Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

10.12.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 22.10.2010 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав заяву № б/н, згідно якої він отримав кредит у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою Банку і надав Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Він, як власник картрахунку, зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за договором, надав відповідачу кредит. Відповідач своїх зобов`язань не виконав, не надав своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту, за що відповідачу були нараховані штрафні санкції. Станом на 28.11.2018 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 76 573 грн. 74 коп., яка складається із: 36 759 грн. 82 коп. - тіла кредиту; 14 716 грн. 28 коп. - нарахованих відсотків за користування кредитом; 20 975 грн. 08 коп. - нарахованої пені; штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 3 622 грн. 56 коп. - процентна складова. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 76 573 грн. 74 коп. за кредитним договором № б/н від 22.10.2010 року та судові витрати. Ухвалою суду від 14.08.2019 року скасоване заочне рішення у справі № 484/5525/18 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін; сторонам роз`яснено порядок подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотання і доказів. Представник відповідача - адвокат Горбенко В.О. подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість. Вважає, що заяву б/н від 22.10.2010 року укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», оскільки Банком жодного разу не надавалися відомості про спосіб нарахування відсотків та штрафних санкцій, графік погашення кредиту. Умови договору не містять детального розпису загальної вартості кредиту, а графік повернення кредиту та сплати процентів по договору кредиту, який є його невід`ємною частиною, не було укладено взагалі, що є порушенням. Надані позивачем розрахунки заборгованості містять інформацію, яку не можливо ідентифікувати, відсутні методики розрахунку. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій він просить задовольнити позов, посилаючись на доведеність позовних вимог. Вирішуючи надану справу на підставі наявних матеріалів, ознайомившись із викладеними письмовими позиціями сторін, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 22.10.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку «Універсальна», шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В зазначеній анкеті розмір кредитного ліміту не зазначений. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, які розміщено на офіційному сайті, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, з якої вбачається, що [PERSON] встановлено поточну відсоткову ставку у розмірі 2,5%, розмір та строк внесення щомісячних платежів - 7% від заборгованості , але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості у строк до 25-го числа місяця, а також розмір та порядок нарахування пені і штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме: пеня складається із базової процентної ставки/30, що нараховується за кожний день прострочення, + 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. на місяць, штраф 500 грн. + 5% від суми заборгованості з урахуванням процентів і комісії. [PERSON] , згідно наданої Банком довідки від 05.09.2019 року, відповідно до кредитного договору від 22.10.2010 року отримав картки за номерами [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER] , остання з яких має термін дії до червня 2021 року. Згідно з наданими Банком розрахунками, станом на 28.11.2018 року [PERSON] нарахована заборгованість в сумі 76 573 грн. 74 коп., яка складається із: тіла кредиту - 36 759 грн. 82 коп.; нарахованих відсотків - 14 716 грн. 28 коп.; пені - 20 975 грн. 08 коп.; штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 3 622 грн. 56 коп. - процентна складова. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду України і Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), від 17 липня 2019 року (справа № 175/4576/14-ц) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи. За таких обставин, наданий Банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. З огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Великою Палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження №14-1131цс19 у постанові від 03.07.2019 року вказано на те, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях За такого, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису [PERSON] , їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 22.10.2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Разом із тим, зі змісту власноручно підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що Банком та [PERSON] були, зокрема, погоджені тип кредитної лінії укладеного ними кредитного договору, розмір та строк внесення щомісячних платежів, відсотки, а також розмір та порядок нарахування пені і штрафу. Такі обставини свідчать про прийняття позичальником запропонованих йому Банком умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору на узгоджених сторонами конкретних умовах кредитування. Банком надані розрахунки заборгованості про стягнення з [PERSON] боргу за період з 22.10.2010 року по 01.04.2015 року (надалі розрахунок №1) та з 01.06.2015 року по 28.11.2018 року (надалі розрахунок №2) за договором б/н від 22.10.2010 року /а.с.5-9/. У розрахунку №1 зазначена сума заборгованості 4 122 грн. 56 коп., проте не вказано та не вбачається з даного розрахунку, з чого саме вона складається, оскільки станом на 01.04.2015 року заборгованість за договором відсутня і дорівнює нулю /а.с.5 зв./. З розрахунку №2 вбачається, що станом на 15.03.2017 року заборгованість [PERSON] відсутня /а.с.7/. Натомість з виписки по картрахунку вбачається, що 15.03.2017 року проведено платіжні операції, залишок яких склав 346 грн. 53 коп. /а.с.91/, проте у колонці розрахунку «витрати клієнтом кредитних коштів» за 15.03.2017 року дорівнюють нулю /а.с.7/. Тобто надані Банком розрахунки заборгованості та виписки з картрахунків містять розбіжності, і це свідчить про те, що надана Банком виписка з рахунку відповідача не підтверджує доданий до позову розрахунок заборгованості. З 15.03.2017 року по 28.11.2018 року [PERSON] в рахунок погашення заборгованості сплачено 503 481 грн. 16 коп. (колонка «сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості») /а.с.7-9/, що значно перевищує зазначений Банком у позові кредитний ліміт. Доказів збільшення кредитного ліміту, позивачем не надано. Розмір заборгованості по тілу кредиту не відображено у жодній із колонок розрахунку. Підсумки розрахунку, в яких визначено кінцевий розмір заборгованості, не відповідає зазначеному у відповідних колонках таблиці розрахунку /а.с.9/. Крім того, з наданих розрахунків вбачається, що Банк в односторонньому порядку безпідставно збільшував процентну ставку, хоча такий розмір був визначений сторонами під час укладення кредитного договору. Доказів узгодження з відповідачем збільшення процентної ставки суду не надані. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Такий розрахунок має бути підтверджений первинними документами. Однак, надані позивачем виписки по картрахункам підтверджують зняття, користування та погашення кредитних коштів кредитодавця, містять інформацію про рух коштів по кредитній картці позичальника - баланс станом на дату укладення кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції), але як зазначено вище, виписки суперечать наданому Банком розрахунку заборгованості. За встановлених судом обставин на підставі наданих позивачем доказів неможливо достовірно встановити наявність і розмір заборгованості [PERSON] станом на 28.11.2018 року за кредитним договором б/н від 22.10.2010 року. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позову, оскільки позивач не довів у встановленому законом порядку наявність і розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 22.10.2010 року. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed