Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

10 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.09.2019 року третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього, як боржника, на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 102296539 від 10.12.2012 року, укладеним із ПАТ «Банк Руский Стандарт» в розмірі 17194 грн. 57 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 16474 грн. 05 коп.; заборгованість за процентами - 720 грн. 52 коп.; плата за пропуск мінімальних платежів - 720 грн. 52 коп. та за вчинення виконавчого напису 850 грн. Загальна сума що підлягає стягненню з нього на користь АТ «Банк Форвард» становить 18044 грн. 57 коп. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.06.2017 року по 18.07.2017 року. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №749. На підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. 04.11.2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача 18044 грн. 57 коп. 24.01.2020 року приватним виконавцем, в межах зазначеного виконавчого провадження, прийнята постанова про арешт коштів боржника та 05.02.2021 року накладено арешт на грошові кошти в сумі 21848 грн. 97 коп. на його пенсійний рахунок. 05.10.2020 року [PERSON] направлено до банку заяву про надання виписки з його особового рахунку за період з моменту видачі кредиту по даний час, розрахунку заборгованості в сумі 18044 грн. 57 коп. та кредитного договору № 102296539 від 10.12.2012 року. Проте, з відповідю, отриманою ним 18.12.2020 року, банком документів вказаних у зазначеній заяві не надіслано. 02.11.2020 року позивачем направлено заяву завідувачу Київського державного нотаріального архіву про надання належним чином завірених копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис за №749 від 24.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., які 09.12.2020 року він отримав поштою. З матеріалів надісланих архівом вбачається про відсутність кредитного договору під №102296539 від 10.12.2012 року на підставі якого було вчинено виконавчий напис. В наявності є договір від 08.12.2012 року за №102296539, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 2044 грн. 70 коп. на строк з 09.12.2012 року по 10.10.2013 року. Строк платежу настав 10.10.2013 року, проте у виконавчому написі не вказано дати настання строку платежу по кредитному договору. Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Вказана заборгованість за сумою кредиту в розмірі 16474 грн. 05 коп. не відповідає сумі кредиту, який був наданий йому у розмірі 2044 грн. 70 коп. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки був вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, а зазначена у ньому сума боргу не є безспірною. Також виконавчий напис був вчинений на підтаві кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Крім того, минув трьохрічний строк, передбачений законом для вчинення виконавчого напису. А тому, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. від 24.09.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №749 та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 12.04.2021 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.04.2021 року за клопотанням позивача та його представника у відповідача витребувано письмові докази, що стосуються спірного виконавчого напису нотаріуса, приєднано до матеріалів справи письмові докази, виключено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. з числа учасників справи та від участі у справі в якості третьої особи у зв`язку з припиненням нею нотаріальної діяльності, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті на 10 год. 00 хв. 13.05.2021 року. 27.04.2021 року на адресу суду надійшли на виконання вимог ухвали суду від 12.04.2021 року засвідчені копії виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала письмову заяву про проведення судового розгляду у її та позивача відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, надавши при цьому витяг з договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року, акт надання правової допомоги №1 від 09.03.2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №09/03 від 09.03.2021 року про сплату їй [PERSON] на підставі договору від 01.03.2021 року 2000 грн. Представник відповідача АТ «Банк Форвард» в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 13 травня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом (ст.ст.15, 16 ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 08.12.2012 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт» укладено договір №102296539, за умовами якого останнє надало кредит позивачу в розмірі 2044 грн. 70 коп. на придбання телевізора, термін дії договору 10 місяців з дати набуття договору чинності. Договір набуває чинності з моменту внесення першого страхового платежу на поточний рахунок та припиняє свою дію 10.10.2013 року. Відповідно до графіку платежів від 08.12.2012, який є додатком до вказаного договору, [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] , для використання в межах вказаного кредиту, кількість платежів 10, останній 10.10.2013 року. Згідно заяви №102296539 від 08.12.2012 року строк кредиту 306 днів, з 09.12.2012 року по 10.10.2013 року, щомісячний платіж з урахуванням процентів та комісії складає 237 грн., останній платіж - 236 грн. 35 коп. Дата платежу з січня 2013 року по жовтень 2013 року. 24.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором №102296539 від 10.12.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.06.2017 року по 18.07.2017 року. Сума заборгованості становить 17194 грн. 57 коп., що складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 16474 грн. 05 коп., заборгованості по процентам в розмірі 720 грн. 52 коп., плата за пропуск мінімальних платежів 0 грн. (сімсот двадцять гривень 52 копійки). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача в розмірі 850 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» складає 18044 грн. 57 коп. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №749. Вказаний виконавчий напис відповідачем по справі пред`явлений до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяні Леонідівні. 04.11.2019 року вказаним приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60483395, про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в сумі 18044 грн. 57 коп. 24.01.2019 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника №60483395 на суму - 21848 грн. 97 коп. Водночас, відповідачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» був укладений саме договір №102296359 від 10.12.2012 року, відповідно до якого було вчинено приватним нотаріусом Незнайко Н.М. вищевказаний виконавчий напис. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Отже, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З наданих позивачем до суду документів нотаріальної справи по вчиненню оспорюваного виконавчого напису вбачається, що сам договір №102296539 від 08.12.2012 року, а не від 10.12.2012 року, як зазначено в виконавчому написі, та нотаріально не посвідчений. Виписка по рахунку, яка є первинним документом, стягувачем нотаріусу не надавалась. Отже, приватним нотаріусом Незнайко Н.М. не перевірено всіх документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а також відповідальності [PERSON] перед стягувачем за кредитним договором №102296359 від 10.12.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» та чи взагалі такий договір був укладений між сторонами, та не перевірено того факту, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являються вище приведеним Переліком. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, відповідач на підтвердження наявності заборгованості у позивача перед ним, її розміру та безспірності надав до суду докази, а саме виписку по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором № 104941224 від 18.03.2013 року та розрахунок заборгованості угоди №104941224. Однак не надав жодних доказів щодо наявності заборгованості та її безпірності за кредитним договором №102296539 від 10.12.2012 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», на підставі якого був вчинений спірний виконавчий напис. Крім того, очевидним є те, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо наявності такої умови для його вчинення, як пропуск стягувачем строку для пред`явлення вимоги з дня виникнення такого права. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З наданих позивачем документів слідує, що заборгованість за кредитним договором, в тому числі за процентами, нарахована за період з 18.06.2017 року по 18.07.2017 року, в той час, як згідно укладеного договору від 08.12.2012 року термін дії договору 10 місяців з січня 2013 року по жовтень 2013 року, тобто на час винесення виконавчого напису нотаріуса сплив строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом та процентами, оскільки стягувачем не надано доказів протилежного. За наведених обставин у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірним. Крім того, виконавчий напис вчинено з порушенням процедури, оскільки відповідачем не надано суду доказів надання нотаріусу відповідних договорів про відступлення прав вимоги на підтвердження наявності права грошової вимоги до [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного, виходячи з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 749, що вчинений 24 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., про звернення стягнення із [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №102296539 від 10.12.2012 року за період з 18.06.2017 року по 18.07.2017 року в розмірі 17194 грн. 57 коп. та 850 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а всього 18044 грн. 57 коп, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи та звільнений відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, то на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути його з відповідача в дохід держави в розмірі 908 грн. Судові витрати позивача на правничу допомогу, сума яких складає 2000 грн. також підлягають відшкодуванню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України представником позивача надано всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Outcome: approved