Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позо-вом до [PERSON] про визнання її такою , що втратила право користування належною йому житловою квартирою [ADDRESS] та зобов'язання Кілійської державної міграційної служби України зняти реєстра-цію місця проживання відповідача в цій квартирі. Позивач , який надав заяву про підтримку позову та розгляд справи за його відсутності , зазначає в позові , що він є власником житлової квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі проживав його син [PERSON] , який помер [INFO]. За своє життя , 14.07.2009 року син зареєстрував в квартирі відповідача за умови її тим-часового проживання. Після того, як син в 2010 році захворів на важку хворобу , відповідач виїхала з цієї квартири та взагалі з міста Вилкове , та більш ніколи не з'являлася там, але не скасувала свою реєстрацію в квартирі, що порушує права позивача як власника. Відповідач [PERSON] , яка не проживає за місцем реєстрації , належним чином по-відомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула , заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. Зі згоди позивача , суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із зако-ном. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальнос-ті сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх до-слідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, ви-никає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належні та допустимі. Судом достовірно встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, витягом про державну реєстрацією права власності по-зивача Відповідач [PERSON] [INFO] зареєстрована в [ADDRESS]. Той факт , що відповідач понад одного року не проживає в квартирі [ADDRESS] підтверджується довід-кою виконкому Вилківської міської ради Кілійського району. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим жи-тлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено до-мовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено , що відповідач більш трьох років тому припинила користу-вання житловою квартирою , тобто відсутня в ній понад один рік, що є підставою для задоволення по-зову та визнання її такою , що втратила право користування житлом. Позовна вимога про зобов'язання відділу міграційної служби скасувати реєстрацію відповідача задоволенню не підлягає , оскільки вимога є передчасною , оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону Укра-їни від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

Outcome: partial