Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

10 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18796, 27 грн. В позовній заяві зазначав, що29 березня 2006 року між сторонами був укладений договір кредиту №DNH4KP96100401 на суму 1144 грн. зі сплатою 25.08 % річних. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував кредитні платежі належним чином, через що станом на 21.03.2014 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 18796, 27 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіслала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся із заявою, в якій позовні вимоги Банка визнав та просив справу розглянути у його відсутність. Також просив зменшити розмір, нарахованої Банком пені, посилаючись на невиконання умов договору через скрутне матеріальне становище. Суд, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 29 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 7-11). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), що на той час мало статус закритого акціонерного товариства, зобов'язалося надати позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит в сумі 1144 грн. строком до 29.08.2006 року. На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані анкета-заявка і умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». За користування кредитом позичальник зобов'язувався сплачувати Банку проценти в розмірі 25,08% на рік (2,09 % на місяць). Відповідно до розділу 5 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Згідно п.п.5.1 Умов, позичальниця зобов'язалась сплатити Банку пеню в сумі 0,15 % від суми простроченого платежу (кредиту та/або відсотків), а відповідно до п.п. 5.3 Умов, при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш як на 30 днів, - сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Підпунктом 5.5 цих Умов, сторони узгодили, що строк позовної давності за вимогами про повернення кредиту, оплати процентів, винагороди, неустойки, складатиме 5 років (а.с. 6-9). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, здійснив погашення кредиту лише в січні 2014 року, та частково процентів, в зв'язку з чим станом на 21.03.2014 року за ним рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 18796,27грн., що складається з заборгованості по процентам в сумі 3719,09 грн. Окрім цих сум, Банком нараховані пеня в сумі 13705,93 грн., штраф за порушення умов Договору в сумі 500 грн. - фіксована частина, та 871,25 грн. - 5% від суми заборгованості. З вказаного розрахунку вбачається, що розмір нарахованої пені в багато разів перевищує розмір боргу по кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За такого, а також критеріїв справедливості та добросовісності в межах дії свободи договору (ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 627 ЦК України) суд вважає за необхідне розмір пені, нарахованої Банком в сумі 13705,93 грн., що значно перевищує розмір боргу по відсоткам, зменшити до 3720 грн. Крім того, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу, причому різних видів, та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (ст. 61), з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача лише неустойки, у виді пені. За таких обставин, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в розмірі 7439,09 грн., яка складається з простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 3719,09 грн. та пені в сумі 3720 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 97,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial