Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

10.11.2014 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 500 гривень щомісяця в зв'язку із продовженням навчання. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, пояснивши, що продовжує навчання, в зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги на лікування та проїзд, тому просила суд задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснивши, що на теперішній час він не має роботи і доходи отримує мінливі виключно з особистого господарства, тому не має матеріальної можливості надавати допомогу дочці. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідач є батьком [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER]. На теперішній час [PERSON] [INFO] є повнолітньою. Позивач продовжує навчання про що видана довідка комунального закладу «Харківська гуманітарно-педагогічна академія», а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач свої вимоги обґрунтовує необхідністю відшкодування транспортних витрат та витрат на лікування. Інші витрати, на які позивач потребує матеріальної допомоги позивач не зазначає, а тому суд розглядає справу виключно в рамках цих позовних вимог і доводів позивача. Суд враховує, що витрати на лікування повнолітніх дітей батьки не зобов'язані відшкодовувати, за виключенням випадків утримання непрацездатних дітей. Щодо транспортних витрат суд виходить із розрахунку, що ґрунтується на загальновідомих відомостях, які згідно ст. 61 ЦПК України не потребують доказуванню, а саме суд вважає, що транспортне сполучення між будинком позивача в м. Мерефа та місцем навчання в м. Харків, пров. Руставелі, 7 найдешевшим шляхом здійснюється електропотягом сполученням Мерефа - Харківпас, та трамваєм від Залізничного вокзалу до зупинки в районі пл. Руднєва або вул. Богдана Хмельницького. Отже щоденні витрати можуть у середньому становити 14 гривень. Отже, урахуванням вихідних один раз на день такі витрати в середньому становлять не більше 400 гривень. Таким чином, оскільки батько і мати позивача однаково не мають постійного місця роботи та мають рівні обов'язки по утриманню повнолітньої доньки, яка потребує матеріальної допомоги, суд частково задовольняє вимоги позивача і стягує на її користь половину доведеного розміру транспортних витрат в сумі 200 гривень, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовляє. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати в сумі 243 гривні 60 коп. суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial