Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

10 вересня 2015 року, позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд, розірвати їхній шлюб, зареєстрований 23.04.2013 р. ВДРАЦС Реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ (актовий запис № 50) в якому народився малолітній син [PERSON], [INFO], мотивуючи це погіршенням відносин між подружжям, різних поглядів на сімейне життя та непорозуміння між ними, сварки між ними, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим, сторони на протязі 1 року проживають окремо. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав та просив суд, надати їм з позивачкою строк на примирення терміном на 1 місяць для збереження сім`ї, проти чого категорично заперечувала позивачка. Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 13.10.2015 р., клопотання відповідача було задоволено і сторонам був наданий строк на примирення 1 місяць. В судовому засіданні 12.11.2015 р., яке відбулося після надання строку на примирення подружжю, позивачка наполегливо і категорично просила суд, задовольнити її позов та розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на марність часу, наданого судом для примирення, на протязі якого сторони не примирилися. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 23.04.2013 р. ВДРАЦС Реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області (актовий запис № 50) в якому народився малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.2013 р. та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.2014 р. (а.с. 7,8). В місячний строк на примирення, який був наданий сторонам, за клопотанням відповідача ухвалою суду від 13.10.2015 р. - сторони не примирились і позивачка в судовому засіданні категорично наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, повага та постійні конфлікти у сім`ї, сварки, у зв'язку з чим, вони проживають окремо з жовтня 2014 р., фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства з відповідачем вони не ведуть, а тому вважає, що шлюб носить формальний характер і його подальше збереження неможливо, з чим не погодився відповідач, показавши суду, що бажає зберегти сім`ю з позивачкою. При чому, як встановив суд, позивачка проживає разом із малолітнім сином [PERSON], на якого отримує аліменти від відповідача, стягнуті з нього рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 30.01.2015 р. (а.с. 9). Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті, про що було зазначено у Постанові Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи наполегливу і категоричну позицію позивачки по справі, яка не змінилася після надання місячного строку на примирення подружжя, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам, свободам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved