Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

11.11.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Української міської ради Української міської бібліотеки, відповідно до якого просив суд поновити її на посаді бібліотекаря у Виконавчому комітеті Української міської ради Українській міській бібліотеці, стягнути з відповідача Виконавчого комітету Української міської ради Української міської бібліотеки на користь позивача заробітну плату на час вимушеного прогулу в сумі 1707 грн. 30 коп., стягнути суму судових витрат. Також позивач просив допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2019 року її було прийнято на посаду бібліотекаря до Виконавчого комітету Української міської ради Української міської бібліотеки з трьохмісячним строком випробування з посадовим окладом у розмірі 4200 гривень. 24.10.2019 року позивачем було отримано лист від Виконавчого комітету Української міської ради з трудовою книжкою, де зазначено, що з 22.10.2019 року її звільнено згідно п. 11 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді. Позивач зазначає, що відповідачем було порушено ч. 2 ст. 28 КЗпП України, оскільки письмове попередження про звільнення позивач не отримала, також їй невідомо яким чином відповідачем було встановлено її невідповідність займаній посаді. Ухвалою судді від 26.11.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку строщеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24.12.2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог та не визнає їх в повному обсязі, зазначає, що під час проходження випробувального терміну [PERSON] недбало ставилась до виконання своїх посадових обов`язків, порушувала норми поведінки, відмовлялась виконувати доручення керівника, також вказав що під час звільнення [PERSON] було дотримано необхідні вимоги, передбачені Кодексом законів про працю України, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Позивачем направлено відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що правила трудової дисципліни, залучення до роботи у вихідний день, коли їй намагались вручити наказі про звільнення, було проведено з порушенням норм трудового законодавства, таким чином, була порушена процедура звільнення. Крім того, позивачу було направлено трудову книжку поштою без її згоди. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, викладені у позові, у повному обсязі та просили позов задовольнити в повному обсязі, вказали, що відповідачем порушено процедура звільнення, а саме не повідомлення про звільнення за три дні, залучення до роботи у вихідний день відбулось незаконно. жодних претензій та зауважень до її роботи не було. Їй намагались вручити повідомлення про звільнення у вихідний день, проте вона відмовилась його підписувати, також один із свідків не підписувала акт про відмову. Трудову книжку отримала поштою. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в його задоволенні зазначили, що [PERSON] звільнено 22.10.2019 року з посади бібліотекаря Української міської бібліотеки в зв`язку із встановленням її невідповідності займаній посаді, на яку її прийнято протягом строку випробування, згідно п. 11 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 23.07.2019 року по 22.10.2019 року, також зазначили, що під час звільнення [PERSON] було дотримано вимоги, передбачені Кодексом законів про працю України. Під час роботи позивача було встановлено не відповідність займаній посаді, ставлення до роботи було халатне, поводила себе не етично. Позивача завчасно повідомлено про необхідність виходу на роботу вихідний день в зв`язку з виробничою необхідністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 23.07.2019 року [PERSON] прийнято на посаду бібліотекаря дитячого відділу Української міської бібліотеки виконавчого комітету Української міської ради з посадовим окладом згідно 8 розряду Єдиної тарифної сітки в розмірі 3150 грн. з 23 липня 2019 року з випробувальним терміном 3 місяці, що підтверджується копією наказу від 18.07.2019 року. У відповідності до трудової книжки [PERSON] вбачається, що остання згідно наказу № 5/к від 18.07.2019, прийнята на посаду бібліотекаря Української міської бібліотеки 23.07.2019 року, та згідно наказу № 10/к від 20.10.2019, звільнена згідно п. 11 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді 22.10.2019 року. Згідно з ст.26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. Згідно з ч. 1 ст.27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 28 КЗпП України у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Як вбачається з службових записок завідувача міської бібліотеки профільному заступнику міського голови, а саме службових записок від 30.08.2019 року № 1981/0/1-19 та від 25.09.2019 року № 2191/0/1-19, заяви міському голові Карасьову І.В. від 18.10.2019 року № 2365/0/1-19, [PERSON] не адаптувалась до посадових обов`язків та завдань, які стоять перед працівником міської бібліотеки, не бажає вчитися та самовдосконалюватися, не терпись критики, створює дискомфортні умови для відвідувачів бібліотеки та створює негативний імідж самої установи в цілому, а отже не відповідає займаній посаді. Відповідно до наказу № 2-в від 20.10.2019 року [PERSON] залучено до роботи у її вихідний день 20.10.2019 року тривалістю дві години у зв`язку з виробничою необхідністю. Також 20.10.2019 року [PERSON] було вручено повідомлення щодо припинення її трудового договору з 22.10.2019 року. У присутності свідків [PERSON] ознайомилась з даним повідомленням, від підпису відмовилась, про що було складено акт про відмову у підписанні зазначеного повідомлення. Відповідно до наказу № 10-к від 20.10.2019 року [PERSON] звільнено 22.10.2019 року з посади бібліотекаря Української міської бібліотеки в зв`язку із встановленими її невідповідності займаній посаді, на яку її прийнято протягом строку випробування, згідно п. 11 ст. 40 Кодексу законів про працю України з виплатою компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 23.07.2019 року по 22.10.2019 року. В присутності свідків [PERSON] з наказом ознайомилась від підпису відмовилась. Таким чином, судом встановлено, що в період випробувального строку роботодавець неодноразово складав акти про неналежне виконання позивачем свої посадив обов`язків. Про звільненні позивача на підставі ч.2 ст.28 КЗпПУ були дотримані вимоги щодо порядку звільнення, а саме попередження про звільнення за три дня в період випробувального терміну. Позивач підтвердила, що їй вручався акт про звільнення, проте вона відмовилась від підпису, порядок незаконного залучення позивача у вихідний день, судом не встановлено, крім того, саме залучення до роботи у вихідний день в судовому порядку не оскаржувалась. Закон наділяє роботодавця в період випробувального строку правом давати оцінку виконуваній роботі, оцінювати відповідність працівника посаді. А якщо буде встановлено невідповідність, роботодавець має право ініціювати розірвання трудового договору з таким працівником. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач була обґрунтовано звільнена з займаної посади на підставі п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому в задоволенні позову належить відмовити. Доказів протилежного матеріали справи та отримані пояснення від позивача та її представника, не містять. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене, враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення свого права з боку відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed