Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

10.08.2021 адвокат Кучер Ю.В., як представник [PERSON] , звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . При цьому посилалася на те, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано рішенням суду від 07.04.2014 року. Сторони є батьками [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо та не надає добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. А тому просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. А також просила покласти на відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 27.08.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача адвокат Кучер Ю.В. надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. При цьому просила розглянути справу без їхньої з позивачем участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Причини неявки суду не відомі. У визначений судом строк відзив на позов не подав. Крім того в судовому засіданні 20.09.2021 року, проведеному за участі відповідача [PERSON] , відповідач заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, оскільки в рахунок сплати аліментів ним було подаровано дочці свою частку квартири. Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1191, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, - батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч. 1,2 ст. 155 СК України, - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин [PERSON] зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач проживає окремо від дитини, а фактично піклуванням дочки займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини. Згідно до ч. 1 ст. 190 СК України, - той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Доказів про укладення сторонами нотаріально посвідченого договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно суду не надано. За таких обставин суд не може прийняти до уваги твердження відповідача про те, що ним було подаровано дочці свою частку квартири, а тому він звільнений від обов`язку утримувати свою дитину. Доказів надання батьком матеріальної допомоги на утримання дитини матеріали справи не містять. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи зростаючі потреби дитини та з урахуванням вимог ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню та необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2021 року (дата звернення до суду з позовом) і до [INFO] , тобто до повноліття [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які свідчили б про те, що він не має можливість сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачем до стягнення. При цьому, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, тощо,\~а також\~у разі\~підтвердження вказаних\~обставин належними\~доказами,\~сторони не\~позбавлені права\~і можливості\~звернутися до\~суду з\~позовом про\~зміну розміру\~аліментів. У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 908 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача [PERSON] на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір №73 про надання правової допомоги від 27.07.2021 року (відповідно до умов якого визначено гонорар адвоката в сумі 6000 грн. за надання правової допомоги та представництво інтересів в суді в справі про стягнення аліментів) та квитанцію до прибуткового касового ордера від 06.08.2021 року про сплату 6000 гривень за надання правової допомоги за договором №73 від 27.07.2021. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які було понесено позивачем. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір правової допомоги є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 6000 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 263-266, 273, 353, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved