правил соціального співжиття з боку [PERSON] підтверджений в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що відповідач за час проживання у квартирі [ADDRESS] неодноразово застосовував до позивачки фізичне та психічне насильство, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, постійно вчиняє сварки, у зв'язку з чим позивачка вимушена тимчасово полишати місце свого постійного проживання для запобігання подальшого загострення конфлікту. Відповідно до ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 13.08.2013 слідує, що 06.07.2013 відповідач перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчинив сварку та наніс позивачці легкі тілесні ушкодження. З наслідками розгляду кримінальної справи відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Використавши свої процесуальні права на власний розсуд відповідач участі у содовому засіданні не взяв, буд-яких доказів на спростування доводів позивачки не надав. Виходячи з наведеного вище, суд встановив, що відповідач [PERSON] систематично порушує правила соціального співжиття, вказані порушення роблять неможливим для позивачки [PERSON] проживання із ними в квартирі [ADDRESS], при цьому заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, оскільки відповідач продовжує порушувати правила соціального співжиття. Враховуючи викладене, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивачки [PERSON] про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю позивачки та виселення [PERSON] зі спірної квартири, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved