Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

11.07.2013 року ПАТ «Імексбанк» звернулись до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були сповіщені про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Третя особа Ленінський ВДВС Полтавського МУЮ в судове засідання не з»явилася, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 26.06.2007 року між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 586. Відповідно до цього договору Банк надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поверненості, строковості, платності та цілового характеру використання грошові кошти в розмірі 30000,00 долларів США зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном погашення 25.06.2012 року. Відповідно до умов кредитного договору кредит надавався [PERSON] на поточні потреби. 26.06.2007 року в якості забезпечення було укладено договір поруки № 586 між АКБ «ІмексБанк» та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] поручився перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов»язань по договору кредиту № 586. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03.07.2008 року позов АКБ «Імексбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь АКБ «Імексбанк» заборгованість в розмірі 146772,00 грн. та судові витрати в сумі 1497,72 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.12.2010 року позов АКБ «Імексбанк» до [PERSON] про донарахування відсотків та пені за кредитним договором задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь АКБ «Імексбанк» заборгованість в розмірі 135298,84 грн. та судові витрати в сумі 1472,99 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності з ч. 2 ст. 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, якщо ці заперечення не повязані з особою боржника. В силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення сироку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач 26.06.2007 року підписав договір поруки, щодо кредитного договору №586 від 26.06.2007 року; кредитні кошти за зазначеним кредитним договором надаються до 25.06.2012 року. Ухвалюючи рішення, суд також бере до уваги, що позивачем пропущені строки звернення до суду з вимогою до поручителя, визначені ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Ухвалюючи рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається; суд також бере до уваги диспозитивність цивільного судочинства згідно якого (ст. 11 ЦПК України), цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed