overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

11 березня 2019 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 24 січня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 15 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 4.49 % на місяць, строк на який надається кредит 36 місяців. 30 липня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги. Товариство свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконало, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 47012.71 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, відзив на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 24 січня 2017 року відповідач [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) отримав кредит у сумі 15 700 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 4.49 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строк на який був наданий кредит на 36 місяців. Товариство свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. Станом на 30 липня 2018 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом - 21071.75 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 3.07 грн.; - заборгованість за платою за управління кредитом - 17016.38 грн.; - сума заборгованості за пенею - 8921.51грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 47012.71 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1921.00 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

11 березня 2019 року позивач , [PERSON], звернувся до суду з позовом до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 161037 грн.) посилаючись на те, що 23.11.2005 року померла його мати [PERSON] і після її смерті в с.Підлісний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) та житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Надії,6 с.Підлісний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області. Будинок належав його батькові [PERSON], який помер 16 вересня 2005 року, спадкоємицею якого була мати, яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав та померла, та який позивач успадковує в порядку спадкової трансмісії. На даний час подав заяву до приватного нотаріуса Дунаєвецького нотаріального округу з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2019р., у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно-будинок. Згідно виписки з погосподарської книги №3 за 2001-2005 роки ,виданої Дунаєвецькою селищною радою Дунаєвецького району Хмельницької області будинок по вул.Надії,6 с.Підлісний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області рахується за [PERSON] , голова двору з 1979 року , рік забудови будинку та господарських будівель- 1979, розмір земельної ділянки біля будинку 0,67 га. Номер особового рахунку - 223. Позивач вважає, що має право на отримання житлового будинку в порядку спадкування. Те, що за померлим рахується житловий будинок в с.Підлісний Мукарів вул.Надії,6 Дунаєвецького району Хмельницької області, підтверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, випискою з погосподарської книги, а тому позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Підлісний Мукарів вул.Нова,6 Дунаєвецького району Хмельницької області, як за спадкоємцем за законом після смерті 23 листопада 2005 року матері [PERSON], яка успадкувала його після смерті 16 вересня 2005 року чоловіка [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] судове засідання не зявилися, однак представник подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності і винести рішення на підготовчому засіданні, оскільки представник відповідача позов визнав і не заперечив в його задоволенні. Відповідач: представник Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надіслав суду повідомлення, в якому позов визнав та не заперечив в його задоволенні і просить справу розглядати у його відсутності. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

11 березня 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 листопада 1989 року вони з відповідачем уклали шлюб. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через втрату взаєморозуміння та поваги, різними поглядами на життя. Сторони не проживають разом як сім`я, шлюбні відносини припинені з липня 2018 року. У судове засідання сторони не з`явились, подали заяви, відповідно до яких позивач підтримує позов, відповідач позов визнає, примирення вважають неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 11 листопада 1989 року у виконавчому комітеті Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 12 лютого 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.8). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судові витрати позивач залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

11 березня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2012 року. Від шлюбу мають двох малолітніх синів [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Разом не проживають два роки. Причиною розпаду їхньої сім'ї є те, що в см'ї часто виникали сварки, сцени ревнощів з боку відповідача. Примирення між ними не можливе, вони розлюбили один одного, втратили один до одного почуття поваги та любові. Відповідач також згоден на розірвання шлюбу. Діти проживали та будуть проживати в подальшому з позивачем. У зв'язку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином (а.с.19). Позивач у підготовче засідання надала суду письмові заяви, в яких просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]», судові витрати з відповідача просить не стягувати на свою користь (а.с.10,18). Відповідач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає, просить його задовольнити (а.с.11). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у підготовчому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 19 травня 2012 року шлюбі, що підтверджується копією виданого 19 травня 2012 року свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони є батьками двох малолітніх синів [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] (а.с.6,7). З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують останні два роки і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згодна. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них і інтересам їх малолітніх дітей, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

11 березня 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 15 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 44, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не змогли створити міцної сім'ї, перестали розуміти один одного. Крім того, відповідач неодноразово застосовував до неї фізичну силу. Вважає, що їхня сім'я повністю втратила своє існування та примирення неможливе. Спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та різні погляди на життя, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», у разі задоволення позову не стягувати із відповідача судові витрати. В судове засідання сторони не з'явилася, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, відповідні наслідки йому відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 вересня 2012 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 44, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу відповідач бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу, що становить 352,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат за клопотанням позивача залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

11 березня 2019 року позивач звернуся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 22 листопада 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям фактично припинені у 2014 році, з цього часу шлюб носить формальний характер, почуття любові та взаємоповаги між подружжям втрачені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Причина розпаду сім`ї полягає у різних поглядах на сімейні стосунки та ставлення до сімейного життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та не бажаючи примирення, просив його розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надала. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Палацом одруження «Центральний» у місті Харкові від 22 листопада 1991 року, актовий запис № 2958. Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має, про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначила свого прагнення до збереження шлюбу, а отже не оспорює наявності підстав для його розірвання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 768,40 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

11 березня 2020 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно з дня звернення з позовом до суду до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку, тобто до [INFO] , оскільки перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , має з ним двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не працює, потребує утримання від чоловіка - батька дитини, який є працездатним, може надавати їй утримання, так як їздить на заробітки, має щомісячний дохід. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, не подав суду клопотання про розгляд справи за його участю, письмового відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 вересня 2012 року (а.с. 3). У шлюбі мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 01 лютого 2013 року та серії [NUMBER] від 01 жовтня 2018 року (а.с.4, 5). Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного, з урахуванням того, що позивачка не працює, не має джерела доходу у зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, окрім того, у позивачки на утриманні перебуває ще одна спільна з відповідачем дитина, син [PERSON] [INFO] , відповідач не довів, що у нього відсутні кошти для виконання свого обов`язку по утриманню дружини, яка потребує утримання у зв`язку непрацездатністю на період догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, суд знаходить позовні вимоги законними, підставними та обгрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

11 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , зареєстрованого 21.02.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 208. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проте сімейне життя між сторонами не склалось, з вересня 2019 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе. Ухвалою суду від 13 березня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 24 квітня 2020 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. 10 серпня 2020 року провадження у справі було поновлено. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності та вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач, який повідомлявся про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved