Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

11 липня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на своє утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У позові зазначила, що вона навчається в на другому курсі комунального вищого учбового закладу «Донецького педагогічного коледжу» з 01.09.2012 року по 30.06.2016 рік. Зареєстрована та проживає в гуртожитку, потребує інших матеріальних витрат. Заробітної плати матері не вистачає на її утримання та забезпечення навчання, а відповідач, будучи батьком добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягнути з відповідача 1/4 частину всіх видів заробітку на період навчання до 30.06.2016 року. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності через зайнятість у зв'язку з навчанням. На задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 11) Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином (а.с. 13), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, позивач [PERSON] народилась [INFO] року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження [NUMBER](а.с. 3). 30.04.2014 року [PERSON] досягла повноліття, на даний час продовжує навчання на другому курсі комунального вищого учбового закладу «Донецького педагогічного коледжу» з 01.09.2012 року по 30.06.2016 рік на денній формі навчання (а.с. 8). З паспорту позивача вбачається, що вона зареєстрована в гуртожитку, який розташований в [ADDRESS] (а.с.2 зворотній бік). Також судом встановлено, що мати позивача [PERSON] працює молодшою медсестрою Володимирівської амбулаторії КУОЗ «Волноваського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» Згідно наданої довідки за період з 01.01.2014 року по 01.06.2014 року отримала заробітну плату в розмірі 8038,80 грн, що складає приблизно 1339,80 гривень на місяць (а.с.9). Відповідно до положень частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України (далі-СК України) , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до статті 182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно частин 1 та 2 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 СК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до коментованої статті 199 СК України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3 від 15.12.2006 року «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення, тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням, про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. На підставі зазначених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка навчається і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, та зобов'язаний утримувати її до закінчення навчання нарівні з матір'ю позивача, оскільки закон покладає обов'язок щодо утримання повнолітньої дитини рівною мірою на обох батьків. Таким чином, суд, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, вважає необхідним задовольнити вимоги позивача зазначені у позовній заяві, у зв'язку з чим стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з 11.07.2014 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Враховуючи те, що позивач при пред'явленні до суду позову звільнена від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, згідно положень статті 88 Цивільного процесуального Кодексу України, має підстави для стягнення з відповідача судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 243,60 гривень. Згідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі зазначеного та

Outcome: approved