Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

10.09.2019 р. [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що з 20.10.2007 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому вона змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох річного віку, тобто до [INFO] . З метою визначення підсудності та встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України 11.09.2019 р. було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. Остання відповідь надійшла до суду 02.10.2019 р.. Ухвалою від 07.10.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судовому засіданні 07.11.2019 р.. 07.11.2019 р. сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надала суду заяву про підтримку позову та розгляд справи за її відсутності (вх.№20739 від 07.11.2019 р.). Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (вх.№20740 від 07.11.2019 р.). Відповідно до ч. 4 статті 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: свідоцтва про шлюб; свідоцтв про народження дітей; акт про фактичне проживання дитини (а.с. 4, 5, 6, 9, 10), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. За приписами ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Після дослідження доказів у справі, надані позивачем, у відповідності до ст. 12, 81 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст. ст. 77, 78 ЦПК України, і вони свідчать про необхідність задоволення позовних вимог, для чого є фактичні та правові підстави. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., від сплати якого звільнена позивач згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. ст. 75, 77, 80, 84, 88 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved