Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

12 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, актовий запис № 9. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] року померла її тітка [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Скрипки А.О. із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. З цих підстав позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а розгляд справи здійснити у її відсутність. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з'явився. Сільська рада направила лист, яким просила провести розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнали та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 282/16 відкритої 20 липня 2016 року після смерті [PERSON], суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 22 лютого 2016 року зроблено відповідний актовий запис №9. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області (а. с. 10). За життя, а саме 14 травня 1997 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON], у встановлений законодавством строк, спадщину прийняла [PERSON], що підтверджується заявою від 20 липня 2016 року, що зареєстрована державним нотаріусом Скрипкою А.О. за №797 в Бориспільській районній державній нотаріальній конторі (а.с. 34). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до якої увійшли земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] З виданої Кучаківською сільською радою Бориспільського району Київської області довідки № 972/2-17 від 17 листопада 2017 року вбачається, що згідно з записом погосподарської книги особовий рахунок [NUMBER], житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] належав померлій [PERSON] 1937 року народження, яка померла [INFO] року 17 (а.с.17). Згідно довідки № 186 від 28 лютого 2018 року, виданої Кучаківською сільською радою Бориспільського району Київської області, встановлено, що [PERSON], 1937 року народження була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] з 1963 року по день смерті [INFO] (а.с. 16). Наведене також підтверджується копіями сторінок Погосподарської книги сільської ради № 856 на 1967-1969 роки, Погосподарської книги № 168 за 1971-1973 роки, Погосподарської книги № 169 на 1974-1976 роки, Погосподарської книги № 175 за 1977-1979 роки, Погосподарської книги № 761 за 1981-1983 роки, Погосподарської книги № 770 від 1983-1985 роки, Погосподарської книги № 870 за 1986-1990 роки, Погосподарської книги № 789 за 1990-1995 роки, Погосподарської книги №847 за 1996-2000 роки, Погосподарської книги № 843 за 2001-2005 роки, Погосподарської книги № 836 за 2006-2010 роки, Облікової картки погосподарського обліку № 1272-1 за 2011-2015 роки, Облікової картки погосподарського обліку № 1272-1 за 2016-2020 роки. 02 березня 2018 року [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: земельна ділянка площею 0,2504 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER] розташованої на території [ADDRESS] належної померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 06 листопада 2003 року Кіровською сільською радою Бориспільського району Київської області. Крім того, [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: земельна ділянка площею 0,0863 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території [ADDRESS] належної померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 06 листопада 2003 року Кіровською сільською радою Бориспільського району Київської області. Вказане також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за [NUMBER], № [NUMBER] від 02 березня 2018 року (а.с. 59-63). 23 листопада 2017 року КП БРР БР БТІ на ім'я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-20). З даного технічного паспорту вбачається, що за адресою: [ADDRESS], збудовані наступні об'єкти: 1) АІ житловий будинок - 1969 року, площею - 50,80 кв. м.; 2) а прибудова - 1980 року, площею 15,90 кв. м.; 3) а1 веранда - 1990 року, площею 3,90 кв. м.; 4) Б сарай - 1978 року, площею 30,50 кв. м.; 5) В сарай - 1986 року, площа 15,70 кв. м.; 6) Г погріб з шийкою - 1976 року, площею 12,70 кв. м.; 7) Д убиральня - 1970 року, площею 1,10 кв. м.; 8) N1 огорожа - 1985 року, площею 46,60 кв.м.; 9) N4 хвіртка - 1994 року, площею 1,60 кв.м; 10) N5 ворота - 1994 року, площею 5,70 кв.м; 11) а2 ганок - 1990 року, площею 0,70 кв.м. Інвентаризаційна вартість всіх об'єктів становить 177217 гривень (а.с. 20 на звороті). На момент смерті спадкодавець [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок та не зареєструвала його в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації. Постановою державного нотаріуса Бориспільського районного державного нотаріального округу Скрипки А.О. від 02 березня 2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно (а.с. 65). Інших спадкоємців щодо майна померлого [PERSON] не виявлено, про них не заявлено і сторонами у справі. Доказів протилежного суду не надано. Згідно ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювала-ся Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом наведених норм виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось, крім іншого, питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, набула право власності на нього в порядку спадкування за заповітом з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved