Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

12 березня 2019 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року, з нього, починаючи з 28 жовтня 2016 року, на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року, з позивача, починаючи з 09 лютого 2017 року, на користь відповідачки [PERSON] стягуються також аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2019 року, починаючи з 10 січня 2019 року, з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Також, на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2019 року, з позивача, починаючи з 10 січня 2019 року, на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини. Посилаючись на те, що сукупний розмір аліментів які він на даний час сплачує перевищує 50% від його доходу, вважає, що надалі сплачувати аліменти у встановлених рішеннями суду розмірах він не може, у зв`язку із чим просив суд ухвалити рішення яким зменшити розмір стягуваних з нього аліментів згідно із рішеннями суду від: 22 листопада 2016 року; 20 лютого 2017 року; 22 січня 2019 року, та 08 лютого 2019 року, до - 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), за кожним з рішень. У судове засідання, призначене на 20 травня 2019 року позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, за участі його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав наведених у позові. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Зазначив, що заперечення відповідачек не заслуховують на увагу. Відповідачка [PERSON] , у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів які стягуються на її утримання, як дружини з якою проживає малолітня дитина, та на утримання їх сина [PERSON] Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, пояснення надала аналогічні наведеним нею у відзиві на позовну заяву, в якому зазначила про необґрунтованість вимог позивача з тих підстав, що він є працездатним, має задовільний стан здоров`я, будь-яких належних та допустимих доказів (окрім довідки про доходи) щодо погіршення його матеріального стану, з моменту стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] , не представив, а також обставин, які були б істотними та достатніми, в сенсі ст. 192 СК України та позиції ВСУ, для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів, не навів. Факт наявності у позивача іншої дитини та непрацездатної дружини, яких він утримує, не може слугувати самостійними підставами для зменшення розміру стягуваних аліментів. Вважає, що розмір стягуваних аліментів за судовими рішеннями не є завищеним, та відповідає розміру передбаченому нормами діючого СК України. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та представлені докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Судом встановлено, та не заперечується сторонами наступні обставини: На підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року, з позивача, починаючи з 28 жовтня 2016 року, на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини (а.с. 5-6, 6 з.б.); на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року, з позивача, починаючи з 09 лютого 2017 року, на користь відповідачки [PERSON] стягуються також аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (а.с. 7, 7 з.б.); на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2019 року, починаючи з 10 січня 2019 року, з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 8-9); на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2019 року, з позивача, починаючи з 10 січня 2019 року, на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини (а.с. 10-11). Згідно із довідкою виданою Слов`янським МЦЗ Державного центру зайнятості від 01 березня 2019 року, позивач [PERSON] був зареєстрований як безробітний в Слов`янському МЦЗ з 07 серпня 2018 року. Дохід за період з 07 серпня 2018 року по 19 лютого 2019 року становить 37197,17 грн. (а.с. 12). Згідно із довідкою про доходи виданою ПАТ «ЗЕВС КЕРАМІКА», загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з 20 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року без урахування аліментів склала - 22739,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2.,3 ст. 181 СК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст.183, 184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 84 ч. 2 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За приписами ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції ) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] у період з 07 серпня 2018 року по 19 лютого 2019 року був зареєстрований як безробітний, однак з серпня 2019 року щомісячно отримує заробітну плату, та за рішеннями суду: від 22 листопада 2016 року сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу; від 20 лютого 2017 року, сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу; від 22 січня 2019 року, сплачує аліменти на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу; від 08 лютого 2019 року, сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу. Таким чином, на даний час позивач [PERSON] зобов`язаний утримувати трьох дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років загалом, і загальний розмір стягуваних з нього аліментів становить 83 % від його заробітку(доходу). Суд приймає до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то суд враховує положення ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі уразі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на встановлені судом обставини, позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, оскільки він на момент подання вказаного позову працевлаштувався, почав отримувати заробітну плату. Разом з тим, суд зважає на ту обставину, що загальний розмір стягуваних аліментів, який становить 83% від доходу позивача є значним та таким, що перевищує визначений законодавством розмір відрахувань із заробітної плати. Суд також зважає на ту обставину, що в судовому засіданні встановлено, що єдиним джерелом доходів позивача є заробітна плата. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та розмір стягуваних аліментів підлягає зменшенню. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей та дружини з якою проживає малолітня дитина, суд враховує наведені обставини та вважає справедливим визнати розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі, по 1/6 частини усіх видів доходу позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, а розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання [PERSON] , як дружини з якою проживає малолітня дитина, - в розмірі 1/7 частини усіх видів доходу позивача, до досягнення дитиною трирічного віку. Стосовно позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів які стягуються з нього на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки частка аліментів яка стягується на утримання цієї дитини є тотожною з частками, які припадатимуть на кожну дитину позивача внаслідок зменшення розміру аліментів на їх утримання. На підставі наведеного,

Outcome: partial