Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

11.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою «Про встановлення факту народження та факту постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року», залучивши до участі у справі в якості заінтересованої особи: Нововодолазького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області (вхідний № 4534/18-вх) (а. с. 2 - 4). На обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що він народився [INFO] в місті Гюмрі ( Ленінокан ) Республіки Вірменії , (мати - [PERSON] , батько [PERSON] ), актовий запис проводився Гюмрійським територіальним відділом РАЦС від 05 травня 1985 року, актовий запис № 1411. Після народження він був зареєстрований та проживав за адресом: [ADDRESS] ,- разом із матір`ю [PERSON] . З 1992 року по 2000 рік він навчався у муніципальному бюджетному загальноосвітньому закладі «Мирнівська школа № 2» Сімферопольського району Республіки Крим. У 2009 році він закінчив Горлівську вечірню (змінну) загальноосвітню школу ІІ - ІІІ ступенів Горлівської міської ради Донецької області та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту (серії [NUMBER] від 23.06.2009 року). У 2004 році він був засуджений до трьох років позбавлення волі з випробувальним терміном три роки. 08 жовтня 2007 року він був засуджений Залізничним районним судом міста Сімферополя Автономної республіки Крим до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 26 квітня 2011 року Сімферопольським судом його засуджено до 5 років позбавлення волі і він відбував покарання до 27 січня 2016 року у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101). Його свідоцтво про народження (серії [NUMBER] ), видане 05.05.1985 року Гюмрійським /Леніноканським/ відділом ЗАГС, втрачено. В отриманні повторного свідоцтва про його народження на підставі довідки про народження № 1411 від 08.10.2015 року, виданої Гюмрійським територіальним відділом РАЦС Республіки Вірменія на підставі копії актового запису № 1411, направленої Гюмрійським територіальним відділом РАЦС Республіки Вірменія на адресу Нововодолазького відділу РАЦС ГУ юстиції у Харківській області, йому відмовлено через відсутність документа, який посвідчує його особу - паспорт громадянина України. На його заяву до Нововодолазького районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про витребування від Нововодолазького Відділу РАЦС ГУЮ у Харківській області копії актового запису про його народження [INFO] № 1411, складеного Гюмрійським територіальним відділом РАЦС Республіки Вірменія та документування паспортом громадянина України, він отримав відмову, в якій зазначено, що при оформленні актового запису про народження органами РАЦС Республіки Вірменія оформлюється свідоцтво про народження, та повідомлено про необхідність звернення до суду за місцем проживання для встановлення факту народження та отримання повторного свідоцтва про народження, а також в судовому порядку встановити факт його постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року з метою встановлення належності його до громадянства України відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року. Встановлення факту народження йому потрібне для отримання свідоцтва про народження та для отримання паспорту громадянина України. Встановлення факт постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року йому необхідне для встановлення належності та набуття громадянства України для отримання паспорту громадянина України. Просив встановити факт його народження [INFO] в місті Гюмрі ( Ленінокан ) Республіки Вірменії (мати - [PERSON] , батько [PERSON] ), а також факт його постійного проживання в України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, але скористалась правом, наданим йому частиною 1 статті 58 зазначеного кодексу, щодо участі у судовому процесі через представника за ордером - адвоката Мякоти Т. М., а також звернувся із заявою, зареєстрованою за вхідним № 7160/19-вх від 09.10.2019 року, в якій просив справу розглянути за його відсутності, задовольнивши її у повному обсязі (а. с. 105). Представник заявника - адвокат Мякота Т. М., що діє за ордером на надання правової допомоги від 30.08.2018 року (серії ПТ № 063518), виданим на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої (правової) допомоги № 17/18, укладеного 12.03.2018 року між нею та [PERSON] ), а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ПТ № 1646), виданого 21.03.2017 року Радою адвокатів Полтавської області, у судове засідання теж не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 1978/19-вх від 18.03.2019 року, в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності заявника, задовольнивши заяву у повному обсязі (а. с. 35, 32, 33, 82). Представник заінтересованої особи - Нововодолазького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак від начальника відділу Бондар І. М. надійшла заява, зареєстрована за вхідним № 7114/19-вх від 08.10.2019 року, в якій вона зазначила що державна реєстрація народження заявника здійснена міским відділом РАЦС міста Гюмри Республіки Арменії (актовий запис № 1411 від 24.04.1985 року), а встановлення факту постійного проживання на території України до їх компетенції не входить, просила справу розглянути за відсутності їх представника (а. с. 104). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 зазначеного кодифікованого закону України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність таких клопотань у всіх учасників справи свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання учасниками справи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які учасники та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Окрім цього, статтею 263 вказаного кодифікованого закону України обумовлено, що судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до довідки про народження № 1411 від 08 жовтня 2015 року, виданої Гюмрійським територіальним відділом РАЦС, [PERSON] народився [INFO] в місті Гюмрі ( Ленінокан ) Республіки Вірменії , (мати - [PERSON] , батько [PERSON] ) (а. с. 5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER] ), виданого 11.08.1990 року Мирновською сільською радою Сімферопольського району Кримської області, громадяни України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 11.08.1990 року, про в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня зроблено запис за № 65. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікову - [PERSON], дружині - [PERSON] (а. с. 6). З довідки виконавчого комітету Укромновської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим № 2110 від 23.06.2003 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживав з матір`ю за адресом: [ADDRESS] з дня народження та по теперішній час (а. с. 7). Відповідно до довідки адміністрації Укромновської сільського поселення Сімферопольського району Автономної Республіки Крим від 28.05.2015 року № 2698, [PERSON] зареєстрована за адресом: [ADDRESS] з 24.05.2002 року та по теперішній час (а. с. 7). Згідно із заявою від 23.06.2003 року (форма № 15) [PERSON] просить відділ внутрішніх справ Сімферопольського РВ прописати його до матері на постійне місце проживання за адресом: [ADDRESS] (а. с. 8). У зв`язку із досягнення шістнадцяти років [PERSON] 23.06.2003 року звернувся із заявою до начальника паспортної служби (форма № 1, додаток № 1 до пункту 8) про отримання паспорту громадянина України (а. с. 9). Відповідно до домової книги № 1272, яка розпочата у травні 2002 року, [PERSON] зареєстрований за адресом: [ADDRESS] (а. с. 10 - 11). З довідки виконавчого комітету Укромновської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим від 13.05.2002 року убачається, що [PERSON] належить 1/3 частина квартири за адресом: [ADDRESS] (а. с. 12). Згідно із довідкою директора Муніципального бюджетного загальноосвітньої установи «Мирновська школа № 2» Сімферопольського району Республіки Крим, [PERSON] дійсно навчався з 1992 року по 2000 рік с 1 по 7 клас в БОУ «Мірновська школа № 2» Сімферопольського району Республіки Крим (а. с. 13). Відповідно до свідоцтва (серії [NUMBER]) від 23.06.2009 року та додатку до нього (12 СЗ № [NUMBER] ), [PERSON] закінчив у 2009 році Горлівську вечірню (змінну) загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів № 11 Горлівської міської ради Донецької області (а. с. 14 - 15). Як вбачається з довідки про звільнення (серії ДОН № 12160 (частина «Б»), [PERSON] з 09.07.2007 року по 09.08.2010 року відбував покарання в установах Державної кримінально - виконавчої служби за вироком Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 08.10.2007 року щодо його засудження за частиною 2 статті 185 та статтею 71 Кримінального кодексу України (а. с. 16). Відповідно до довідки про звільнення (серії ЗАП № 00922), [PERSON] з 27.01.2011 року по 27.01.2016 року відбував покарання в установах Державної пенітенціарної служби (Кам`янська виправна колонія УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) за вироком Симферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 26.04.2011 року щодо його засудження за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 307, частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України (а. с. 17). Згідно із обліковою карткою призовника, [PERSON] був взятий на облік як призовника, що мешкає за адресом: [ADDRESS] (а. с. 18 - 19). З характеристики голови Мирнівської сільської ради Автономної Республіки Крим вбачається, що [PERSON] за час проживання на території Мирнівської сільської ради зарекомендував себе з задовільної сторони. У вживанні спиртних напоїв та наркотичних речовин помічений не був. Громадський порядок не порушує. Від жителів села Мирне скарг та зав до адреси [PERSON] до дільничного інспектора не надходило. На характер замкнутий, малоспілкований (а. с. 20). 12.07.2018 року [PERSON] звернувся до Нововодолазького районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою про витребування копії актового запису про його народження [INFO] № 1411, складеного Гюмрійським територіальним відділом ЗАГС Республіки (а. с. 21). Як убачається з відповіді завідувача Нововодолазького районного сектору ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області № 6347/951 від 20.07.2018 року, [PERSON] повідомлено, що відповідно до пункту 35 постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року заявник для оформлення паспорта подає такі документи: свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України. При оформленні актового запису про народження органами РАЦС Республіки Вірменія оформлюється свідоцтво про народження. Та запропоновано звернутися разом з матір`ю до компетентного органу РАЦС за місцем народження для отримання повторного свідоцтва про народження, а за неможливістю - до районного суду за місцем проживання для встановлення факту народження та отримання повторного свідоцтва про народження в компетентних органах ДРАЦС в Україні. Також запропоновано звернутися до районного суду за місцем проживання з метою встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року з метою встановлення належності його до громадянства України (а. с. 22). 21.08.2018 року [PERSON] звернувся до Нововодолазького районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про видачу йому повторно свідоцтва про народження на підставі довідки про народження, виданої Гюмрійським територіальним відділом РАЦС Республіки Вірменія та копії актового запису № 1411, направленої Гюмрійським територіальним відділом РАЦС Республіки Вірменія на адресу Нововодолазького відділу РАЦС ГУ юстиції у Харківській області (а. с. 23). 23.08.2018 року за вихідним № 1311/15.27-04-04 [PERSON] на його заяву від 21.08.2018 року щодо видачі повторного свідоцтва про народження повідомлено, що відповідно до пункту 4. розділу IV «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану здійснюється за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. У зв`язку з тим, що інформація вноситься до Державного реєстру актів цивільного стану громадян під час державної реєстрації акту цивільного стану, не вбачається за можливе виконати його заяву, у зв`язку з тим, що народження [PERSON] , [INFO] , вже зареєстровано в Республіки Вірменії. Державний реєстр актів цивільного стану громадян функціонує виключно на території України та відповідно до Реєстру вноситься інформація з актових записів, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні та в окремих випадках, дипломатичними представництвами та консульськими установами України (а. с. 24). Крім того, згідно із копією свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого повторно 27.10.2003 року відділом РАЦС Симферопольського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, [PERSON] народився [INFO] в селі Мирне Симферопольського району Автономної Республіки Крим, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 31.08.1990 року зроблено відповідний запис за № 96, та його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 109). Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого 18.10.1991 року Мирновською сільською радою Симферопольського районну Кримської АРСР , [PERSON] народилась [INFO] в селі Мирне Симферопольського району Кримської АРСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 18.10.1991 року зроблено відповідний запис за № 108, та її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 110). З копії паспорта громадянина України (серії [NUMBER] , виданого 27.04.2002 року Сімферопольским РВГУ МВС України в Криму) убачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 11.08.1990 року Мирновською сільською радою Симферопольського районну Автономної Республіки Крим, а також має постійне місце мешкання та реєстрації за адресом: [ADDRESS] (а. с. 107 - 108). Згідно Історії розвитку дитини - [PERSON] , [INFO] , він мешкав у [ADDRESS] та перебував на обліку в Мирновській лікарні, про що маються відповідні медичні записи у період часу з липня 1986 року по лютий 1997 року (а. с. 111 - 145). Відповідно до відомостей, які містить архівна довідка, видана за вихідним № 41 від 20.06.2019року головою адміністрації Укромновського сільського поселення Симферопольського району Автономної Республіки Крим Бехтольд В. А., по даним по господарської книги Укромновської сільської ради за 1991 - 1995 роки (стр.117), за адресом: [ADDRESS] ,- були зареєстровані та мешкали: [PERSON] , [INFO] ; її син [PERSON] , [INFO] ; її син [PERSON] , [INFO] ; та її донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 106). З наведеного суд робить висновок про те, що заявник [PERSON] народився [INFO] в місті Гюмрі ( Ленінокан ) Республіки Вірменії та його матір`ю є [PERSON] , яка 11.08.1990 року уклала шлюб, зареєстрований Мирновською сільською радою Сімферопольського району Кримської області, з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », та народила у цьому шлюбі в серпні 1990 року та у вересні 1991 року в селі Мирне Симферопольського району Кримської АРСР [PERSON] та [PERSON] , які є одноутробними братом та сестрою заявника, що свідчить про їх сумісне мешкання саме на території АРК, що є територією України. При цьому факт мешкання заявника станом на 24 серпня 1991 року також підтверджено й відомостями з медичної карти дитини, яка перебувала на огляді в лікарні. Під час розгляду заяви [PERSON] суд виходить з того, що з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України - встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється судом в порядку окремого провадження. Положення частини 1 статті 293 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачений перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (пункт 7 цієї частини), що не є вичерпним з огляду на положення частини 2 цієї ж статті, яка мовить про те, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Одночасно із цим, Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями) звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що він звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту його та факту постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року. Статтею 55 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 124 Основного Закону нашої держави делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) визначено, що частину 2 статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Зміни до Конституції України, запроваджені Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02.06.2016 року, не призводять до втрати значення наведеного Рішення Конституційного Суду України у контексті права на доступ до суду. Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 року (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) визначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини 2 статті 4 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану Ухвалюючи рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідні юридичні факти є індивідуальними, оскільки породжують правові наслідки лише для заявника. Частиною 3 статті 49 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями) обумовлено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Як убачається з матеріалів справи, народження заявника зареєстровано у законний спосіб, про що свідчить довідка № 1411 від 08.10.2015 року, видана Гюмрійським територіальним відділом РАЦС (а. с. 5). Одночасно із цим, цивільний процесуальний кодифікований закон України чітко визначає, що у судовому порядку можливо встановити факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Натомість таких перешкод не має, факт реєстрації народження [PERSON] [INFO] в місті Гюмрі ( Ленінокан ) Республіки Вірменії визнаний відповідним державним органом, що вчинив зазначений актовий запис, та ніким не спростований і не оспорений на час розгляду цієї справи в суді, а тому вимога заявника щодо встановлення юридичного факту його народження не підлягає задоволенню. В той же час, вирішуючи питання щодо встановлення факту постійного проживання заявника в Україні станом на 24 серпня 1991 року, суд покладається, перш за все на те, що встановлення цього факту необхідне [PERSON] для підтвердження громадянства України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» № 2235-III від 18.01.2001 року (із змінами та доповненнями) і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Пункт 1 частини 1 статті 3 цього Закону наголошує, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до змісту підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або проживання в Україні за станом на 13.11.1991 року. Згідно із пунктом 8 наведеного вище Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство», особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРС. У разі його відсутності подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24.08.1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРС (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року. При цьому, пунктом 44 того ж Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, які підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, що стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно із змістом частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народились або постійно проживали до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра народились або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. У відповідності до приписів пункту 3 частини 2 статті 9 зазначеного Закону, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. При цьому з огляду на визначення понять, викладених у стаття 1 цього ж Закону, безперервним проживанням на території України є проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів, а проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законодавством України не передбачено. Враховуючи викладене та на підставі аналізу вищезазначеного, суд впевнився у тому, що заявник дійсно на 24.08.1991 року постійно й безперервно мешкав разом із своєю матір`ю на території Симферопольського району Автономної Республіки Крим, а також й після цього продовжував там мешкати і навчатись, а тому вимога щодо встановлення факту його постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки ним у законний спосіб доведено, що від встановлення цього юридично значимого для заявника факту залежить виникнення, зміна та припинення правовідносин, в яких він особисто бере участь, не існує іншого, окрім судового, порядку його встановлення, і його визнання не пов`язане з вирішенням спору про право. У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial