Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

12.07.2017р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовними вимогами до Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпро ради про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства, та визнання права користування житлом (а.с. № 4). Після залишення 14.07.2017р. позову без руху, позивач надав суду уточнену редакцію позову, зазначивши ще одного відповідача [PERSON] громаду в особі Дніпровської міської ради (а.с. № 8, 11). В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилалася на те, що він з 2007р. проживав однією сімєю із [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра. Позивач та [PERSON] проживали разом , вели спільне господарство, утримували квартиру у належному стані, сплачували комунальні послуги. 03.05.2014р. [PERSON] померла. Останні роки перед смертю [PERSON] тяжко хворіла, не працювала, знаходилась на повному утриманні позивача, який власним коштом сплачував усі комунальні платежі. Тому, позивач просить суд встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства, та визнати право користування житлом. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі договору від 01.08.2017р. а.с. № 49) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові з урахуванням уточнення. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] громада в особі Дніпровської міської ради, Виконавчий комітет Соборної районної у м. Дніпро ради - в судові засідання по справі 07.08.2017р. та 14.09.2017р. повторно не зявилися, про дати судових засідань по справі кожного разу були повідомлені належним чином (а.с. № 26-28, 35-36), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. Суд, ухвалою від 14.09.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) вирішив розпочати розгляд справи за відсутності відповідачів, а ухвалою суду від 27.09.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) вирішив закінчити розгляд справи за відсутністю обох відповідачів. За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухав представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що позивач з 2007р. проживав однією сімєю із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (раніше назва міста - Дніпропетровськ). Вказана квартира знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра. 03.05.2014р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №413479 від 15.05.2014р. (а.с. № 13). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство. Перед смертю [PERSON] тяжко хворіла, не працювала, знаходилась на повному утриманні позивача, який власним коштом її поховав. Вищевказані обставини підтвердили допитані 27.09.2017р. в суді свідки (а.с. № 45-48). Так, свідок [PERSON] показав суду, що працював з позивачем з 2007/2008р.р. [PERSON] знає з 2008р., коли вона хворіла позивач допомагав їй, вони кохали один одного, мешкали на ж/м Перемога. Свідок [PERSON] показав суду, що знає позивача близько восьми років, працював з позивачем у будівельній компанії з 2010р. по 2014-2015рр., разом з позивачем та [PERSON] їздили на рибалку. Позивач з [PERSON] проживали, як цивільні чоловік та жінка, остання хворіла. Сідок був на похоронах [PERSON], якими повністю займався позивач. Враховуючи, що позивачем надано суду належні та допустимі докази, з яких вбачається, що дійсно [PERSON] проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу та вів спільне господарство з [PERSON], померлою 03.05.2014р., в період з 2007р. по 2014р., то суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства. При задоволенні цієї частини позовних вимог, судом також враховано й те, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48611171 від 01.08.2017р., наданої в.о. завідуючої Першою ДДНК, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за на імя померлої 03.05.2015р. [PERSON] відсутні (а.с. № 30, 31). Розглядаючи вимоги позивача в частині визнання його права на користування квартирою та зобовязання укласти договір, суд приходить до наступного правового висновку. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Так, згідно зі\~ст. 103 ЖК\~України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою сім'ї наймача, членів його сім'ї і наймодавця. за винятком випадків, передбачених чинним законодавством. Як було встановлено судом вище, 03.05.2014р померла наймач квартири [ADDRESS] 3 в м. Дніпропетровська ( з 03.06.2016р. назва місті змінена на м. Дніпро) [PERSON], яка мешкала разом із позивачем. Відповідно до ч. ч. 1-2\~ст. 106 ЖК\~України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Тому, обєктивним є право позивача на зміну договору найму житлового приміщення на його імя та переоформлення особового рахунку на квартиру [ADDRESS] 3 в м. Дніпро. В \~п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. \~«Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу\~України» зазначено, що в силу\~ст. 61 ЖК України \~житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація, як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. В нашому випадку, у звязку зі зміною повноважень органів місцевого самоврядуванням, належним відповідачем по тій частині позовних вимог, що стосується укладення договору найму на житлове приміщення та відкриття особового рахунку , є Виконавчий комітет Соборної районної у м. Дніпро ради. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] та визнати за ним право користування квартирою № 29 по вул. Набережна Перемоги, буд. № 112- 3 в м. Дніпро для переоформлення особового рахунку за цією адресою, зобовязати Виконавчий комітет Соборної районної ради у м. Дніпро укласти договір найму на квартиру за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 112- 3, кв. 29 з [PERSON], 22.02.1955р. народження та відкрити особовий рахунок. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням тих обставин, що позивач по тексту позову до суду та в судовому засіданні не наполягав на розподілі судових витрат шляхом стягнення судового збору з відповідачів на його користь, суд судові витрати по цій справі не розподіляє. На підставі викладеного та

Outcome: approved