overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

12.07.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 26 листопада 2010 року, від якого мають доньку Анну, [INFO] та доньку Тетяну, [INFO]. Більше двох років сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

12.07.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву через Посольство України в Йорданському Хашимітському Королівстві про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 6 вересня 2013 року (що підтверджується Свідоцтвом про шлюб з номером реєстрації ED8621, засвідченим апостилем згідно Гаазької конференції від 5 жовтня 1961). Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

12.07.2017 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 1/4 частині заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до повноліття дітей. На обгрунтування позову послалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.12.2013 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач кошти на утримання дітей не надає, маючи постійний дохід, оскільки працює та отримує пенсійні виплати. Діти проживають з нею, їй самій важко матеріально забезпечувати дітей. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов частково, просить стягувати аліменти на 2-х дітей в розмірі 1/3 частки. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.12.2013 року, розірвано шлюб між сторонами. Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Діти фактично перебувають на утриманні позивача. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд дійшов висновку про необхідність присудження з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу)відповідача. Вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на кожну дитину, на думку суду, є завищеною, тому не може бути задоволеною. Наведене відповідає роз'ясненням, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справі щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Отже, позов задовольняється частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

12.07.2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем зареєстрований 20 листопада 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 151. Від подружнього життя мають дитину [PERSON], 12.04.2017 року, яка мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вважає, що відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Вона ж працювати не може, оскільки доглядає за дитиною і інших джерел, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має, тому просить суд стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 20 листопада 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 151. Від подружнього життя мають дитину [PERSON], [INFO] ( а.с.6), які мешкає разом з позивачем ( а.с.4). Відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, подавши відповідну заяву до суду, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень на місяць, з 14.07.2017 року до досягнення дитиною трьох років, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. В порядку ч. 3 ст. 88 ч. 1 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

12.07.2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення сином повноліття, мотивуючи позов тим, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на його утримання в той час, коли є працездатним, офіційно не працевлаштований, але має достатній дохід для надання допомоги на утримання сина. Позивач в судове засідання не зявилась, до його початку від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей та те, що відповідач є працездатним, має нерегулярний, мінливий дохід, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

12.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач проживає окремо від сімї, при цьому не надає матеріальної допомоги на її особисте утримання, якої вона потребує в звязку з перебуванням у відпустці по догляду за спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач позов визнав частково. Він повідомив, що рішенням суду з нього вже стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку, а тому просив урахувати його матеріальне становище та стягнути з нього аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 17.03.2016 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В травні 2017 року сторони припинили сімейні відносини і з цього часу проживають окремо. В звязку з ухиленням відповідача від надання позивачеві матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.07.2017 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги, якої вона потребує в звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання. Відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання є такою, що ґрунтується на законі. Водночас, з урахуванням відомостей до доходи сторін і того, що відповідач вже сплачує на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.07.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку тобто до 23.03.2020 року включно. За таких обставин, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

12.07.2017 року позивачка звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Ухвалою від 06.10.2017 року справу прийнято до провадження суддею Гуденко О.А. Позивачка вказує на те, що з 11.12.1999 р. по 13.10.2010 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Алісу, [INFO]. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 11.12.1999 р. по 13.10.2010 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Алісу, [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки Аліси, [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до її повноліття. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

12.07.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка вказує на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від яких мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей належним чином. Позивачка у судовому засіданні надала уточнену заяву, в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти у сумі 1500,00 грн. Уточнену заяву підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково у сумі 1100,00 грн., оскільки на сьогоднішній день він безробітний. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO], у\~твердій грошовій сумі по 1100 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

12.07.2017р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 13.02.2013 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матірю. З червня 2016 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 13.02.2013р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З червня 2016 сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

12.07.2017 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначає, що у 2015 р. він закінчив Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Після чого Міністерством охорони здоров'я України його було направлено на роботу в Комунальний заклад Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» (надалі - КЗ КОР «ОПНМО») на посаді лікаря-психотерпевта для проходження відповідної спеціалізації - інтернатури. Наказом КЗ КОР «ОПНМО» від 12.08.2015 р. позивача було прийнято на роботу на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю «Психіатрія» та призначено керівником інтернатури лікаря-психіатра. Термін проходження інтернатури сплив 2017 р., позивача було атестовано атестаційною комісією, після чого Міністерством охорони здоров'я України було видано сертифікат спеціаліста та присвоєно позивачу звання лікаря зі спеціальністю «Психіатрія». Після інтернатури позивач на роботу більше не виходив, а 01.02.2017 р. подав на ім'я керівника КЗ КОР «ОПНМО» заяву про звільнення в зв'язку закінченням інтернатури. 17.05.2017 р. позивач повторно подав заяву про звільнення та про видачу трудової книжки. Проте 17.05.2017 р. у відділі кадрів його повідомили про те, що трудова книжка має зберігатись у КЗ КОР «ОПНМО», оскільки з 01.02.2017 р. його переведено на посаду лікаря-психіатра у зв'язку з закінченням інтернатури. Позивач, посилаючись на те, що відповідач порушує його право на працю, оскільки без трудової книжки він не може влаштуватись на іншу роботу, просив суд визнати незаконними дії відповідача щодо переведення без його згоди на посаду лікаря-психітра у зв'язку закінченням інтернатури з 01.02.2017 р.; та зобов'язати відповідача звільнити його з роботи з посади лікаря-інтерна відповідно до пункту 3 статті 23 КЗпП України днем видачі трудової книжки, з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 01.02.207 р. по день видачі трудової книжки відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. 07.09.2017 р. позивач,

Outcome: dismissed