Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

10 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього є позивачі та відповідачі у справі, як діти спадкодавця, які спадщину не прийняли і не претендують на неї. Вказуючи, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому законом порядку та строки подали заяви про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просили визнати за кожним з них право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивачі не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 35, 36). 26 серпня 2020 року подали до суду письмову заяву, в якій вказали, що позов підтримують з викладених у ньому підстав, просять задовольнити та розглядати справу без їхньої участі (а.с. 29). Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 34), подали до суду, кожен зокрема, письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а.с. 37, 39). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (ПГО 0239_1) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 3 за 2011-2015 роки по селу Кульчин Турійського району Волинської області (а.с. 15). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 60 на звороті). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 108,5 кв. м, житловою площею 67,0 кв. м, сарай «Б-1», сарай «б», літня кухня «В-1», погріб «П-1», вбиральня «У», огорожа «1», хвіртка «2» , ворота «3» (а.с. 16-19). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивачі у справі є дітьми спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження та одруження (а.с. 10-11). 22 жовтня 2013року позивачі у встановлені законом строк та порядку подали приватному нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 42 на звороті, 43). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які також є дітьми спадкодавця, з спадкодавцем на день його смерті не проживали, заяви про прийняття спадщини після його смерті нотаріусу не подавали. [PERSON] - матір сторін у справі, померла [INFO] (а.с. 51). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 47 на звороті, 48). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачі, як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 6 серпня 2020 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 14). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 35/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с. 42-61), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину на інше майно спадкодавця у рівних частках видані також позивачам. Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за ними права власності на спадкове нерухоме майно у рівних частках - по 1/2 за кожним. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 210 грн 20 коп. кожному; стягнути з відповідачів в користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову, - по 105 грн 10 коп. кожному. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved