Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

11 березня 2001 року померла мати сторін [PERSON] надія Миколаївна, яка на день смерті була постійним жителем [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Вознесенське, вул. Гагаріна, 18, яку позивач прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті. Проте [PERSON] не може оформити своє право на вказане спадкове майно, так як відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову садибу, і за цих підстав нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, представник позивача направив до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, направивши до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 153492 від 11.03.2001 року) [PERSON] померла 11 березня 2001 року, про що виконкомом Вознесенської сільської ради зроблено відповідний актовий запис № 11. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії І-УР № 240354 від 05.07.1960 року) [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що померла 11 березня 2001 року. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вознесенської сільської ради за вих. № 945 від 24.07.2017 року, згідно із записом у погосподарській книзі № 12 (2001-2005 роки), особовий рахунок № 1011, за [PERSON], [INFO], який помер 11 березня 2001 року, обліковується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1959 року побудови, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Вознесенське, вул. Гагаріна, 18 (вісімнадцять). На день смерті і по даний час у спадковому будинку проживають і зареєстровані: син померлої [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO]. Розглядаючи даний позов суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки сам будинок був побудований в 1959 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Вознесенське, вул. Гагаріна, 18, хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори № 846/01-16 від 28.07.2017 року після смерті [PERSON] надії Миколаївни, яка померла 11 березня 2001 року, заведена спадкова справа 17 листопада 2006 року за № 763. 17 листопада 2006 року було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 липня 2017 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садибу, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Вознесенське, вул. Гагаріна, 18, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви [PERSON] від 01.09.2017 року відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти визнання право власності за її братом [PERSON] на спадкову садибу по вул. Гагаріна, 18 у с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] належним чином прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], і так як оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому враховуючи, що існують законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved