overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Не заперечує надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідно до рішення суду. Він з дружною на даний час мешкають окремо. Також додав, що діти іноді проживають у нього. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1998 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO]. Батьком дітей, згідно до свідоцтв про народження, є відповідач [PERSON]. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. З представлених позивачкою документів встановлено, що відповідач відмовляється в добровільному порядку надати допомогу на утримання дітей: [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO]. З урахуванням цього варто стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. У силу статті 191 СК України аліменти на користь неповнолітніх дітей присуджуються з дня пред'явлення позову, тому аліменти на користь [PERSON] необхідно стягнути з дня звернення в суд, тобто з 10 лютого 2015 року. З відповідача варто стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1% від сукупності усіх виплат, але не більш ніж за шість місяців, що складає 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила постановити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що 24.05.2014р. померла її мати [PERSON]. В теперішній час заявниця не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в свідоцтві про смерть прізвище матері зазначено як «Бакало», що не відповідає запису у свідоцтві про народження заявниці, згідно з яким вона «Бакалова». В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила встановити факт, що [PERSON], яка померла 24.05.2014р., була її рідною матірю. Представник Старостинецької сільської ради до суду не з`явився, подав заяву, в якій заявлені вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про народження (а. с. 6), свідоцтвам про одруження (а. с. 8) та заповітом (а. с. 5), беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 24.05.2014р. (свідоцтво про смерть а. с.4), була рідною матірю [PERSON], [INFO]. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 24.05.2014р., була рідною матірю [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.08.2008р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1994. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність малолітніх дітей, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.08.2008р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1994(а.с.5). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.06.1993 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 26. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки добровільно не надає. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу зі згоди позивача, без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.06.1993 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 26. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Згідно свідоцтва про народження, батьком [PERSON] є [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] від 24.07.2001 року). Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Послалася на те, що відповідач не надає матеріальної підтримки на утримання дочки та інших утриманців не має. Позивачка в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав судові заяву про розгляд даної справи без його участі, з позовом згоден. Враховуючи, що обидві сторони надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали у справі, встановивши обставини та визначивши до них правовідносини, вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими матеріалами справи: так, встановлено, що з 23.02.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від спільного дошлюбного життя мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Батьківство відповідача підтверджується свідоцтвами про народження дитини, в якому він записаний батьком (а.с.4). Відповідач інших утриманців не має та аліменти нікому не сплачує. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення щомісячно аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень починаючи з 10 лютого 2015 року до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив перенести розгляд справи на іншу дату у зв'язку з зайнятістю у іншому судовому процесі цього ж дня у апеляційному суді Одеської області. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій заявлені вимоги позивача визнав повністю, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі. З 23 грудня 2011 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №299. Дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем, на її утриманні, при цьому [PERSON] не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці, отримує лише аліменти на дитину за рішенням суду та соціальні виплати по догляду за дитиною. Зазначених коштів позивачу не вистачає, та оскільки відповідач працює та отримує заробітну плату, просить стягнути з нього аліменти на утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, оскільки [PERSON] працює офіційно, отримує достатню заробітну плату, та відповідно до законодавства України має обов'язок утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, незалежно від факту знаходження у шлюбі. Відповідно до ст. 77 Сімейного Кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їх згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій сумі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і/або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 04 листопада 1995 року, мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню доньку - [PERSON], 2004 року народження. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 23.02. і 05.03.2015 р. без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1995 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони проживають окремо з січня місяця 2015 року. Причиною цього є те, що вони не знаходять спільної мови з більшості питань ведення спільного господарства та в відношеннях один до одного. Вказане призводить до постійних сварок. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 21.06.2011 року виконавчим комітетом Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Більше трьох місяців не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та стягнути понесені нею судові витрати. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

10 лютого 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (а.с.2-5). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено договір №б/н від 09.06.2007 року за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2877,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 31.12.2014 року відповідач має заборгованість - 16984,84 грн., яка складається з наступного: · 5892,89 грн. - заборгованість за кредитом; · 8106,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 1700,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом.; · 500,00 грн. штраф (фіксована частина); · 784,99 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.31). Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. (а.с.28,29,30). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.06.2007 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 2877,60 грн. під 36,00% річних (а.с. 7-33). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 16984,84 грн. (а.с.6-10). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат - 243,60 грн.(а.с.25).

Outcome: approved