Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

11.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вони з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Шлюб між ними розірвано згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2016 року, а тому просить визначити місце проживання дитини з матір*ю за адресою: [ADDRESS] на підставі вимог ст.ст. 7,150,155, 161 СК України. Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 року було відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду. Відповідач [PERSON] в порядку вимог ст.ст. 31,123 ЦПК України 20.04.2017 року звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Остаточно уточнивши позовні вимоги позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить: - зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] року; встановити йому графік зустрічей із [PERSON], [INFO] року, що передбачає систематичні побачення та можливість вільного спілкування, без присутності наступним чином: - перший та другий тиждень місяця з 08-00 години понеділка до 19-00 години включно середи з правом батька самостійно особисто відводити та забирати сина до/з дошкільного (шкільного) навчального закладу та проводити спільно час з сином за місцем проживання батька або у місцях масового відпочинку без присутності матері, - третій та четвертий тиждень місяця з 08-00 години четверга до 19-00 години включно неділі з правом батька самостійно особисто відводити та забирати сина до/з дошкільного (шкільного) навчального закладу та проводити спільно час з сином за місцем проживання батька або у місцях масового відпочинку без присутності матері, - встановити час для сумісного відпочинку батька з сином протягом літнього періоду: з 01 липня по 14 липня включно, з 15 серпня по 30 серпня включно; протягом зимового періоду з 07 січня по 21 січня включно; протягом весняного періоду: один тиждень для оздоровлення без присутності матері з можливістю виїзду із сином за межі м. Харкова, - встановити побачення батька з сином в період з 29 жовтня по 30 жовтня з 13:00 години до 19:00 години з приводу дня його народження (29 жовтня), в день його (батька) народження ([INFO]) з 13:00 години до 19:00 години, в день народження бабусі - [PERSON] ([INFO]) з 13:00 години до 19:00 години за відсутності матері за місцем його проживання, місцем проживання [PERSON] або у місцях масового відпочинку; - у разі лікування сина в медичному закладі - відвідування у прийомні години, встановлені лікувальним закладом без будь-яких обмежень; - безперешкодне необмежене спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування з дитиною;- зобов'язати [PERSON] повідомляти його про зміну місця проживання малолітньої дитини [PERSON] не пізніше наступного дня з настання цих подій. В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказує, що після розірвання шлюбу в 2016 році вони проживають окремо і син проживає з матір*ю. Однак, після того, як був пред*явлений позов про поділ майна подружжя, виникли непорозуміння щодо участі батька у вихованні сина і були випадки, коли він приходив до сина, а йому не надавали того для спілкування. Саме тому він звернувся до суду з позовом про визначення способу у вихованні дитини та усунення перешкод у спілкування та вихованні сина, вказавши саме такий спосіб, який він вважає не буде погіршувати становище сторін. 31.05.2017 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду заперечення на зустрічну позовну заяву, вказуючи, що згідно висновку служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з матір*ю і вона не перешкоджає батьку дитини у спілкуванні, у зв*язку з чим його права не порушуються, а тому і немає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. 14.08.2017 року відповідач за основним позовом [PERSON] подав заперечення на позов [PERSON], в якому просить в позові [PERSON] відмовити, оскільки відсутній спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини. 21.11.2017 року та 17.01.2018 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі матеріалів справи, у зв*язку з чим суд розглядає справу у відсутності сторін, на підставі наданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у їх відсутність. Також, надав до суду висновок щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO] від 20.06.2017 року та висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір*ю [PERSON] від 06.03.2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Батьком [PERSON] є відповідач за основним позовом [PERSON], а матір'ю - [PERSON] згідно свідоцтва про народження дитини (а.с. 10) Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 78). Під час розірвання шлюбу питання з ким проживатиме спільна дитина судом не вирішувалось. Відповідно до вимог ст.ст. 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючись з позовом до суду в січні 2017 року позивач [PERSON] просить визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] з нею за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування надає відомості про реєстрацію та проживання за даною адресою (а.с. 11), акт обстеження комісією Управління служб у справах дітей умов проживання дитини за цією ж адресою, позитивні характеристики та довідки з місця роботи. (а.с. 45,12,23-27). Також, до суду наданий висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 191 від 06.03.2017 року, згідно якого за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір*ю, [PERSON]. (а.с. 42-43). Фактично, під час розгляду справи та в своїх запереченнях відповідач за основним позовом - [PERSON] погодився з позовними вимогами [PERSON], не заперечуючи проти визначення місця проживання сина з матір*ю - позивачем по справі [PERSON] А доводи [PERSON] щодо відсутності спору і відмови в задоволенні позову з цих підстав не може бути визнано судом обґрунтованим, оскільки наявність спору щодо участі у спілкуванні з дитиною розцінюється судом як непорозуміння між батьками щодо визначення місця проживання дитини та можливого спілкування з дитиною протягом певного часу кожним з батьків. Також, суд звертає увагу на те, що це право батьків дитини у випадку відсутності згоди щодо місця проживання дитини звернутись до суду в будь-який час для вирішення даного питання. На підставі вищезазначеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та визначає місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з матір*ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Вимогами ст.ст. 153,155 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами 1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 158 СК України передбачено, що з заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Під час розгляду справи та в досудовому порядку між батьками малолітнього [PERSON] не було погоджено порядку спілкування з дитиною, а навпаки в процесу розгляду справи обидві сторони не досягли згоди з даного питання та мати дитини звернулась до Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради для надання висновку з даного питання. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 377 від 20.06.2017 року встановлений відповідно до вимог ст.ст. 19,153,158 СК України в інтересах дитини порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], визначивши час: перша, третя субота місяця з 10.00 до 14-00; друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 19-00; місце знаходження дитини погоджувати з матір*ю - [PERSON]. (а.с.140-141). Даний порядок участі батька у вихованні дитини, визначений Управління служб у справах дітей не суперечить чинному законодавству, відповідає інтересам дитини з врахуванням всіх обставин справи, віку дитини, місця його проживання, стану його здоров*я, позитивних характеристик як матері, так і батька дитини та приймається судом. Доказів на спростування даного порядку участі у вихованні дитини позивачем за зустрічним позовом не надано, а всі доводи щодо іншого порядку, запропонованого в зустрічному позову є необґрунтованими та викладені непропорційно до рівного спілкування обох батьків з дитиною, та є безпідставними. Крім того, не надані до суду і докази на підтвердження того, що мати дитини порушує визначений Управління служби у справах дітей даний порядок участі батька у вихованні сина, а навпаки в її запереченнях на зустрічні позовні вимоги вона висловлює свою позицію щодо відсутності перешкод участі батька [PERSON] у вихованні сина. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] шляхом встановлення [PERSON] наступний порядок участі у вихованні сина [PERSON], визначивши час: перша, третя субота місяця з 10.00 до 14-00; друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 19-00; місце знаходження дитини погоджувати з матір*ю - [PERSON], і вказує, що перш за все судом враховані інтереси дитини під час вирішення даного питання, а посилання батька на порушення принципу рівності участі вважає необґрунтованим. Доказів на спростування зазначеного до суду під час розгляду справи не надано. Також, суд роз*яснює, що у випадку порушення встановленого судом способу порядку участі у вихованні дитини кимось з батьків, учасники судового розгляду не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну порядку участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо встановлення на майбутнє часів відвідування сина в лікувальному закладі, зобов*язання повідомляти про зміну місця проживання дитини суд зазначає, що дані вимоги є передчасними та необґрунтованими, подані до суду без достатніх для цього підстав та задоволенню не підлягають. А щодо вимог безперешкодного необмеженого спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв*язку з дитиною суд звертає увагу, що доказів заборони з боку матері дитини у даному спілкуванні позивачем за зустрічним позовом до суду не надано, а тому суд вважає дані вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені позивачем за основним позовом судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн. та з [PERSON] на користь [PERSON] у разі часткового задоволення позову понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: partial