Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

12.12.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що з 25 липня 1992 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини у них з відповідачем не склалися через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя та відносини між подружжям. В звязку з чим у них почалися непорозуміння, які у подальшому переростали у сварки. Фактичні шлюбні відносини вони припинили з початку листопада 2014 року і з цього часу вони не ведуть спільного сумісного господарства. Спір стосовно поділу спільно нажитого майна ними буде вирішуватися окремо. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь усі понесені нею судові витрати В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.23). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.07.1992 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Димитровським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 231 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2014 року. Сторони мають різні погляди на життя, і це є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Спільне господарство не ведеться. Спір про поділ сумісного майна буде вирішуватися в окремому провадженні. Сторонам був наданий строк для примирення три місяця, але за цей час вони не примирились Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу не суперечать закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог [PERSON] Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача витрат, понесених нею при подачі позову та розгляду цивільної справи, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., за складання позовної заяви у розмірі 300,00 грн. та за участь адвоката у розгляді справи в розмірі 1200,00 грн., суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та адвокатом [PERSON] 11.12.2014 року укладено договір щодо отримання правової допомоги (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплатила 300 грн. за складання позовної заяви та 1200,00 грн. за участь представника у судовому засіданні (а.с.9). Однак представник позивачки приймав участь в одному судовому засіданні, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат за отримання правової допомоги у розмірі 1500.00 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме: 300,00 грн. за складання позовної заяви та 600,00 грн. -. за участь представника у судовому засіданні. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.(а.с.1). З урахуванням викладеного,

Outcome: partial