Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

12.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO],. Просить встановити над ним опіку, призначивши його опікуном та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання онука [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст.18,164,165,180,184,191,234,244 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України, Постанови ПВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та поновлення батьківських прав» просить задовольнити його позов. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2018 зазначена позовна заява залишена без руху, позивачу наданий термін для усунення недоліків. Ухвалою від 19.04.2018 відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що мати малолітнього [PERSON], [INFO] - [PERSON], яка померла [INFO], є дочкою позивача. Відповідач [PERSON] - батько дитини. Після розлучення з відповідачем в 2009 році покійна дочка до суду з вимогами до батька дитини про призначення аліментів не зверталася, сама утримувала сина, а вони їй допомагали. Відповідач допомоги грішми, одягом, продуктами харчування, медичними препаратами дитині не надавав. Після розлучення з сином практично не спілкувався, не піклувався про нього, не брав участі у розвитку дитини, не цікавився його станом здоров'я, успіхами у школі. На даний час дитина проживає з бабою [PERSON] та дідом - позивачем [PERSON], який опікується долею онука, доглядає та утримує його, піклується про його всебічний розвиток та здоров'я, намагається максимально забезпечувати всі його потреби, займається його вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує одяг, взуття, інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб онук отримував відповідне для його віку та потреб харчування. На теперішній час відповідач, усвідомлюючи, що його син [PERSON] став напівсиротою, ніяким чином не змінив свого ставлення до сина, не підтримує його. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя не забезпечує, зокрема - необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню не загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створи умов для отримання дитиною освіти. Вся ця бездіяльність відповідача наносить суттєву шкоду інтересам дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів онука -[PERSON], позивач просить суд вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, встановлення опіки над ним, призначивши опікуном його, [PERSON], а також щодо стягнення аліментів на його користь на утримання онука в розмірі 1000 грн., починаючи з дати пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, написавши про це письмову заяву, просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду Висновок №432 від 05.07.2018 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлення опіки відносно малолітнього [PERSON] та подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] (відповідач по справі), що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 05 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1622. (а.с.6, 12). Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації акті цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №233, (а. с. 9) мати дитини змінила прізвище на «[PERSON]», та відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 грудня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Харківській області року, актовий запис №17459 мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] померла. (а.с.41). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO] є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] (відповідач по справі), що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Палацом новонароджених м. Харків 21.06.1990, актовий запис №4116. (а.с.13) Згідно довідки №533 від 26.12.2017 виданої ХЗОШ №28, [PERSON] навчається у 5 класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28. (а.с.39) За характеристикою, наданою адміністрацією школи 22.12.2017 року, батько дитини-Відповідач зв'язок зі школою не підтримує, батьківські збори не відвідує, не цікавиться успіхами сина. (а.с. 19). Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, виданий Міською дитячою поліклінікою №2 11.01.2018 року, [PERSON] - здоровий.(а.с.38) З довідки від 28.02.2018 КЗОЗ «Міська дитяча поліклініка №2», що міститься в матеріалах справи, вбачається, що дитина [PERSON] знаходиться під наглядом поліклініки з народження, хлопчика завжди супроводжує бабуся. Вдома при відвідуванні хворої дитини дільничним педіатром з хлопчиком знаходилася бабуся. Рекомендації педіатра відносно лікування дитини бабуся виконувала. Батько дитини до лікаря педіатра відносно здоров'я своєї дитини не звертався, станом здоров'я дитини не цікавився. (а.с.17). Відповідно до [PERSON] обстеження житлово-побутових умов дитини від 04.01.2017 року, що міститься в матеріалах справи [PERSON]А та [PERSON] приділяють увагу навчанню та вихованню онука, створили для нього сприятливі умови для виховання та розвитку дитини, яка проживає в трикімнатній квартирі з усіма зручностями та має окрему кімнату, де є спальне місце, все для навчання, шафи для одягу, особистих речей, кімната світла, прибрана, охайна, санітарно-гігієнічний стан житла у нормі. житлово-побутові умови для проживання дитини задовільні, батько - [PERSON] з сімєю не проживає.(а.с.18) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло р.[NUMBER] від 10.06.1998, квартира, в якій мешкає малолітній [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності позивачу, [PERSON], [PERSON].(а.с. 33) Із наданої суду копії технічного паспорту, виданого 18.05.1998 ДКП БМБТІ, вбачається, що квартира [ADDRESS], в якій мешкає дитина, розташована на 1 поверсі 9 поверхового будинку є трикімнатною, загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 44,0 кв.м.(а.с. 21-22) Згідно з характеристикою позивача з місця роботи, [PERSON] працює в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Харкова МОН України, за місцем роботи проявив себе як позитивна людина, за характером спокійний та врівноважений, скарг та нарікань на його роботу не надходило, характеризується як добра, чесна, порядна людина.(а.с. 29) За довідками про стан здоров'я позивач [PERSON] протипоказань для опікунства не має, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.(а.с. 36-38) Згідно Довідки серії [NUMBER] виданою 05.01.2018 Департаментом інформаційних технологій МВС України, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, непогашеної чи незнятої судимості не має.(а.с. 31) З наданих суду копій паспортів вбачається, що [PERSON] одружений з [PERSON].(а.с. 23-26), відповідно до довідок про доходи [PERSON] працює в Квартирно-експлуатаційному відділі м.Харкова МОН України, за період з 06.2017 року до 11.2017 року отримав дохід у сумі 24660,35 грн., за період з 01.2018 року до 03.2018 року - 7344,78 грн. (а.с. 28, 56) Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, батько малолітнього [PERSON] - [PERSON], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню сина, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] В своїй заяві, наданій до суду від 07.06.2018 року, відповідач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та призначення аліментів в сумі 1000 грн. щомісячно. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Що стосується вимог позивача про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] та призначення [PERSON] його опікуном, суд зазначає наступне. Відповідно до подання Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради від 05.07.2018 року №431 служба вважає, що у разі позбавлення батьківських прав [PERSON], за доцільне встановити опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], та призначити [PERSON] його опікуном. (а.с.84-85). Розглянувши подання та матеріали справи, суд не вбачає перешкод для призначення опікуном [PERSON] над малолітнім [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 60 СК України суд встановлює опіку над фізичною особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 СК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1000 грн. з урахуванням індексації, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.03.2018 року, тобто з моменту звернення до суду. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, визнаються відповідачем в повному обсязі, і визнання позову не порушує ані права дитини, ані відповідача, ані третіх осіб, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. З врахуванням зазначеного, вимог ст.ст. 200,206 ЦПК України, суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів був звільнений від сплати судових витрат.

Outcome: approved