Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

11.01.2020 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Громадської організації «Громадське телебачення», із урахуванням заяви від 11.03.2020 р. просить: визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену Громадською організацією «Громадське телебачення» на hromadske.ua про члена його сім`ї [PERSON] під назвою «[INFO] », саме: «За даними джерел hromadske у прокуратурі слідство підозрює в організації злочину росіянина [PERSON] »; «25-річний [PERSON] - уродженець Красногорська Московської області РФ. В Україні проживав не менше 5 років. Виїхав з України за майже два тижні до замаху на [PERSON] - у листопаді. Наразі він у розшуку.»; «За версією слідства, [PERSON] залучив до злочину 20-річного [PERSON] - колишнього учасника бойових дій на Донбасі, який мав досвід снайпера та з яким [PERSON] познайомився в зоні проведення ООС на території Донецької області. «Для реалізації плану організатор надав стрільцю інформацію про потерпілого, спосіб його життя, адреси проживання, роботи тощо, а також забезпечив його вогнепальною зброєю, транспортним засобом та профінансував інші витрати, зокрема оренду гаража для зберігання знаряддя вбивства. Свої інструкції щодо організації злочину чоловік надавав виконавцю у месенджері Telegram, а сам напередодні вчинення злочину виїхав за межі України для забезпечення алібі»; «Водночас підозрювані [PERSON] та [PERSON] нібито визначили місце для скоєння вбивства самостійно, без участі [PERSON]. »; «Прокуратура міста Києва погодила повідомлення 25-річному уродженцю Російської Федерації про підозру в організації вбивства на замовлення»; припинити дії, які порушують право, а саме: видалити із Інтернет-стрінки з доменним ім`ям hromadske.ua розміщену статтю: «Що відомо про росіянина [PERSON] ймовірного організатора замаху на депутата [PERSON] »; зобов`язати Громадську організацію «Громадське телебачення» спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію шляхом розміщення протягом трьох днів з дня вступу в силу рішення суду інформаційного повідомлення: «[INFO] на нашому сайті розміщені недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, що він є причетним до організації замаху на життя депутата Київської обласної ради [PERSON], яке сталося 1 грудня 2019 року в центрі Києва, та те, що він є підозрюваним в участі в складі організованої злочинної групи за ч. 1 ст. 255 КК України викраденні людини ч. 3 ст. 146 КК України і вимаганні ч. 4 ст. 189 КК України». Ухвалою суду від 17.01.2020 р. відкрито провадження у справі. За заявою відповідача Громадської організації «Громадське телебачення» до участі у справі залучено автора статті журналіста [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Відповідачем Громадською організацією «Громадське телебачення» подано відзив на позовну заяву. Третьою особою: [PERSON] подано пояснення щодо позову. За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 Постанови № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Згідно статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. За змістом частини першої статті 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право». Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 р. у справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, третю особу, дослідивши письмові докази, вважає, у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Установлено, що [INFO] о 12:20 год. на сайті Громадської організації «Громадське телебачення» https://hromadske.ua у рубриці «Суспільство» було розміщено статтю [PERSON] під назвою: «[INFO] ». Автор статті, нагадуючи читачам громадської організації про те, що 01.12.2019 р. у центрі столиці стріляли в автомобіль Range Rover, в якому перебував депутат із жінкою та двома дітьми, і що трирічний син чоловіка загинув, повідомляє, що 17.12.2019 р. слідство визначило підозрюваного в організації замаху на депутата Київської обласної ради [PERSON] (і саме у його автомобіль стріляли 01.12.2019 р. у центрі Києва), та із посиланням на заяву прес-служби прокуратури Києва автор статті, доводячи до читачів суть підозри органу досудового розслідування, повідомляючи, що за даними джерел hromadske у прокуратурі слідство підозрює в організації злочину росіянина [PERSON] , зокрема, за версією слідства, як зазначає автор статті, [PERSON] залучив до злочину 20-річного [PERSON] - колишнього учасника бойових дій на Донбасі, який мав досвід снайпера та з яким [PERSON] познайомився в зоні проведення ООС на території Донецької області. Під час зустрічі в одному з ТРЦ Києва [PERSON], нібито, запропонував [PERSON] вбити депутата за винагороду в 40 тисяч доларів. Останній, за даними слідства, погодився. «Для реалізації плану організатор надав стрільцю інформацію про потерпілого, спосіб його життя, адреси проживання, роботи тощо, а також забезпечив його вогнепальною зброєю, транспортним засобом та профінансував інші витрати, зокрема, оренду гаража для зберігання знаряддя вбивства. Свої інструкції щодо організації злочину чоловік надавав виконавцю у месенджері Telegram, а сам напередодні вчинення злочину виїхав за межі України для забезпечення алібі», водночас підозрювані [PERSON] та [PERSON] нібито визначили місце для скоєння вбивства самостійно, без участі [PERSON]. Це - майданчик біля ресторану «Маріо» в центрі Києва, де постійно з`являвся [PERSON] . Для цього підозрювані винайняли квартиру в будинку навпроти, та автор статті повідомляє, що прокуратура міста Києва погодила повідомлення 25-річному уродженцю Російської Федерації про підозру в організації вбивства на замовлення. Пояснення учасників судового розгляду, свідчать про те, що досудове розслідування означеної справи, на яку посилається автор статті, триває. Звертаючись до суду за захистом своїх прав, позивач у позовній заяві зазначає, що Громадська організація «Громадське телебачення» [INFO] о 12:20 год. розмістила недостовірну інформацію стосовно причетності його сина [PERSON] до скоєння кримінального правопорушення відносно депутата [PERSON] , що така інформація порочить честь і гідність [PERSON] , не відповідає дійсності, оскільки він не скоював дане кримінальне правопорушення, у кримінальному провадженні не фігурує як свідок або підозрюваний, підозра йому не була вручена, показання не відбирались, відсутнє рішення суду про його винуватість, при цьому про причетність/не причетність [PERSON] до подій 01.12.2019 р. буде встановлено в ході досудового розслідування означеного кримінального провадження. Про погодження прокуратурою міста Києва повідомлення про підозру і йдеться у статті [PERSON] , при цьому суд вбачає, що автор статі не звинувачує сина позивача у вчиненні жодного кримінального правопорушення, у тому числі у причетності до організації вбивства, а вивченням у судовому засіданні змісту статті, її назви, будови статті встановлено, що автор статті, нагадуючи читачам громадської організації «Громадське телебачення» про події 01.12.2019 р., повідомляючи що слідство визначило підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, та, доводячи до читачів суть підозри органу досудового слідства, пропонує здійснити аналіз 25-річного [PERSON] , уродженця Красногорська Московської області Російської Федерації, який в Україні проживав не менше п`яти років, який у листопаді виїхав з України, повідомляючи, що особа перебуває у розшуку, зазначає, що у цьому матеріалі міститься те, що відомо про нього. Позивач [PERSON] в позовній заяві, його представник [PERSON] у судовому засіданні стверджують, що тези про те, що «за даними джерел hromadske у прокуратурі слідство підозрює в організації злочину росіянина [PERSON] », що «25-річний [PERSON] - уродженець Красногорська Московської області РФ. В Україні проживав не менше 5 років. Виїхав з України за майже два тижні до замаху на [PERSON] - у листопаді. Наразі він у розшуку.», що «За версією слідства, [PERSON] залучив до злочину 20-річного [PERSON] - колишнього учасника бойових дій на Донбасі, який мав досвід снайпера та з яким [PERSON] познайомився в зоні проведення ООС на території Донецької області. «Для реалізації плану організатор надав стрільцю інформацію про потерпілого, спосіб його життя, адреси проживання, роботи тощо, а також забезпечив його вогнепальною зброєю, транспортним засобом та профінансував інші витрати, зокрема оренду гаража для зберігання знаряддя вбивства. Свої інструкції щодо організації злочину чоловік надавав виконавцю у месенджері Telegram, а сам напередодні вчинення злочину виїхав за межі України для забезпечення алібі»; «Водночас підозрювані [PERSON] та [PERSON] нібито визначили місце для скоєння вбивства самостійно, без участі [PERSON]. », що «прокуратура міста Києва погодила повідомлення 25-річному уродженцю Російської Федерації про підозру в організації вбивства на замовлення», є недостовірними, та просять у позовній заяві, у судовому засіданні припинити дії, які порушують право, а саме: видалити із Інтернет-стрінки з доменним ім`ям hromadske.ua розміщену статтю: «Що відомо про росіянина [PERSON] ймовірного організатора замаху на депутата [PERSON] » та зобов`язати Громадську організацію «Громадське телебачення» спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію шляхом розміщення протягом трьох днів з дня вступу в силу рішення суду інформаційного повідомлення: «[INFO] на нашому сайті розміщені недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, що він є причетним до організації замаху на життя депутата Київської обласної ради [PERSON], яке сталося 1 грудня 2019 року в центрі Києва, та те, що він є підозрюваним в участі в складі організованої злочинної групи за ч. 1 ст. 255 КК України викраденні людини ч. 3 ст. 146 КК України і вимаганні ч. 4 ст. 189 КК України». Свобода вираження поглядів, гарантована статтею 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, включає право критично аналізувати наявну у відкритих джерелах інформацію, та на підставі такої інформації робити власні судження, враховуючи, що означена стаття 10 Конвенції захищає не тільки право на поширення інформації або ідеї, які сприймаються доброзичливо, вважаються необразливими, але також і до тієї, яка ображає, шокує або спричинює занепокоєння в державі або будь-якій частині суспільства. Журналістська свобода включає в себе також можливість удаватись до певного ступеня перебільшення або провокації. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Інститут економічних реформ проти України», «Handyside v. The United Kingdom», «Delfi AS v. Estonia»). Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Oberschlick v. Austria»), суд враховує, що на відповідача як засіб масової інформації покладено обов`язок поширювати інформацію та ідеї з усіх питань, що становлять суспільний інтерес, такому обов`язку кореспондує право громадськості на отримання інформації. Якби було інакше, ЗМІ були б неспроможні відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Thorgeir Thorgeirson v. Iceland»). Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «De Haes and Gijsels v. Belgium», заявникам не можна закинути, що вони виявили недобросовісність при виконанні своїх професійних обов`язків оприлюднивши те, про що вони дізнались, та звертає увагу, що тези, які просять спростувати позивач, його представник не можуть бути вирвані з контексту, в якому були зроблені ці твердження, оскільки позивач просить спростувати інформацію, яка є його власною інтерпретацією, він допускає зловживання своїми правами тому, що, трактуючи зміст відомостей, намагається встановити у даній справі факти непричетності особи до певних кримінальних правопорушень, які розслідуються уповноваженими державними органами в рамках інших проваджень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed