Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

11.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що від шлюбу її доньки [PERSON] з [PERSON] [INFO] народився [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, місце проживання онука визначено із батьком. З моменту розірвання шлюбу відповідач перешкоджає позивачеві у спілкуванні із онуком, порушуючи її права як бабусі. Позивач стверджувала, що в інтересах дитини її участь у вихованні онука може бути визначена у такий спосіб: -систематичні побачення у вівторок та четвер щотижня з 17.00 до 18.00 години. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву згідно якої просила вирішити спір за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. З`ясувавши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У частині першій статті 257 Сімейного Кодексу України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Так, законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 Сімейного Кодексу України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Тлумачення статті 159 Сімейного Кодексу України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного Кодексу України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] . Стосунки між батьками не склалися, дитина проживає із батьком. На час розгляду справи [PERSON] перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною. Зазначені обставини підтверджуються висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 31.01.2019 року № П-45, виготовленим органом до пред`явлення позивачем позову, що не суперечить ст.ст. 58, 59 ЦПК України. На час розгляду справи позивач працює, характеризується позитивно. Вищевказані обставини відповідачем не спростовані. Виходячи з наявних у справі доказів, суд вважає необхідним усунути позивачу перешкоду у її праві як бабусі на спілкування з онуком. Розглядаючи справу відповідно до ст. 257 Сімейного Кодексу України та визначаючи спосіб участі бабусі у спілкуванні з онуком, суд враховує такі істотні обставини як вік дитини, звичайний уклад її життя, місця проживання сторін, особисті стосунки, які склались між ними. Зважаючи на те, що виховання дитини відповідно до ст.ст. 12,15 Закону України «Про охорону дитинства» має спрямовуватися на розвиток її особистості та підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, а спілкування не може перешкоджати її нормальному вихованню, суд вважає доцільним визначити спосіб спілкування [PERSON] із онуком: -перебування дитини разом із бабусею у вівторок та четвер щотижня з 17.00 до 18.00 години Вирішуючи питання про спілкування бабусі із онуком суд враховує, що позивач за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, протипоказань щодо спілкування з онуком немає. Вказані обставини були предметом дослідження органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради. На засіданні ради опіки та піклування відповідач не заперечував проти спілкування бабусі з онуком. Так, на час ухвалення судом рішення право позивача як бабусі на безперешкодне спілкування із онуком законом не обмежено. Підстав для обов`язкової участі при спілкуванні онука із бабусею фахівця соціальної роботи Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді чи психолога судом не встановлено. Висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 31.01.2019 року № П-45 в цій частині є невмотивованим та не має для суду вирішального значення при вирішення спору та обранні способу спілкування позивача із онуком. Виконання судового рішення має відбуватись із обов`язкової згоди самого [PERSON] .

Outcome: approved