Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

10.08.2015 року ПАТ «ВАБ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М.А. звернулося з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ВL_КГ100060842 від 10.08.2011 року в сумі 62 909,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2011 року між ПАТ «ВАБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №ВL_КГ100060842, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит в сумі 10 000,00 грн., терміном повернення по 10.08.2014 року, зі сплатою 0,01 % річних, щомісячною платою у вигляді комісії 3 % від суми кредиту. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, плати за управління кредитом, у зв'язку з чим, станом на 07.08.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 62 909,74 грн., з яких: прострочена до повернення сума кредиту - 6 570,43 грн., проценти - 0,67 грн., комісія за РО 7 200,00 грн., плата за пропуск платежів - 49 138,64 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач позов визнав у частині заборгованості по кредиту, процентах і комісії за РО, щодо вимоги про стягнення плати за пропуск платежів (пені) просив застосувати строки позовної давності у вимогах по стягненню пені, а також просив зменшити розмір пені. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.08.2011 року між ПАТ «ВАБ» (далі - Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір банківського обслуговування № ВL_КГ100060842 (а. с. 4 - 11), відповідно до умов розділу 1 спеціальної частини якого сума кредиту становить 10 000,00 грн. (п. 1), термін повернення - 10.08.2014 року (п. 2), процентна ставка - 0,01 % річних (п. 3), комісія за управління кредитом - 3 % від суми кредиту (п. 4). Пунктом 1.2 розділу ІІ Загальної частини договору зазначено, що банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1 Спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору. За користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п. 3 Спеціальної частини договору (номінальна ставка). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п. 4 спеціальної частини договору (п. 1.5, п. 1.6 договору загальної частини). В силу п. 3.3.2 договору, позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Банк свої зобов'язання виконав, надав [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, не погашав заборгованість за договором банківського обслуговування №ВL_КГ100060842 від 10.08.2011 року, відповідно до встановленого графіку погашення заборгованості (а. с. 8), у зв'язку з чим, станом на 07.08.2015 року, заборгованість за кредитом становить 6 570,43 грн., відсотки - 0,67 грн., комісія РО - 7 200,00 грн., плата за пропуск платежів - 49 138,64 грн. Загальна сума заборгованості становить 62 909,74 грн. (а. с. 12-13 - розрахунок заборгованості). У випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини договору (п. 4.2 договору). У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме, неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договору (п. 4.3 договору). Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Надані позивачем докази (договір банківського обслуговування №ВL_КГ100060842 від 10.08.2011, графік погашення заборгованості, розрахунок заборгованості) підтверджують існування заборгованості у відповідача. Встановленими є обставини укладення між ПАТ «ВАБ» та [PERSON] договору та існування у відповідача заборгованості у розмірі 62 909,74 грн. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В порушення наведених норм законодавства та положень договору, [PERSON] в установлені строки не погашав кредит та проценти, комісію за користування кредитом по договору банківського обслуговування №ВL_КГ100060842 від 10.08.2011, тобто, не виконував зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та ст. ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України, внаслідок чого існує заборгованість, загальний розмір якої становить 62 909,74 грн. Суд враховує ту обставину, що відповідач визнав позов у частині заборгованості по кредиту, процентах і комісії за РО, що в силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову в цій частині, а тому на підставі ст. ст. 526, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України з відповідача підлягають стягненню: сума кредиту - 6 570,43 грн., проценти - 0,67 грн., комісія за РО 7 200,00 грн. Щодо вимоги про стягнення штрафу і пені суд керуються наступним. Позивач просить застосувати строки позовної давності щодо пені, проте згідно розрахунку заборгованості позивачем розраховано пеню, починаючи з 11.04.2015 року, тобто в межах 1 року, а тому відсутні правові підстави для застосування строків позовної давності. Штраф і пеня є видами неустойки (ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Хоча зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та процентів, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як зазначено з правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних), суд, на відміну від судових рішень, наданих для порівняння, не застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню. В даній справі заявлений розмір неустойки в понад 7 разів перевищує розмір кредитної заборгованості з відсоткам, докази наявності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання відсутні, немає доказів наявності у позивача збитків у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання. Враховуючи наведені обставини справи та правову позицію Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки і стягнути 6 570,43 грн., що відповідає розміру кредитної заборгованості. На підставі зазначеного, в силу ч. 3 ст. 551, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором банківського обслуговування №ВL_КГ100060842 від 10.08.2011 року в сумі 20 341,53 грн., що складається із заборгованості по кредиту - 6 570,43 грн., процентах - 0,67 грн., комісії за РО 7 200,00 грн. та пені - 6 570,43 грн.

Outcome: partial