Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в 1997 році він звернувся до виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради із заявою про надання дозволу на будівництво гаража. Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради № 300 від 22 липня 1997 року йому було надано дозвіл на будівництво гаража, згідно схеми, погодженою головним управлінням архітектури і містобудування виконавчого комітету Полтавської міської ради. Будівництво гаража здійснювалося ним з дотриманням ДБН і правил, що підтверджується відповідним висновком. Згідно зі свідоцтвом про право власності від 08 квітня 2015 року він є власником земельної ділянки площею 0,0033 га, розташованої у [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів. Позивач з метою введення в експлуатацію гаража звернувся до департаменту ДАБІ у Полтавській області та отримав відповідь від 04 квітня 2017 року про те, що ввести в експлуатацію зазначений самочинно збудований об'єкт нерухомого майна можливо лише у разі наявності рішення суду про визнання права власності згідно ст.376 ЦК України. Позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Згідно з рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради № 300 від 22 липня 1997 року [PERSON] дозволено побудувати гараж розміром 6,0 м х 4,0 м поруч з існуючими гаражами на території ГРП № 82 згідно зі схемою, що додається ( а.с.5). Позивачем у 1997 році збудовано гараж розміром 6,71 м х 3,71 м, що розташований по [ADDRESS], про що свідчить технічний паспорт, виготовлений станом на 01 серпня 2014 року ( а.с.6-7). Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Пункт 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Згідно відповіді Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області від 04 квітня 2017 року, позивачу роз'яснено, що Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів, а ому такі об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2015 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0033 га, з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів, розташованої за адресою : [ADDRESS] ( а.с.14). Таким чином, судом встановлено, що після побудови гаражу позивачу виділена земельна ділянка з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів, на яку він набув право власності. Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 23 від 06 квітня 2017 року розташування, конструктивна система, об'ємно - планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання гаража [ADDRESS], відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України висуваються до окремих гаражів ( а.с.8-12). Враховуючи, що самочинно збудований позивачем гараж відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам та не порушує права інших осіб, суд вважає задовольнити позов, визнавши за позивачем право власності на самочинно збудований гараж. На підставі наведеного,

Outcome: approved