Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

11 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить житловий будинок [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрований її брат - [PERSON] , [INFO] , який з 2014 року не проживає в спірному будинку. Крім того, посилалася на рішення суду від 01 червня 2018 року, яким відповідача за позовом [PERSON] (матері) було визнано таким, що втратив право користування житлом, однак остання не встигла зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] , оскільки тяжко захворіла та померла. [PERSON] зазначила в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЖК України, просила суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія [NUMBER], виданого 08 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко О.М., належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 183938920 від 08 жовтня 2019 року. Встановлено, що в зазначеному житловому будинку зареєстрований брат позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 05 листопада 2019 року № 9024, а також довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 14 листопада 2019 року за вих. № 9290. Встановлено, що з 2014 року відповідач [PERSON] , [INFO] , в будинку [ADDRESS] , не проживає, житловим приміщенням не користується, в приміщенні його особисті речі відсутні, що підтверджується актом від 05 листопада 2019 року, складеного головою квартального комітету № 15 в присутності свідків. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). В той же час, судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року за позовом [PERSON] , яка на той час була власником спірного будинку, відповідача [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, рішення суду набрало законної сили 02 липня 2018 року. Враховуючи наявність рішення суду, що набрало законної сили, відповідно до якого [PERSON] визнано таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що права позивача, як власника будинку не порушені, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Позивач, як власник зазначеного будинку, має право звернутися до органів реєстрації з заявою та всіма необхідними документами, що підтверджують її право власності на житловий будинок та зняти відповідача з реєстрації місця проживання на підставі рішенням суду від 01 червня 2018 року, яким останнього визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судовий збір покласти на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed