Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

11 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 11 квітня 2003 року прокурором Новомосковського району Дніпропетровської області була порушена кримінальна справа № 10039016 за якою йому було висунуте обвинувачення про скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України перевищення службових повноважень. Позивач зазначив, що кримінальна справа була сфальсифікована, він був притягнутий до кримінальної відповідальності незаконно. З вересня 2003 року по листопад 2011 року кримінальна справа розглядалася судами, за зазначений період часу справа тричі направлялася для проведення додаткового слідства. 17 вересня 2010 року кримінальне переслідування відносно нього за ч.3 ст. 365 КК України було припинене за відсутністю складу злочину. В рамках зазначеної кримінальної справи йому було висунуте обвинувачення в службовій недбалості за ч.2 ст. 367 КК України, але, після чергового направлення справи судом для проведення додаткового розслідування, 12.03.2012 року кримінальна справа була закрита за недоведеністю його участі у скоєнні злочину. Постановою слідчого Новомосковської районної прокуратури його будо відсторонено від роботи (він працював на посаді старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції Дніпропетровської області) на час проведення слідства, йому тривалий час не виплачувалася заробітна плата та він був змушений звільнитися з роботи. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності та відсторонення від роботи нанесло шкоду його репутації, спричинило суттєву моральну шкоду, потягло нервові потрясіння та погіршення стану здоровя, моральну шкоду, яку завдано йому, оцінює у 150\~000 грн. В звязку з наведеним, в позовній заяві позивач [PERSON] просив суд визнати, що незаконними діями прокуратури Дніпропетровської області в період з 2003 року по 2012 рік йому була завдана значна матеріальна та моральна шкода, стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на його користь в рахунок завданої а моральної шкоди 150 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Прокурор в судовому засіданні позов визнав частково, посилався на те, що позов підлягає задоволенню в частині відшкодування моральної шкоди, в розмірах, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», в іншій частині вимоги задоволенню не підлягають в звязку з необґрунтованістю. Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 11 квітня 2003 року прокурором Новомосковського району Дніпропетровської області була порушена кримінальна справа № 10039016 за ознаками ч.3 ст. 365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року встановлено, що 01 липня 2003 року [PERSON], який працював на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, було висунуте обвинувачення за ч. 3 ст. 365 КК України. За наказом ВДВС Новомосковського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 08 липня 2003 року позивач [PERSON] був відсторонений від посади з 09 липня 2003 року на час проведення попереднього слідства. Наказом ВДВС Новомосковського районного управління юстиції у Дніпропетровській області № 21-к від 16 жовтня 2003 року, [PERSON] було звільнено з посади старшого державного виконавця за власним бажанням (ст. 38 КЗпПУ) з 16 жовтня 2003 року. 12 березня 2012 року постановою слідчого Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області кримінальна справа відносно позивача [PERSON] була закрита за недоведеністю участі у скоєнні злочину. Суд приходить до переконання, що позивачу [PERSON] була спричинена моральна шкода незаконними діями органів прокуратури, яка полягає в спричиненні душевних страждань, в зв'язку із протиправною поведінкою щодо нього, притягненням до кримінальної відповідальності, відстороненням від роботи, тривалого провадження у кримінальній справі, що призвело до негативних наслідків морального характеру Згідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати…у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В той же час, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі - Закону), відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно до ст. 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; а також, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; На підставі ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно, конфісковане або звернене в дохід держави, вилучене органами досудового слідства. 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Згідно до ст. 4 Закону, відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно до позовної заяви, суму завданої йому моральної шкоди, позивач оцінив у 150\~000 грн. Згідно до ст. 13 Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2015 року складає 1\~218 грн. Виходячи з розміру одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що складає 8 років 8 місяців і 3 дні. (з дати притягнення в якості обвинуваченого - 01.07.2003 року по дату закриття провадження у справі 12.03.2012 року), мінімальна сума моральної шкоди, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», становить 126\~793,80 грн. (96 міс. х 1218 грн. ) + (1218 грн. : 30 днів х 3 дні). В той же час, враховуючи принцип розумності та справедливості, враховуючи обставини справи, тривалість негативних наслідків для позивача, а також того, що позивач був змушений звільнитися з державної служби, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, на протязі тривалого часу - більше 8 років відносно нього проводилися процесуальні дії, в тому числі відсторонення від роботи (посади) та інші процесуальні дій, що обмежували його права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в сумі 150 000 грн. не є завищеними, обґрунтовані, а тому. підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved