Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~11.11.2019 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги вони обгрунтували тим, що між відповідачем та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено наступні кредитні договори: № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року та № 84851 від 18.10.2011 року. 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та позивачем було укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги у відповідності до умов якого ПАТ «АКТАБАНК» відступило позивачеві шляхом продажу права вимоги банку до позичальників, заставодавцев та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору. Згідно п. 2.2 Договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього Договору набуває усі права кредитора. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року в сумі 27490 грн. з яких: 13334 грн. заборгованість за основним боргом, 6 грн. заборгованість за процентами, 11900 грн. заборгованість за комісією, 2250 грн. штрафи, пені. Та набув право вимоги за договором № 84851 від 18.10.2011 року в сумі 10167,77 грн з яких: 7899,35 грн. заборгованість за основним боргом, 1918,06 грн. заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією, 350,36 грн. штрафи, пені. Відповідачу було направлено позивачу повідомлення про відступлення права вимоги. Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування крдитом та виконати інші умови зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Незважаючи на це відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати передані йому кредити в строки, передбачені кредитними договорами. Посилаючись на норми ст.ст. 1050, 1054, 1082, 610, 611, 530, 516, 525, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України просили задовольнити позовні вимоги та стягнути судовий збір в сумі 1921 грн. \~ \~ \~ \~15.03.2021 року представник відповідача адвокат Одринський К.А. подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не було повідомлено відповідача про відступлення йому прав вимоги, оскільки про це відповідачу стало відомо лише 09.03.2021 року після ознайомлення з матеріалами справи. Тому вважає, що у позивача не виникло право на звернення до суду із вимогою до відповідача, оскільки відповідач не порушив жодних прав позивача. Крім цього в матеріалах справи відсутнє обгрунтування розміру заборгованості та немає належного розрахунку заборгованості із зазначенням дати виникнення заборгованості та сплату коштів відповідачем попередньому кредитору. Відповідач зазначає, що за договором № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року ним були виконані зобов`язання перед первісним кредитором. Крім цього представник відповідача зазначає про звернення до суду позивача з пропуском строків позовної давності, що на його думку є самостійною підставою для відмови в позові та врахувати те, що строк позовної давності неможливо коректно рахувати щодо прострочених платежів, але і загальні строки з моменту закінчення терміну кредитування сплинули. Крім цього Додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги не містить підпису нового кредитора, не узгоджений з відповідачем та не містить доказів повноважень [PERSON] на підписання вказаного документу та обсягу її повноважень. Представник відповідача зазначає, що банківський розрахунок не відповідає умовам кредитного договору та не може бути доказом розміру заборгованості. Відсутні документи бухгалтерського обліку (виписки) банку, які відображають облік здійснених операцій за певний період за договором. Представник позивача зазначає, що обов`язок доказування покладається на позивача. Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім цього представник позивача обгрунтовує нікчемність вимог про стягнення комісії ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». \~ \~ \~ \~01.04.2021 року позивач подав відповідь на відзив відповідача в якому зазначив, що позивач повідомив відповідача про відступлення прав вимоги простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ і направив його за адресою: [ADDRESS] . Аналогічне повідомлення було направлено відповідачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому просить врахувати, що згідно ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, навіть якщо відповідач не отримував вищезазначені повідомлення, він міг сплачувати заборгованість первісному кредитору. Позивач вважає, що навіть якщо відповідач не отримав повідомлення про передачу права вимоги, він не позбавляється обов`язку погашення кредиту взагалі, а він лише має право погасити заборгованість первісному кредитору. Щодо розрахунку заборгованості, то позивач зазначає, що після укладення договору про відступлення права вимоги позивач не здійснював жодних нарахувань чи штрафних санкцій до відповідача. ЩО стосується розрахунку заборгованості до моменту відступлення права вимоги 23.03.2018 року, то позивач зазначає, що заборгованість по даним нараховуваласт ПАТ «АКТАБАНК» та позивач доводить до відома суду, що відповідно тарифів ПАТ «АКТАБАНК» надання довідок щодо розрахунку заборгованості за кредитними договорами є платною послугою, комісійна винагорода за надання довідок щодо розрахунку заборгованості становить 1800 грн. щодо кожного кредитного договору. Позивач зазначає, що відповідач не позбавлений права подати до суду власний розрахунок або висновок експерта у разі, якщо не згодний з розрахунком позивача. Крім цього позивач вважає, що плата за користування кредитом нараховувалась правомірно та наводить свої міркування щодо цього. Щодо пропуску строку позовної давності, то позивач вважає, що такий строк не пропущений, оскільки має відраховуватись з дати набуття ним права звернення до суду із відповідною вимогою. \~ \~ \~ \~В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, направили заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечує проти позову. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно копії кредитного договору № № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року, [PERSON] отримав в ПАТ «АКТАБАНК» кредит в сумі 20000 грн. з процентною ставкою за кредитом 0,01% річних та сплатою комісії 3.50% річних строком до 13.01.2016 року. \~ \~ \~ \~Згідно копій додатків до цього договору відповідач був повідомлений про умови кредитування. \~ \~ \~ \~Згідно копії заяви на видачу готівки № 386458 від 14.01.2014 року та заяви на переказ готівки № 386472 від 14.01.2014 року [PERSON] отримав 20000 грн. кредитних коштів та сплатив 500 грн. комісії банку. \~ \~ \~ \~Згідно копії договору № 84851 від 18.04.2011 року [PERSON] отримав в ПАТ «АКТАБАНК» кредит в сумі 5000 грн. шляхом надання йому кредитного ліміту (овердрафту) з кінцевим терміном погашення всієї заборгованості в строк до 17.04.2012 року включно. \~ \~ \~ \~Згідно копії угоди про внесення змін до вищевказаного договору було збільшено термін погашення заборгованості до квітня 2014 року та збільшено кредитний ліміт до 10000 грн. \~ \~ \~ \~Згідно копій додатків до цього договору відповідач був повідомлений про умови кредитування. \~ \~ \~ \~Згідно копії додаткової угоди до договору № 84851 від 13.04.2012 року було викладено в новій редакції додаток 2 та додаток 1 до Договору в новій редакції. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку заборгованості за період з 23.03.2018 року по 30.09.2019 року за кредитним договором № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року видно, що за період з 23.03.2018 року по 30.09.2019 року заборгованість становить 27490,00 грн., що складається із заборгованості за основним боргом 13334,00 грн., заборгованості за комісією 11900,00 грн. та заборгованості зі штрафів та пені 2250 грн. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку заборгованості за період з 23.03.2018 року по 30.09.2019 року за кредитним договором № 84851 від 10.04.2013 року видно, що за період з 23.03.2018 року по 30.09.2019 року заборгованість становить 10167,77 грн., що складається із заборгованості за основним боргом 7899,35 грн., заборгованості з відсотків 1918,06 грн, заборгованості за комісією 0 грн. та заборгованості зі штрафів та пені 350,36 грн. \~ \~ \~ \~Згідно копії повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року позивач повідомив відповідача про відступлення прав вимоги за вказаним договором, але матеріали справи не містять доказів направлення такого повідомлення відповідачеві. \~ \~ \~ \~Згідно копії повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 84851 від 10.04.2013 року позивач повідомив відповідача про відступлення прав вимоги за вказаним договором, але матеріали справи не містять доказів направлення такого повідомлення відповідачеві. \~ \~ \~ \~Згідно копії протоколу електроного аукціону № УА-ЕА-2018-02-21-000031-а ПАТ «АКТАБАНК`продало на аукціоні ТОВ ФК «ЄАПБ» кредитний портфель фізичних осіб у кількості 10640шт. \~ \~ \~ \~Згідно копії платіжного доручення від 22.03.2018 року № 14408 видно, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ПАТ «АКТАБАНК» 3160375,00 грн. за вказаним аукціоном. \~ \~ \~ \~Згідно копії договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 року видно, що ПАТ «АКТАБАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимоги за кредитними договорами, зокрема й за договорами № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року та № 84851 від 10.04.2013 року, що були укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Разом з тим суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 23 березня 2018 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ПАТ «Актабанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2. Відповідно до п. 2.1 договору в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує плату за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до частини першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпорядження кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання з повернення грошових коштів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Посилання відповідача на той факт, що ним здійснено погашення заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Актабанк» в судовому засіданні підтвердження не знайшли, оскільки належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано. Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, на теперішній час відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року в сумі 27490 грн. з яких: 13334 грн. заборгованість за основним боргом, 6 грн. заборгованість за процентами, 11900 грн. заборгованість за комісією, 2250 грн. штрафи, пені та № 84851 від 18.10.2011 року в сумі 10167,77 грн з яких: 7899,35 грн. заборгованість за основним боргом, 1918,06 грн. заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією, 350,36 грн. штрафи, пені., що безпосередньо підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості, складеним станом на 30.09.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та який міститься в матеріалах справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитними договорами № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року в сумі 13340 грн. з яких: 13334 грн. заборгованість за основним боргом, 6 грн. заборгованість за процентами та № 84851 від 18.10.2011 року в сумі 9817,41 грн з яких: 7899,35 грн. заборгованість за основним боргом, 1918,06 грн. заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією. Заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності судом залишається без задоволення, оскільки з умов п. 5.3 кредитного договору № 0862619503/Т/972142\~від 14.01.2014\~року п. 7.9 договору № 84851 від 18.10.2011 року вбачається, що сторони погодили, що термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за Договором встановлюється тривалістю 10 років, таким чином позовна давність позивачем не пропущена. Разом з тим, суд не може погодитися із позовними вимогами в частині стягнення комісії у розмірі 11900 грн. та в частині стягнення 2250 грн. і 350,36 грн. штрафу та пені. Щодо стягнення заборгованості за комісією в розмірі 11900 грн варто зазначити наступне. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. З позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема розрахунку заборгованості, не вбачається, за які саме послуги чи дії банку нарахована комісія в розмірі 11900 грн., тобто не вбачається підставність нарахування такого виду платежу за кредитним договором. В зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення з відповідача комісії в розмірі 11900 грн задоволенню не підлягає. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів та пені у сумі 2250 грн. та 350,36 грн., суд приходить до висновку, що дана позовна вимога задоволенню також не підлягає, так як пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам, пені, - позивач не обґрунтував вказану суму та не вказав окремо, яку суму складає штрафи, а яку пеню. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по штрафам, пені. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором заборгованість за кредитними договорами № 0862619503/Т/972142 від 14.01.2014 року в сумі 13340 грн. з яких: 13334 грн. заборгованість за основним боргом, 6 грн. заборгованість за процентами та № 84851 від 18.10.2011 року в сумі 9817,41 грн з яких: 7899,35 грн. заборгованість за основним боргом, 1918,06 грн. заборгованість за процентами, а в задоволенні іншої частини позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог, який у\~зв`язку\~з частковим\~задоволенням позову\~розраховується наступним\~чином:\~23157,41\~грн.\~/\~37657,77\~грн.\~х 1921,00\~грн.\~=\~1181,30\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial