Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

11.12.2015 року позивач звернувся з названою позовною заявою. Посилався на те, що 15.01.2014 року він домовився з [PERSON] про придбання належного їй будинку №6, розташованого по вулиці Чкалова в с. Микільське Волноваського району за 25000,00 гривень, які він передав власниці під розписку, в якій зазначено, що вона оформить нотаріально договір купівлі-продажу до 01.05.2014 року. Однак 07.02.2014 року [PERSON] померла. Відповідач, як спадкоємець першої черги не бажає отримувати спадщину, та передав позивачу оригінали документів на будинок. На теперішній час позивач фактично проживає у вказаному будинку, однак оформити правочин належним чином та зареєструвати на себе право власності не має можливості, тому просив суд визнати дійсним правочин купівлі-продажу будинку та визнати за ним право власності на нього. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. На задоволенні позову наполягав. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання також не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності. На задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Не заперечував проти задоволення позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення в позові. Враховуючи те, що позивач позов підтримав, відповідач його визнав, розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.07.1997 року помер [PERSON] (а.с.9), якому на праві приватної власності належав будинок №6, розташований по вулиці Чкалова в с. Микільське Волноваського району Донецької області (а.с.17). Після його смерті спадщину фактично прийняла дружина [PERSON], що підтверджено довідкою виконкомом [PERSON] сільської ради №426 від 14.05.2015 року (а.с.15). 07.02.2014 року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.8). Згідно із\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У ч.3\~ст.334 ЦК України\~вказано, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином,\~ст. 334 ЦК України\~передбачає можливість переходу права власності за договором, визнаним дійсним у порядку ч. 2\~ст. 220 ЦК України, яка зазначає, що якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, а відтак і за таким договором купівлі-продажу, який потребує обовязкової державної реєстрації. Про те, що сторони по даній справі, домовилися щодо усіх істотних умов договору, вбачається з письмових доказів, а саме з розписки написаної власноруч померлою [PERSON] та відповідачем [PERSON] В,Г., про те, що вона продала житловий будинок позивачу і отримала від нього обумовлені грошові кошти, також передав позивачу ключі від будинку та технічну документацію на будинок з господарськими будівлями і спорудами та ксерокопію договору купівлі-продажу. За життя, а саме 15.01.2014 року вона домовилася зі [PERSON] про продаж належного їй будинку №6, розташованого по вулиці Чкалова в с. Микільське Волноваського району за 25000,00 гривень, які позивач передав їй під розписку, в якій зазначено, що вона оформить нотаріально договір купівлі-продажу до 01.05.2014 року, після отримання свідоцтва на право власності після смерті її чоловіка (а.с.6). Судом врахований п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в якому зазначено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні з'ясовувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилась від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. В даному випадку така можливість втрачена у звязку зі смертю власника. На підставі вищевикладеного, оцінивши надані суду докази, приймаючи до уваги, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача, суд вважає, що укладення договору купівлі-продажу між сторонами 15 січня 2014 року доведено матеріалами справи, підлягає визнанню такого договору дійсним, за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. Питання про поділ судових витрат позивачем не порушено. На підставі викладеного,

Outcome: approved