Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

11 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 12 жовтня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Самарському районному у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №294. Під час шлюбу у них народилася малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідач під час спільного проживання проявляв неповагу до сімейних відносин і не бажав матеріально утримувати сім'ю, зловживав алкогольними напоями, застосував насильницькі дії до неї та членів сім'ї, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та дитини. У зв'язку з цим, вона з 26 листопада 2017 року припинила з ним шлюбні стосунки та припинила вести спільне господарство та спілкуватися. Спільне майно вони не ділили. Чоловік на розірвання шлюбу не згоден. Дитина залишається проживати разом з нею. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але до початку судового засідання через канцелярію суду від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 жовтня 2016 року, шлюб зареєстрований Самарським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №248 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинені з 26 листопада 2017 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved