Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

12.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником вказаної квартири відповідно до договору дарування квартири від 16.06.2004 року. У даній квартирі зареєстровані він, їх сини [PERSON] , [PERSON] та відповідач, з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.02.2018 року розірвано. Оскільки відповідач з серпня 2016 року не проживає у вказаній квартирі, особистих речей і ній не має, за комунальні послуги коштів не сплачує, будь-які договірні відносини між сторонами також відсутні, просить усунути перешкоди в користуванні належною йому квартирою шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.10.2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 09 год. 00 хв. 25.11.2020 року. Позивач [PERSON] в судововому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Вислухавши пояснення\~позивача,\~з`ясувавши\~думку відповідача,\~викладенну у\~письмовій заяві,\~допитавши свідка,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~висновку позов\~задовольнити з\~наступних підстав. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Положеннями ст. 382 ЦК України передбачено, що об`єктом права власності особи може бути, зокрема, квартира. Згідно вимог\~ст. 317 ЦК України\~кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. На підставі\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Як встановлено в суді, спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS] та належить позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 16 червня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстрованого в реєстрі за № 757. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Шепетівського БТІ №3886115 від 17.06.2004 року. У спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 01 жовтня 2020 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2018 року, що набрало законної сили 05 квітня 2018 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та встановлено, що сторони разом не проживають з серпня 2016 року. \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 06.10.2020 року, виданої головою будинкового комітету №11, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично тривалий час (близько 5 років) за вказаною адресою не проживає. Даний факт підтвердила також допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає разом із позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ствердивши, що відповідач [PERSON] \~у спірній\~квартирі не проживає з 2016 року, житлом з того часу не користується, ним не цікавиться, особистих речей у ньому не має, добровільно змінила місце проживання, участі в його утриманні не примає. Згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі позивача, однак в ній не проживає з 2016 року, реєстрація відповідача у квартирі не дозволяє розпоряджатися нею на власний розсуд та значно обмежує законні права [PERSON] , в тому числі на отримання житлової субсидії, тому порушене право позивача, як власника квартири, підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника квартири можуть бути усунені шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування цією квартирою. Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов слід задовольнити, а відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та належить позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 16.06.2004 року.

Outcome: approved