Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

12 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити юридичний факт спільного його проживання з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спащини після смерті осатнньої - [INFO]. Вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав [ADDRESS]. Разом з ним на час смерті проживали його дружина (мачуха заявника) [PERSON] та їх син (брат заявника) [PERSON], який помер [INFO]. Відразу після смерті брата 4 квітня 2003 року він забрав до себе проживати мачуху [PERSON] Із того часу вона проживала з ним однією сім'єю по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, за життя заповіту не залишила, після неї відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали їй на підставі державних актів. Заявник не пов'язаний з померлою кровним спорідненням, тому з метою віднесення його до спадкоємців четвертої черги, просить встановити зазначаний юридичний факт. Зазначає, що більше п'яти років проживав з [PERSON] однією сім'єю, вони мали спільний побут, взаємні права і обов'язки. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що знають заявника як колишнього сусіда та односельця, підтвердили факт спільного проживання однією сім'єю більше п'яти років [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS]. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який за даними Байрацької сільради Липоводолинського району до дня смерті був зареєстрованим та разом зі своєю дружиною [PERSON] і сином [PERSON] проживав [ADDRESS]. Заповіт від його імені виконкомом Байрацької сільської ради не посвідчувався (а.с. 7, 8). 29 серпня 1996 року на ім'я [PERSON] виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) (серія [NUMBER]), належний йому як члену КСП «Ясна Зірка» (а.с.6). [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). 14 липня 2011 року [PERSON] отримав після смерті брата [PERSON] два свідоцтва про право на спадщину за законом на належні йому земельні ділянки, площами 0,427 га та 4,157 га (а.с. 10-11). [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,312 га, та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,871 га, що розташовані на території Байрацької сільської ради Липоводолинського району (державні акти серії [NUMBER] та серії [NUMBER]) (а.с. 12-13). [INFO] у с. Байрак померла [PERSON] (а.с. 14). Із довідки Байрацької сільської ради від 20 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] на час смерті була зареєстрована [ADDRESS], однак за вказаною адресою ніхто не проживав. Заповіт від її імені цією сільрадою не посвідчувався (а.с. 15). За даними Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 15 березня 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, відомості про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з ним та вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні. Заповіт від імені [PERSON] відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON] до своєї смерті, яка настала [INFO], не менш як п'ять років проживала з заявником [ADDRESS]. Факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту, опікування заявником спадкодавця не менш як п'ять років до дня її смерті знайшов своє підтвердження у поясненняхи учасників розгляду та свідків. Беручи до уваги зазначене, суд вважає можливим встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до [INFO].

Outcome: approved