Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

11 жовтня 2018 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою. На підтвердження заявлених вимог заявник зазначив, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на 2018 рік відповідно до наказу ГУ ДФС у Черкаській області від 27.04.2018 року № 817 було заплановано проведення документальної планової перевірки [PERSON] у травні 2018 року з 21.05.2018 року. Наказ від 27.04.2018 року № 817 та повідомлення про проведення документальної перевірки від 03.05.2018 року № 176/23-00-13-0124 направлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся до ГУ ДФС у Черкаській області 12.06.2018 року за закінченням встановленого строку зберігання. З метою проведення документальної перевірки працівниками управління податків і зборів з фізичних осіб здійснено виїзд 26.06.2018 року за податковою адресою ФОП [PERSON], а саме: [ADDRESS]. За зазначеною адресою на момент виїзду ФОП [PERSON] не перебував, про що складено відповідний акт від 23.06.2018 року № 569/23-00-13-0314. Відповідно до пояснень матері, її син [PERSON] з квітня 2018 року перебуває на території Російської Федерації. Управлінням податків і зборів направлено до оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області запит на встановлення місцезнаходження платника податків від 23.06.2018 року. Згідно довідки про встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою оперативним підрозділом територіального органу ДФС від 30.06.2018 року № 2199/23-00-21-0405 місцезнаходження платника податків [PERSON] не встановлено. У зв'язку з отриманням інформації від оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області, згідно якої встановлено, що ФОП [PERSON] востаннє здійснював офіційний перетин державного кордону України в 2016 році, управлінням повторно направлено запит для встановлення місцезнаходження платника податків від 18.07.2018 року № 3718/23-00-13-0311. Однак місцезнаходження ФОП [PERSON] знову не встановлено. Згідно наданих пояснень [PERSON], [PERSON] перебуває на території Російської Федерації, проте згідно інформації системи «Аран», надано інформацію про перетин кордону громадянином [PERSON] і останній перебуває на території України. У зв'язку з викладеним, є підстави вважати, що ФОП [PERSON] умисно ухиляється від проведення перевірки. Згідно наданих даних АІС «Податковий блок» для проведення розрахунків ФОП [PERSON] використовує наступний банківський рахунок: 26001010028848 у АТ «Акцент-Банк». Заявник зазначив, що платником податків ФОП [PERSON] не надано первинних документів, у тому числі виписок про рух грошових коштів по зазначеному рахунку. Дані документи необхідні ГУ ДФС у Черкаській області для належної організації та проведення перевірки ФОП [PERSON] У зв'язку з викладеним, заявник просив розкрити банківську таємницю та зобовязати АТ «Акцент-Банк» надати до Головного управління ДФС у Черкаській області роздруківку про рух грошових коштів (список операцій) в розрізі контрагентів за період з 13.09.2016 року по 31.12.2017 року по рахунку у АТ «Акцент-Банк» № 26001010028848, відкритому 13.03.2017 року у валюті гривні. Представник заявника в судове засідання не з'явився, про розгляд заяви повідомлявся належним чином. Заінтересовані особи в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що фізична особа-підприємець [PERSON] перебуває на обліку у ГУ ДФС у Черкаській області. У зв'язку з проведення документальної планової виїзної перевірки, на підставі наказу ГУ ДФС у Черкаській області від 27.04.2018 року № 817 фахівцями ГУ ДФС у Черкаській області здійснено вихід за місцем реєстрації ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Так як на момент виходу за вказаною адресою ФОП [PERSON] не знаходився, був складений акт від 23.06.2018 року № 569/23-00-13-0314 (а.с. 13). Відповідно до пояснень матері ФОП [PERSON], [PERSON], її син з квітня 2018 року знаходиться на території Російської Федерації (а.с. 14). Відповідно до відповіді від 09.07.2018 року за № 2263/23-00-21-0807 ГУ ДФС у Черкаській області [PERSON] останній раз перетинав кордон України у 2016 році, а отже перебуває на території України (а.с. 22, 23). Як встановлено судом ФОП [PERSON] для проведення розрахунків використовує наступний банківський рахунок: 26001010028848 у АТ «Акцент-Банк» (а.с. 24). Відповідно до ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Відповідно до п.19-1.1.1 - 19-1.1.2. ст.19 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Для виконання покладених на контролюючі органи функцій їм надані права, що визначені законодавцем та наведені у статті 20 Податкового Кодексу України. Згідно з п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України, контролюючі органи мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, комерційних банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб'єктів підприємницької діяльності». Підстави для отримання інформації, що містить банківську таємницю, передбачені пунктами 1 - 4 ч.1 ст.62 Закону №2121 та п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 ПК України. Органи державної податкової служби мають право отримати будь-яку інформацію, віднесену Законом до банківської таємниці на підставі пунктів 1 (з дозволу власника цієї інформації) та 2 (за рішенням суду) ч.1ст.62 Закону №2121. Окрім цього, відповідно до п.73.4ст.73 ПК України інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по - друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі, викладені в ч. 4ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність», не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Такий висновок узгоджується з п. 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 р. № 267 та главою 12 ЦПК України, що регулює порядок розгляду судом справ про розкриття банківської таємниці (п. 5 ст.288, п. 4 ч. 1 ст.290 ЦПК України). Відповідно до ст. 11 п.5 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановленому законами України, мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України та комерційних банків у порядку, встановленому Законом України від 12.07.2000 р. №2121-ІІІ та ст.234Закону України «Про банки і банківську діяльність», зі змінами та доповненнями, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - про обсяг та обіг коштів на рахунках. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви Головного управління ДФС у Черкаській області про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, відносно розрахункового рахунку, відкритого фізичній особі-підприємцю [PERSON] у АТ «Акцент-Банк» а саме: роздруківку про рух грошових коштів (список операцій) в розрізі контрагентів по р/р № 26001010028848 за період з 13.09.2016 року по 31.12.2017 року. У відповідності до ч.3ст. 350 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком таємниці, яка містить банківську таємницю.

Outcome: approved