Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.) на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з часу звернення з позовом до суду. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що від спільного сумісного проживання за час шлюбу з відповідачем у них народилися спільні діти: [PERSON] та [PERSON]. Після припинення спільного сумісного проживання діти проживають разом із нею, відповідач офіційно непрацевлаштований, однак має нестабільні та мінливі доходи, проте не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, у зв»язку із чим вона змушена звернутися з позовом до суду. В судовому суданні позивач підтримала пред»явлений нею позов та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Додатково пояснивши, що на даний час відповідач у справі з 2017 року не працює та знаходиться на лікуванні у закладі охорони зхдоров»я. Вона також не не працює, проте веде підсобне господарство і за рахунок одержаних від продажу сільскогосподарської та молочної продукції грошових коштів забезпечує потреби дітей. Середньомісячні витрати на утриманні та забезпечення потреб однієї дитини в середньому складають 1500 грн. (одна тисяча п»ятсот гривень). Відповідач позовні вимоги визнав частково, в розмірі стягнення з нього аліментів на утримання кожної дитини по 400,00 грн. (чотириста гривень 00 коп.) щомісячно. Додатково пояснивши, що останні 2 (два) місяці він не надає допомоги на утримання дітей, так як сам потребує допомоги, оскільки знаходиться на стаціонарному лікуванні у лікарні, а тому на даний час не має можливості утримувати дітей. Крім того зазначає, що на даний час він не працює взагалі. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач\~ є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7-8). З матеріалів справи вбачається, що діти проживаються за адресою: [INFO]. Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановою Верховної Ради України\~\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину\~\~ несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обовязок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків. Відповідно до положень статтей 57 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, а також з урахуванням того, що відповідач не працює, перебуває у лікарні, що було визнано сторонами у справі, не отримує заробітну плату чи іншого доходу, тобто на даний час не має джерела доходів та часткового визнання ним позовних вимог, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 400,00 грн. (чотириста гривень 00 коп.) на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 10 лютого 2017 року. Разом з цим, суд вважає за належне розяснити сторонам, що відповідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Згідно зі статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 640,00 грн. коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial