Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

11.11.2020 року позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування. В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] в селі Петрівка Друга Олександрівського району, Донецької області, помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, у тому числі, у вигляді нерухомого майна - домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач, після смерті батька, своєчасно, та в належний спосіб, звернулась до приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області з відповідною заявою, про прийняття спадщини за законом, та прийняла спадщину, успадкувавши: земельну ділянку, кадастровий номер №1420386609:00:000:0095, розміром 0,2500 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер №1420386609:00:000:0096, розміром 0,1318 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства; та земельну ділянку, розміром 6,2345 га, кадастровий номер №1420386600:01:001:0474, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Але, успадкувати будинок позивач не може, через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім`я померлого. В інший спосіб вона не може оформити свої спадкові права на житловий будинок, а тому, посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд визнати за позивачем [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок, з надвірними побудовами та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 13.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 07 грудня 2020 року. 07.12.2020 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було залучено до участі у справі в якості співвідповідача, матір позивача [PERSON] , та відкладено підготовче судове засідання на 13 год. 00 хв., 16 грудня 2020 року. 16.12.2020\~року було\~відкладено підготовче судове\~засідання на\~ 13\~год.\~30\~хв.,\~13\~січня 2021\~року,\~у зв`язку\~з перебуванням\~судді у\~відпустці. 17.12.2020 року, на виконання ухвали Олександрівського районного суду Донецької області від 07.12.2020 року, надійшла копія спадкової справи № 16/2014 на ім`я [PERSON] . Позивач [PERSON] , та її представник адвокат Василевич С.О., в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, та наполягали на їх задоволенні. Співвідповідач \~ [PERSON] \~в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог та суду надала пояснення, що вана після смерті чоловіка, в шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від права на обов`язкову частку у спадщині та частину спадщини, яка її належить за законом, усвідомлюючи про наслідки такої відмови. Крім того, зазначила, що будинок, в якому вона проживала з чоловіком належав йому на праві власності і вона на нього не претендує. Представник відповідача - Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, надав до суду\~заяву,в якій просить розглянути справу без його участі, та проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, та його представника, співвідповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області, складено відповідний актовий запис №16 від 21.10.2013 року (а.с. 6). Факт родинних відносин між позивачем та її батьком, підтверджується: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.02.2014 року виконавчим комітетом Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області на ім`я [PERSON] , відповідно до якого, її батьком значиться [PERSON] , а також, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00028413930 від 04.11.2020 року, відповідно до якого [PERSON] , після одруження, змінила прізвище на «Поставнича» (а.с.7-8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у т.ч. на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Була заведена спадкова справа за №16/2014 за заявою [PERSON] , після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Крім того, є ноторіально завірена заява [PERSON] від 19.03.2014 року №32 про відмову від права на обов`язкову частку у спадщині та частину спадщини, яка її належить за законом. Позивач, 03.11.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , на земельну ділянку, розміром 0,2500 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН №030522, виданого 28.09.2000 року Микільською сільською радою Олександрівського району Донецької області, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) [ADDRESS] , кадастровий номер №1420386609:00:000:0095. Також, позивач [PERSON] , 03.11.2020 року, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , на земельну ділянку, розміром 0,1318 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН №030522, виданого 28.09.2000 року Микільською сільською радою Олександрівського району Донецької області, яка надана для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер №1420386609:00:000:0096. Крім того, позивач 03.11.2020 року, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , на земельну ділянку, розміром 6,2345 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН №046876, виданого 03.09.2002 року Микільською сільською радою Олександрівського району Донецької області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської Другої сільської ради, Олександрівського району Донецької області, кадастровий номер №1420386600:01:001:0474. Відомості про отримання позивачем вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за законом занесені до Спадкового реєстру, та підтверджено копіями витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, та копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 9-17). Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як зазначено у ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] доводилась померлому дружиною, яка відповідно до ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині, 19.03.2014 року звернулась до приватного нотаріуса з заявою про відмову від права на обов`язкову частку у спадщині та частину спадщини, яка її належить за законом. Спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 ЦК України йому роз`яснено, і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. [PERSON] доводиться померлому [PERSON] рідною донькою, фактично вступила в управління спадковим майном, заволоділа правовстановлюючими документами, а отже, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Натомість, оформити свої спадкові права на житловий будинок позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] , що підтверджено постановою приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Левочки М.М., від 03.11.2020 року ( а.с. 25). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, після смерті батька [PERSON] , позивач обґрунтовано звернулась до суду. Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на житловий будинок з надвірними побудовами та господарськими спорудами у порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Як вбачається з облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] , як голова домогосподарства, який помер [INFO] . Також, за цією адресою, зареєстрована дружина померлого [PERSON] , [INFO] ( а.с. 21). Згідно технічного паспорта, виготовленого 02 листопада 2020 року, за замовленням [PERSON] , та інформаційної довідки Олександрівського районного КП «Олександрівське БТІ», житловий будинок [ADDRESS] , було збудовано у 1975 році, та має загальну площу 73,5 кв.м., житлову площу 50,8 кв.м. ( а.с. 18-20). Відповідно до довідки-характеристики комунального підприємства «Олександрівське БТІ» №428 від 05.11.2020 року, при обстеженні 02.11.2020 року житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , самовільних будівель та споруд не виявлено, технічні показники житлового будинку - не змінилися, а саме: загальна площа будинку «А-1» - 73,5 кв.м, житлова площа 50.8 кв.м. Згідно з даними інвентаризації, розташовані наступні будівлі та споруди: «А-1» - житловий будинок, «а2» - прибудова, «а4» - ганок, «Б1» - гараж, «В1» - душова, «Г1» - вбиральня, «Д1» - сарай, «Е1» - літня кухня, «Ж1», «З1» - сараї, №1 ворота, №2 огорожа, №3 колодязь ( а.с. 29). Інвентаризаційна вартість будинку, станом на 10.10.2013 року, становить 136803,00 гривні, що підтверджується довідкою Олександрівського районного КП «Олександрівське БТІ» від 05.11.2020 року № 64 ( а.с. 22). Згідно довідки Олександрівської селищної ради № 490 від 04.11.2020 року,домоволодіння [ADDRESS] належало померлому [PERSON] . Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-137цс13 від 18.12.2013 року право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Так, ст. 41 Конституції України\~визначено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.\~3\~цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5, в якому зокрема роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до абз. 60 п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримувати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Таким чином, враховуючи що спірний будинок було збудовано у 1975 році, а господарські споруди у 1977-1987 роках, наявність технічного паспорту, свідчить, що вказаний будинок було прийнято в експлуатацію. Вказані обставини підтверджують про те, що за життя [PERSON] мав право власності на спірний житловий будинок. Зважаючи на наявність в матеріалах справи необхідних доказів належності померлому [PERSON] житлового будинку (з надвірними побудовами та господарськими спорудами), розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також те, що позивач є спадкоємицею за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та яка прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою, про прийняття спадщини, та відсутність у позивача можливості у нотаріальному порядку оформити спадщину після його смерті, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами), який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: approved