Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 25 серпня 2013 року він позичив відповідачу кошти в сумі 950 грн., 16 січня 2014 року 1100 грн., які мав повернути до 25 січня 2014 року. Однак у визначений строк [PERSON] коштів не повернув, з огляду на що позивач просить його вимоги задовольнити, стягнути з відповідача суму позики, 3 відсотка річних в сумі 61 грн., інфляційні втрати в сумі 155 грн. та 161 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., судові витрати. Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача, суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 950 грн. строком до 1 вересня 2013 року, що підтверджується відповідною розпискою. 16 січня 2014 року [PERSON] додатково позичив у [PERSON] кошти в сумі 1100 грн. які зобов'язувався повернути до 25 січня 2014 року, що підтверджується розпискою. Оскільки в добровільному порядку відповідач повернути кошти відмовляється, суд приходить до висновку, що з нього на користь позивача слід стягнути позичені кошти в сумі 2050 грн. Строк виконання зобов'язань [PERSON] перед [PERSON] за обома договорами позики сплинув 1 вересня 2013 року та 25 січня 2014 року. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. ч.1 ст1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, не погоджується із розрахунком заборгованості, який був здійснений позивачем станом на 31 жовтня 2014 року, оскільки його слід було здійснити наступним чином. За період з 2 вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року 3 відсотка річних від суми 950 грн. становить 9 грн. 45 коп. = 950 грн. х 3%/100%/365 днів х 121 день прострочення. За період з 1 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року 3 відсотка річних від суми 950 грн. становить 23 грн. 74 коп. = 950 грн. х 3%/100%/365 днів х 304 дні прострочення. За період з 26 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року 3 відсотка річних від суми 1 100 грн. становить 25 грн. 22 коп. = 1100 грн. х 3%/100%/365 днів х 279 днів прострочення. Всього ж 3 відсотка річних за обома договорами позики становить 58 грн. 41 коп. Інфляційне зростання суми боргу договором від 25 серпня 2013 року становить 288 грн. 51 коп. = 950 грн. х 1,0 х 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,01 х 1,04 х 1,08 х 1,029 - 950 грн. Інфляційне зростання суми боргу договором від 16 січня 2014 року становить 318 грн. 41 коп. = 1 100 грн. х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,01 х 1,04 х 1,08 х 1,029 - 1 100 грн., про те, оскільки позивач просить стягнути 316 грн., то стягненню підлягає саме ця сума. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п 2. постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки ні нормами Конституції України, ні ЦК України, ні договором не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з невиконанням зобов'язань з повернення позики, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не виконав зобов'язання з повернення позики, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти в сумі 2 050 грн., 3 відсотка річних за час прострочення в сумі 58 грн. 41 коп. та інфляційні втрати в сумі 316 грн. Судові витрати по справі становлять 543 грн. 60 коп., які складаються із суми судового збору 243 грн. 60 коп. та 300 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується відповідними квитанціями про їх оплату та копією договору про надання правової допомоги. Оскільки позов задоволено частково, на суму 2 424 грн. 41 коп., що становить 48,75 % від ціни позову 4 973 грн. то відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат 265 грн.= 543 грн. 60 коп. х 48,75%/100%

Outcome: partial