Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

11.02.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача борг за спожитий газ у розмірі 11609,00 грн., інфляційні втрати - 673,32 грн., три проценти річних від простроченої суми - 176,15 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в травні 2017 року позивач передав сину відповідача для проживання належний йому будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . За період проживання його сім`ї виникла заборгованість за спожитий газ в розмірі 11609,00 грн., яку зобов`язалась погасити відповідач, що підтверджується написаною нею власноруч розпискою, однак зобов`язання відповідач не виконала. З метою уникнення припинення газопостачання будинку дружина позивача [PERSON] погасила борг. Вимога позивача про повернення коштів залишилась не виконана, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримала10.05.2019, у встановлений судом строк відзив не надала. На підставі статей 178, 191, 279 Цивільного процесуального кодексу України(далі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивачу на праві власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №56041256 від 26.03.2016 (а.с.5). 10.04.2018 відповідачем складено розписку, згідно якої відповідач зобов`язалась повернути борг за спожитий газ в сумі 11609,00 грн. позивачу протягом п`яти місяців рівними частинами (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2018 дружина позивача [PERSON] погасила борг за спожитий газ в розмірі 11608,06 грн. (а.с.7). Згідно правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що син відповідача бувши наймачем будинку, який належить на праві власності позивачу, не вносив плату за спожитий газ, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 11609,00 грн., відповідач взяла на себе зобов`язання повернути борг рівними частинами протягом п`яти місяців передавши позивачу власноруч написану розписку, однак, до даного часу борг не повернула. Відповідно до ч.1 ст. 810 Цивільного кодексу України(далі по тексту ЦК України) за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 673,32 грн. та інфляційних втрат в сумі 176,15 грн. Згідно із ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню, тому борг за спожитий газ підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 12458,47 грн. (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень сорок сім копійок), що включає в себе суму основного боргу - 11609,00 грн., суму інфляційних втрат - 673,32 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 176,15 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., комісія банку за послуги по сплаті судового збору та електронне повідомлення адресоване відповідачу з вимогою про повернення боргу не належать до судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved