Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

12.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, у розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що з 29 серпня 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, який набрав чинності 09.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та відмовляється добровільно їй допомагати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, в якій проти позовних вимог не заперечував, проте зазначив, що від фінансової підтримки доньки не відмовляється та регулярно здійснює платежі на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року шлюб було розірвано (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Сторони разом не проживають, дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми 3, виданою ЖРЄО №411 27.03.2015 р. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно Довідки, виданої НАН Інститут надтвердих матеріалів ім.. В.М. Бакуля №80 від 07.07.2015 року, [PERSON] працює в Інституті надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля на постійній основі на посаді молодшого наукового співробітника та в період з січня по червень 2015 року включно отримує середньомісячний дохід в розмірі від 2 328,39 грн. до 5 618,48 (а.с.37) Відповідно до платіжних доручень [PERSON] періодично добровільно надавав грошову допомогу [PERSON] з січня по травень 2015 року включно (а.с. 26-33). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Враховуючи зазначені вище обставини, те, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач має регулярний стабільний дохід та в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини, враховуючи інші встановлені судом обставини, що мають значення для вирішення даної справи, суд враховуючи положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах позовних вимог, сплату відповідачем коштів на утримання дитини по травень 2015 року включно та те, що відповідач проти позовних вимог не заперечує, дійшов висновку про те, що вимоги позову підлягають задоволенню, та підлягають стягненню з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 12.06.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 141, 181-183, 191Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved