Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 07 вересня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області був зареєстрований шлюб, про що складений актовий запис №610. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склались внаслідок зникнення почуття любові, поваги один до одного та почуття взаєморозуміння. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сімї відбувались сварки, які негативно впливали на дітей. На даний час шлюб носить формальний характер, ведення спільного господарства припинене, разом сторони не проживають більше року. У звязку з чим позивач просить розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб і після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей залишити проживати з відповідачем. В підготовче судове засідання сторони не зявились. Позивач просив справу розглядати за його відсутності, про що надав відповідну письмову заяву. Відповідач також надала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, також просила справу розглянути без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 220494 позивач та відповідач з 07 вересня 2011 року\~ перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області під актовим записом № 610 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії І-ЕЛ №373327 від 05.04.2016 року та серії І-ЕД №373507 від 12.10.2016 року (а.с.12-13). Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється втрата почуття любові, поваги один до одного, наявність протилежних поглядів на сімейне життя та обовязки. Сторони разом не проживають, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство сторонами не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя\~\~і збереження\~\~шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини\~ або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя\~\~ власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні\~ шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги,\~ взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач\~ не\~ має\~ намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що\~ причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне\~ життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок\~ чого позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей суд виходить з того, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, так як позивач за своїм процесуальним статусом не може заявляти позовні вимоги до відповідача в її ж інтересах. Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок. Крім того, судовий збір в сумі 320,00 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial