Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

10 жовтня 2016 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], ПП «Ворскла» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди. Позов обґрунтовував тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ворскла», яке було реорганізовано шляхом приєднання його до ТОВ «Агрофірма «Аршиця», та [PERSON] було укладено договір оренди землі № 549 від 12.11.2008 року, за умовами якого позивач передала товариству у платне користування належну їй земельну ділянку строком на 5 (п'ять) років. Державна реєстрація договору оренди землі була проведена у Новосанжарському РВ ПРФ «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 22 вересня 2010 року за №041057001176. Пунктом 8 зазначеного договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 20.04.2016 року ТОВ «Агрофірма «Аршиця» направляло [PERSON] лист № 88 з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди землі, та долучило Додаткову угоду, проте відповіді не отримало. Орендодавець не направляла орендарю протягом одного місяця з моменту закінчення строку дії договору оренди листів щодо відмови в його поновленні. Посилаючись на вказані обставини й на те, що після закінчення строку оренди орендар продовжував відкрито та безперешкодно користуватися зазначеною орендованою земельною ділянкою, яку використовував за цільовим призначенням, проте йому стало відомо про реєстрацію 02.03.2016 року договору оренди тієї самої земельної ділянки з ПП «Ворскла», тому на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» позивач просив: визнати недійсним договір оренди землі від 10.12.2015 року, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Ворскла» (код ЄДРПОУ 35010651), номер запису про інше речове право № 13609166 від 02 березня 2016 року, та визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі № 549 від 12.11.2008 року, зареєстровану 22 вересня 2010 року за № 041057001176, з моменту набрання чинності судового рішення на умовах, визначених додатковою угодою. В судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує і прохає їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала заяву якою прохає справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову заперечує. Представник відповідача - ПП «Ворскла» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги заперечує і прохає відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Перевіривши справу, вивчивши надані документи, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» слід відмовити повністю з наступних підстав. Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 листопада 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Ворскла» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,140 га ріллі, строком на п'ять років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 22 вересня 2010 року (а.с. 16-18). Пункт 41 договору передбачає, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. А отже договір закінчував свій строк 22 вересня 2015 року. Згідно з пунктом 8 зазначеного договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендар, ТОВ «Агрофірма «Ворскла» звернувся до [PERSON] з листом № 88 від 20 квітня 2016 року з проханням поновити договір оренди, додавши екземпляри відповідної додаткової угоди. Рекомендований лист відповідач отримала 19.05.2016 року (а.с. 37-40). Відповідно до п. 1.5.14 Статуту ТОВ «Агрофірма «Аршиця», затвердженого протоколом загальних зборів учасників 16.08.2016 року, ТОВ Агрофірма «Аршиця» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків ТОВ «Агрофірми Ворскла» згідно з передавальним актом, затвердженим загальними зборами учасників ТОВ «Агрофірма Ворскла» 26.01.2016 року (а.с. 98-110). 10 грудня 2015 року [PERSON] уклала договір оренди землі № 243 з Приватним підприємством «Ворскла» (а.с. 92, 93). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду згідно договору оренди землі № 243 від 10.12.2015 року, [PERSON] передала, а ПП «Ворскла» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,140 га, яка розташована на території Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 94). Суд приходить до висновку, що позивач не надав належних доказів направлення орендодавцю повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки у встановлений строк, а сам по собі факт продовження користування нею після закінчення строку дії цього договору не свідчить про законність користування орендарем цією земельною ділянкою. Переважне право поновити договір оренди на новий строк можливе лише за умови дотримання строків і процедури повідомлення про намір реалізувати таке право. Крім того, договір оренди між [PERSON] та ПП «Ворскла»» укладено на більш вигідних для орендодавця умовах. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки. У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір. Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду. Так, частинами першою-п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Вирішуючи цивільний позов, суд виходить із обов'язкової для врахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-219цс14 від 25 лютого 2015 року, згідно з якою для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді. Отже, переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. У справі, встановлено, що сторони договору оренди землі не дотримались вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення цього договору, оскільки орендар у встановлений договором строк не надіслав орендодавцю повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди. Тому суд приходить висновку про відсутність в орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки не дотримано процедури такого поновлення, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди поза межами строку дії цього договору за наявності заперечень орендодавця не є підставою для визнання укладеного з новим орендарем договору оренди недійсним, оскільки право позивача на переважне поновлення договору оренди землі не порушено.

Outcome: dismissed