Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] свідоцтва про право власності на будинок [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . За життя її баба мала на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . На час отримання свідоцтва про право власності на вказаний будинок [PERSON] була заміжня та мала прізвище « [PERSON] ». Поряд з цим, у виданому свідоцтві про право власності на житловий будинок міститься описка, а саме: прізвище на той час [PERSON] , вказане як [PERSON] , що в свою чергу не дає змоги заявнику вступити у спадщину на майно померлої баби. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавала до суду заяву, в якій підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити. Заінтересована особа\~ виконавчого комітету Шосткинської міської ради в судове засідання також не з`явились, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, дослідивши зібрані по справі матеріали та докази, дійшов висновку, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Вирішуючи питання про встановлення даного факту, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [INFO] в м. Шостка померла [PERSON] /а.с.16/ Як стверджує заявник її баба [PERSON] мала на праві приватної власності будинок [ADDRESS] , який згодом став мати №19./а.с.14,15/ Згідно з свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 27.11.1963 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] ./а.с.15/ Відповідне написання прізвище міститься і у довідці КП «Шосткинське МБТІ», в якій вказано, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований в кн.№25 р. №4147 за [PERSON] /а.с.14/ Тобто, у свідоцтві про право власності на майно містяться розбіжності у написанні прізвища [PERSON] , яка на той час мала прізвище\~ « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про одруження, складеного російською мовою, 06.01.1953 року зареєстровано шлюб між « [PERSON] » та « [PERSON] », після реєстрації шлюбу « [PERSON] » стала мати прізвище « [PERSON] »/а.с.10/ Беручи до уваги, що за правилами українського правопису при написанні прізвища апостроф пишеться після губних, задньоязикових і р перед я, ю, є, ї. В перекладі з російської на українську мову прізвище « [PERSON] » пишеться як « [PERSON] ». Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, 19 березня 1970 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] взяла дівоче прізвище « [PERSON] »/а.с.11/ Згідно довідки сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР [PERSON] з 09.11.2004 року і по день своєї смерті була зареєстрована по [ADDRESS] , що збігається з адресою зазначеною в свідоцтві про право приватної власності на будівлю виданого на ім`я [PERSON] . Отже, з наведеного можна зробити висновок, що прізвище [PERSON] , яке вона мала на час отримання свідоцтва про право власності на будинок « [PERSON] », співзвучне з прізвищем, яке зазначене у вищевказаному свідоцтві « [PERSON] », тому є підстави вважати, що в свідоцтві міститься описка і воно дійсно належало [PERSON] . Вказані обставини доведені заявником належними і достатніми доказами. Таким чином, беручи до уваги норми закону та, зважаючи на ті обставини, що встановлення факту належності вищезазначеного документу має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадщину, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Outcome: approved