Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

10 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення допомоги по безробіттю. В своїй заяві позивач зазначив, що з 04.09.2014 року по 20.10.2015 року відповідач перебував на обліку в Глобинському районному центрі зайнятості (далі Глобинський РЦЗ), як безробітний. Під час реєстрації в Глобинському РЦЗ відповідач не повідомив позивача про перебування в трудових відносинах з ТОВ «Інтелком-сервіс» з 02.09.2014 року по 04.09.2014 року, чим приховав відомості про обставини, що впливають на умови реєстрації та отримання допомоги по безробіттю. В період з 10.12.2014 року по 05.09.2015 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 12251, 83 грн. Посилаючись на те, що відповідач не мав право на отримання соціальних виплат, в добровільному порядку на вимогу центру зайнятості кошти не повернув, позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь Глобинського районного центру зайнятості суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 12251, 83 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених в ньому підстав та з підстав зазначених у відзиві на заперечення на позовну заяву (а.с. 66). Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що на час подання заяви до Глобинський РЦЗ вважав себе безробітним, оскільки йому не було відомо про те, що ТОВ «Інтелком-сервіс» 02.09.2014 року без його відому оформило прийняття його на роботу, крім того, також і звільнення його з роботи відбулося без його відому. Ніяких заяв, ані про прийняття на роботу, ані про звільнення з роботи він не писав. Крім того, він особисто 04.09.2014 року в Глобинському РЦЗ подавав заяву про надання йому статусу безробітного та не міг одночасно в цей же день перебувати у м. Києві та писати заяву про звільнення його з посади, оскільки ТОВ «Інтелком-сервіс» знаходиться у м. Києві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову із зазначених в письмових запереченнях підставах (а.с.44). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідач з 04.09.2014 року по 20.10.2015 року перебував на обліку в Глобинському районному центрі зайнятості як безробітний (а.с. 6-7). Зазначену обставину не заперечував відповідач. Як вбачається з витягу із наказів про прийняті рішення по особі: [PERSON], наказом від 04.09.2014 р. № НТ140909 було надано статус безробітного з 04.09.2016 року. Згідно наказу від 11.09.2014 року № НТ 140911 було призначено допомогу по безробіттю. Наказом № НТ 141211 від 11.12.2014 року розпочато виплату допомоги по безробіттю з 10.12.2014 року. Згідно наказу №НТ 150907 від 07.09.2015 року припинено виплату допомоги по безробіттю та наказом № НТ 151217 від 17.12.2015 року припинено реєстрацію безробітного (а.с.6). Відповідно до Розрахунку отриманої допомоги по безробіттю за результатами проведеного розслідування страхового випадку, [PERSON] за період з 10 грудня 2014 року по 05 вересня 2015 року було виплачено допомогу в розмірі 12251,83 грн. (а.с.11). Згідно Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №62 від 13.02.2017 року, встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Глобинському РЦЗ як безробітний з 04.09.2014 року по 21.10.2015 року, отримував допомогу як безробітний. Згідно пояснень роботодавця, [PERSON] перебував у трудових відносинах з 02.09.2014 року по 04.09.2014 року. На момент звернення до служби зайнятості був зайнятою особою, про що не повідомив фахівця центру зайнятості, внаслідок чого виникла переплата допомоги по безробіттю в сумі 12251 грн. 83 коп. (а.с.10). З копії листа ТОВ «Інтелком-сервіс» № 03/2-17 від 25.01.2017 року направленого Голові з припинення Глобинського РЦЗ вбачається, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з 02.09.2014 року по 04.09.2014 року - 3 дні, та зазначено, що він прийнятий на роботу наказом № 8 від 02.09.2014 року та наказом № 9 від 04.09.2014 року звільнений з роботи (а.с.12). В копії наказу № 9 від 04.09.2014 року про звільнення зазначено: «Наказую: Звільнити [PERSON] із займаної посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Підстава: Заява [PERSON]» (а.с. 13). ТОВ «Інтелеком-сервіс» надало суду копію наказу № 5 від 01 вересня 2014 року про прийняття на посаду охоронника з 02 вересня 2014 року та копію наказу № 7 від 04 вересня 2014 року про звільнення в якому зазначено: «[PERSON] звільнити з посади охоронника з 04 вересня 2014 року за згодою сторін. Підстава: Заява [PERSON]» (а.с. 78-80). Як вбачається з довідки виданої Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області, [PERSON] нараховано та виплачено дохід ТОВ «Інтелком-Сервіс» за період з 02.09.2014 року по 04.09.2014 року в сумі 218,18 грн. (а.с.64). Згідно копії Посвідчення № 028, виданого ТОВ «Інтелком-Сервіс», [PERSON], останнє видане йому 25.01.2012 року та продовжено термін дії до 05.01. 2016 року (а.с.49). Як вбачається з копії трудової книжки відповідача, будь-які записи про його працевлаштування до ТОВ «Інтелком-Сервіс» відсутні (а.с.50-51). [PERSON] 02.09.2014 року звертався до ДПІ у Шевченківскому районі ГУ Міндоходів у м. Києві стосовно можливого порушення трудового та податкового законодавства керівництвом ТОВ «Інтелком-Сервіс», яку 19.09.2014 року відкликав (а.с.26). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регулюються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 36 зазначеного Закону встановлено, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Під час дослідження документів наданих ТОВ «Інтелком-сервіс» судом встановлено, що на запит Глобинського РЦЗ надано наказ про прийняття на роботу [PERSON] за № 8 від 02.09.2014, що суперечить копії наданої на запит суду, оскільки надана копія наказу про прийняття на роботу [PERSON] під № 5 та від 01.09.2014 року. З наказу про звільнення з роботи [PERSON] від 04.09.2014 року, наданого Глобинському РЦЗ № 9 вбачається, що його звільнено за власним бажанням, а з наказу про звільнення, наданого суду вбачається, що він під № 7, а [PERSON] звільнили за згодою сторін. Крім того, заяву в Глобинському РЦЗ [PERSON] подавав особисто 04.09.2014 року, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача, оскільки написання таких заяв відбувається в установлений час та виключно у присутності інспектора. Разом з тим, ТОВ «Інтелком-сервіс» надано суду заяву [PERSON] також датовану 04.09.2014 року про звільнення його з посади, разом з тим, зазначене підприємство розташоване у м. Києві, тому написання таких заявив в один день практично не можливе через віддаленість міст. Отже, судом встановлено грубе порушення норм трудового законодавства ТОВ «Інтелком-сервіс» під час прийняття [PERSON] на роботу та його звільнення. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] під час заповнення заяви в Глобинському РЦЗ вважав себе безробітним, тому в його діях відсутній умисел у поданні недостовірних відомостей, тому підстави для стягнення з нього допомоги по безробіттю відсутні. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed