overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

11.10.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 05.10.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 24. В обґрунтування позову, позивач вказує, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені 20.12.2016 року, спільне господарство вони не ведуть, збереження сім`ї та подальше подружнє життя з відповідачем вважає неможливим, у зв`язку з протилежними поглядами на шлюб та сім`ю, розірвати шлюб в органах реєстрації актів громадянського стану відповідач відмовляється, а тому просить позов задовольнити та покласти на відповідача витрати по справі. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 24). Відповідачка в судове засідання не зявилася, надав до суду заяву про визнання позову, в якій просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 22). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши думку позивача, відповідачки, викладені у їхніх відповідних заявах, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 332632, виданого 05.10.2013 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 24, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 06). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказаний шлюб не може бути збережений, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше сумісне життя подружжя неможливе. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, повязані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

11.10.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.1989 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Марковичівською сільською радою Локачинського району, актовий запис № 6. Неповнолітніх дітей у них немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося. На даний час вони спільного господарства не ведуть, не пов'язані спільним бюджетом. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 20.05.1989 року Марковичівською сільською радою Локачинського району, актовий запис № 6. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що сторони з 20.05.1989 року перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 414553 від 20.05.1989 року (а.с.5). Неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦСУ. Подружнє життя сторін не склалося. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

11.10.2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 11.10.2014 року. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Коцюба». В судове засідання позивач не зявилась. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 11.10.2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 365, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі спільних дітей не мають. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає обґрунтованим її бажання відновити прізвище «Коцюба». Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

11.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 18.07.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сумісну дитину: сина [PERSON], 25 вересня 2010 раку народження. Позивач з відповідачем мешкають окремо, не ведуть спільного господарства. Від виховання сина відповідач уникає і позивач самостійно утримує дитину, яка проживає разом з нею і фактично є на її утриманні. Жодної матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не дає, в його вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Відповідач в категоричній формі відмовляється від спілкування відносно виховання сумісної дитини, тому на підставі вказаного просить позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим судом здійснено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2009 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб. 25.09.2010 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 155368 від 01.10.2010 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

11.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2015 року вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, за час спільного проживання у них народилися син - [PERSON], [INFO]. Фактично припинили шлюбні відносини у 2017 році. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.Позивачка ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, отримує стабільний дохід, його стан здоровя дозволяє працювати, тому вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісячно. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. 22.03.2016 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 584744 від 28.03.2016 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 2000 грн. на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

11.10.2017 року позивачка [PERSON], звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 10 листопада 2016 року помер [PERSON]. Після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно в тому числі на житловий будинок, що знаходиться у місті Погребище по вул. Б. Хмельницького, 25. 16 липня 2015 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу за реєстровим номером 447, за яким все належне йому майно заповів позивачу [PERSON] Протягом шести місяців позивачка до нотаріальної контори для подання заяви на отримання свідоцтва про право на спадщину не звернулась з обєктивних причин, про існування заповіту не знала, дізналась про його існування лише в серпні 2017 року. 28.09.2017 року позивач по справі [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому їй було розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подпння заяви може бути вирішено судом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в один місяць. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду телефонограму в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст. 61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є спадкоємицею за заповітом, після померлого 10.11.2016 року [PERSON], однак з поважних причин не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

11.10.2017 року представник позивача звернулася із позовом до суду, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк терміном 15 днів для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Мотивує це тим, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері, але своєчасно в шестимісячний строк не звернулася до державної контори для оформлення спадщини, так як в період з 05.05.2012 року по 25.05.2012 року хворіла та знаходилася на денному стаціонарі Бігунської амбулаторної загальної практики сімейної медицини. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є матір»ю позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про одруження серії [NUMBER], свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. З повідомлення Овруцької ДНК № 1390/01-16 від 13.10.2017 р. видно, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. З матеріалів справи видно, що постановою Овруцької ДНК №1331/02-31 від 06.10.2017 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки знаходилася на денному стаціонарі Бігунської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 05.05.2012 по 25.05.2012 року, про що свідчить довідка завідуючої АЗПСМ №7 від 26.09.2017 року, а тому суд вважає, що остання пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк в п'ятнадцять днів для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн., але вимог про їх відшкодування не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

11.10.2017 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просив стягнути з останнього 102731,39 грн. невиплаченої йому заробітної плати. 01.12.2017 р. судом ухвалено рішення по суті справи, яким позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з відповідача у користь позивача 102731,39 грн. заборгованості по заробітній платі; стягнуто з відповідача у користь держави 640,00 грн. судового збору; допущено негайне виконання рішення у частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць. Проте судом не у повному обсязі вирішено питання про судові витрати. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення по справі, у судове засідання не зявилися. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення по справі, якщо не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Вивчивши матеріали цивільної справи № 459/2683/17, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення по справі, оскільки при постановленні основного рішення у повному обсязі не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відтак з ціни позову 102731,39 грн. судовий збір буде становити 1027,31 грн. За правилами ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Рішенням суду від 01.12.2017 р. вирішено стягнути лише 640 грн. з відповідача у дохід держави, тому решту судового збору у сумі 387,31 грн. слід стягнути додатковим рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

11.10.2017 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього 102731,39 грн. невиплаченої йому заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що працював у ВСП «Шахтобудівельне управління № 1» ПрАТ «Укрзахідвуглебуд», звідки звільнився в травні 2017 р. у звязку з систематичною невиплатою заробітної плати. Відповідні кошти йому вчасно не були виплачені, остаточний розрахунок з ним не проведено, а ВСП «Шахтобудівельне управління № 1» наразі ліквідовано, тому просить відповідну заборгованість стягнути з правонаступника останнього, яким є відповідач. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача позов визнав частково. Не заперечив щодо наявної заборгованості по заробітній платі позивача. Пояснив, що остання виникла внаслідок скрутного матеріального становище товариства. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що позивач 05.05.2017 р. звільнений за власним бажанням з роботи у ВСП «Шахтобудівельне управління № 1» ПрАТ «Укрзахідвуглебуд». Наказом ПрАТ «Укрзахідвуглебуд» № 35 від 18.07.2017 р. вирішено припинити діяльність ВСП «Шахтобудівельне управління № 1» шляхом приєднання як будівельно-монтажну дільницю до ПрАТ «Укрзахідвуглебуд» до 31.09.2017 р. Відповідно до довідки ПрАТ «Укрзахідвуглебуд» від 28.11.2017 р. № 03-01/971 після звільнення позивачу станом на 11.10.2017 р. не виплачена заробітна плата у сумі 102731,39 грн. Відповідно з положеннями частини 1\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (правова позиція ВСУ № 6-76цс14 від 02.07.2014 р.). Фактичні обставини справи свідчать, що ні при звільненні, ні після такого відповідач не провів з позивачем повного розрахунку. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір від якого позивач був звільнений при зверненні до суду. У порядку п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити рішення до його негайного виконання в частині стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved