Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

11 липня 2016 року померла мати заявника [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, земельна ділянка площею 2,6408 гектара, яка розташована на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], прийняла спадщину і бажає оформити спадкові права як спадкоємець першої черги за законом, однак нотаріус йому відмовила у видачі свідоцтва, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). Представник відповідача сільський голова Морозівської сільської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 50). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 11 липня 2016 року в с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 13-28) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6408 га, яка розташована на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 03 серпня 2011 року склала заповіт (а.с. 49), яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті і на яке за законом матиме право заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується і наявною у матеріалах спадкової справи (а.с.37-41) інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46028374 від 05 грудня 2016 року. Однак, з оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 175/2016, зокрема, із заяви про прийняття спадщини (а.с. 38), слідує, що спадкоємець - позивач за цим позовом бажає прийняти спадщину за законом як дочка спадкодавця. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтвом про народження (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 48), довідкою Морозівської сільської ради № 649 від 03.11.2016 року (а.с. 39) про склад спадкоємців позивач довела, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] і прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 38). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» (а.с. 12), слідує, що оригінал державного акта на право власності на землю на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 29). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] першої черги за законом.

Outcome: approved