Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

10 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення на ії користь з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на кожну дитину. Обгрунтовуючи позов, зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.10.2013 року шлюб між ними розірвано. Фактично почали проживати окремо з квітня 2013 року. Діти навчаються, додатково займаються в секціях та кружках, вона працює, отримує певний дохід. Проте самостійно не може утримувати дітей. Батько дітей не виконує належним чином своїх обов'язків по їх утриманню, що стало підставою звернення до суду. Відповідач подав письмові заперечення проти позову, зазначивши, що виконує свої обов'язки по утриманню дітей належним чином, забезпечує дітей в повному обсязі та не намагається ухилятися від обов'язку. До звернення позивача до суду з позовом, будь яких суперечностей по утриманню дітей не існувало. Діти періодично, кожного тижня по 2-3 дні проживають разом з ним, він забезпечує їх харчуванням, несе витрати на розваги та відпочинок. Також за період з 03 червня 2014 року по 22 липня 2014 року ним понесені витрати на дітей в сумі 7738,90 грн., що на місяць складає 1934,73 грн. на кожну дитину. Товарні чеки почав зберігати лише після пред'явлення позову. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також зазначила, що проживає з дітьми в будинку за адресою: [ADDRESS], який є спільним майном подружжя. Після початку окремого проживання, в грудні 2013 року вона зверталась до суду з аналогічним позовом, оскільки була домовленість, що в рахунок сплати аліментів, відповідач передасть зазначений будинок, позов було залишено без розгляду. Проте в подальшому він відмовився від нотаріального посвідчення договору. На даний час домовленості по сплаті аліментів не існує, відповідач не виконує свої обв'язки належним чином. Відповідач в судовому засіданні посилався на обставини викладені в письмових запереченнях. Також зазначив, що повністю утримує дітей, не ухиляється від виконання свого обов'язку. Зазначив, що має намір особисто витрачати гроші на дітей, а не надавати їх позивачу, при цьому він витрачає значно більше грошей, ніж позивач. Також пояснив, що дійсно домовленості по утриманню дітей між ними не має, будинок не передано на користь дітей. На даний час він є підприємцем, має можливість утримувати дітей щомісячно в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку по утриманню дитини визначаються домовленістю між ними, згідно ч.1 ст. 181 СК України. Частиною 1 ст. 189 СК України, передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати права дитини. Одним із способів захисту прав дитини та того з батьків, з ким проживає дитина, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Сторони з квітня 2013 року проживають окремо, мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю, що підтверджується сторонами. З наданих копій товарних чеків, відповідач за період з 03 червня по 22 липня 2014 року прибав для дітей речі, в тому числі одяг, інші предмети для розваг та відпочинку на загальну суму 7738,90 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав свідчення, що знайомий зі сторонами з часу перебування їх у шлюбі. Відповідач після розірвання шлюбу утримує дітей, купляє необхідні речі, діти періодично проживають з батьком. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно пояснень відповідача, він має можливість утримувати дітей в розмірі, визначеному позивачем. Також встановлено та визнається сторонами, що домовленості по утриманню дітей між сторонами не існує, підстави для припинення права на аліменти відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів в сумі 1000 гривень на кожну дитину. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved