Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

11 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача [PERSON] демонтувати огорожу із шиферу, встановлену на його земельній ділянці. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він проживає за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташований будинок за вказаною адресою належить позивачу на праві власності. Його сусідкою за адресою [ADDRESS] є відповідач по справі [PERSON]. В 2012 році відповідач на земельній ділянці позивача встановила огорожу із шиферу. При цьому опорою даної огорожі є іржаві металеві труби, кріплення огорожі виконано металевими штирями з боку його подвір'я, які відступають на декілька сантиметрів. Внаслідок неправомірних дій відповідача він позбавлений можливості реалізувати своє законне право користування своєю земельною ділянкою, а відступаючі металеві частини огорожі можуть спричинити шкоду здоров'ю позивача та членам його родини. 13 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом демонтажу труби виводу продуктів згорання газу опалювального апарату, мотивуючи свої вимоги тим, що його сусідка, відповідач у справі в 2012 році встановила в своєму будинку газове обладнання та вивела димову трубу в стіні будинку у напрямку його двору напроти вхідної двері в будинок. Двір у нього вузький, тому продукти згорання газу скупчуються у нього у дворі та через вхідні двері потрапляють в будинок. Відповідно до інформації, отриманої з Дзержинської міської ради установка димової труби у відповідача проведена незаконно. У зв'язку з тим, що відповідачка добровільно не бажає усунути вказане порушення, він вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 15.10.2013 року позовні вимоги були об'єднані в одне провадження. Своєю заявою від 22.11.2013 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди користування власністю, або шляхом демонтажу труби виводу продуктів згорання газу опалювального апарату, або приведення її в належний стан, а саме виведення її на відповідну висоту над прилеглою частиною даху. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб Дзержинського управління по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз» та Дзержинської міської ради - задоволені. Зобов'язано [PERSON] усунути порушення права власності на землю шляхом демонтажу огорожі з шиферу, встановленої між земельними ділянками, розташованими за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди користування власністю шляхом встановлення труби виводу продуктів згоряння опалювального апарату АОГВ-7К «Теплообменник», встановленого в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] на висоту не менше 0,5 м над прилеглою частиною даху. Вирішено питання щодо судових витрат. Не погодившись з рішенням суду відповідач по справі, [PERSON] звернулась до апеляційного суду із апеляційної скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом було неповно з'ясовано та досліджено обставини, що мають суттєве значення для справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не були прийняті до уваги належні докази у справі. Також апелянт зазначає, що проектна документація, складена Дзержинським управлінням по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» щодо реконструкції системи газопостачання за адресою [ADDRESS] ніким не визнана недійсною, та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того, апелянт вказує на те, що рішення суду щодо зобов'язання встановити висоту труби виводу продуктів згорання опалювального апарату АОГВ-7К «Теплообменник» над прилеглою частиною даху не менш 0,5 м. є таким, що не відповідає нормам матеріального права та обставинам по справі. Також, висновки комісії не можна вважати доказами у справі, зазначає апелянт, оскільки усі члени цієї комісії не є належними експертами. Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати, відмовивши в позові у повному обсязі. Представник 3-ї особи Дзержинського управління по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз» в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати. Представник 3-ї особи Дзержинської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розгляну справу без участі представника Дзержинської міської ради. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, відповідача, та представника 3-ї особи, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самовільно, з порушенням встановлених меж земельної ділянки, встановила огорожу на частині земельної ділянки позивача, чим порушила його законні права, як власника земельної ділянки. Позивач допустила порушення при встановленні газового обладнання в своєму будинку, а саме в частині розташування труби виводу продуктів згорання газу, що в свою чергу призвело до порушень прав позивача. Проте апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду з наступних підстав. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Так, при розгляді справи встановлено що позивач проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН № 002589, виданому 29 лютого 1996 року йому праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1362 га, розташована за вищевказаною адресою (а.с.7). Крім цього судом встановлено, що по сусідству з позивачем за адресою: смт. Новгородське, м. Дзержинська, [ADDRESS] проживає відповідач по справі, [PERSON] Відповідно до державного акту серія ДН реєстр 158, виданого 20 лютого 1995 року земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,12 га належала на праві власності [PERSON], який помер [INFO]. На підставі свідоцтва про право на спадщину до відповідача, а саме [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на цю земельну ділянку (а.с. 70-71). Таким чином, позивач та відповідачка у встановленому законом порядку набули право власності на вказані земельні ділянки. Актом розгляду звернення [PERSON] від 08.11.2012 року, складеним комісією у складі спеціаліста з питань комунального господарства, спеціаліста по землеустройству встановлено, що [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS], на межі земельних ділянок встановила огорожу, яка складена з листів шиферу, які закріплені на металеві труби, лицьовою стороною на земельну ділянку [PERSON] Під час бесіди встановлено, що питання встановлення огорожі було узгоджено між позивачем та відповідачем в усній формі. (а.с. 4). Вищевказане також підтверджено листом заступника селищного голови Новгородської селищної ради (а.с. 5). Як вбачається із акту обстеження земельної ділянки, від 17.07.2013 р., під час обміру земельних ділянок позивача та відповідача на місцевості було встановлено наступне: ширина по фасаду: згідно держ. акту №25 - 10,13м., №23 - 11.91м.; фактично №25 - 9,97м., №23 - 11,16м.; ширина в кінці земельної ділянки: згідно держ. акту №25 - 10,14м., №23 - 9,52 м.; фактично №25 - 9,65м., №23 - 10,65м. Як пояснили представники сторін у судовому засіданні земельна ділянка позивача, крім земельної ділянки відповідача, має також сусідство з іншою земельною ділянкою з іншого боку. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Своїм правом щодо призначення по справі експертизи з метою встановлення меж земельних ділянок на виявлення причини зменшення фактичного розміру земельної ділянки позивача, сторони не скористалися. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно із ст.. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи коритуванні громадян заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до ст.. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власників сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали непридатними. Порядок відновлення меж визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична чи фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; Замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання [PERSON] усунути порушення права власності на землю шляхом демонтажу огорожі з шиферу, встановленої між земельними ділянками, розташованими за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS],та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами, дійшов висновку про те, що [PERSON] не доведені його позовні вимоги про порушення відповідачем меж земельних ділянок. Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача усунути перешкоди користування власністю, або шляхом демонтажу труби виводу продуктів згорання газу опалювального апарату, або приведення її в належний стан, а саме виведення її на відповідну висоту над прилеглою частиною даху, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні встановлено, що відповідачка в своєму будинку за адресою: смт. Новгородське м. Дзержинська, [ADDRESS] в 2012 році встановила газове обладнання для опалювання будинку. Судова колегія, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в цій частині, встановила наступне: у відповідності до проектної документації, складеної Дзержинським управлінням по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» на підставі ліцензії серії АВ №589656 від 27.07.2011 року №13-Л, та руководства з експлуатації апарату опалювального газового побутового АОГВ-7К проведена реконструкція системи газопостачання за адресою: [ADDRESS] та встановлено вищезазначений апарат. В проектній документації зазначено, що вона виконана у відповідності до діючих нори ДБН та правил безпеки систем газопостачання, у тому числі вибухопожежній безпеці. Згідно із листом Дзержинського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» від 18.07.2013р., листом ПАТ «Донецькоблгаз» від 10.03.2013р. №П-16-2/15, листом Дзержинського міського відділу головного управління Держсамепідемслужби у Донецькій області від 10.01.2013р. №23, листів Новгородської селищної ради м Дзержинська від 22.10.2012 року №02/18-1388 та від 17.01.2013р. №02/18-77 встановлення опалювального апарату з відводом продуктів згорання через зовнішню стіну виконана у відповідності до чинних нормативних документів з газопостачання та не представляє загрози для природного середовища та життя людей, що підтверджується результатами проведених лабораторних досліджень. Крім того з пояснень представника Дзержинського управління по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз» вбачається, що реконструювання системи газопостачання житлового будинку [ADDRESS], із заміною димохідного опалювального апарату КСТ-16 на опалювальний апарат АОГВ-7К, з відводом продуктів згорання через зовнішню стіну, виконана на підставі проектної документації. Згідно п. Ж.18 Додатку Ж до ДБН В.2.5.-20-2001 «Газопостачання» дозволяється відвід продуктів згорання в атмосферу через зовнішню стіну газифікує мого приміщення без устройства вертикального каналу від опалювального газового обладнання з герметичною камерою згорання. Згідно паспорту на опалювальний апарат АОГВ-7К, даний прибор є опалювальним газовим обладнанням з герметичною камерою згорання (тобто даний опалювальний прибор є парапетним). Вказані в п. Ж.15 Додатку Ж до ДБН В.2.5.-20-2001 «Газопостачання» вимоги розповсюджують свою дію на димоходні опалювальні апарати і не можуть бути застосовані до проектування по встановленню парапетного опалювального обладнання. Крім того, п. Ж.21 Додатку Ж до ДБН В.2.5.-20-2001 «Газопостачання» встановлений конкретний перелік випадків, у яких забороняється передбачати вихід димового каналу через зовнішню стіну. У даному випадку вихід димового каналу через зовнішню стіну не заборонений. Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди користування власністю, або шляхом демонтажу труби виводу продуктів згорання газу опалювального апарату, або приведення її в належний стан, а саме виведення її на відповідну висоту над прилеглою частиною даху, не підлягають задоволенню, оскільки факт порушення прав позивача не підтверджений належними доказами по справі, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. За таких обставин рішення суду як таке, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову [PERSON] у задоволені позовних вимог.

Outcome: dismissed