Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

11 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс», [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] міська рада про визнання рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради, свідоцтва про право власності недійсними, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на нерухоме майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 13 жовтня 2009 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» та [PERSON] був укладений договір № 3 про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення на вулиці Горбачевського, 47 в місті Івано-Франківську, за умовами якого [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» зобовязується здійснити зі своїх матеріалів та своїми засобами будівництво двохкімнатної квартири, загальною площею 62,2 кв.м, порядковий номер 5, на другому поверсі у першому підїзді в багатоквартирному житловому будинку по вулиці Горбачевського, 47 в місті Івано-Франківську, а позивач зобовязалася своєчасно фінансувати будівництво вказаного обєкту в обумовлених сторонами розмірах. Крім цього, [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» зобовязувалося передати позивачу квартиру протягом 30 робочих днів по акту приймання-передачі обєкту завершеного будівництва та сприяти в оформленні права власності на нього. За умовами договору позивач вносить на поточний рахунок відповідача 1 повну вартість обєкта у сумі 267\~473,00 грн. до 4 кварталу 2012 року. Позивачем здійснено повну оплату вартості квартири. Проте відповідач 1 умови договору не виконав і не передав позивачу двохкімнатну квартиру. Лише 05 липня 2016 року позивачу стало відомо про те, що ще 03 грудня 2012 року на підставі свідоцтва про право власності на вказану вище квартиру право власності було зареєстроване за [PERSON]. За таких обставин позивач просить визнати недійсними рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 03 грудня 2012 року про оформлення за [PERSON] права власності на двохкімнатну квартиру № 5, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м по вулиці Горбачевського, 47 в місті Івано-Франківську та свідоцтво про право власності на вказаний обєкт нерухомості, видане на імя [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності на двохкімнатну квартиру № 5, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м по вулиці Горбачевського, 47 в місті Івано-Франківську, за реєстраційним номером 38400447 на імя [PERSON], визнати за позивачем право власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 14 вересня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено Виконавчий комітет [PERSON] міської ради. 18 жовтня 2016 року позивач подала до суду заяву, в якій позивач свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] виконала обовязки, передбачені договором № 3 від 13 жовтня 2009 року про пайову участь у будівництві двохкімнатної квартири загальною площею 62,2 кв.м по вулиці Горбачевського, 47 у місті Івано-Франківську, а саме: відповідно пункту 3.2 вказаного договору внесла визначену ним вартість обєкта інвестування в сумі 267\~473,00 грн. до 4 кварталу 2012 року, проте [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» порушило взяті перед [PERSON] договірні зобовязання, тобто до 01 січня 2013 року не закінчило будівництво узгодженого між сторонами обєкта нерухомості. Посилаючись на те, що пунктом 5.2 договору передбачено відповідальність відповідача за прострочення терміну закінчення будівництва більш ніж на 6 місяців у вигляді нарахування пені в розмірі 0,01 % від вартості обєкта. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» на користь [PERSON] 9\~762 гривень пені за період з 18 жовтня 2015 року по 18 жовтня 2016 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача 1 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у звязку з пропуском строку позовної давності. Відповідач 2 у судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. 12 вересня 2016 року відповідач 2 надав до суду письмове заперечення, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 13 жовтня 2009 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс», Сторона-1, та [PERSON], Сторона-2, укладений договір №3 про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення на вулиці Горбачевського, 47 в місті Івано-Франківську (а.с. 5-8). Згідно довідки від 13 жовтня 2009 року позивачем здійснена оплата за обєкт інвестування (двохкімнатну квартиру № 5 на 2 поверсі загальною площею 62,2 кв.м за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Горбачевського, 47) із розрахунку 4 300,00 грн. за 1 кв.м, загальна сума оплати склала 122\~206,00 грн. (а.с. 9). 12 травня 2010 року [PERSON] здійснена оплата за обєкт інвестування у сумі 55\~440,00 грн. (а.с. 10). Позивачем 13 травня 2010 року здійснена оплата за обєкт інвестування у сумі 89\~827,00 грн. (а.с. 11). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, витягу про державну реєстрацію прав, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 12-13, 40-43). 19 січня 2011 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс», Сторона-1, та [PERSON], Сторона-2, укладений договір № 50 про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення на вулиці Горбачевського, 47 в місті Івано-Франківську (а.с. 38-39). [PERSON] дана відповідь [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» про те, що станом на 19 січня 2011 року квартира № 5 на 3 поверсі, що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Горбачевського, 47, під арештом чи забороною (в тому числі податковою) не перебуває, згідно неї не ведуться судові справи, не укладено будь-яких договорів відчуження чи користування іншими особами, обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо неї немає (а.с. 44). Згідно довідки від 24 жовтня 2011 року [PERSON] оплатив за обєкт інвестування (двохкімнатну квартиру на 3 поверсі № 5, секція № 1, підїзд №1, загальною площею 65,3 кв.м за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Горбачевського, 47) із розрахунку 4 950,00 гривень за 1 м.кв, загальна сума оплати склала 22\~735,00 грн. (а.с. 45). 25 серпня 2011 року [PERSON] здійснена оплата за обєкт інвестування у сумі 10\~000,00 гривень (а.с. 46). [PERSON] 15 липня 2011 року здійснив оплату за обєкт інвестування у сумі 10\~000,00 грн. (а.с. 47). Відповідно до довідки від 19 травня 2011 року, [PERSON] оплатив за обєкт інвестування 29\~500,00 грн. (а.с. 48). 11 квітня 2011 року [PERSON] здійснена оплата за обєкт інвестування у сумі 21\~000,00 грн. (а.с. 49). [PERSON] 09 березня 2011 року здійснив оплату за обєкт інвестування у сумі 30\~000,00 грн. (а.с. 50). 19 січня 2011 року [PERSON] здійснена оплата за обєкт інвестування у сумі 20\~000,00 грн. (а.с. 51). Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно частин першої, третьої статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] оплатила повну вартість за обєкт інвестування у розмірі, передбаченому пунктом 3.2 договору № 3 від 13 жовтня 2009 року, тобто у розмірі 267\~473,00 грн. до четвертого кварталу 2012 року, що підтверджується довідками про інвестування. Отже, позивач виконала грошові зобовязання належним чином у повному обсязі, що не оспорюється сторонами. Пунктом 1.4 вказаного договору передбачено, що плановим терміном закінченням будівництва та здачею будинку в експлуатацію є 4 квартал 2012 року. Представники сторін у судовому засіданні визнали, що [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» у встановлений пунктом 1.4 зазначеного договору термін не завершило будівництво, обєкт не було здано в експлуатацію до 31 грудня 2012 року, а тому має місце порушення [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» договірних зобовязань щодо строку завершення будівництва Пунктом 5.2 договору № 3 від 13 жовтня 2009 року передбачено, що Сторона-1, [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» несе відповідальність за прострочення терміну закінчення будівництва, більш ніж на шість місяців, у вигляді нарахування пені в розмірі 0,01 % від вартості обєкта. При цьому сторона не несе відповідальності за прострочення термінів будівництва та здачі обєкта в експлуатацію у разі виникнення форс-мажорних обставин. Судом встановлено, що прострочення термінів будівництва та здачі обєкта в експлуатацію відповідач 1 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» не повязує з наявністю форс-мажорних обставин. Відповідно до пункту 8.3, укладений сторонами договір на пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення на вулиці Горбачевського, 47 в місті Івано-Франківську діє з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором. З огляду на те, що відповідач 1 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» не виконав взятих на себе договірних зобовязань щодо строку завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію, тому вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача 1 пені є обґрунтованими. Відповідно до вимог статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А згідно з пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, спеціальна позовна давність в один рік встановлюється до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності, згідно частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин третьої-пятої статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що порушення договірних зобовязань зі сторони відповідача 1 має триваючий характер (будівництво будинку триває і по даний час). Беручи до уваги, що до вимог про стягнення пені встановлена спеціальна позовна давність в один рік, про застосування позовної давності у даному спорі заявлено представником відповідача, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 0,01 % від вартості обєкта за період з 18 жовтня 2015 року по 18 жовтня 2016 року у сумі 9\~762 грн. ((267\~460,00 грн. (вартість обєкта) х 0,01 % х 365 днів = 9\~762 грн.) є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи представником позивача доведені ті обставини, на які посилається як на підстави своїх позовних вимог, тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» про стягнення пені у звязку з порушенням договірних зобовязань підлягаютьзадоволенню у повному обсязі. Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частиною другою статі 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до\~статті 7\~цього Закону. Згідно пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до квитанції № 15403530-1 від 11 липня 2016 року позивачем було сплачено судовий збір у сумі 4\~331,00 грн. (а.с. 1). Позивачем 18 жовтня 2016 року було зменшено позовні вимоги. Зважаючи на те, що позивачем зменшені позовні вимоги, заявлені позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає, що судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір у розмірі 3\~779,80 грн. слід повернути позивачу. На підставі вищевикладеного, відповідно до відповідно до статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини\~та\~основоположних свобод, статей 15, 16, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved