Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

11.07.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.12.2010 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди землі строком на 5 років, він є орендарем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,99 га, розташованої на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, масив 23, ділянка № 500, власником якої є відповідач по справі [PERSON] Договір оренди від 15.12.2010 року був зареєстрований 08.02.2012 року в відділі Держкомзему у Любашівському районі. Посилаючись на те,що [PERSON] самовільно зайняв указану земельну ділянку, розірвавши договір в односторонньому порядку в жовтні 2016 року позивач просив зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобовязати його виконувати умови договору та стягнути з нього в рахунок відшкодування матеріальних збитків 4337,11 грн., упущеної вигоди - 23935,72 грн. та судові витрати в сумі 2656 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що строк договору оренди закінчився в грудні 2016 року, але так як урожай зерна було зібрано ще влітку 2016 року і [PERSON], попередивши завчасно директора ТОВ ВНФ «Зеленогірське», зайняв свою ділянку після закінчення сільськогосподарського року та розпочав її обробляти самостійно, щоб встигнути засіяти восени озиму пшеницю. Додаткової угоди позивач йому не пропонував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Відповідач попередив позивача про закінчення договору оренди, що не заперечує і позивач, а позивач не повідомив його про свої наміри продовжити указаний договір оренди згідно установленого законом порядку. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Частинами першою - п'ятою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Однак, орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Частиною шостою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Після закінчення строку договору оренди, та за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, останній підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Очевидно, що вказаною нормою не передбачено порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню. Розміри збитків , завданих власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку визначаються комісіями, створеними районними державними адміністраціями відповідно до порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284). В матеріалах справи відсутній висновок комісії, яка уповноважена визначати розмір відшкодування збитків заподіяних позивачу як землекористувачу. Оскільки позивач в установленому порядку не довів розмір заподіяної йому діями відповідача збитків, у суду відсутні підстави для задоволення позову. Крім того,як в договорі оренди, наданому позивачем, так і в позовній заяві та у всіх наданих суду матеріалах, в тім числі і в договорі оренди, значиться № самовільно зайнятої ділянки під № 500, хоча згідно Державного акту відповідач є власником ділянки №\~307 (а.с.23). Таким чином, позивачем не надано доказів , того , що є підстави для зобовязання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії та відшкодувати матеріальні збитки та упущену вигоду на указану в позові суму, тому, суд приходить до висновку, що згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі», позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed