Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

11.08.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.12.2019 року у розмірі 15778.4 грн. Ухвалою суду від 31.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник [PERSON] , який представляє інтереси позивача на підставі довіреності № 325-ЮДІ від 07.10.2019 року, вказує, що 16.12.2019 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомлений та отримав примірники у мобільному додатку документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Крім того, підтверджує, що всі наступні правочини можуть вчинятися відповідачем та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. На підставі вищевказаного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, прострочення сплати щомісячного платежу сягнуло понад 90 днів. У зв`язку з чим йому було направлено повідомлення «пуш», запропоновано сплатити суму заборгованості. Проте, [PERSON] на контакт не виходив та заборгованість не сплатив. Тому станом на 15.03.2021 року заборгованість становить 15778.4 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, а також 2270.00 грн. понесених позивачем судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.12.2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомлений та отримав примірники у мобільному додатку документів, та зобов`язується виконувати його умови. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Усе листування щодо цього договору здійснюється через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. На підставі вищевказаного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, прострочення сплати щомісячного платежу сягнуло понад 90 днів, чим порушив положення п.п. 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, яким передбачено, у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних. У зв`язку з чим, 01.06.2020 року, йому було направлено повідомлення «пуш» та запропоновано сплатити суму заборгованості. Проте, [PERSON] на контакт не виходив та заборгованість не сплатив. Тому станом на 15.03.2021 року заборгованість становить 15778.4 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.12.2019 року підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням № CF_16598 від 22.07.2021 року.

Outcome: approved