Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

12.03.2019 р. позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати противоправними дії КП «Харківводоканал» в зв`язку з відмовою позивачу зменшити розмір плати за послуги з постачання холодної води і водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] , в зв`язку з відсутністю споживача та зобов`язати КП «Харківводоканал» зменшити розмір плати за послуги з постачання холодної води і водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] , в зв`язку з відсутністю споживача [PERSON] . При цьому, позивач посилалась на те, що зареєстрована за адресою [ADDRESS] , крім неї за даною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Фактично позивач мешкає за адресою [ADDRESS], тому неодноразове зверталась до КП «Харківводоканал» про зменшення плати за послуги водопостачання та водовідведення в зв`язку з тим, що не мешкає за адресою реєстрації. Однак, на думку позивача, відповідач ігнорує її заяви, звертається з позовом до мене та [PERSON] та [PERSON] суду про стягнення заборгованості за послуги з центрального постачання холодної води і водовідведення (справа № 640/13023/17-ц), тому вона вважає дії відповідача противоправними. Позивач надала відповідачу АКТ Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВИС» Первомайської міської ради Харківської області від 10.07.2018 року № 1078 про те, що вона більше 5 років мешкає за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач не враховує даний Акт при нарахуванні плати за послуги з постачання холодної води і водовідведення на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.03.2019 р. дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.. 10.04.2019 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому, посилається на те, позивачем не доведено до відома суду, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 р.стягнуто солідарно з неї [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2014 30.06.2017 в сумі 1182,75 грн. Зазначене рішення суду змінено постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2018 р. лише в частині солідарного стягнення судового збору та стягнуто судовий збір по 533,33 грн. з кожного відповідача, в частині стягнення заборгованості та періоду її утворення рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 р. залишено без змін. Судом апеляції інстанції встановлено, що належних та допустимих доказів, що [PERSON] не користувалась послугами КП «Харківводоканал» матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано, хоча апеляційна скарга на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 подано саме [PERSON] . Таким чином, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено право вимоги КП «Харківводоканал» плати за надані послуги з трьох осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 р., у зв`язку з чим, додатково дані факти не підлягають доказуванню. Тобто, сам по собі факт звернення [PERSON] з позовом до суду за відсутності її порушених, невизнаних або оспорюваних прав не є безумовною підставою для задоволення позову про відновлення прав, яких вона не має. Представник відповідача зазначає, що позивачем визначені позовні вимоги неповно, що на думку відповідача, унеможливлює їх розгляд судом. [PERSON] просить суд зобов`язати КП «Харківводоканал» зменшити розмір плати за надані послуги, при цьому, не зазначає за який саме період Позивач вважає, що Відповідач має здійснити зазначені дії, на чому ґрунтується така вимога і якими доказами підтверджується право на їх здійснення. За адресою: [ADDRESS] нарахування плати здійснюються на трьох осіб за нормами споживання, затвердженими рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 №901. Позивач неодноразово зверталась до КП «Харківводоканал» з письмовими заявами з приводу проведення перерахунку плати, у зв`язку з її не проживанням за адресою реєстрації. На всі звернення позивачу були надані аргументовані відповіді, зокрема, у відповіді від 13.08.2018 р. № А-5142/1-18.01.02-05 [PERSON] було роз`яснено, що на підставі наданих нею документів, підприємством здійснено перерахунок плати за надані послуги за вересень 2017 року, лютий та березень 2018 року. В подальшому перерахунок нарахувань буде здійснено на підставі наданих в подальшому офіційних підтверджень фактичного проживання не за місцем реєстрації. Останнє звернення від [PERSON] на адресу підприємства датовано 27.08.2018 р., при цьому до звернення не надавались будь-які докази не проживання позивача за адресою реєстрації за наступні періоди після здійснення відповідного перерахунку за вересень 2017 року, лютий та березень 2018 року. Представник відповідача звертає увагу суду, що за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, буд. кв. 49 позивачу надається пільга «Діти війни» -25%, яка компенсується підприємством з державного бюджету та враховується при нарахуванні плати за надані послуги, також, підтверджує факт отримання послуг позивачем саме за місцем реєстрації. Відповідно до п. 2 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр які мають право на пільги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України і 29.01.2003 № 117до Реєстру вносяться дані про осіб, які мають право на відповідні пільги, зокрема, адреса фактичного місця проживання. Законодавством надано повноваження комісіям відповідних територіальних Управлінь праці та соціального захисту населення приймати рішення про надання пільг, на які мають право особи, за місцем фактичного проживання. Однак, [PERSON] не надано доказів прийняття такого рішення відповідною комісією яке б було офіційною підставою для не проведення нарахувань плати на позивача за адресою її реєстрації. Надана до позову копія акту від 10.07.2018 р. № 1078, складеного майстром економістом КП «Жилсервіс», на думку відповідача, не може розглядатись як належний доказ підтвердження факту проживання/не проживання у житловому приміщенні. Позивачем не надано доказів повноважень майстра РІС економіста по ДПР, які склали наведений акт, на право його складання встановлення місця проживання осіб у житлових приміщеннях, обстеження може містити лише факти, встановлені на дату відповідного обстежень складання акту. При цьому, надана копія акту від 10.07.2018 містить інформацію минулий період, який складає понад 5 років без зазначення точної дати початку проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у зверненні до КП «Харківводоканал» від 31.10.2017 р. [PERSON] зазначала, що не проживає за адресою реєстрації понад 10 років. Невідповідність зазначеної інформації, що міститься в наданій копії акту від 10.07.2018 р. та у зверненні позивача, ставить під сумнів правдивість даних, викладених позивачем у позові та наданих до нього документах. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала, уточнивши, що просить задовольнити вимоги та визнати протиправними дії та зобов`язати відповідача провести перерахунок, зменшивши розмір плати за послуги з постачання холодної води та водовідведення саме за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2017 р. Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Суд, вислухавши думку позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 р. стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2014 р. по 30.06.2017 р. в сумі 1182,75 грн., оскільки вони мешкають та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . ( а.с.31-32) Вказане рішення суду змінено постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2018 р. в частині солідарного стягнення судового збору та стягнуто судовий збір по 533,33грн. з кожного відповідача, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Судом апеляційної інстанції встановлено, що належних та допустимих доказів, що [PERSON] не користувалась послугами КП «Харківводоканал» матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано. ( а.с. 33-35) Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інще не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІУ, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань приладів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Таким чином, діючим законодавством передбачено вичерпний порядок нарахування плати - за затвердженими нормами або за показниками приладів обліку. У разі відсутності споживача або членів його сім`ї оплата вартості послуг здійснюється відповідно до п. 6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якого споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному підтвердженні, атакож за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок передбачений п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, де зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання тощо). За адресою: [ADDRESS] нарахування плати здійснюються на трьох осіб за нормами споживання, затвердженими рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 р. №901. 30.07.2018 р. [PERSON] звернулась до КП «Харквівводоканал» з заявою про проведення перерахунку за період з 01.07.2014 р. по 30.06.2017 р. ( а.с. 43-46) До даного звернення долучено заяву [PERSON] про не проживання за місцем реєстрації з жовтня 2005 р. ( а.с.61) В подальшому, позивач неодноразово зверталась з аналогічними заявами, позивачу були надані аргументовані відповіді, зокрема, у відповіді від 13.08.2018 р. № А-5142/1-18.01.02-05 [PERSON] було роз`яснено, що на підставі наданих нею документів, підприємством здійснено перерахунок плати за надані послуги за вересень 2017 року, лютий та березень 2018 року. В подальшому перерахунок нарахувань буде здійснено на підставі наданих в подальшому офіційних підтверджень фактичного проживання не за місцем реєстрації. Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування осіб в Україні встановлюється Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207. Відповідно до п.3 наведених правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування належить до повноважень виконавчих органів сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Надана до позову копія акту від 10.07.2018 р. № 1078, складеного майстром економістом КП «Жилсервіс», не може розглядатись судом, як належний доказ підтвердження факту проживання/непроживання у житловому приміщенні, оскільки не надано доказів повноважень майстра РІС економіста по ДПР, які склали наведений акт, на право його складання встановлення місця проживання осіб у житлових приміщеннях, обстеження може містити лише факти, встановлені на дату відповідного обстежень складання акту. При цьому, надана копія акту від 10.07.2018 містить інформацію минулий період, який складає понад 5 років без зазначення точної дати початку проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у зверненні до КП «Харківводоканал» від 31.10.2017 р. [PERSON] зазначала, що не проживає за адресою реєстрації понад 10 років. Невідповідність зазначеної інформації, що міститься в наданій копії акту від 10.07.2018 р. та у зверненні позивача, ставить під сумнів правдивість даних, викладених позивачем у позові та наданих до нього документах. Окрім зазначеного, суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що за адресою: [ADDRESS] позивачу надається пільга «Діти війни» -25%, яка компенсується підприємством з державного бюджету та враховується при нарахуванні плати за надані послуги, також, підтверджує факт отримання послуг позивачем саме за місцем реєстрації. Відповідно до п. 2 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр які мають право на пільги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 до Реєстру вносяться дані про осіб, які мають право на відповідні пільги, зокрема, адреса фактичного місця проживання. Законодавством надано повноваження комісіям відповідних територіальних Управлінь праці та соціального захисту населення приймати рішення про надання пільг, на які мають право особи, за місцем фактичного проживання. Однак, [PERSON] не надано доказів прийняття такого рішення відповідною комісією яке б було офіційною підставою для не проведення нарахувань плати на позивача за адресою її реєстрації. Зі змісту Конвенції з прав людини про захист прав людини і основоположних свобод та судової практики Європейського суду з прав людини вбачається, що право на задоволення позову у справі що розглядається має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушені, невизнані або оспорювані права. Згідно з правовими висновками, зробленими Верховним Судом України у постановах від 02.07.2014 № 6-78цс14 та від 09.12.2015 №6-849цс15,відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed