Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

10.08.2020 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісті відсутнім. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що зі [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, але мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] .. Фактичні шлюбні відносини після народження доньки між ними не склалися, проживають окремо, будь-яке спілкування між ними припинено з березня 2010 року. Заявниця проживає разом з дитиною у м. Волноваха, Донецької області, місце фактичного перебування [PERSON] їй не відоме, за останньою адресою проживання він фактично не проживає більше 1 року. Будь-який зв`язок з ним втрачено, він жодного разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. Отже, заявник самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Батько участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються заявником самостійно. Фактична відсутність батька позбавляє можливості виготовити закордонний проїзний документ на ім`я дитини, отримати нотаріально-посвідчену згоду батька на виїзд дитини за кордон та на тимчасово непідконтрольну територію України, Автономну Республіку Крим, змінити місце реєстрації дитини, а також отримувати допомогу від держави на утримання дитини. У зв`язку з цим, заявниця просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у заяві вказала про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Волноваської РДА в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просили прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3\~ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Стаття 45 ЦК України\~передбачає, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно з частиною 1\~статті 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис за №144 (а.с. 4). Із наявного у матеріалах справи акту «Про не проживання) вбачається, що [PERSON] , 1984 року народження за адресою: [ADDRESS] не проживає з березня 2010 року. Особистих речей останнього в будинку також не має. Спального місця та будь-яких інших ознак, які б свідчили про його перебування у вказаному будинку не виявлено. Фактичне місце його проживання чи перебування не відоме (а.с. 5). Згідно\~ст. 43 ч.2 ЦК України\~у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Враховуючи те, що останні відомості про [PERSON] були в березні 2010 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01.04.2010 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт відсутності відомостей щодо місця перебування [PERSON] підтверджено, а тому, на підставі\~ст. 43 ЦК України, необхідно визнати його безвісно відсутнім з 01.04.2020 року. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved