Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

11.03.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, згідно прохальної частини якої позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення дитиною навчання, однак не пізніше ніж вона досягне двадцятитрьохрічного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 30.03.2007 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції у Харківській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №5. Судовим наказом від 18.04.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі ј заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2019 року і до повноліття дитини. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, він продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. [PERSON] є студентом 1 курсу факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денної форми навчання. Позивач офіційно не працевлаштована та самостійно утримувати дитину не має можливості. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід та можливість надавати допомогу сину - [PERSON] . Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видана Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції у Харківській області 13.08.2015 року, актовий запис №5 (а. с. 13). Судовим наказом Дворічанського районного суду Харківської області від 18.04.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі ј заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2019 року і до повноліття дитини (а. с. 14). Згідно довідки Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна від 01.08.2019 року за №1852, [PERSON] є студентом 1 курсу факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу, денної Форми навчання спеціальності 241 «Готельно-ресторанна справа», здобуття освітнього ступеня бакалавра за кошти державного (регіонального) бюджету, зарахований на 1 курс наказом ректора університету №0210-05/1272 від 01.08.2019 року (а.с. 12). Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач [PERSON] перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС у Харківській області як суб`єкт господарювання фізична особа - підприємець, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фзичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6-8). Тобто, судом встановлена обов`язкова сукупність юридичних фактів: досягнення сином - [PERSON] віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька [PERSON] можливості надавати таку допомогу. Приймаючи до уваги викладене, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, враховуючи інтереси останньої, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки його доходу щомісячно. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків всатнволених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів задоволена у повному обсязі, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved