Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

10 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, мотивуючи його тим, її батьком являється відповідач. На даний час позивач навчається на денній формі в академії фінансів та бізнесу Вістула Польща, в м. Варшава на другому курсі на платній основі. Позивач зазначає, що відповідач має можливість надавати ї матеріальну допомогу, оскільки він не є інвалідом, отримує військову пенсію, інших утриманців не має. Батьки зобов'язались забезпечувати доньку фінансовою підтримкою на час її навчання в Польщі. Позивач вказує, що вона навчається на платній основі, сплачує 2500 євро щороку. Зазначає, що не має реальної можливості оплатити своє навчання, так як несе витрати на проїзд та оплату житла в гуртожитку. Її мати на даний час стала безробітною, не має можливості допомагати матеріально, а батько відмовляється добровільно надавати допомогу. Рішенням Зарічного районного суду від 29.07.2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі ? частини від заробітку, однак позивачка зазначає, що вказаних коштів недостатньо, та просить суд збільшити розмір аліментів до ? частини від усіх видів заробітку, до досягнення позивачем 23 років за умови продовження нею навчання. В ході судового розгляду 31 серпня 2015 року представник позивача подав змінену позовну заяву та просив стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відвідного віку, щомісячно, до закінчення позивачем навчання. Зміна підстав позову викликана тим, що ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 серпня 2015 року було скасоване рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29.07.2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в зв'язку з заявою позивача [PERSON] про залишення позову без розгляду, яку вона подала в суді апеляційної інстанції. В судовому засіданні 31 серпня 2015 року представник позивач підтримав змінені позовні вимоги в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини від заробітку щомісячно, до закінчення донькою навчання. В попередніх судових засіданнях третя особа [PERSON] позов підтримала, пояснила, що на даний час вона припинила свою підприємницьку діяльність, отримує лише пенсію, і не має змоги сама повністю утримувати доньку, яка здобуває вищу освіту в Польщі. Батько дитини також повинен прийняти участь у навчанні дитини, допомогти їй, тим більше, він має таку можливість, так як є військовим пенсіонером і отримує пенсію, що за розміром значно перевищує пенсію матері. Відповідач [PERSON] проти позову повністю заперечував з тих підстав, що його донька вже повнолітня, вона повинна сама себе утримувати. Він не бажає платити аліменти на її утримання. Вважає, що так як він є громадянином РФ, а законодавством РФ не передбачено стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, то відсутні підстави для задоволення позову. Також звертав увагу на те, що донька свідомо вибирала для навчання вищий навчальний заклад за кордоном, а не в Україні, а тому повинна була розраховувати, що витрати на навчання, проживання та проїзд будуть значно вищі, ніж в Україні. Вважає, що якщо донька зробила такий вибір, то вона повинна розуміти це і сама себе забезпечувати, а не ставити за межу бідності своїх батьків. Також пояснив, що у нього вже сім років інша сім'я, він має на утриманні цивільну дружину, яка не працює. Також пояснив, що він як громадянин РФ має складнощі в тому, щоб влаштуватися в Україні на роботу, а тому його доходи - це лише пенсія, розмір якої повідомити відмовився. Крім того, відповідач пояснив, що за першим рішенням суду він жодного разу не сплачував аліменти. Подав письмові заперечення на позов (а.с.78-80). Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що змінені позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року (а.с.4), і відповідач [PERSON] є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 24, 116). З довідок, наданих з навчального закладу Польщі вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається у стаціонарному порядку за напрямком філологія в Академії фінансів та бізнесу Вістлула в м. Варшава, Польща (а.с.9-10, 117-120). За навчання позивача в даному навчальному закладі вже сплачено 750 євро (а.с.11-12), за проживання в гуртожитку 525 євро (а.с.13), а розмір оплати за курс навчання на факультеті філології становить 2500 євро (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.07.2014 року з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання до 30.09.2016 року або до досягнення нею 23 років (а.с. 16). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12.12.2014 року виправлена описка в судовому рішенні від 29.07.2014 року та вказано розмір в якому стягнуто аліменти - ? частина від усіх видів заробітку щомісячно (а.с.77). Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 серпня 2015 року було скасоване рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29.07.2015 року та ухвала суду від 12.12.2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та залишено позов без розгляду за заявою позивача [PERSON] (а.с.114). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що він жодного разу не сплачував аліменти за рішенням суду від 29.07.2015 року. Крім того, судом встановлено, що обидва батьки підписали згоду на самостійний виїзд до Республіки Польща їх доньки [PERSON] та заявили про забезпечення фінансування поїздки доньки до Польщі, її перебування за кордоном та повернення в Україну в повному обсязі (а.с.15). Згідно повідомлення, 24.02.2015 року була проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] (а.с.19). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається на денній формі навчання у стаціонарному порядку за напрямком філологія в Академії фінансів та бізнесу Вістлула в м. Варшава, Польща (а.с.9-10, 117-120). Суд приймає до уваги положення закону про те, що батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку суд не приймає до уваги категоричного заперечення відповідача [PERSON] про те, що він взагалі не має можливості надавати допомогу своїй доньці, оскільки будь-яких доказів поганого стану здоров'я, знаходження на утриманні будь-яких інших осіб чи інших обставин - відповідач суду не надав. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він є громадянином РФ, а тому він не зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, оскільки відповідач на законних підставах проживає на території України, а позивач є громадянкою України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Однак суд враховує, що відповідач [PERSON] є пенсіонером, інших доходів, крім пенсії, не має, і не може надавати допомогу у такому розмірі, як просить позивач. При цьому суд звертає увагу і на ту обставину, що позивач [PERSON] свідомо обрала навчання за кордоном, розуміючи, що на навчання, проживання та проїзд будуть понесені значно більші витрати, ніж при навчанні на території України. Посилання позивача на нотаріально завірену заяву про зобов'язання батьків забезпечувати фінансування перебування доньки за кордоном - суд не приймає до уваги, оскільки в даній заяві вказано період з 30.06.2013 року по 30.06.2014 року, а змінену позовну заяву про стягнення аліментів позивач подала лише 31 серпня 2015 року. При визначенні розміру суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків - матерію [PERSON] Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір аліментів 1/6 частина від заробітку (доходу) відповідача буде достатнім, справедливим та відповідатиме інтересам сторін. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов саме про стягнення аліментів подано до суду 31 серпня 2015 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову, та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial