Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

10.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією родиною, заінтересована особа Миколаївська міська рада. У своїй заяві заявник зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, власником квартири [ADDRESS] є її мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Але постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у визначений законом шестимісячний строк, вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та дані про її реєстрацію із спадкодавцем відсутні. Посилаючись на те, що вона разом із матір`ю проживала однією родиною, мала спільне господарство, спільний сімейний бюджет, доглядала її, займалась лікуванням, забезпечувала всім необхідним, просила встановити факт постійного проживання однією родиною разом із матір`ю на момент відкриття спадщини. Ухвалою судді від 12.07.2018 року відкрито провадження по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа - Миколаївська міська рада у судове засідання не з`явилася. Вислухавши пояснення представника заявника, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, у вигляді квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням майна комунальної власності Миколаївської міської ради від 08.12.2000 року. Заявник [PERSON] звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, після смерті матері [PERSON] , але постановою від 21.05.2018 року державним нотаріусом останній було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємець [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталася, дані її реєстрації на момент смерті зі спадкодавцем відсутні. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідно до акту виданого ОСББ «Комфорт-Ера» за №339 від 20.06.2018 року заявник [PERSON] та померла [PERSON] проживали однією родиною з березня 2012 року по день смерті останньої, тобто до [INFO] . Крім того, факт проживання однією родиною [PERSON] та [PERSON] підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які у судовому засіданні підтвердили той факт, що вони проживали однією родиною, вели спільне господарство, а також наявністю у заявника особистих документів померлої. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкодавець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Разом з тим, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Частиною 2 статті 315 ЦПК визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як зазначено у ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість заяви [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved