overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 26 серпня 2008 року, від якого мають сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечила та просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне, місцем проживання дитини просить визначити з нею. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року (а.с.5), від якого мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с.3). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Строк, що надавався судом сторонам на примирення, позитивного результату не дав. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання сина, [PERSON], визначити за місцем проживання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.7), дитина знаходився на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.8), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.9-10) суд вважає ,що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 487,20 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільна донька [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Донька знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.(а.с.10) Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах, під час яких у них народилася 31.05.2010 року донька [PERSON]. Як вбачається з позовних вимог, донька проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що вона народилася 31.05.2010 року, і її батьком є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що 25.08.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Голопристанським ВРАГС Херсонської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], який проживає та в майбутньому буде проживати з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери,погляди на життя та втрачене почуття любові один до одного.Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть. Подальше проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 25.08.2012 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області,серії [NUMBER], актовий запис № 537 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], яка за домовленістю сторін проживає та в майбутньому проживатиме з позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Подальше примирення між сторонами не можливе, так як вони виявили спільне бажання на його розірвання. В зв'язку з цим суд вважає, що зберегти сім'ю не видається можливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до норм ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при укладені шлюбу прізвище не змінювала,тому й після розірвання шлюбу залишається на своєму прізвищі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0.0947 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), в порядку спадкування майна чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що за життя чоловік не оформив державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, яку отримав у власність на підставі договору дарування, що є перешкодою в отриманні нею в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача (Чернігівської міської ради) при вирішенні справи послалася на розсуд суду. Представник співвідповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач була дружиною [PERSON], який помер [INFO]. На підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 16.12.2003 року (реєстровий № 3-3917), який посвідчено державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] отримав у власність ? частину будинку [ADDRESS], з відповідною частиною земельної ділянки загальною площею 0.0947 га, розташованою за цією ж адресою (а. с. 6-9). Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] першої черги за законом. У встановлений статтею 1270 цього Кодексу шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини чоловіка. Втім, у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку позивачу було відмовлено з тих підстав, що за життя [PERSON] не отримав державний акт про право власності на землю (а. с. 13-15). За таких обставин, порушені права позивача підлягають захистові в судовому порядку, в зв'язку з чим, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

12.10.2015року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те,\~що з відповідачем перебувала у близьких стосунках з травня 2012 року до грудня 2014 року. Від цих стосунків 31.12.2014 року позивач народила доньку [PERSON]. На даний час позивач займається вихованням дитини, її розвитком та матеріальним забезпеченням. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. \~\~\~\~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 31.12.2014року народження згідно свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дітей не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу спільної дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей. В обґрунтування позову пояснила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач до повноліття дітей сплачував аліменти на їх утримання. На теперішній час діти є студентами денного відділення Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців, та потребують додаткової допомоги. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу на період навчання або досягнення дітьми 23-х років. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує, щоб з нього стягували аліменти на утримання дітей на строк навчання, але просить стягувати аліменти безпосередньо на користь дітей, оскільки позивач витрачає кошти не за цільовим призначенням. Крім того, просить надати дозвіл сплачувати аліменти не однією сумою, а частинами, щоб можливо було контролювати їх витрату. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які навчаються на денному відділенні Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців, відповідач працює, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки до закінчення дітьми навчання, тобто до 30.06.2017 року. Суд не бере до уваги твердження відповідача про нецільове використання аліментів позивачем, оскільки в порушення вимог ст.. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано докази на підтвердження вказаних заперечень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

12.10.2015 року позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що вони на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М. за реєстровим № 1750, є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач був продавцем вищезазначеної квартири, тобто колишнім її власником та до цього часу зареєстрований у спірній квартирі. Тому позивачі просили суд усунути перешкоди у здійснені ними права користування та розпорядження їх приватним майном - квартирою [ADDRESS], зобов'язавши Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі. Представник позивачів в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 22). Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, на адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із позначкою «за даною адресою не проживає» (а.с. 21). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглядати справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М. за реєстровим № 1750, є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідач, [PERSON], був колишнім власником спірної квартири і до цього часу зареєстрований в ній. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки судом встановлено, що відповідач згідно договору купівлі-продажу від 04.08.2010 здійснив відчуження квартири [ADDRESS] на користь позивачів, а отже його право власності на вказану квартиру було припинено, суд приходить до висновку про наявність підстав для усунення перешкод позивачам у здійсненні їх права користування та розпорядження їх майном, шляхом зобов'язання Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача, [PERSON], з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача, [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

12.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.02.2007 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що за час спільного проживання вони виявили, що мають різні характери і погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. Неодноразові спроби примирення не привели до позитивного результату. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області 17.02.2007 року (а.с.9), сторони уклали шлюб 17.02.2007 року, який зареєстрований Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сім'ю. Ст. 113 Сімейного кодексу України передбачено, що позивачка має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, а тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу змінити позивачці прізвище «[PERSON]» та дівоче «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved