Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

12.09.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше мобіліті», третя особа приватний нотаріус [PERSON] про захист прав споживачів, в якому прохав визнати недійсним визначення грошового зобовязання по кредитному договору № 50004292 в еквіваленті 43050,00 доларів США та у графікі погашення споживчого кредитного договору № 50004292 вартість кредиту в еквіваленті 54754,20 доларів США, а також п.п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, 1.7.1, 8 у звязку з порушенням прав споживача, визнати споживчий кредитний договір № 50004292 у національній валюті України гривні, на придбання автомобіля марки VW Touareg NF, укладений між [PERSON] та ТОВ «Порше мобіліті» виконаним у повному обсязі у наслідок дострокового виконання взятих на себе обовязків у відповідності п. 7.3 споживчого кредитного договору № 50004292 та визнати виконавчий напис нотаріуса № 1007, виданий 17.07.2015 ПН КМНО [PERSON] про звернення стягнення на транспортний засіб марки VW Touareg, реєстраційний номер [NUMBER], таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 07.05.2012 він уклав з ТОВ «Порше мобіліті» споживчий кредитний договір № 50004292 у національній валюті України гривні (346\~122,00 грн.) . Згідно з умовами якого позивач взяв на себе зобовязання по поверненню кредиту у сумі 346122 грн., строком на 60 місяців з процентною ставкою 9,90%, річних, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF, 2012 року випуску. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між сторонами 11.05.2012 укладено договір застави № 50004292. 04.06.2013 сторони уклали додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору від 07.05.2012 № 50004292, відповідно до якої позивач зобовязався надати відповідачу додатковий кредит у сумі 11833,50 дол. США, що було еквівалентно на дату укладення договору 96585,03 грн., з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання вимог кредитного договору, строком кредитування, що дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору. Вважає, що кредитний договір та додаткова угода до нього, було укладено з порушенням вимог законодавства, оскільки, на території України заборонено надавати кредити в іноземній валюті. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання просив в задоволенні позову відмовити повністю, надав суду письмові заперечення на позов. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 07.05.2012 між ТОВ «Порше мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50004292 на придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов WVGZZZPZCD051009, обєм двигуна 2998, 2012 року випуску, строком на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом 9,90 %. Ціна автомобілю відповідно до договору з дилером становить еквівалент 61500,00 дол. США. З зазначеними умовами договору [PERSON] погодився, про що свідчить його підпис в договорі та доданих до нього загальних умовах. Окрім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] 11.05.2012 укладено договір застави № 50004292, автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов WVGZZZPZCD051009, обєм двигуна 2998, 2012 року випуску, за умовами якого у випадку невиконання умов кредитного договору, заставодавець несе відповідальність перед заставодержателем, предметом застави. Вартість заставного майна за домовленістю сторін становить 494460,00 грн. 04.06.2013 між ТОВ «Порше мобіліті» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору № 50004292, відповідно до якої позивач зобовязався надати відповідачу додатковий кредит у сумі 11833,50 дол. США, що еквівалентно на дату укладення договору 96585,03 грн., з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання вимог кредитного договору, строком кредитування, що дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору. Відповідно до пунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 07 травня 2012 року 50004292, та пунктів 1.1, 1.10.2 договору про внесення змін / додаткової угоди від 04 червня 2013 року № 1 до кредитного договору від 07 травня 2012 року 50004292 розмір платежів за ними визначено в еквіваленті до іноземної валюти. Графіком погашення кредиту від 07 травня 2012 року 50004292 сума щомісячного платежу визначена в гривні та доларовому еквіваленті. 04 червня 2013 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром 28-0199-РМ2-13-00385. 19.05.2015 ТОВ «Порше Мобіліті», у звязку з неналежним виконанням зобовязань за договором, звернулося до [PERSON] з вимогою щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 07.05.2012 № 50004292. 26.06.2015 [PERSON] звернувся до ТОВ «Порше Мобіліті» з заявою, в якій зазначив, що, згідно графіку платежів сума кредиту становить 440223,77 гривень, з яких [PERSON] вже сплатив 315333,01 грн., тому перерахувавши залишок суми, достроково сплатив заборгованість за кредитним договором в сумі 95135,49 гривень. 17.07.2015 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий напис № 1007 про звернення стягнення на автомобіль. Так, відповідно до умов кредитного договору від 07.05.2012 № 50004292, сторонами встановлено, що вартість автомобілю відповідно до договору з дилером становить еквівалент 61500,00 дол. США. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування, сторони поогороджуються, що кошти у повернення кредиту позичальником відображують справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. У статті 192 ЦК України закріплено, що гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 524 та частиною першої статті 533 ЦК України зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що під час укладення оспорюваного правочину діяла заборона на надання та отримання споживчих кредитів саме в іноземній валюті, але банки не було позбавлено права надати, а позичальників отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти. При цьому згідно із частинами першою, другою, четвертою та пятою статті 18 цього Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи вищевикладене, підстав для визнання дій ТОВ «Порше Мобіліті» та приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] незаконними, судом не встановлено, а відтак в задоволенні вимог [PERSON] суд відмовляє в повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Хароква від 25.09.2017 зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 48426258, відкритого Московським ВДВС ХМУЮ на підставі виконавчого напису № 1007, виданий 17.07.2015 Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на транспортний засіб Volkswagen Touareg, р.н. АХ 0441 СТ. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed