Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

10 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення авансового платежу за договором підряду. В обґрунтування позову зазначила, що маючи намір впорядкувати могилу свого померлого батька [PERSON] , вона звернулася до відповідача по справі, [PERSON] , у якого замовила виготовлення та установлення пам`ятника. Ціна виробу та його встановлення були визначені в сумі 24000,00 грн., які вона, за домовленістю з [PERSON] , повинна була\~ сплатити двома платежами: 13000 грн. в якості авансового платежу, та 11000 грн. після виготовлення та установки пам`ятника. Термін виконання робіт по виготовленню та встановленню пам`ятника визначався [PERSON] до 25.11.2018 року, в разі порушення якого він зобов`язувався сплатити їй, як замовнику неустойку та повернути отримані в якості авансу кошти в подвійному розмірі. Позивач зазначила, що вона передала відповідачу першу частину грошових коштів, аванс в сумі 13000,00 грн., проте, останній взяті на себе зобов`язання по виготовленню та установці пам`ятника до цього часу так і не виконав, що змусило її звертатися до суду за захистом.\~ В судове засідання позивач не з`явилася.\~ Від представник позивача адвоката Примака В.А. до суду нійшла заява про розгляд справи без участі позивача ті іі представника, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, проти винесення заочного пішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Проти ухвалення заочного рішення по справі сторона позивача не заперечує. Суд\~ вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Завданням цивільного судочинства, відповідно до п.1 ст.2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За вимогами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічне положення встановлено ст. 4 ЦПК України. Відповідно до\~ ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередньо мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно з вимогами ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до положень ст. 203 ЦК України: ч.1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам., ч. 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договором, згідно з вимогами ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Чинне цивільне законодавство України в ст. 629 встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що фактично між сторонами по справі було укладено договір підряду, за яким (згідно зі ст. 837 ЦК України), відповідач по справі, як підрядник, зобов`язувався на свій ризик виконати певну роботу (виготовити та встановити на цвинтарі пам`ятник) за завданням позивача (замовника), а вона як замовник зобов`язувалася прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що позивач взяті на себе зобовязання за договором підряду виконала оплатила аванс в сумі 13000,00 грн, підтвердженням чого слугує виконаний відповідачем запис на бланку договору-замовлення, а відповідач по справі від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Ст. 549 ЦК України: Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з тексту укладеного між сторонами договору підряду, в разі невиконання зобов`язання в строк до 25.11.2018 року відповідач по справі повинен сплатити штраф 100 % від суми авансового платежу та повернути отримані ним кошти в подвійному розмірі, що загалом складає 26000,00 грн. (двадцять шість тисяч гривень). (13000,00 Х 2 = 26000,00 грн., з яких 13000,00 грн. -\~ основний борг та 13000,00 грн. - неустойка. Беручи до уваги норми ЦК України щодо принципу свободи договору, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази виконання позивачем взятих на себе зобов`язань та відсутності фактів, які б спростовували твердження позивача про невиконання відповідачем зобов`язань за договором підряду, в зв`язку з чим порушуються її права, суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved