overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

12.05.2014 року до суду із заявою звернулася [PERSON]. Посилається на те, що вона має дочку, [PERSON], [INFO]. У 1994 році Львівською спеціалізованою психіатричною ЛТЕК № 2 дочку визнано інвалідом першої групи із дитинства. Враховуючи те, що на даний час їй одній важко утримувати дочку, просить суд визнати дочку недієздатною та призначити її піклувальником дочки. В судовому засіданні представниця заявниці, [PERSON], заяву підтримала і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві. В судовому засіданні 19.06.2014 року представник виконкому Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області заяву підтримав і пояснив, що [PERSON] з дитинства хворіє на психічне захворювання, виконком сільської ради просить визнати її недієздатною та призначити опікуном її матір, [PERSON]. Вислухавши представницю заявниці, представника Завадівської сільської ради, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, отримавши висновок судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка та жителька села Завадівки Турківського району Львівської області, страждає стійким хронічним психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені імбецильності, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Наведені вище обставини підтверджуються актом судово-психіатричної експертизи № 589 від 22.08.2014 року, не довіряти якому підстав немає. В силу ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи те, що виконком Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області, який є органом опіки і піклування, просить призначити опікуном [PERSON] її матір, [PERSON], суд вважає необхідним це подання задовольнити. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

12.05.2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин вказуючи, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно, на успадкування якого за заповітами він має право, але отримати свідоцтво про право на спадщину немає можливості за відсутністю доказів родинних зв'язків, так як втрачене свідоцтво про народження заявника, актового запису про його народження в органах ДРАЦС не виявлено, оскільки за 1937-1943 р.р. такі записи не збереглися. В зв'язку з цим, заявник прохав встановити факт, що він є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свої вимоги. Від представника заінтересованої особи - Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області надійшла заява, в якій сільський голова [PERSON] прохала справу розглянути без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, свідків [PERSON] та [PERSON], які були сусідами сім'ї [PERSON], працювали разом в КСП «Дружба», підтвердили факт родинних відносин заявника з [PERSON], 1914 року народження, як сина з матір'ю, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

12.05.2014 року заявниця звернулась до суду с заявою про визнання недієздатною [PERSON]. 19.11.2014 року заявниця звернулась до суду з уточненою позовною заявою, в якій просить: визнати [PERSON] недієздатною та призначити піклувальника Заявниця в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та пояснила що [PERSON] є її матір'ю. Вона та її матір мешкають разом за адресою: [ADDRESS]. В 2003 році у матері почалося зниження пам'яті, інтелектуальне зниження та дезорієнтировка. Її психічний стан здоров'я різко погіршився, вона перестала розуміти наслідки своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися і оцінювати прості життєві ситуації, забуває, що з нею сталося в минулому і суть її власного життя. З 2003 року [PERSON] перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері. Зацікавлена особа орган опіки та піклування Харківської міської ради звернулись до суду з поданням про доцільність призначення [PERSON] опікуном матері [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, зацікавленої особи суд вважає, що заява та подання обґрунтовані та підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.39 ЦК України - фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно акту судово - психіатричного експерта №693 від 25.07.2014 року у [PERSON] в теперішній час виявляються ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі шизофренії. [PERSON] в теперішній час за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст.41 ЦК України року над недієздатною особою встановлюється опіка, бо недієздатна особа не вправі вчинять будь-яких правочинів. Згідно ст.60 ЦК України опіка над недієздатними установлюється на підставі рішення суду. Згідно з поданням опікунська рада просить та вважає можливим призначити [PERSON] опікуном матері [PERSON]. На підставі ст.ст.10,11,236,237,239,240,241 ЦПК України, ст.ст.39,41,60 ЦК України, - СУД

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

12.05.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 003-16118-240108 від 24.01.2008 року, який був укладений з [PERSON] в сумі 1673,28 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що кошти вона не отримувала, знайомий умовив її взяти кредит для придбання відеокамери, однак в її користуванні відеокамера не перебувала. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2008 року між Публічним Акціонерним Товариством « Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-16118-240108, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у сумі 2174,00 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. А також згідно умов договору, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 0,5 % в місяць. Відповідачка взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 24.01. 2014 року борг складає 1673,28 гривень, а саме: - заборгованість за сумою кредиту - 1229,45 грн. - заборгованість за відсотками -225,72 грн., - заборгованість за комісіями - 218,11 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав надавши відповідачці кредит у сумі 2174,00 грн. про що свідчить меморіальний ордер № 3075120 від 25.01.2008 року та товарним чеком № 172002 від 24.01.2008 року. Зі свого боку відповідач отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № ЄС-0000270 від 24.12.2008 року. Моментом погашення кредиту в повному обсязі вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Договором передбачено, що банк у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більш ніж на 1 місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

12.05.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1354 грн. 64 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, а також судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві надав згоду на заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини не явки суду не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-24039-141107 у відповідності до якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 1295 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи зі ставки 12 % річних, а також за ведення кредитної справи плату в розмірі 2,7% в місяць. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1295 грн. 00 коп., про що свідчить меморіальний ордер №4084137 від 14.11.2007 року та рахунок-фактура №281 від 14.11.2007 року. (а.с.5,10) З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 20.03.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 1354 грн. 64 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 950 грн. 40 коп., прострочена заборгованість по відсоткам - 95 грн. 16 коп., заборгованість по сплаті комісії - 309 грн. 08 коп., що підтверджується довідкою (а.с.3-4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

12.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.08.2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис №543. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 28.04.2014 року. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та різні характери, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач на позові наполягала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 20.08.2010 (а.с.6), від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні відносини між сторонами припинені з 28.04.2014 року, сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

12.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 21.07.2006 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №243. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 08 січня 2014 року. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та відносини між подружжям, сварки, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач на позові наполягала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21.07.2006 року (а.с.4), від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з 08 січня 2014 року, сімейне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та відносини між подружжям, сварки. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

12.05.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості у сумі 52 544 грн 54 к. за житлово-комунальні послуги з підстав, викладених у позові (а.с.3-8) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.126). Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явилися (а.с.56,91). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], та зареєстрована в даній квартирі [PERSON] що підтверджується Формою № 3 від 12.02.2014 року (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 52 544грн 54 к. (а.с.13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Квартет» ЛТД. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

12.05.2014 року позивач звернувся до суду до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/5 частини від його доходів щомісячно, на час навчання, до досягнення нею 23-ох років. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач є її чоловіком, з яким перебувала у шлюбі з 30.09.1989 року по 26.04.2012 року. Після розірвання шлюбу з нею залишилася донька [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька навчається у Донецькому національному університеті економіки та торгівлі ім. Михайла Туган - Барановського, на факультеті ресторанно-готельного бізнесу на ІІ курсі, форма навчання денна. У зв'язку з тим, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання доньки на час навчання, позивач просив суд стягнути аліменти. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Зазначив, що згоден сплачувати по 500 грн. на місяць за виключенням літніх місяців. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 14). Згідно довідки про склад сім'ї, [PERSON] проживає з донькою [PERSON], яка була виписана 22.08.2012 року на час навчання (а.с. 13). Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно довідки №77 від 06.03.2014 року Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган - Барановського, [PERSON] дійсно є студентом 2-го курсу факультету ресторанно-готельного бізнесу денної форми навчання та закінчує навчання 30.06.2016 року (а.с. 16). Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд виходив з того, що відповідно до ст.182 СК України, відповідач може надавати матеріальну допомогу, та у свою чергу донька її потребує, та врахував той факт, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дійшли згоди щодо розміру аліментів у твердій грошовій формі розміром 500 грн. щомісячно. Разом з тим, суд не брав до уваги доводи відповідача щодо несплати аліментів за літні місяці. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на час навчання слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

12.05.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, що був зареєстрований 5 серпня 1995 року Головуровською с/р Бориспільського району Київської області, актовий запис № 09. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.08.1995 року. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння, що призвело до подальшого припинення шлюбних відносин. Починаючи з жовтня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На даний час він проживає з іншою сім'єю. З огляду на це він вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надала, явки свого представника не забезпечила. Таким чином розгляд справи відбувся без участі відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі наявних в справі доказів та за наявності згоди позивача на заочний розгляд справи, суд визнав за можливе провести заочний розгляд даної справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо поділу спільного майна немає. Крім того, судом сторонам надавався строк на примирення, який виявився безрезультатним. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved