Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

12.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів призначених рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01.02.2016 року у справі № 615/2144/15-ц до стягнення на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказаним рішенням суду вирішено стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] року. Вказав, що такий розмір аліментів 1000 грн. був узгоджений з відповідачем на день ухвалення судом рішення, оскільки остання на той час знаходилася в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку, що фактично відповідало розміру витрат: 600 грн. на утримання дитини, а 400 грн. - відповідача. На даний час дитині вже більше 3-х років. Вона відвідує дошкільний заклад, відповідач має можливість працювати і утримувати себе своєю працею. Як зазначає позивач, через хворобу спини змушений був звільнитися з роботи, тимчасово офіційно не працює, тому має можливість сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 600 грн. Крім того, зобов'язався надавати іншу матеріальну допомогу дитині у виді купівлі предметів одягу, взуття, продуктів харчування, оплаті дитсадку, у необхідності - ліків. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив зменшити розмір присуджених йому до сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки, посилаючись на те, що на час винесення рішення - працював. На даний час не має постійного заробітку, оскільки змушений був звільнитися з роботи через хворобу спини, в зв'язку з чим проходить лікування. Відповідач заперечила проти задоволення позову. Вказала, що 17.12.2015 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, маючи намір отримувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. і 400 грн. на своє утримання, як дружини, яка доглядає дитину дор 3-х річного віку. Так як відповідач мав бажання сплачувати аліменти виключно на доньку, врешті погодилась на пропозицію представника на той час відповідача - Ніколаєва В.І. та подала заяву про залишення без розгляду позовних вимог щодо стягнення аліментів на її утримання. Представник [PERSON] - адвокат Ніколаєва В.І., який діяв на підставі доручення, не заперечував проти задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн. та запевнив суд в платоспроможності позивача. Додаткових умов та узгоджень, на які позивач посилається в позовній заяві щодо зменшення розміру аліментів, не укладала. Вважає, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, на які погодився його адвокат, сплатив лише 1000 грн. за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року, через що має заборгованість 5000 грн. що слідує з довідки про отримання аліментів. Зазначила, що донька часто хворіє, в зв'язку з чим перебуває на обліку в Красноградській ЦРЛ. Таким чином вимушена практично самотужки утримувати доньку, не маючи можливості на повноцінне працевлаштування. Вважає, що сплата атіментів позивачем в 1000 грн. є абсолютно обґрунтованою. Ухвалою суду від 20.01.2017 року до участі у справі за ініціативою суду залучено в якості 3-ї особи Служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області, представник якої просив вирішити спір у відповідності до чинного законодавства. вказав, що на розгляді перебуває заява позивача про визначення місця проживання дитини, під час перевірки якої встановлено, що дитина проживає в належних умовах в найманій квартирі в м. Красноград Харківської області, мати виконує всі батьківські обов'язки бездоганно. Дитина відвідує дитячий садок, забезпечена всім необхідним. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] значаться сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 вересня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 55. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року у справі № 615/2144/15-ц вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 17.12.2015 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] року. Цивільну справу розглянуто за відсутності [PERSON], за участі його представника Ніколаєва В.І., який не заперечував проти задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн., обставини, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів, не з'ясовувалися. З наданого відповідачем розрахунку заборгованості по аліментам слідує, що станом на 01.02.2017 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 10483,90 грн. Позивач підтвердив розмір заборгованості, яка, на його думку, виникла через неправомірну поведінку відповідача щодо виховання та утримання дитини, в зв'язку з чим в листопаді 2016 року звернувся до Служби у справах дітей та відділу поліції з відповідною заявою про встановлення та визначення місця проживання дитини, так як відповідач виїхала з постійного місця проживання з дитиною, проживає в найманому житлі, адресу постійно змінює, не повідомляючи, куди слід перераховувати гроші, забороняє спілкуватися з дитиною. Не знав, що за допомогою державного виконавця можливо відкрити рахунок на ім'я дитини, куди перераховувати аліменти. Зобов'язався вжити всіх заходів, щоб погасити всю заборгованість та вирішити питання щодо місця проживання дитини, оскільки не впевнений про забезпечення відповідачем належних умов виховання та утримання дитини. Просив врахувати при визначенні розміру аліментів, що він сплачує кредит 800 грн. щомісяця на придбане під час шлюбу майно, яким користується відповідач. Відповідач вказала, що дійсно змінила місце проживання, щоб обмежити спілкування відповідача з дитиною. Підтвердила, що забороняла йому спілкуватися через хворобу дитини, причину якої пояснити не змогла. Просила залишити розмір присуджених аліментів в сумі 1000 грн., так як дитина постійно хворіє та потребує лікування. Крім того, грошові кошти потрібні на сплату оренди квартири та комунальних послуг, на відвідування гуртків. Не заперечувала, що батько дитини крім аліментів надає іншу допомогу у вигляді одягу, продуктів харчування. Згідно довідки № 01-25/13 від 14.02.2017 року [PERSON] дійсно відвідує Красноградський навчально-виховний комплекс №3 Красноградської РДА Харківської області з вересня 2016 року. Відповідно до ч.3 ст.181, ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові при розгляді справи № 6-143цс13 від 05.02.2014 року слідує, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). П.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з наданих сторонами доказів і пояснень, їх матеріальне становище змінилося. Позивач через хворобу спини тимчасово позбавлений можливості працювати. Дитина відвідує дитячий садок, тому відповідач має змогу працевлаштуватися. Доказів, які б свідчили про погіршення стану здоровя дитини, які б вплинули на розмір аліментів, не надано. Свідок [PERSON] - мати позивача підтвердила викладені позивачем обставини. Вказала, що дитина у відповідності до свого віку розвинута, під час відвідин не проявляє обмежень в харчуванні, дуже любить спілкуватися зі своїми однолітками - внуками старшого сина. Просила її не позбавляти можливості спілкуватися з внучкою, вирішивши питання про відвідини на вихідні в їхньому житловому будинку, де дитина народилася, виросла та вважає рідним. Вказала, що надає матеріальну допомогу на її виховання та утримання. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 січня пo 30 квітня 2017 року становить 1355 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч. 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З огляду на викладене, суд вважає необхідним зменшити розмір визначених судом аліментів в твердій грошовій сумі 677,50 грн., враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язок обох батьків утримувати дитину з метою створення умов, необхідних для її всебічного розвитку.

Outcome: partial