overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

11.02.2015 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, разом не живуть, миритися категорично не бажає; малолітня дитина проживатиме з нею, спірного майна не мають. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем Маценко. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, хоча належно був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв. З урахуванням наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, протягом останнього року вони подружніх стосунків не підтримують, позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, вказує на те, що їх сім`я остаточно розпалася, неповнолітня дитина проживатиме з нею, спірного майна не мають; відповідач в судові засідання 24.02.2015 р. та 26.05.2015 р. не з`явився, не повідомивши про причини неявки, жодних письмових пояснень чи заперечень проти позову суду не надав, клопотань про надання строку для примирення з позивачкою та про бажання зберегти шлюб до суду не надходило. Вказані обставини свідчать про те, що збереження шлюбу на час розгляду справи неможливе. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, подружніх стосунків протягом останнього року не підтримують та разом не живуть, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

11.02.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 17.07.2009 року.(а.с.3-4) Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачкою спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з грудня 2013 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав, справу просить розглянути без його участі та не заперечує про постановлення заочного рішення, а судові витрати просить покласти на нього.(а.с.39) Представник відповідачки - [PERSON] також надала суду заяву про розгляд справи без її та відповідачки участі, при цьому позов визнала.(а.с.40) Ознайомившись із заявами суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

11.02.2015 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №301. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили на початку лютого 2014 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи було повідомлена завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Судом встановлено, що з 11.08.2007 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, а.с.4. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.5. Шлюбні відносини припинили на початку лютого 2014 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2015 року, на підставі письмової заяви відповідача [PERSON], сторонам було надано шестимісячний строк на примирення, - а.с.18, 19. Після спливу встановленого судом шестимісячного строку на примирення, сторони так і не дійшли згоди, щодо поновлення шлюбних відносин. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, судом були вжиті достатні заходи для збереження шлюбу, які не призвели до поновлення шлюбних відносин сторін, а томупозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

11.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свій позов мотивує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] Волинської області. Однак останній на випадок своєї смерті заповіту не вчиняв. Зазначає, що інших спадкоємців після його смерті немає. При оформленні спадщини, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки в останнього відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] Волинської області. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, просила позов задовольнити, позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.01.2015 року (а.с.8). Із поданих суду викопіювання будівельного кварталу та довідки Торчинської сільської ради вбачається, що на праві власності спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок з належними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок, який належав спадкодавцю. Як встановлено судом, спадкоємцем після смерті [PERSON] є донька спадкодавця та спадкоємець за законом першої черги позивач [PERSON], що встановлено із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.04.1953 року, копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.06.1976 року (а.с.9-10). 06 лютого 2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний спадковий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.16). Позивач в порядку ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) після смерті батька [PERSON] прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що інших спадкоємців немає, відповідач позовні вимоги визнав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] Волинської області, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

11.02.2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що вони з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] 2007 року народження та сина [PERSON] 2009 року народження, які перебувають на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] 2007 року народження та сина [PERSON] 2009 року народження в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав, дав свою згоду на сплату позивачці аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у тому розмірі в якому вона просила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають двох спільних неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які перебувають на утриманні матері -позивачки по справі ( а.с. 5-6). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

11.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 31 серпня 2012 року виконавчим комітетом Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2015 року провадження у даній справі було зупинено у зв'язку із наданням сторонам строку для примирення строком на 1 місяць. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2015 року провадженні у даній справі відновлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши подані докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 31.08.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2012 року (а.с. 4). За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.2014 року (а.с.5). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, неповнолітній син проживає разом із позивачем. Вжиті судом заходи для збереження сім'ї та примирення між сторонами не дали бажаного результату. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

11.02.2015року ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитною договором в сумі 1490,57гривень, судовий збір в розмірі 243,60гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 9 серпня 2013року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3688642, відповідно до якого банк видав відповідачу грошові кошти, шляхом встановлення на рахунку [NUMBER] ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) у розмірі 20000,00грн. для здійснення операцій з використанням банківської платіжної карти, зі сплатою 30% річних. Відповідач в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повернув. Станом на 16.12.2014року заборгованість відповідача становить 1490,57гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу у присутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 9 серпня 2013року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3688642, відповідно до якого банк видав відповідачу грошові кошти, шляхом встановлення на рахунку [NUMBER] ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) у розмірі 20000,00грн. для здійснення операцій з використанням банківської платіжної карти, зі сплатою 30% річних. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повернув. Станом на 16.12.2014року заборгованість відповідача становить 1490,57ривень. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Дані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача даними в судовому засіданні та долученими до письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Кредобанк» є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

11.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 20.09.2003 року Виконкомом Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 7. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає з нею. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з січня 2014 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Виконкомом Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 7 ( а.с.3 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

11.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 2075 грн. 99 коп. і судових витрат на користь держави. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений у встановленому порядку, про причини неявки до суду не повідомив, у зв'язку із чим, суд, за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 6030-2011, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних із кінцевим терміном повернення 16.10.2012 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.02.2015 року становить 2076 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1003,75 грн., заборгованості по відсоткам - 547,79 грн., 300 грн. - заборгованості за комісією, пені - 224,46 грн, що підтверджується розрахунком на а.с. 8. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору підлягає задоволенню в розмірі, заявленому позивачем - 2075,99 грн, оскльки суд не може вийти за межі позовних вимог, також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

11.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 07.11.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 201077 про порушення відповідачам Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку електричної енергії. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачу проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 1550 грн. 81 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 07.11.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 201077 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку електричної енергії (а.с.5). Згідно розрахунку заборгованості за Актом № 201077 про порушення Правил користування електричною енергією від 07.11.2014 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 1550 грн. 81 коп. (а.с.8). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію в сумі 1550 грн. 81 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved