Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

11 березня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] , відкритої після смерті племінника [PERSON] , що помер [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі своїм племінником [PERSON] , який помер [INFO] , що проживав ю пров. Широкому, 9 в м. Миколаєві з 1995 року по 18 січня 1997 року; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті племінника - [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказувала, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , яка була власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок [PERSON] за своє життя заповіла своєму синові (племіннику позивача) [PERSON] , однак останній не звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав на будинок, оскільки постійно мешкав в ньому і був прописаний, утримував його та ніс усі необхідні оплати за житлово-комунальні послуги, в зв`язку із чим вступив в фактичне управління та володіння майном, а тому фактично прийняв спадщину. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на цілий житловий будинок по [ADDRESS] . Заповіту за життя він не залишив. Єдиним спадкоємцем є позивач по справі. З 1995 року і по день смерті [PERSON] 18.01.1997 року позивач постійно проживала у спадковому житловому будинку по [ADDRESS] , користувалася, та розпоряджалася ним та продовжила в ньому мешкати після смерті спадкодавця. Однак, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні докази того, що [PERSON] перейшли спадкові праві на вказаний житловий будинок. Крім того, не встановлений факт сумісного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем, оскільки позивач зареєстрована по [ADDRESS] . Вказані обставини унеможливлюють оформлення позивачем своїх спадкових прав, в зв`язку із чим остання звернулася до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справу у її відсутність. Проти позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла сестра позивача - [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними свідоцтвами (а.с. 8,9, 10). За час свого життя [PERSON] склала заповіт від 21 квітня 1993 року, посвідчений П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, згідно якого [PERSON] заповіла належний житловий будинок по [ADDRESS] своєму синові (племіннику позивача) [PERSON] . Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок підтверджений договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 02.04.1958 року (а.с.13). Рішенням виконкому Заводської райради м. Миколаєва №566 від 10.12.2965 р. був затверджений акт приймання в експлуатацію житлового будинку за вказаною адресою. В подальшому, 08.01.1966 року зазначений договір від 04.04.1958 року був зареєстрований у Миколаївському бюро технічної інвентаризації, про що був зроблений відповідний запис у реєстровій книзі за №10888 (а.с. 14-15, 16) Згідно актового запису № 65 Корабельного районного відділу РАЦС [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його тітка [PERSON] , яка є позивачем у справі. Згідно постанови державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. від 27 .березня 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки спадкоємиця пропустила встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надала доказів того, що вона прийняла спадщину після смерті племінника. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від Я0 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи актом про сумісне проживання, довідкою та постановою Корабельного PB ММУ від 02 квітня та 03 квітня 2014 року (а.с.36,37). Крім того, вказану обставину підтвердили в своїх письмових поясненнях [PERSON] та [PERSON] . Статтею 548 ЦК У PCP (в редакції 1963 року) встановлено, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном. У відповідності до ст.549 ЦК УРСР [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала з ним однією сім`єю, проводила поточні ремонти, спадкового будинку, оплачувала комунальні платежі. Частина 3 ст.1268 ЦК України вказує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Наведене узгоджується із нормами згаданої ст.549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до СТ.СТ.1216, 1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути. зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, встановивши певні факти та визнавши за останньою право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] .

Outcome: approved