Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

11.11.2015 року за допомогою засобів поштового зв'язку позивач звернулась до суду з позовом та після збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.06.2014 року по 11.09.2014 року у розмірі 5266,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по заробітній платі за період з 12.09.2014 року по 08.06.2016 року в розмірі 78986,00 грн. а також індексацію суми заборгованості по заробітній платі відповідно до зростання індексу цін на споживчі товари та тарифи на послуги у розмірі 40257,00 грн. за період з 01.06.2014 року по 31.04.2016 року. Позов мотивований тим, що [PERSON] з травня 1985 року по вересень 2014 року працювала на відокремленому виробничому підрозділі «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» на різних посадах та була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням та не здійсненням відповідачем вищезазначених виплат при звільненні. У судове засідання позивач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання у якому зазначено про розгляд справи у його відсутність та про можливість ухвалення заочного рішення. ДП «Луганськвугілля» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про день та час слухання справи повідомлялося належним чином, клопотання про розгляд справи у відсутність представника ДП «Луганськвугілля» до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.05.1985 року по 30.01.2015 року працювала в шахті «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» на різних посадах та звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується відомостями трудової книжки (а.с.9-10). Згідно довідки № 10р-791 від 20.10.2015 року заборгованість відокремленого виробничого підрозділу «Шахта «Ніканор-Нова» Державного підприємства «Луганськвугілля» за період з 01.06.2014 року по 01.09.2014 року перед [PERSON] становить 5226,00 грн. (а.с.4). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Частиною 1 ст. 117 КЗПП України передбачено, що у разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору щодо їх розміру підприємство, установа, організація зобов'язані виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 5226,00 грн., наявність якої не заперечується відповідачем у виданій позивачу довідці, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача. Позивач зазначає про своє право на отримання компенсації втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні, проте фактично просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку. Враховуючи те, що відповідач не сплатив позивачу в строки заробітну плату останній має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок середньоденної заробітної плати, оскільки даний розрахунок відповідає порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1995р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Згідно частин 1-4 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У відповідності до частини 5 вказаної вище норми права, у разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Індекс споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, обчислюється відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, згідно з пунктом 1-1 якого таке обчислення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 06.03.2003р. (дати опублікування Закону України від 06.02.2003р. «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Суд враховуючи вищезазначені норми вважає вимогу про стягнення індексації суми заборгованості по заробітній платі відповідно до зростання індексу цін на споживчі товари та послуги обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню за наданим позивачем розрахунком у розмірі 40257,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved