Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

10 серпня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.11.2016 року позивач просить: визнати трудовий контракт №4 від 24.01.2013 року, укладений між позивачем та ПАТ «Київсоюзшляхпроект», розірваним з 13 травня 2016 року, а позивача звільненим з посади голови правління ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з 13 травня 2016 року на підставі ч.1 ст.39 КЗпП України; стягнути з ПАТ «Київсоюзшляхпроект» на користь позивача 377 556,99 грн., у тому числі 271 344,03 грн. заборгованість з заробітної плати та 106 212,96 грн. середній заробіток у зв'язку з затримкою проведення остаточного розрахунку з працівником та затримкою видачі трудової книжки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 січня 2013 року між ним та ПАТ «Київсоюзшляхпроект» в особі голови наглядової ради [PERSON] був укладений трудовий контракт №4, згідно якого позивач був прийнятий на посаду голови правління. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань, встановлених п.2.1, 3.1 трудового контракту, позивач на підставі п.7.3 трудового контракту з власної ініціативи розірвав трудовий контракт, однак наглядовою радою товариства в особі її голови [PERSON] не видано йому належним чином оформлену трудову книжку, не проведено повного розрахунку, не надано рішення (протокол) наглядової ради про припинення його повноважень як голови правління та обрання нового голови правління. А тому відповідачем порушено трудові права позивача та для захисту порушеного права позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Оскільки перед позивачем існує заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому позивач просить стягнути заборгованість. Крім того, так як з позивачем не проведено розрахунок при звільненні та не видано трудову книжку, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли заперечення чи пояснення на заявлені позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 24 січня 2013 року між ПАТ «Київсоюзшляхпроект» та [PERSON] було укладено трудовий контракт №4, згідно якого останнього було прийнято на посаду Голови правління ПАТ «Київсоюзшляхпроект». Відповідно п.2.1.1 трудового контракту №4 товариство зобов'язано створювати голові правління всі умови, необхідні для продуктивної роботи. На виконання обов'язків, передбачених цим трудовим контрактом, голові правління щомісяця виплачується заробітна плата за рахунок засобів товариства: посадовий оклад у розмірі 12 000, 00 грн. (п.3.1 трудового контракту №4). Згідно п.1.1 додаткової угоди №1 до трудового контракту №4 від 24 січня 2014 року, встановлюється посадовий оклад у розмірі 15 000, 00 грн. Цей трудовий контракт діє з моменту його підписання сторонами до 24 січня 2018 року (п.8.1 трудового контракту №4). Відповідно п.7.3 а) трудового контракту №4, голова правління зі своєї ініціативи може розірвати цей трудовий контракт до закінчення терміну дії у випадку систематичного невиконання товариством зобов'язань по цьому трудовому контракту чи прийняття ними рішень, що обмежують чи порушують компетенцію і права голови правління. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу з вересня 2014 року не виплачувалася заробітна плата, що підтверджується довідкою про заборгованість. 04 травня 2016 року [PERSON] на адресу Голови наглядової ради ПАТ «Київсоюзшляхпроект» [PERSON] направив заяву про звільнення з посади голови правління ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з 13 травня 2016 року у зв'язку з невиплатою заробітної плати. Заява була отримана [PERSON] 11.05.2016 року, як вбачається з розписки на зворотному повідомленні. 02.06.2016 року [PERSON], як член наглядової ради, підготував лист голові наглядової ради [PERSON] в якій зазначив про необхідність негайного скликання наглядової ради та підтримання заяви [PERSON] Згідно п.12.1 статуту, наглядова рада є органом, що здійснює захист прав акціонерів, і в межах компетенції, визначеної цим статутом, контролює та регулює діяльність правління. Відповідно п. 12.12 статуту товариства, до виключної компетенції наглядової ради належать: обрання та припинення повноважень голови і членів правління. Права та обов'язки членів правління визначаються актами законодавства, цим статутом та положеннями про виконавчий орган, а також контрактом, що укладається з кожним членом правління (п.13.5 статуту). У відповідності до положень п.12.18 Статуту товариства, засідання Наглядової ради проводяться в міру необхідності, але не рідше одного разу на квартал. Відповідно п.13.19 статуту, наглядова рада товариства має право відсторонити голову правління від виконання ним своїх посадових обов'язків, та призначити тимчасового виконуючого обов'язки голови правління на період до обрання нової особи на посаду голови правління, або до поновлення повноважень голови правління, щодо якого було застосовано відсторонення. На період відсторонення від виконання обов'язків за відстороненням головою правління зберігається заробітна плата без урахування премій, надбавок, додаткових виплат, тощо. Протоколом №64/2016 засідання Наглядової ради ПАТ «Київсоюзшляхпроект» від 08 липня 2016 року постановлено: тимчасово відсторонити (усунути) голову правління товариства [PERSON] від здійснення ним повноважень Голови правління з 08 липня 2016 року. Стаття 43 Конституції України визначає право кожного на працю, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Частина 1 статті 39 КЗпП України визначає, що строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Відтак, заява про звільнення позивача отримана головою наглядової ради 11 травня 2016 року, а засідання Наглядової ради ПАТ «Київсоюзшляхпроект» відбулося лише 08 липня 2016 року на якому не було вирішено питання звільнення позивача, що порушує права позивача на працю. 02.08.2016 року на адресу голови наглядової ради позивач направив лист та нагадував про необхідність вирішити питання про його звільнення. Зазначена заява отримана 05.08.2016 року [PERSON] Суду не надано відповідачем доказів, що на момент розгляду справи заява позивача про звільнення була розглянута. Отже, зважаючи, що позивач скористався своїм правом на вільний вибір праці, що закріплений ст.43 Конституції України та ст.39 КЗпП України, подав завчасно заяву про звільнення до органу управління відповідача який уповноважений згідно статуту вирішувати питання про звільнення позивача з займаної ним посади та який приймав рішення про призначення позивача на займану ним посаду, а також на ту обставину, яка не була спростована відповідачем, що Наглядова рада так і не вирішила питання про звільнення позивача з посади Голови правління у зв'язку з порушенням трудового законодавства - невиплатою заробітної плати, позивач свою заяву про звільнення не відкликав, - суд дійшов висновку про порушення вказаних вище Конституційних прав позивача на працю відповідачем. В зв'язку з чим вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача в частині визнання судом розірвання трудового договору позивача з відповідачем з 13.05.2016 року на підставі ст.39 КЗпП України та [PERSON] звільненого із займаної ним посади голови правління ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з 13.05.2016 року згідно поданої позивачем заяви про звільнення від 04.05.2016 року. У відповідності із ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно довідки ПАТ «Київсоюзшляхпроект» №76 від 19.05.2016 року, заборгованість ПАТ «Київсоюзшляхпроект» по виплаті заробітної плати [PERSON] за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року становить 265 053,71 грн. А тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі, що становить 265 053,71 грн. (сума зазначена за відрахуванням податків та зборів). Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як відповідач не провів звільнення позивача в порядку передбаченому чинним законодавством, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial