Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

10 листопада 2020 року до суду надійшла заява, в якій заявник просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка є спадкоємцем за заповітом, постійно проживала разом зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Славутичі Київської області, на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] у м. Славутичі, Київської області померла бабуся заявника [PERSON] , [INFO] . На момент смерті бабусі заявника вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка належала на праві спільної сумісної власності у відповідності до договору міни, посвідченого 12 липня 2001 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1048, бабусі заявника [PERSON] та матері заявника [PERSON] .. У [PERSON] ще з 2009 року стали проявлятися дуже серйозні проблеми зі станом здоров`я. 27 травня 2011 року вона була госпіталізована до КЛПЗ «Чернігівський обласний онкологічний диспансер», де на протязі тривалого часу проводили її обстеження та лікування у відділенні променевої терапії. Під час знаходження на стаціонарному лікуванні їй був встановлений діагноз : Са шийки матки. Після проведення такого інтенсивного лікування з певним часом вона стала почувати себе трохи ліпше, але захворювання все одно давало про себе знати, що відчувалося з кожним роком, враховуючи її вік. Незважаючи на це, бабуся заявника категорично не бажала систематично проходити обстеження та лікування, а займалася самолікуванням. З весни 2019 року її стан здоров`я істотно погіршився. Вона не в змозі була вже самостійно готувати їжу, прибирати у квартирі, їй дуже важко було пересуватися, а тим паче виходити на вулицю. З цього періоду часу бабуся заявника [PERSON] стала потребувати постійного стороннього догляду, які стали здійснювати заявник [PERSON] та мати заявника [PERSON] .. На початку літа 2019 року з урахуванням ще більшого загострення проблем зі станом здоров`я бабусі, заявник стала постійно з нею проживати у її квартирі за адресою: [ADDRESS] , надаючи їй щоденний догляд і допомогу у всіх побутових проблемах та її лікуванні. В цьому заявнику постійно допомагала її мати [PERSON] .. Оскільки бабусі не ставало легше, заявник з нею так і проживала постійно до дня її смерті [INFO] . Останнім часом бабуся дуже важко дихала, в неї була постійна слабкість та головні болі, приблизно з два місяці до смерті у неї стався перелом лівої кисті. Після цього у лютому 2020 року бабуся заявника взагалі злегла, втратила можливість самостійно не тільки пересуватися, але навіть не в змозі була одягнутися, поїсти, провести гігієнічні процедури. В неї з`явилися скарги на задишку, нудоту, слабкість, головний біль, стала втрачати вагу. Внаслідок цього 30.03.2020 року [PERSON] потрапила на стаціонарне лікування до КНП «Славутицька міська лікарня» з діагнозом ЗН правої молочної залози IVст. Після обстеження та короткочасного лікування її виписали з лікарні та видали путівку - направлення на консультацію у Чернігівський обласний онкологічний диспансер, але з урахуванням її тяжкого стану вона не потрапила на консультацію. За життя [PERSON] заповіла заявниці все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона має право за законом, на підтвердження чого нею 03 жовтня 2007 року було посвідчено у державного нотаріуса Славутицької міської нотаріальної контори Київської області заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 3161. Після смерті [PERSON] заявник у жовтні 2020 року звернулась до державного нотаріуса Славутицької міської нотаріальної контори Київської області з питання подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, у прийнятті якої заявнику було відмовлено з причини пропуску нею строку, визначеного законом для подання такої заяви. Враховуючи факт свого постійного проживання з спадкодавцем з червня 2019 року і по день її смерті, заявник вважала себе особою, яка фактично прийняла спадщину та нікуди не зверталася з приводу відкриття спадкової справи [PERSON] , розуміючи, що оформлення її права на спадкове майно за законом не обмежено строком. Тому, для встановлення факту постійного проживання заявника з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини з метою посвідчення її права на спадкове майно, яке залишилося як спадок після її смерті, заявник змушена звернутися з даною заявою до суду. Ухвалою судді від 16 листопада 2020 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 грудня 2020 року. В судовому засіданні заявниця просила задовольнити заяву, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя її бабуся [PERSON] . 13.10.2007 року у державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори посвідчила заповіт, за змістом якого вона здійснила розпорядження на випадок її смерті: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповіла їй. В 2011 році у бабусі виявили онкологічну хворобу, тому проходила лікування в Чернігівському обласному онкологічному диспансері. З 2011 року по 2019 рік у бабусі була стадія ремісії, а з весни 2019 року стан її здоров`я почав погіршуватися. З літа 2019 року вона почала постійно проживати разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тому що бабуся потребувала постійного догляду, їй було важко пересуватися, доглядати за собою. Оскільки вона навчалася на той час в університеті, то перевелась на дистанційне навчання. За два місяці до її смерті, у бабусі [PERSON] стався перелом лівої кисті, після чого її бабуся взагалі злегла, втратила можливість самостійно пересуватися, одягатися, поїсти та вмитися, тому всі обов`язки по догляду за бабусею перейшли до неї. Доглядати за бабусею допомагала її мати [PERSON] , проте вона не могла здійснювати цей догляд за бабусею самостійно, оскільки працювала. В кінці березня 2020 року вона потрапила на стаціонарне лікування до КНП «Славутицька міська лікарня», потім за 10 днів до смерті її виписали додому. [INFO] бабуся померла. Весь час, починаючи з літа 2019 року по день її смерті, вона проживала разом з бабусею [PERSON] за місцем її проживання. Враховуючи, що вона постійно проживала з спадкодавцем - бабусею [PERSON] , то вважала, що не обмежена в строку прийняття спадщини, однак коли 16.10.2020 року звернулась до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області з питання подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, у прийнятті заяви їй було відмовлено з причини пропуску нею строку визначеного законом для подання такої заяви. Встановлення вказаного юридичного факту необхідно їй необхідно для посвідчення її права на спадкове майно. Представник заявника в судовому засіданні просив задовольнити заяву, посилаючись на те, що 16.10.2020 року заявник звернулася до державного нотаріуса Славутицької міської нотаріальної контори Київської області з питання подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, однак державним нотаріусом було відмовлено заявниці у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи, оскільки нею був пропущений строк, визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини. В 2011 році у бабусі заявника [PERSON] було виявлено онкологічне захворювання. До 2019 року у неї хвороба була у стадії ремісії. А з 2019 року її стан здоров`я дуже погіршився, тому вона потребувала постійного догляду та допомоги. За 2 місяці до смерті у бабусі заявника [PERSON] стався перелом руки. Заявник з літа 2019 року переїхала до бабусі [PERSON] та постійно з нею проживала до моменту її смерті. Вважає, що заявником надані всі докази, які підтверджують факт її постійного проживання з [PERSON] з червня 2019 року і по день її смерті за адресою: [ADDRESS] , який потрібен їй для посвідчення права на спадкове майно. Заінтересована особа в судовому засіданні просила задовольнити заяву, посилаючись на те, що [PERSON] це її мама, вона заповіла все своє майно її дочці - заявнику, склавши заповіт в 2007 році. Влітку 2019 року у її матері, яка з 2011 року хворіла на онкологічне захворювання, різко погіршився стан здоров`я, їй потрібна була стороння допомога. Оскільки вона працює в лікарні з 2019 року, у неї не було змоги доглядати за своєю матір`ю, її доглядом займалася заявник [PERSON] .. Заявник влітку 2019 року переїхала до бабусі [PERSON] , і стала проживати з нею разом за адресою: [ADDRESS] до її смерті, допомагала їй прибирати, ходила в магазин та до аптеки, готувала їсти та доглядала за нею, а навчалася вона в цей час дистанційно. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] це його теща, а заявник його дочка. [PERSON] з 2011 року хворіла на онкологічне захворювання, він, його дружина та дочка постійно їй допомагали. Оскільки в 2019 році у його тещі [PERSON] погіршився стан здоров`я, тому його дочка [PERSON] влітку 2019 року переїхала жити до бабусі [PERSON] і проживала з нею за адресою: [ADDRESS] до її смерті. Заявник доглядала за [PERSON] , так як їй був потрібен постійний догляд. В цей період заявник навчалася дистанційно. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є хрещеною бабусею її племінника, тому вони спілкувались з нею понад 30 років. Вона знала, що [PERSON] хворіє, тому часто приходила до неї додому в 2019-2020 роках та бачила, що її внучка - заявник [PERSON] за нею доглядає, бачила їх разом з внучкою на вулиці. За місяць до смерті [PERSON] вона ходила через день до неї додому та бачила, що її внучка [PERSON] постійно з нею проживала. Свідок [PERSON] суду показала, що знала [PERSON] більше 30 років, вона була хрещеною бабусею її дітей, тому знає її родину, часто зустрічалась з нею. 10 років тому [PERSON] захворіла на онкологічне захворювання. Останнім часом вона бачила [PERSON] з внучкою [PERSON] , яка доглядала за нею. В 2019 та 2020 роках, коли вона приходила до [PERSON] додому, то бачила, що разом з нею проживає її внучка - [PERSON] , яка доглядала за нею. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, показання свідків, перевіривши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити заяву з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 63 роки у м. Славутичі Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 48 (а.с.16). Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.04.2020 року, виданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, згідно даних Реєстру територіальної громади міста Славутича місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 31.07.2001 року по 14.04.2020 року (а. с. 24). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 3218-77404-2016 від 18.06.2016 року та копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27.07.2020 року, виданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, згідно даних Реєстру територіальної громади міста Славутича місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 07.03.2018 року по теперішній час (а. с. 7, 13). З копії виписки-епікризу з історії хвороби № 3434, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні променевої терапії КЛПЗ «Чернігівський обласний онкологічний диспансер» з 27.05.2011 року по 06.2011 року з основним діагнозом: Са шийки матки (а. с. 25-26). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 677/171, [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні загально-хірургічного відділення з операційним блоком КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради з 30.03.2020 по 03.04.2020 року з діагнозом: ЗН правої молочної залози IV ст. (а. с. 27-29). Внаслідок вказаного захворювання [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено копією лікарського свідоцтва про смерть № 26, виданої КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради (а.с.17). Відповідно до копії довідки від № 796, виданої 19.10.2020 року Управлінням обслуговування громадян Славутицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр), [PERSON] ( [INFO] - [INFO] ), перебувала на обліку в Славутицькому відділі обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Київській області, як одержувач пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.11.2001 року (а.с. 18) Як видно із копії заповіту від 03 жовтня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на момент смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , [INFO] (а. с. 14). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 11250685 від 03.10.2007 року було проведено реєстрацію заповіту за № 43203017 від 03.10.2007 року, який посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О. (а. с. 15). Згідно з копією Договору міни серії АЕА № 859386 від 12 липня 2001 року, посвідченого 12 липня 2001 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1048, між [PERSON] , [PERSON] відбувся обмін належної їм на праві спільної (сумісної) власності трьохкімнатної квартири під номером сімнадцять, загальною площею 70,8 кв. м., жилою площею 41,0 кв. м., що знаходиться в будинку під номером дев`ять Московського кварталу в м. Славутич Київської області на належну на праві приватної власності гр. [PERSON] двокімнатну квартиру під номером двадцять дев`ять, загальною площею 57,8 кв. м., жилою площею 35,9 кв. м., що знаходиться у будинку номер п`ятнадцять по [ADDRESS] . Право приватної спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , 17 липня 2001 року зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером 422/29 (а. с. 19). Вирішуючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно доч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, аналіз вказаних положень Цивільного кодексу України свідчить про те, що відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно з пунктом 3.21 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року № 29615, зареєстрованого в МЮУ 28.02.2012 року за № 282/20595 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 4.4 розділу ІІ вказаного Порядку, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом як спадкоємцем за заповітом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В судовому засіданні з досліджених доказів, зокрема, довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.04.2020 року, виданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , з 31.07.2001 року по день смерті. Наведені докази у їх сукупності і взаємозв`язку є переконливими, достатніми та підтверджують також той факт, що заявник [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. За правилом частини ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішень у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved