Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], зазначивши, що 23.11.2011 року, приблизно о 09-15 годині, останній, керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Барикадній у м. Запоріжжі, не дотримавши безпечної швидкості руху, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який був припаркований напроти будинку № 79 по вул. Барикадній у м. Запоріжжі. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортний засіб позивача зазнав технічних пошкоджень. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2011 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та визнано останнього винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] мав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АА/2075201, виданий Українською екологічною страховою компанією за строком дії з 28.05.2011 року по 27.05.2012 року. Проте, [PERSON] не надав до Української екологічної страхової компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. 24.11.2011 року [PERSON], яка керувала транспортним засобом HYUNDAI ACCENT реєстраційний номер [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди, звернулась до ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, яку страхова компанія отримала та зареєструвала 24.11.2011 року. Проте, до теперішнього часу відшкодування не проведено, листом від 30.05.2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомила, що відносно ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» порушено провадження про банкрутство, у звязку з чим розгляд питання щодо проведення регламентної виплати за зобовязаннями ПрАТ «УЕСК» за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснений за умови наявності у МТСБУ підтвердження вимог особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, включеної до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів; ліквідатор ПрАТ «УЕСК» не здійснив виплату такій особі. Тобто, відсутні підстави для здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих. У звязку з викладеним, позивач вважає, що заподіяну шкоду повинна відшкодовувати винна особа [PERSON] Згідно висновку незалежної експертної оцінки, складеним судовим експертом автотехніком 23.01.2012 року вартість матеріальної шкоди, нанесеної володільцю автомобіля [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди станом на 09.01.2012 року складає 31\~132 грн. 27 коп. На підставі ст. 1192 ЦК України позивач збільшив позовні вимоги, так як розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення і просить на підставі висновку про оцінку автомобіля, проведеною 17.03.2015 року ПП [PERSON] стягнути з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 41\~497,00 гривень. та понесені судові витрати по справі. Під час розгляду справи ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська екологічна страхова компанія» було залучено у справі у якості третьої особи. У судове засідання позивач не зявився, про день, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних доказів або заперечень до суду не надав. Представник третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Українська екологічна страхова компанія» до суду не зявився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20178999 від 27.02.2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська екологічна страхова компанія» з 18.11.2013 року знаходиться в стані припинення, за рішенням Господарського суду м. Києва визнано юридичну особу банкрутом і відкрито ліквідаційну комісію (а.с. 42-46). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником транспортного засобу автомобіля [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 102939 від 19.09.2008 року (а.а. 14). Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.11.2011 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, по вул. Барикадній у м. Запоріжжі. Згідно вказаної постанови [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не дотримавшись безпечної швидкості руху, скоїв зіткнення з автомобілем HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер [NUMBER], який був припаркований напроти будинку № 79 по вул. Барикадній у м. Запоріжжі, чим порушив п. 12.1 ПДР. Внаслідок ДТП постраждалі відсутні, автомобілі пошкоджено (а.с. 12). Частина 4 статті 61 ЦПК України, передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА 2075201, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Українська екологічна страхова компанія» та [PERSON], страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Строк дії полісу - 1 рік, з 00-00 годин 28.05.2011 року до 27.05.2012 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю одного потерпілого, - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, - 50 000 грн., розмір франшизи 1\~000 грн. (а.с. 10). Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року зазначено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст. 22 цього Закону встановлено правило, згідно якого, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. [PERSON], яка керувала транспортним засобом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди звернулась до страхової компанії із заявою про грошове відшкодування в порядку Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 11). Відомостей щодо звернення відповідача із заявою та повідомленням про скоєне ДТП, суду надано не було. Згідно листа Моторного (транспортного) страхового бюро України на імя позивача № 13743/3-2-05 ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.09.2012 року ПрАТ «УЕСК» порушено провадження у справі про банкрутство. Відповідно до п. 2 ст. 14 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Таким чином, на даний час МТСБУ не має правових підстав для здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих (а.с. 13). На підставі договору з власником транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер [NUMBER] судовий експерт [PERSON] провів судове автотоварознавче дослідження, згідно висновку якого № 2 від 23.01.2012 року вартість шкоди, спричиненої володільцю автомобіля HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер [NUMBER] складає 31 132 грн. 27 коп. (а.с. 15-27). Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, повязана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку про оцінку автомобіля № 28 від 17.03.2015 року вартість шкоди, спричиненої володільцю автомобіля HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер [NUMBER] складає 41\~497 грн. 00 коп. (а.с. 57-68). Відповідач при вчиненні адміністративного правопорушення правомірно володів та керував автомобілем [NUMBER], що підтверджено матеріалами справи. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. На цей час відповідна заява від [PERSON] відсутня. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не виконав вимоги п.п. 33.1.4, 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив у триденний строк Приватне акціонерне товариство «Українська екологічна страхова компанія» про настання страхового випадку, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача нанесені матеріальні збитки. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved