Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

11.10.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за ? частку вартості автомобіля [NUMBER], легковий універсал, 2008 року випуску в розмірі ринкової вартості. встановленої автотоварознавчою експертизою та припинення її право власності на вказану частку автомобіля. 29.12.2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію за ? частку вартості автомобіля [NUMBER], легковий універсал, 2008 року випуску у розмірі 95150 грн., відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «Антан-Юг» від 26.12.2016 року та припинення її право власності на вказану частку автомобіля. В позові позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням суду 24.01.2014 року. За час перебування у шлюбі ними в інтересах сімї у 2008 році було придбано автомобіль [NUMBER], легковий універсал, 2008 року випуску на імя [PERSON] за 92740 грн. Рішенням суду від 14.12.2015 року вказаний автомобіль було визнано спільним сумісним майном подружжя та за нею визнано право власності на ? частку вказаного автомобіля. Але відповідач не визнає її права на вказаний автомобіль, ховає його від неї. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просили про задоволення вимог, надала згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивач суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007 року, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2014 року. Рішенням (заочне) Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2015 року, яке набрало законної сили, та встановлені судом обставини не доказуються при розгляді інших справ, відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, встановлено, що у 2008 році під час шлюбу за спільні кошти подружжя, сторонами по справі було придбано автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, який є спільною власністю [PERSON] та [PERSON] Вказаним рішенням за [PERSON] визнано право власності на ? частку автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску. Проте, відповідач не визнає права власності позивача на ? частку спірного автомобіля, ховає вказаний автомобіль, між ними відсутня домовленість про порядок поділу вказаного майна, у звязку з чим позивач просила суд про стягнення з відповідача на її користь саме грошової компенсації за її частку в праві власності на спірний автомобіль. Згідно ст. 71 ч. 4 СК України присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у справі спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з положеннями п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст.69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку про вартісь майна ТОВ «Антан-Юг» від 26.12.2016 року оціночна (ринкова) вартість колісного транспортного засобу автомобіля [NUMBER], легковий універсал, 2008 року випуску, з обліком, к факторів її підвищення, так і зниження, на дату оцінки складає 190300 грн. Отже, вартість ? частки спірного автомобіля становить 95150 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок грошової компенсації за ? частку в праві спільної часткової власності на спірний автомобіль. Крім того, у звязку з отриманням позивача грошової компенсації за частку в праві спільної часткової власності на спірний автомобіль та відмови позивача від права власності, суд приходить до переконання, відповідно до ст. 346 ЦК України, про припинення за позивачем права власності на ? частку автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. та в дохід держави в розмірі 400,30 грн.

Outcome: approved