Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

10.08.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою зареєстрований 28.07.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №88. В обґрунтування позову зазначив, що 28 липня 2007 року між ним та відповідачко було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №88 від 28.07.2007, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 28.07.2007. Сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примирення та відновлення шлюбних відносин між ними неможливе, сім`я розпалася, спільного бюджету немає. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.08.2020 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. 12.11.2020 відповідачка подала до суду заяву, в якій заперечувала проти розірвання шлюбу та просила надати час на примирення з позивачем. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.11.2020 провадження по справі було зупинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку із наданням строку для примирення. 12.04.2021 строк, визначений ухвалою суду про зупинення провадження, сплив. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.05.2021 провадження по справі відновлено та призначено судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, вказав на те, що наданий судом строк на примирення з відповідачкою позитивного результату не надав (а.с.39). Відповідач [PERSON] , яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причину неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала (а.с.33, 35). Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, а також на підставі ч.2 статті 191 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї докази, суд встановив наступні обставини: 28 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №88 від 28.07.2007, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 28.07.2007 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 09.01.2008 та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківської області 09.01.2008 (а.с.7, 8). Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі, відсутність взаємної поваги, любові, спільного проживання, припинення шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Вказані обставини підтверджуються, в тому числі, заявою позивача, в якій зазначено, що наданий судом строк на примирення з відповідачкою позитивного результату не надав, а також неявкою в судове засідання відповідачки, який належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач не вимагав відшкодування судових витрат, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статтей 141,142 ЦПК України.

Outcome: approved