Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

12.02.2021 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 5910200000:11:011:0004, площею 0,0025 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 1 січня 2019 року по 30 червня 2020 року в розмірі 2284,35 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят чотири гривні 35 копійок) та за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 5910200000:11:011:0004, площею 0,0022 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 1 січня 2019 року по 30 червня 2020 року в розмірі 2010,24 грн. (дві тисячі десять гривень 24 копійки), а всього - 4294,59 грн. Також просить стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн Вимоги вмотивовані тим, що відповідачка є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 31182076 від 09.08.2010 та площею 57,2 м2 реєстраційний номер майна 33492292 від 22.04.2011, що розташовані на земельній ділянці комунальної власності кадастровий номер 5910200000:11:011:0004 площею 0,0025 га, та 0,0022 га. Внаслідок невжиття відповідачкою заходів щодо оформлення права землекористування та оформлення відповідного договору оренди землі міська об`єднана територіальна громада в особі Охтирської міської ради не отримала плату за використання земельної ділянки у вигляді збережених без достатньої правової підстави коштів орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності за 2019 рік та 6 місяців 2020 року, що встановлено на засіданні комісії виконавчого комітету Охтирської міської ради з визначення та відшкодування збитків власникам землі 09.07.2020. Повідомлення з пропозицією добровільно відшкодувати збитки відповідачем проігноровано, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 19.02.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, правом на подачу якого відповідач не скористався. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу ВРА №330473, ВРА №330474, 03.08.2010, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., реєстр № 2435 на праві приватної власності володіє нежитловим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,3 кв.м, та на підставі договору купівлі-продажу ВРА №330581-330582, 12.08.2010, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., реєстр № 2594 на праві приватної власності володіє нежитловим приміщенням на першому поверсі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,2 кв.м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.01.2020 № 195960857 (а.с. 9). Вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці площею 0,0025 га, та 0,0022 га. кадастровий номер 5910200000:11:011:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово розважальної та ринкової інфраструктури, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.02.2020 № НВ-5915079952020 (а.с. 11-13). 16.06.2012 р. між Охтирською міською радою та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,0025 га, кадастровий № 5910200000:04:016:0004, строком на 5 років та договір оренди земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,0022 га, кадастровий № 5910200000:04:016:0004, строком на 5 років. Вказані договори зареєстровані у Охтирському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України про, що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 16 червня 2012 р. за №591020004000094 та №591020004000093 (а.с. 15-24). Договори оренди вказаної земельної ділянки припинили свою дію 16.06.2017 р. Після цього відповідачка договори оренди землі на новий термін не уклала та орендну плату за користування земельною ділянкою до міського бюджету не сплачував. Відповідно до акта з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 09.07.2020 № 02-09/57, затвердженого рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.08.2020 №111, розмір збитків, завданих [PERSON] використанням земельних ділянок без достатньої правової підстави, розташованих по [ADDRESS] , за 2019 року 6 місяців 2020 року по земельній ділянці площею 0,0025 га становить 2284,35 грн., по земельній ділянці площею 0,0022 га становить 2010,24 грн. (а.с. 42-52). 07.09.2020 за вих. №01-14/2482 на адресу відповідача надіслана копія акта з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 09.07.2020 №02-09/57 з повідомленням, яке містить пропозицію у 30-денний термін з дня надходження цього повідомлення розглянути його разом з актом та про результати їх розгляду інформувати Охтирську міську раду. Також відповідача повідомлено, що у разі визнання заявлених вимог добровільне відшкодування збитків здійснюється в досудовому порядку шляхом укладення договору про відшкодування збитків (а.с. 53). Відповідно до ст.\~13\~Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Загальне правило щодо підстав та порядку набуття права на землю із земель комунальної власності визначено ст. 116 ЗК України, згідно з частинами 1, 2 якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Особливості набуття права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду визначені ст.\~120\~ЗК України та ст. 377 ЦК України. Так відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Виходячи зі змісту ст. 120 ЗК України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Однак, зважаючи на положення ст. 125 ЗК України, новий власник об`єкта нерухомості не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Таким чином, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловими приміщеннями, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». Згідно з абзацом 1 ч. 1 ст.\~123\~ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.\~122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Статтею 206\~ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно зі\~ст. 14\~ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (п. 14.1.147). Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно зі ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем та визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (п. 288.4, п. 288.5). Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про державний\~контроль за\~використанням та\~охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Оскільки відповідач не звертався за оформленням права оренди на земельну ділянку, речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвалися, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, що свідчить про використовування земельної ділянки без достатніх правових підстав. Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладання договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, провадження №14-77цс18. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] використовувала земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0025 га, та 0,0025 га, кадастровий № 5910200000:04:016:0004, без достатніх правових підстав, в період з 01.01.2019 по 30.06.2020 включно, не сплачувала за користування земельною ділянкою орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, у результаті чого безоплатно користувалася цією земельною ділянкою, тобто безпідставно набула дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, у Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved