overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 5 березня 2006 року в Воєгощанській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, через що постійно виникали сварки. З 2011 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишивши неповнолітнього сина проживати з нею, та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце слухання справи, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, тривалий час проживають окремо, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач в судове засідання не з'явився і не подав будь-яких заперечень проти позову, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати і залишити неповнолітнього [PERSON] проживати з позивачем. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 12 лютого 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу та відновити їй дошлюбне прізвище. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 15). Подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 17). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 лютого 2005 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 6-7). На даний час однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати, відновивши позивачці дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбних відносинах з 04 листопада 2000 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO] її батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с.5). Довідкою, виданою КП «Добропільська служба єдиного замовника» від 05 лютого 2014 року підтверджується, що неповнолітня [PERSON], [INFO] мешкає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги в повному обсязі. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 87. Від даного шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO]. Причину розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що на протязі чотирьох місяців вони з відповідачем однією сім`єю не проживають, між ними втрачене почуття любові та взаємоповаги, тому вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновити шлюбні стосунки не можливо. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу роз'яснені. На підставі вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Матеріалами справи встановлено, що спільного господарства подружжя [PERSON] з січня 2014 року не ведуть, родина з цього часу фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо їх примирення. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві позивач вказує, що вони з відповідачем перебували у шлюбі. 19 лютого 2013 року рішенням Дубенського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. В шлюбі в них з відповідачем народилося двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 800 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач дітьми не цікавиться, коштів на їх утримання не надає, інколи передає гроші. Змінивши свої позовні вимого щодо розміру аліментів, просить позов задоволити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частина доходів щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що він є інвалідом третьої групи та єдиний його дохід - пенсія в зв'язку з інвалідністю. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частина його доходів. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 25 вересня 1998 року перебували в шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 19 лютого 2013 року розірвано (а.с.6) Від спільного життя вони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження, в яких сторони вказані батьками (а.с. 4). Діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю [PERSON], що стверджується довідкою №181 від 05.03.2014 року виданою Малосадівською сільською радою (а.с.5) Згідно з довідкою МСЕК від 19 серпня 2013 року [PERSON] встановлено безтерміново третю групу інвалідності по зору (а.с 11). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Дубенському районі та отримує пенсію по інвалідності в сумі 949 гривень, що стверджується довідкою №1177 від 31.03.2014 року (а.с.15) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати зареєстрований 29 травня 1993 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбні стосунки на даний час не підтримують, і збереження сім'ї є неможливим. Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видій його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Також позивачка просила тягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка подала до суду заяву, в якій, підтримавши свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності. В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 29 травня 1993 року Червонохатківською сільською радою Дзержинського ( на даний час Романівського) району Житомирської області актовим записом № 3 було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. При звернення до суду позивачкою сплачено 243, 60 грн. судового збору, що стверджується квитанцією № N032P38613 від 11 березня 2014 року. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів статті 180 СК України на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач проти позову не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. З відповідача, згідно частини 3 статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь держави суми судового збору за розгляд справи щодо стягнення аліментів у розмірі, визначеному частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір». Судові витрати, пов'язані зі сплатою позивачкою судового збору, суд стягує на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Судом об'єктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися діти - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON] [INFO]. Діти проживають із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дітей, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дітей і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем 14 травня 2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя, останній зловживав спиртними напоями, що призводило до сварок та застосування до неї фізичного насильства, три роки вони проживають окремо. Подальше спільне життя з [PERSON] вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує у повному об'ємі з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 13). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Довжицькою сільською радою Маневицького району Волинської області (а.с. 5). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і позивачка на примирення не згідна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд залишає їй шлюбне прізвище - [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені (а.с. 1, 2) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 22 вересня 2001 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 375; від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; доньки мешкають разом із матір'ю; сімейне життя з відповідачем не склалось, спільним побутом вони не пов'язані, з відповідачем фактично не проживають; позивач вважає, що шлюбні відносини припинились та подальше перебування у шлюбі не має жодного сенсу; просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. 19.05.2014 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. 19.05.2014 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 22 вересня 2001 року зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 375 (а.с. 3). Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] (а.с.2) та [PERSON] [INFO] (а.с.6), про що зазначає позивач в позовній заяві. Сторони тривалий час не ведуть сумісне господарство, не підтримують шлюбні відносини. Їх сім'я розпалася з причини несумісності характерів, постійних сварок, які виникали між подружжям, що в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені почуття любові та поваги та призвело у підсумку до остаточного розпаду сім'ї. Вказані обставини підтверджуються поясненнями у позовній заяві. Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. При постановлені рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може.

Outcome: approved