overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

10.07.2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2017 року, що 28.08.2017 року набрало законної сили (копія на а.с. 7), а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 8) підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] Довідкою Голодьківської сільської ради № 532 від 20.06.2018 року (а.с. 9) підтверджено, що дитина - [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є особою працездатного віку, а тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

10.07.2018 року заявник звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення опіки, посилаючись на те, що [PERSON], яка є її донькою, є інвалідом з дитинства безстроково та за станом свого здоров`я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи той факт, що [PERSON] самостійно не може себе доглянути, а потребує стороннього догляду, Лікарською кваліфікаційною комісією МСЕК 10.05.2018 року видана відповідна довідка № 998030. Просить визнати [PERSON] недієздатною, встановити опіку над нею та призначити її опікуном. За заявами сторін справа розглянута без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст.. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ч.1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 10). Згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією [PERSON] і інвалідом першої групи з дитинства та безстроково, потребує постійного догляду (а.с. 12). Відповідно висновку судово - психіатричного експерта № 210 від 23.10.2018 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості та за психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку органу опіки та піклування Грушівської сільської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Грушівської сільської ради за № 6-VІІ-4 від 22 червня 2018 року заявник має можливість бути опікуном та виконувати обов'язки опікуном над своєю неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі глибокої розумової відсталостіта за психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 1ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Фізична особа, відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України, визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах, є, відповідно, донькою та матір'ю. Суд вважає, що призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] повноцінно забезпечить її права, свободи та інтереси згідно чинного законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

10.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд розірвати шлюб з відповідачем, укладений 21.07.2012 року. В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння та поваги один до одного, втрату почуття любові, що спричиняло виникнення сварок. Сімейні відносини фактично припинені з травня 2018 року, подружжя проживає окремо. Примирення позивач не вбачає за можливим. Наявність шлюбу суперечить її інтересам. Прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Лях». Також, позивачем зазначено, що від шлюбу в них є спільна дитина син [PERSON], 18.01.2013 р., який проживає з нею. На даний час існує спір про місце проживання дитини, а тому позивач прохала суд визначити місце проживання дитини з нею, оскільки умови проживання дитини з матірю задовільні, що встановлено актом обстеження житлово-побутових умов. Позивач 27.09.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала частково, прохала суд позов задовольнити в частині розірвання шлюбу, а в частині вимоги про визначення місця проживання дитини з матірю залишити позов без розгляду. Відповідач 27.09.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в частині розірвання шлюбу, не заперечував проти залишення позову без розгляду в частині вимог про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу і приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення в цій частині. Щодо заявленої вимоги позивача про залишення позову без розгляду в частині вимоги про визначення місця проживання дитини з матірю, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

10.07.2018 року позивач звернувся в суд з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 листопада 2015 року /актовий запис № 441/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають. Свій позов позивач мотивує тим, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння з відповідачем та розходженням поглядів на сімейне життя . В підготовче засідання позивач [PERSON] зявився, позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні до змісту позову. Відповідач [PERSON] позов визнала, що є підставою для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 21 листопада 2015 року /актовий запис № 441/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 123710. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сім`я\~розпалася через\~те,\~що спільне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння з відповідачем та розходженням поглядів на сімейне життя. Згідно ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Відповідач відмовляється розривати шлюб через органи РАЦСу. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини , дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

10.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором № б/н від 12.05.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 115092,47 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 12.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.03.2018 року склався борг перед банком у розмірі 115092,47 гривень, а саме борг за тілом кредиту 6174,96 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 107917,51 гривень, заборгованість за пенею та комісією 1000,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

10.07.2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Для виготовленя повного тексту рішення необхідний значний час тому доцільно оголосити вступну та резулятивну частину заочного рішення. На підставі і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

10.07.2018\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~розірвання шлюбу.\~Вимоги обґрунтовувала\~тим,\~що вона\~з відповідачем зареєстрували шлюб 25.03.2016 року. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] Мар`яну Володимирівну, [INFO].\~Донька проживає\~з позивачкою,\~знаходиться на\~її утриманні. Після розірвання шлюбу донька буде проживати з позивачкою, відповідач проти цього не заперечує, обіцяє утримувати\~дитину и\~добровільному порядку.\~01 червні 2018 року вони\~припинили шлюбні\~стосунки.\~Причиною припинення існування сімї стало різне бачення подружнього житгя, що призводило до частих конфліктів, які зумовили втрату взаємного почуття любові, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 25.03.2016 року, про що 25.03.2016 року зроблено відповідний актовий запис № 82, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). 29.10.2016 року у сторін народилася донька [PERSON] Мар`яна Володимирівна, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 622789 від 29.10.2016 року (а.с. 8). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

10.07.2018 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2000 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на життя. Внаслідок зазначеного вони з червня 2017 року спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин, за цей час вона зрозуміла, що їх шлюб існує формально. На примирення не згідна тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав. Сторони 16.09.2000 року зареєстрували шлюб у Радехівському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], яке видане 16.09.2000 року. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з червня 2017 року року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 704,80 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

10.07.2018 року позивач звернулася в суд з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 червня 2001 року /актовий запис № 44/ відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння з відповідачем та розходженням поглядів на сімейне життя. В підготовче засідання позивач [PERSON] зявилася, позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову. Відповідач [PERSON] позов визнав, що є підставою для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 02 червня 2001 року /актовий запис № 44/ відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СР № 053171. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сім`я розпалася через те, що спільне життя не склалося внаслідок відсутність взаєморозуміння з відповідачем, розходженням поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини , дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна та місце проживання дітей сторони на сьогодні не мають. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що прізвище позивача було змінено з «Філоненко» на «Шаблій» і позивачем не заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved